El darrer faroner de la Mola, a Formentera, ens descobreix el seu dia a dia, però també parlam de composició musical, escriptura, bioètica i sofriment animal.\n10 min. Palma 04/02/2019 07:55\n651x366 Javier Pérez de Arévalo: "El romanticisme s’acaba tan bon punt creues la porta del far". / JAVIER P. DE ARÉVALO Javier Pérez de Arévalo: "El romanticisme s’acaba tan bon punt creues la porta del far". / JAVIER P. DE ARÉVALO\nJavier Pérez de Arévalo (Burgos, 1962) fou el darrer faroner que habità el far de la Mola, a Formentera. Des de l'any 1989 fins al 2001 fou l'encarregat de custodiar les costes de la pitiüsa menor, fent vida sobre el penya-segat. A més, és compositor de música clàssica, ha publicat tres novel·les i és filòsof defensor del biocentrisme. Ara resideix a Mallorca, on també fa de faroner.\nSi us demanen a què us dedicau, què contestau?\nCom que imagín que la pregunta és professional, sempre contest que som faroner.\nVàreu ser el faroner de la Mola a Formentera durant dotze anys. Quin record teniu de l’experiència?\nÉs una etapa important i inesborrable de la meva vida. Saps que és una cosa que som pocs els que hem tingut el privilegi de viure, amb les seves coses bones i dolentes, no tot és idíl·lic. Però, al cap i a la fi, és una experiència vital que saps que pocs han tingut.\nQuè destacaríeu de l'experiència de manera positiva i també negativa?\nPositiu: viure en un far. És una experiència molt singular i única. Una de negativa és l’aclaparament dels turistes molestant a la porta de casa teva.\nA Formentera la visita obligada era el far de la Mola. Tu sorties de casa teva però ells no ho entenien. Tothom em demanava si podien pujar a veure’l. Era molt molest durant la temporada, que al cap i a la fi és llarga, haver d’estar aguantant això cada vegada que sorties de casa teva o que hi entraves.\nJa s’havia fet la pel·lícula 'Lucía y el sexo', de Julio Medem?\nNo, es va fer el darrer any que jo hi era. Precisament, jo els veia rodar. En alguna ocasió, jo també duia el far de Barbaria i quan havia d’anar-hi em deien que no hi podia passar. "Com que no hi puc passar? Si som el faroner i he de fer-hi feina!", deia jo. I una de les coses que em varen molestar quan vaig veure la pel·lícula és que en tres ocasions diuen que "en aquesta illa no hi ha faroner" i jo em recordava d’ells i pensava: "Però si jo era allà! Com que no?".\nQuan sentim parlar del far de Formentera té una aura de romanticisme. És real?\nEl romanticisme s’acabava tan bon punt creues la porta del far. Allà tens la teva professió i la teva vida. Els hiverns en qualsevol far són molts durs, tens unes condicions climatològiques que no tens quan t’allunyes del penya-segat. Viure a la vora d’un penya-segat, on no ets ni a la mar ni a terra, significa estar en un món de ningú en el qual el vent és molt fort, les tempestes et copegen... De fet, jo vaig haver de dir a la meva família, a la meva dona i el meu fill, que quan hi havia tempesta ni pensassin a entrar al bany perquè hi havia derivacions elèctriques per les aixetes. De fet, allà hi ha mort algun faroner per qüestions de descàrregues elèctriques. Llavors era una situació complicada, els temporals que t’arrencaven finestres, no tot era tan idíl·lic com es veu.\nDe fet, he llegit que un llamp va caure a prop i us hauria pogut matar.\nSí, a mi me'n varen caure uns quants, però, concretament d'un, me'n vaig lliurar per poc perquè acabava d’arribar a la Mola, no hi duia molts de mesos i no era molt conscient del perill que hi havia allà. Em va entrar per l’aixeta de la cuina i si m’hagués agafat cinc minuts abans, quan feia netes unes tomàtigues, m’hauria quedat electrocutat allà. Després ja en vaig aprendre i quan hi havia tempesta ni se m'acudia tocar res.\nCom és el dia a dia d’un faroner?\nAquí convé diferenciar com era quan vivíem allà i com és ara que hem d'anar de far en far i la majoria ja no hi vivim. No té res a veure.\nEra una vida molt obsessiva perquè vivies en aquell far. Els anys vuitanta, quan jo vaig entrar a la professió, entraves en un far però t’adjudicaven el control i el manteniment d’altres i allò s’anomenaven agrupacions. Per tant, ja no era aquell faroner de principi del segle XX o del XIX que vivia tot sol en aquell far. La nostra generació teníem agrupacions, però, tot i així, era molt obsessiu perquè no podies abandonar el far sota cap concepte si no t’enviaven una altra persona, sempre havies d’estar molt pendent que allò mai quedàs apagat i t’hi arribaves a obsessionar bastant.\nI com és avui?\nAvui tots els senyals marítims de l’Autoritat Portuària estan telecontrolats, les alarmes ens arriben als ordinadors, als mòbils i, per exemple, a Mallorca som tres faroners i no aturam. Un dia he d’anar a Formentor, un altres a ses Salines, a Capdepera, a Sóller, a la Dragonera, a Cabrera… no aturam.\nA Mallorca sou tres faroners per a tots els fars que hi ha?\nSom tres faroners operatius al 100% i un quart prejubilat al far de la punta de l'Avançada, al Port de Pollença, que està a un 25%.\nCanviant de tema, també sou compositor. Com us introduïu en el món de la música clàssica?\nAixò és previ als fars. La conseqüència dels fars ve precisament de la meva intenció de dedicar-me a la composició de música clàssica, després d’estar gairebé deu anys estudiant al conservatori. Vaig començar un poc tard i vaig haver d’estudiar de manera molt intensiva, harmonia, contrapunt, anava a tota marxa fins que hi va haver una crisi, en la qual em vaig adonar, per exemple, que Johann Sebastian Bach no podria aprovar mai un examen de contrapunt o de fuga, perquè no compliria les normes. En aquell moment vaig tenir una crisi, podríem dir-ne, artística, encara que soni un poc pedant, i em vaig plantejar quin sentit tenia allò. En aquella època, estic parlant de l’any 1980 o 1981, estava bastant obsessionat, per exemple, amb Stravinski, que mai havia trepitjat un conservatori.\nLlavors, deixàreu el conservatori?\nVaig decidir cercar uns professors particulars, vaig renunciar a treure’m un títol i a viure de la titulació musical i vaig cercar un 'modus vivendi' que jo creia que em permetria el temps i l’aïllament per compondre. Continuu aprenent directament de compositors que jo pens que em poden ensenyar, i així va ser. Em fic a faroner, vaig acabar a Formentera i allà em varen recomanar Xavier Carbonell, un compositor català que feia temps que vivia a Mallorca i amb ell vaig acabar els estudis de contrapunt, de fuga i de música antiga. Vaig estar molts anys amb ell perfeccionant.\nQuè voldríeu remarcar de la vostra carrera com a compositor?\nL’Orquestra Simfònica de les Illes Balears ha interpretat ja tres obres simfòniques meves, també vaig fer coses per a la ràdio alemanya, per al que anomenen allà 'Hörspiel', que venen a ser radionovel·les amb un toc un poc intel·lectual que fan allà. I alguna obra meva també s’ha estrenat per exemple a Pequín, una obra per a percussió.\nEl que passa és que l’evolució que he tingut ha estat un poc una involució. De ser un 'abertzale' de la música contemporània, un avantguardista acèrrim, a poc a poc vaig començar a veure que la música contemporània, i l’art contemporani en general, havia arribat a un carreró sense sortida, que s’havien romput tots els paràmetres possibles i que a partir d’allà calia fer marxa enrere i cercar sortides laterals. I aquí és on m’he quedat. Per exemple, el darrer que he fet aquest any passat ha estat música per a un documental que em va encarregar la Fundació Oxígeno i és música absolutament convencional per a un documental sobre la transhumància a Castella i Extremadura. Estic ara plantejant-me sortides laterals i no tan avantguardistes.\nTambé sou filòsof… Sou com un home del Renaixement!\nTítol de Filosofia. Filòsof són paraules més serioses.\nDins l'àmbit de la filosofia, sou defensor del biocentrisme.\nSí, perquè des de molt prest, amb 18 anys, a Burgos vàrem muntar un grup ecologista. Jo som de la generació de quan l’ecologisme era al seu 'boom', i això em va marcar molt. A partir d’aquí em vaig començar a preocupar en filosofia per l’ètica del sofriment animal, per això també vaig fer un màster en bioètica.\nCom veis la situació actual, quant a àmbits socials i polítics, des d’un punt de vista biocentrista?\nEm crida molt l’atenció i estic molt content de l’auge de l’animalisme. El que passa és que, quan l’animalisme es polititza, adquireix unes perspectives per a mi un poc populistes i no molt argumentades des del punt de vista filosòfic o ètic.\nDe vegades veig que els partits polítics s’apropien d’aquesta moda animalista en favor dels seus beneficis. En posaré un exemple: el moviment antitaurí. Per suposat, jo som antitaurí, no m’agrada gens un espectacle que es basa en el sofriment d’un animal. Però si ens ho plantejam des d’un punt de vista bioètic i el que volem és eliminar el terrible sofriment animal que l'espècie humana infligeix, és molt més problemàtic tot el que està succeint en granges de porcs a escala estatal. El porc, per exemple, és un animal que té un sistema nerviós que li aporta una capacitat de sofriment molt molt gran, grandíssima, més que un ca. El sofriment al qual estan abocats aquests porcs en aquestes granges és bestial. Això a mi em preocupa molt més, per a mi és una espècie d’holocaust animal, salvant totes les distàncies i que ningú em malinterpreti la paraula. Podem pensar que allà, en aquestes granges, hi ha un tractament i un problema grandíssim de sofriment. I això no preocupa gairebé a ningú i, no obstant això, als polítics el que els preocupa són bous que han viscut tota la seva vida beníssim i són torturats la darrera hora de la seva vida. És lamentable i per a mi és menyspreable, però em preocupa més allò altre: animals que neixen i durant tota la seva vida viuen torturats, dia a dia.\nHi veis una solució, a això?\nPer suposat som vegetarià, ja ho era quan tenia 20 anys i pareixia un marcià, en aquella època. Crec que hi hauria d’haver una ètica alimentària, però no una ètica heterònoma, que diria un filòsof, és a dir, a ningú se l'ha d’obligar a res, cadascú ha de crear la seva esfera ètica. Cadascú hauria de menjar allò que és capaç d’assumir en funció del sofriment animal. Si ets capaç de matar un musclo i no preocupar-te pel seu sofriment, idò perfecte, menja-te’l. Si ets capaç de torçar el coll i matar un pollastre o una gallina, menja-te’ls. Però estic segur que la gran majoria que menja porc o vedella seria incapaç de matar-los. De fet, serien incapaços de veure com els maten. I a partir d’aquí és on pens que hi ha la hipocresia. Quan estàs consumint allò, ets hipòcrita perquè tu no podries matar aquell animal, ni tan sols veure com el maten. Idò no en mengis.\nNi tan sols saber com ho fan.\nÉs clar, per tant, jo pens que cadascú s’hauria de fabricar la seva esfera i pensar fins a quin punt jo som capaç de matar un animal. Llavors, menja’t allò, però si no, em pareix hipòcrita.\nTornant a l'esfera creativa, també heu publicat llibres?\nCreativament, com que també vivia una crisi amb la música contemporània vaig començar a escriure novel·les d’humor i ara estic instal·lat aquí, en les novel·les d’humor, i m’hi trob molt a gust.\nQuantes n’heu escrites?\nAcab de publicar la tercera, que just és sobre un suposat crim ocorregut al far de na Pòpia, a la Dragonera. El detectiu utilitza mitjans esotèrics com el pèndol i les bolles de vidre per intentar esbrinar quin faroner es va carregar algú en aquell far fa més de cent anys. I hi ha un poc de crítica també a la massificació turística de Mallorca, llavors tot es desenvolupa el mes juliol amb la massificació a Valldemossa, a les coves del Drac i en tots aquests llocs turístics mallorquins, i ho ridiculitz un poc des d’una crítica constructiva i un humor sa.


Apartment Porec, Istria 6 Porec Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Porec, Apartment Porec, Istria 6 és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Apartment Porec, Istria 6, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, habitació familiar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara piscina privada, banyera hidromassatge, aire condicionat, servei de despertador, escriptori per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartment Porec, Istria 6 és una elecció inteligents per a viatgers a Porec, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nDescompte a Apartment Porec, Istria 6


El barceloní Joaquim Auladell es posiciona davant una convocatòria de Mata de Jonc. El barceloní Víctor Baeta, resident a la Comunitat Valenciana i esdevingut valencià i sobiranista, també dóna el seu punt de vista. | ANNA notícies\nEl barceloní Joaquim Auladell es posiciona davant una convocatòria de Mata de Jonc. El barceloní Víctor Baeta, resident a la Comunitat Valenciana i esdevingut valencià i sobiranista, també dóna el seu punt de vista.\n22 d'abril de 2015 ANNA\tDeixa un comentari\nSent: Sunday, April 19, 2015 10:31 PM\nTo: Joaquim Auladell i Freixinet\nSubject: Re: Mata de Jonc a ANNA notícies\nCom a resident a la ciutat de València, sóc membre per imperatiu legal de l’Estat espanyol i de la Comunitat (autònoma) Valenciana.\nLa meua acció política, des del partit República Valenciana-Partit Valencianista Europeu, consisteix en treballar perquè aquesta comunitat autònoma s’independitze de l’Estat espanyol, per assolir l’Estat valencià i perquè la bandera de la República Valenciana onege a la seu de les Nacions Unides.\nDes de la meua activitat política no sé que significa això de ‘Països Catalans’ i d’alguna manera, des d’un posicionament polític, m’ofèn que com a valencià se m’incloga com a ‘català’.\nDit això no tinc cap problema en mantindre relacions amb sobiranistes catalans, que volen assolir la República Catalana de la mateixa manera que els sobiranistes valencians volem assolir la nostra república, la República Valenciana.\nSent: Sunday, April 19, 2015 7:10 PM\nTo: Víctor Baeta Subias\nCc: Joaquim Auladell i Freixinet\nSubject: Mata de Jonc a ANNA notícies\nEl 28 d’abril a Barcelona, Mata de Jonc ha organitzat un debat sobre “com relligar els Països Catalans dins de l’actual “procés sobiranista de Catalnunya”.\nUn debat parteix d’unes posicions inicials, amb el diàleg i la polèmica poden acostar-se i perfilar-se més com a semblants o com a diferents.\nUna primera distinció és si els participacions són representants autoritzats d’organitzacions actives dins de la societat o són individus (“personalitats”). Una cosa perillosa, perquè pot acabar-se amb la satisfacció personal “d’haver dit molt clar el que havia de dir” i haver escampat encara més la confusió general. O més que perillós, buit.\nUna altra qüestió és si els mantenidors del debat volen parlar de política o de cultura. Si parlen de política, amb les organitzacions que s’han donat com a referència, ERC i CUP, fan curt, perquè totes dues organitzacions tenen uns plantejaments molt més desenvolupats que Mata de Jonc en el Manifest Compromís els Països Catalans. Si parlen de cultura fan malament d’excloure les “personalitats” (individus i “indivídues”) de CDC i EUPV que volen actuar eficaçment en el camp de la cultura i la comunicació, fer “Països Catalans culturals” però no a fer “Països Catalans polítics”.\nUna política preocupada per les aparences de “protagonisme” quan es tracta d’un acte de consum intern és un disbarat cultural.\nEntrada anteriorD’acord, els valencians no som espanyols…Següent entradaJUNTS per Mislata


Amb el darrer espeternec de la primavera, arriba majestuosament el solstici d’estiu, la nit més curta de l’any, la nit del foc i de la purificació, la nit que inicia un nou període estacional i que ens anuncia la plenitud de la creació que s’esdevé cada any amb la mateixa puntualitat pertinaç.\nDe temps ancestrals, i en cultures molt diverses, la nit de Sant Joan s’aprofita per celebrar el despertar a la nova vida que s’ha anat gestant durant la primavera. Aquesta nit simbolitzada pel foc purificador, ens recorda, la necessitat imperiosa de deixar marxar tot l’equipatge que ens impedeix avançar, de deixar córrer tots aquells pensaments que ens limiten i fan la nostra vida feixuga, de cremar a la foguera totes les nostres culpes, tots els nostres ressentiments, totes les nostres pors, totes les nostres nostàlgies, de purificar la nostra vida amb el fum i l’aroma intens d’herbes oloroses acabades de collir, de dansar joiosos i juganers al voltant de les flames per reconciliar-nos amb el nostre infant interior que reneix cada any amb la seva innocència encisadora.\nSant Joan, ens retorna la virginitat d’éssers humans que, immersos en una societat agressiva, dia a dia, en el decurs de l’any, van perdent no tant sols la innocència, sinó l’esperança de recuperar-la. És, doncs, aquell cant a la confiança, que ens arriba en una nit de gresca i de joia, que ens fa reviure, al voltant del foc, les nostres emocions i els nostres sentiments més íntims i sincers. És una nit que ens reconcilia amb nosaltres mateixos i ens fa sentir membres d’un tot meravellós: la humanitat.\nNo deixem passar Sant Joan, sense haver-nos alliberat de tot el passat que ens esclavitza i ens fa oblidar la nostra pertinença al conjunt d’éssers privilegiats d’aquest món. Sant Joan enforteix totes les nostres capacitats: la confiança en la vida, el gaudi, l’acceptació personal, la capacitat d’estimar, la creativitat, la intuïció, i la capacitat, en definitiva, de transcendir-nos, abastant l’univers que ens conté.\nAprofitem Sant Joan per renovar-nos com a éssers humans. Fem que sigui, cada any, una inflexió a la nostra vida que ens recondueixi al camí dels afortunats, dels agraïts, dels innocents, dels que escullen la felicitat com a únic objectiu.\nQue res ni ningú ens faci perdre l’oportunitat de tornar al món dels vius. Si fins ara Sant Joan ens ha passat desapercebut, fem que, d’ara en endavant, ens serveixi d’àncora de retrobament amb la nostra part més sensible: aquella que és capaç de desvetllar-se cada matí agraint el regal d’un nou dia i d’acabar el dia amb un immens agraïment per totes les oportunitats rebudes.\nQue la nostra vida tingui sentit, no depèn de res extern a nosaltres mateixos; depèn únicament i exclusiva de la nostra actitud davant la vida i de la nostra capacitat d’il·lusionar-nos i d’estimar sense reserves. I, si així ho decidim, podem fer que l’esperit de Sant Joan es repeteixi cada nit de l’any. No deixem que res ni ningú ens arrabassi la joia.


mayo, 2016 | Ajuntament d'Oliva - Part 2\nOliva s’adhereix al Programa Dipu et Beca 2016\nLa regidora d’Educació, Yolanda Pastor, ha anunciat que el dia de hui l’Ajuntament d’Oliva s’ha adherit al Programa «Dipu et Beca 2016» de la Diputació de València. Enguany, s’han reduït les beques respecte a l’edició anterior. En breu, l’Ajuntament d’Oliva publicarà el calendari del procés de presentació d’instàncies i les bases que regulen aquest programa….\n24 mayo 2016 Més...\n23 mayo 2016 Més...\nEl Servei Tècnic de Lluita Contra el Canvi Climàtic i Prevenció i Control de la Contaminació de la Generalitat Valenciana ha comunicat a l’Ajuntament d’Oliva l’inici d’una sèrie de controls periòdics de la qualitat de l’aire, en l’entorn de la carretera N-332 al seu pas pel casc urbà de la ciutat. El primer control tindrà…\n21 mayo 2016 Més...\nCostes ha resolt postposar la resolució d’autorització de les instal·lacions 15,16 i 17 (xiringuito i hamaques a Platja de Rabdells) fins que la Conselleria d’Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural es pronuncie i emeta un informe favorable per a la seua ubicació a la platja de Rabdells. Des de la Delegació de Platges…\n20 mayo 2016 Més...\nGràcies a la bona predisposició de les parts, un Acte del TSJ, que accepta l’acord plantejat conjuntament per aquestes, posa fi a més de 8 anys d’enfrontaments entre l’Ajuntament d’Oliva i els propietaris d’Aigua Blanca IV, a propòsit d’un modificat del projecte d’urbanització. El 22 de desembre de 2014 el Ple de l’Ajuntament d’Oliva va…\nA partir del pròxim dilluns, 23 de maig, i fins al 8 de juliol, l’Ajuntament d’Oliva augmenta l’horari de la Biblioteca de L’Envic per a preparar les proves d’accés a la universitat i els exàmens finals. Aquest any, s’afegeix el Casal Jove en horari nocturn durant el període de la prova de selectivitat. El regidor…\n18 mayo 2016 Més...\nLa Regidoria d’Educació felicita al CEIP Santa Anna pel premi Baldiri i Reixac organitzat per la Fundació Carulla de Barcelona. En aquesta edició el centre escolar d’Oliva ha estat premiat junt amb altres 11 col·legis. Segons la fundació, el CEIP Santa Anna «és una escola que s’ha proposat normalitzar l’ús de la llengua en tots…


Aurora Jové diu que Patrick Cruz vol encapçalar la llista del PP per les Municipals - Ràdio Premià de Mar\nAurora Jové diu que Patrick Cruz vol encapçalar la llista del PP per les Municipals\nTOPICS:Eleccions MunicipalsPartit Popular\nLa regidora del Partit Popular al ple de Premià de Mar Aurora Juvé va dir ahir que Patrick Cruz té la intenció de tornar a encapçalar la llista dels Populars en les municipals del mes de maig, tot i la implicació que li reclama la seva activitat professional. Juvé va dir que ella tornaria a formar part de la llista del Partit Popular i que el Centre de Dia per a la gent gran tornaria a ser una prioritat del seu programa electoral.\nNo deixem encara la informació vinculada amb les eleccions municipals i parlem tot seguit de l’agrupació local del Partit Popular. El grup Popular era el convidat del programa La drecera de Ràdio Premià de Mar ahir dilluns i en el seu nom participava al programa la regidora Aurora Juvé. En el decurs del programa es van comentar diversos temes, especialment vinculats amb la gent gran, les entitats dels quals també hi eren presents, però ens fixem especialment en allò que Juvé va dir respecte a les Municipals. Així, demanada per qui encapçalarà la llista de les eleccions, Aurora Juvé va descartar en principi que hi hagi primàries. Segons va dir, Patrick Cruz vol ser el candidat tot i la seva intensa activitat professional privada. I pel que fa a ella mateixa, Aurora Jové va confirmar la seva continuïtat a la llista electoral dels populars.\nParlant del programa electoral, Aurora Juvé va destacar que el centre de dia per a la gent gran tornarà a formar part de les propostes electorals dels populars, i amb una prioritat considerable. A la Drecera d’ahir compartien taula amb l’Enric Ventura i l’Aurora Jové en Toni Amill de l’associació de Persones d’Edat, la Rosa Carreter de CONEX i Josep Aracil, president del Consell Sènior.\nEleccions Municipals 2019, General, Política\nEl PSC exigeix “garanties, estabilitat i continuïtat” als seus eventuals socis de govern\nReagrupament decideix donar suport als punts d’acord amb ERC i SCI\nERC s’ajudarà d’un grup de suport ciutadà i d’un superheroi\nBe the first to comment on "Aurora Jové diu que Patrick Cruz vol encapçalar la llista del PP per les Municipals"


El club de caça de Pego, centrat en realitzar un projecte tècnic per a repoblar la zona afectada per l’incendi de maig – Ràdio Pego\nEl club de caça de Pego, centrat en realitzar un projecte tècnic per a repoblar la zona afectada per l’incendi de maig\nL’objectiu d’este projecte és mantindre la biodiversitat i l’equilibri de la cadena tròfica. El president del Club de Caçadors, José María Pascual considera que per a pal•liar el màxim possible els efectes del foc resultaria vital la concessió de subvencions per a realitzar més tasques de neteja de la muntanya, condicionar camins abandonats i sembrar terrenys, així com la crema controlada i planificada de mala herba, segons informa la web Club de caza.\nLa Federació de Caça de la Comunitat Valenciana ha fet públics els informes elaborats pel seu gabinet tècnic respecte les actuacions de conservació de l’ecosistema valencià, segons publica hui la web Club de caza. Estos informes mostren les dades recollides per 205 clubs gestionats directament pel departament, el 36% de tots els clubs federats, entre març de 2014 i març de 2015.\nFoto: Joan Piera\nEstos informes deixen clar que la neteja de les muntanyes, la sembra i la recuperació de cultius abandonats són les principals accions que poden contribuir a evitar la propagació d’incendis i l’efecte torrencial de les riuades que suposa un terreny cremat. En entorns rurals, on les muntanyes no constituïxen una font d’ingressos, els clubs de caça són una font d’ajuda molt important per a preservar l’entorn.\nEn la província d’Alacant, 85 clubs gestionats dels 168 federats van netejar 205 hectàrees de muntanya i van recuperar altres 530 hectàrees de cultius per a la fauna silvestre. Entre els clubs gestionats, els de Pego i Vall d’Ebo.\nAl llarg de l’any, els clubs que compten amb permisos i tenen mitjans realitzen accions de selvicultura preventiva en els seus vedats, reduint la quantitat de vegetació que crema fàcilment. D’altra banda, la sembra realitza una doble tasca per a alimentar a les espècies autòctones i, moltes vegades, actuen com a tallafocs. El passat any es van sembrar 10.830 hectàrees de muntanya, 9.530 de les quals a Alacant.\nEls caçadors van construir també 1.103 abeuradors (483 a Alacant) i 275 basses d’aigua, amb les que es rega la muntanya i es proveïx beguda als animals, de les quals 135 es van construir a la província d’Alacant. A més van repartir 405.000 quilos de menjar a les espècies de fauna (287.000 a Alacant) i van construir 1.190 menjadors, situats en zones estratègiques prèviament avaluades, 620 a Alacant.\nLa recuperació de parcel•les, de les que els seus amos no poden fer-se càrrec, és una altra de les pràctiques habituals entre els clubs. Després d’un incendi, les mesures urgents dels caçadors són oferir nou cau, aliment i beguda als animals desplaçats i, posteriorment, realitzar un control de la població de predadors per a mantindre l’equilibri d’espècies.\nDesprés de l’incendi que va afectar el 14 i 15 de maig les muntanyes de Vall d’Ebo, Pego, Vall de Gallinera i Atzúbia, quins han estat els efectes en els clubs de caça de Pego i Vall d’Ebo?\nClub de caza entrevista als presidents dels dos clubs de caça, José María Pascual (Pego) i Pablo Masanet (Vall d’Ebo). Este últim explica que el Club de caça és xicotet, de 37 socis que no són propietaris i, per tant, no poden realitzar totes les tasques de conservació que els agradaria escometre. No obstant, consideren prioritari mantindre l’entorn net per a no alimentar el foc i preservar les espècies herbívores.\nA la Vall d’Ebo, la zona destruïda pel foc és on menys espècies de caça hi havia pel que no està afectant la seua activitat cinegètica de manera significativa. No obstant, han hagut d’habilitar una nova zona per a ensinistrar els gossos i els danys han sigut d’entre 2.500 i 3.000€ en plaques de senyalització, menjadors i abeuradors.\nEl cas de Pego ja el coneixem, es van cremar unes 975 hectàrees. El president del Club de Caçadors pegolí, José María Pascual, explica a Club de caza que es van cremar tres quartes parts de la muntanya. Les úniques zones no devastades van ser aquelles on s’havien realitzat tasques de manteniment i una zona de la muntanya més allunyada.\nDesprés de l’incendi que va afectar de ple la zona del camp de tir i altres, una de les principals prioritats del club se centra a realitzar un projecte tècnic per a repoblar la zona amb l’objectiu de mantindre la biodiversitat i l’equilibri de la cadena tròfica. Pascual considera que per a pal•liar el màxim possible els efectes del foc resultaria vital la concessió de subvencions per a realitzar més tasques de neteja de la muntanya, condicionar camins abandonats i sembrar terrenys, així com la crema controlada i planificada de mala herba.\nEn paraules textuals, assenyala Pascual que «Caldria recuperar les terres muntanyoses que no donen cap rendiment i que per això s’abandonen. Haurien de concedir unes xicotetes subvencions per a treballar. Les terres que hem treballat, eixes no s’han cremat però hi ha moltes més partides i s’haurien de fer camins perquè entraren les màquines i poder cultivar i mantindre-ho net. A més, dels incendis controlats: Un dia una zona, demà una altra zona… No passaria el que ha passat, que s’ha incendiat tot».\nExpliquen també que el Club de Pego manté acords privats per a mantindre les finques de tarongers de què els seus usuaris no poden fer-se càrrec i que d’una altra manera estarien abandonades. Contribuïxen així a preservar un dels paisatges més bells de la Comunitat Valenciana.\n← La regidoria d’Hisenda ja està rebent propostes per a les inversions del pressupost 2016\nL’Ajuntament de Pego sondeja l’estudiantat pegolí per conèixer la viabilitat de connectar amb València i Alacant en autobús els diumenge →


Més de 34.000 persones ja han passat per la Biblioteca Mont-Àgora de Santa Margarida de Montbui – Vols Llegir?\nMés de 34.000 persones ja han passat per la Biblioteca Mont-Àgora de Santa Margarida de Montbui\nPosted by volsllegir on 24 de gener de 2016 0 Comments\nDesprés de nou mesos d’obertura, des de la seva inauguració el març de l’any passat fins al tancament del 2015, 34.000 persones han passat per la Biblioteca Mont-Àgora (Santa Margarida de Montbui). Les noves instal·lacions i els nous serveis han contribuït a aquest alt nivell d’ús però també la novetat, que, generalment, comporta una gran afluència de visitants per veure l’edifici, en aquest cas, obra de l’arquitecte igualadí Pere Puig.\nActualment es rep una mitjana de 180 persones diàries, un 136% més que en l’anterior edifici. La nova biblioteca de Montbui s’ubica a l’edifici del Centre Cultural Mont-Àgora. L’avantatge de disposar d’un gran aparcament, just al davant, facilita la visita de molts montbuiencs i també la d’usuaris d’altres municipis propers.\nAmb el trasllat de l’antiga biblioteca a Mont-Àgora, aquest servei cultural ha triplicat l’espai, disposant ara d’una superfície de 1.008 m2, distribuïts en dues plantes. La directora de la biblioteca montbuienca, Núria Rossell explica que: “Hi ha espai per a tothom i per tenir els llibres col·locats en condicions. A més hem incorporat 3.000 llibres nous i actuals, i 700 audiovisuals. Disposem d’una col·lecció molt novedosa i interessant que s’ha procurat adaptar a les necessitats de l’entorn”. També afegeix que: “amb el trasllat també hem aprofitat per fer canvis substancials, per exemple els DVD de coneixements, abans tots agrupats, ara estan dispersos i integrats amb el fons general, o bé la creació del centre d’interès “Mont-Creatiu” format per més de 350 llibres sobre “DIY”, molt de moda ara mateix (bricolatge, decoració, manualitats, labors, etc.). Hem guanyat nous usuaris que, amb el canvi, han descobert la biblioteca però, sobretot, hem guanyat usuaris joves que abans no utilitzaven la biblioteca per manca d’espai”.\nAra mateix 4.400 persones estan inscrites a la biblioteca, de les quals un 88% són habitants de Montbui (1 de cada 3 disposa del carnet) i la resta són veïns d’altres municipis propers. El nombre de documents prestats també ha experimentat un creixement molt destacat. En aquests 9 mesos s’han deixat 22.200 documents, distribuïts en: 14.000 llibres, 4.700 DVD, 2.100 revistes, 937 discos… La mitjana de préstecs mensuals se situa per damunt dels 2.000 i va experimentant un ritme creixent mes rere mes, arribant a 2.500 préstecs el mes de novembre, el més actiu en ús. En comparació amb l’antiga biblioteca el préstec s’ha incrementat un 82%. Els usuaris que més ús han fet d’aquest serveis són els adults (44%), després els infants (36%), seguit dels joves (10%), i per últim la gent gran (5%). Altres biblioteques de la xarxa també han sol•licitat llibres a Montbui, concretament se’ls han prestat un total de 215 llibres.\nA més dels serveis habituals, a la biblioteca s’han fet altres activitats complementàries. “Ara disposem d’un espai de suport que actua com a sala d’estudi per a grups, o per a tallers de petit format o per fer-hi les sessions de clubs de lectura. A més, compartim la sala d’actes del Centre Cultural Mont-Àgora per dur a terme les activitats de foment de la lectura”, comenta Núria Rossell. Amb aquest objectiu, durant el 2015 s’han organitzat un total de 20 visites concertades per donar a conèixer la biblioteca a tota la població, 22 sessions de clubs de lectura, 2 presentacions de llibres, 11 visites escolars, 7 hores del conte, 3 tallers, etc., totes elles amb un notable èxit de participació.\nDurant el mes de setembre del 2015 la Biblioteca Mont-Àgora va tornar a ser protagonista quan es va declarar que l’edifici havia quedat finalista dels premi d’arquitectura internacional Wan Awards com a un dels sis millors edificis cívics del món construïts en els últims tres anys.\nLa biblioteca obre totes les tardes de dilluns a divendres de les 4 a 2/4 de 9, i dijous i dissabte al matí de 10 a 2 de la tarda.\nFont/enllaç: Biblioteca Mont-Àgora / infoanoia.cat\nArticle/post 1316 – Vols llegir? – volsllegir.cat\n2016actualitatanoiabiblioteca Mont-ÀgoranotíciesSanta Margarida de Montbui


Una vida articulada, de Josep Maria Espinàs - Els Papers de Santa Maria de Nassiu\nÉs el llibre que acabe de llegir. És la segona edició (maig del 2013). Sempre he llegit amb molt de gust els llibres de l’Espinàs, i els articles (si he pogut). Aquest llibre, com ja dia el títol, és un recull dels articles publicats des del 1976 al 2012. I un recull en què ha tret els títols dels articles i ha extret els paràgrafs que ha considerat més interessants. Fa de molt bon llegir i són 497 pàgines de bona literatura. No us puc recomanar res més que us el llegiu. Passareu bones estones com jo ho he fet.\nUs deixe un article de l’autor del 10 de febrer del 2009:\nUNS ALTRES DITS DE LA MÀ (EL PERIÓDICOo.CAT)\n” Després de tants anys d’escriure articles “a mida”, haver de fer un article més curt no és fàcil, per a mi. El cervell està acostumat a plantejar un tema amb un determinat ritme i amb una extensió fixada.\nSi he d’escriure menys, avui, perquè el text no quedi com una pasta comprimida potser és millor triar un tema modest. Les agulles d’estendre roba, per exemple.\nDes que era nen sóc un enamorat d’aquestes peces, sobretot de les de fusta, que són les clàssiques. El plaer infantil consistia a desmuntar-les, i aleshores es posava en marxa la imaginació. Perquè mitja agulla era –és encara– una petita fusta prima i llarga, amb unes ondulacions al mig. La imaginació es posava en marxa, i allò podia ser un vaixell, un vagó de tren, un cotxe de carreres, i si hi afegíem dues petites ales de cartó era un avió fantàstic.\nI aquell tacte una mica raspós, una fusta de poca qualitat però càlida, que es deixava manipular. Encara, avui, de tant en tant estenc alguna peça de roba i em meravella el seu mecanisme tan senzill, tan eficaç. Els lectors joves es quedaran parats, però en cas d’urgència, a l’hora d’un part, es posaven les agulles d’estendre roba en aigua bullent, per desinfectar-les i aplicar-les al cordó umbilical.\nAra hi ha màquines que assequen la roba. Però encara veig, des del meu àtic, com en un terrat apareix de tant en tant una dona, amb un gran cubell ple de roba. Desplega les peces i les va penjant amb uns moviments ràpids i precisos. Aquestes agulles d’estendre són com uns dits de confiança. Ha de fer molt de vent perquè flaquegin.”


L'Hospital d'Olot manté únicament tres pacients ingressats per coronavirus i reactiva les visites a les unitats 3 i 4 - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a L’Hospital d’Olot manté únicament tres pacients ingressats per coronavirus i reactiva les visites a les unitats 3 i 4\nL’Hospital d’Olot es manté sense professionals que hagin donat positiu per COVID-19 a la Fundació en les darreres hores i baixa fina a tres el nombre de pacients ingressats amb coronavirus, després de registrar una nova alta hospitalària. En total, des de l’inici de la pandèmia s’han comptabilitzat un total de 109 altes de pacients amb coronavirus.\nEl centre sanitari ha informat que a partir de dilluns 25 de maig es reactiven les visites de familiars a les unitats 3 i 4 d’hospitalització, només de pacients que no siguin positius per COVID-19. Aquestes unitats és on hi ha actualment els pacients de traumatologia, ginecologia, cirurgia i medicina interna, també les parteres que han d’ingressar.\nLes recomanacions per aquestes visites són que les realitzi només una persona amb una durada de 30 a 60 minuts. Les franges horàries per efectuar visites seran d’11 del matí a la 1 del migdia i de 5 a 7 de la tarda. També es demana higiene de mans i ús de mascareta quirúrgica abans d’accedir a la unitat.\nDes d’aquesta setmana, l’àrea quirúrgica ja ha adoptat la seva activitat habitual i s’està portant a terme tota l’activitat programada prevista. Per garantir la seguretat de totes les intervencions quirúrgiques es fa una PCR als pacients abans de la cirurgia per confirmar o descartar la presència del virus i adoptar les mesures de seguretat més adequades.


MIDIT Mancomunitat d'Iniciatives pel Desenvolupament Integral del Territori de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, Tivissa i Pratdip. - La Xarxa d’AODL i Desenvolupament Local\nLa Xarxa d’AODL i Desenvolupament Local és una iniciativa del Servei d’Ocupació de Catalunya (SOC) que s'adreça a les entitats locals de Catalunya i, més específicament, al conjunt dels professionals que treballen en l’àmbit del desenvolupament local i l’ocupació.\nEl projecte de la plataforma virtual parteix de la necessitat de donar resposta a una carència històrica del programa d’AODL i també dels programes de desenvolupament local impulsats pel SOC establint-se com un espai d’interacció entre tot el conjunt dels professionals que treballen en aquest àmbit.\nAixí, aquesta plataforma és una de les eines que permet canalitzar el conjunt d’actuacions de desenvolupament local i esdevé un espai central de relacions múltiples entre els seus actors. Alhora, vol potenciar les capacitats dels professionals i dotar-los de metodologies adequades, impulsar la creació de sistemes d’informació i proveir eines d’assistència tècnica i suport al treball d’entitats i professionals.\nEn un principi només es podrà accedir als continguts públics de la plataforma. Durant el mes de febrer es durà a terme una fase de proves per millorar el seu funcionament intern. Un cop finalitzi aquest període, es podrà accedir a tots els continguts d'aquesta plataforma virtual.


Contactologia clinica - Centre d'Oftalmologia Barraquer\nCurs teòric i pràctic per a l'adquisició de les habilitats suficients per al desenvolupament d'aquesta activitat. S'estudien els últims dissenys i materials de les lents de contacte, les diferents geometries que s'empren actualment per patologies concretes de la còrnia (queratocon, degeneració marginal pel·lúcida, queratoglobus i fins i tot per efectes iatrogènics post cirurgia refractiva, queratoplàstia ...). Creiem que cal conèixer i aprendre a valorar correctament la funció visual i la salut ocular en la pràctica de la contactologia.\nAquest curs intensiu és un instrument de perfeccionament per a aquells facultatius interessats a aprofundir en aspectes concrets del diagnòstic, el tractament i les tècniques quirúrgiques de determinats processos.\nDirigit a especialistes, llicenciats en Medicina, diplomats en Òptica, optometristes, contactòlegs, etc., amb interès específic en l'adquisició de coneixements i competència professional oftalmològica.


El REC de Tarragona d'enguany reflexiona sobre les emergències globals | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nEl festival, que arriba a les 19 edicions, té lloc des d'aquest dimarts\n02 de Desembre de 2019, per Marc Busquets\nImatge d'arxiu d'un col·loqui posterior a una projecció del REC 2018\nEl Festival internacional de cinema de Tarragona, el REC, proposa en la seva 19a edició una reflexió sobre les emergències globals que amenacen el nostre futur com a societat. El clima, la pobresa, o la política centraran algunes de les propostes d'un certamen ja consolidat en l'agenda social de la ciutat i del territori, en una ferma i clara mostra d'intencions. No és aquesta una mostra cinematogràfica autocomplaent; de fet, i si s'ha fet un nom, ha estat per la contínua recerca de nous talents, mirades i perspectives que puguin ajudar a desxifrar quines seran les narratives i estètiques fílmiques que han d'arribar. Reusdigital.cat és mitjà col·laborador de l'esdeveniment, que arrenca el proper dimarts i s'allargarà fins al diumenge 8 de desembre.\nMirada llarga i al territori\nLes sessions prèvies del REC, dutes a terme el passat novembre a l'anomenat 'Programa emergències', va servir per introduir qüestions de debat com els conflictes socials i ecològics a través de la gran pantalla. A banda, i com ja és habitual, el festival tornarà a presentar debuts a la direcció de prometedors realitzadors per a l'audiència tarragonina. Un, per cert, serà molt especial. Es tracta de 'Cuerdas', òpera prima del director local José Luis Montesinos, escollida pel comitè artístic que encapçala Xavier García Puerto per inaugurar la mostra (dimarts, a les 10 de la nit, a l'Antiga audiència).\nL'encert dels responsables del REC a l'hora de seleccionar els films a concurs és prou conegut. Al llarg de les anteriors edicions, el públic ha pogut conèixer obres que han esdevingut èxits i referents arreu. Potser és per això que enguany al certamen s'hi projectaran fins a quatre films candidats a l'Oscar. El festival tarragoní té una mirada internacional, és cert, però tampoc s'oblida del talent del territori. I és que a banda de Montesinos, la debutant Lucía Alemany presentarà 'La inocencia', que va tenir una gran acollida a Sant Sebastià i que compta, en el seu equip tècnic, amb professionals del Camp de Tarragona (divendres, a les 8 del vespre, a l'Antiga audiència).\nAltres títols a concurs en la secció Òpera prima són l'"excèntrica" 'Rare beasts', que arriba del Regne Unit sota la batuta de Billie Piper, i que narra una més que peculiar relació amorosa entre una mare soltera i un misògin (dijous, a les 8 del vespre, a l'Antiga audiència); o 'Ya no estoy aquí'. En aquest cas, som davant d'una producció de factura mexicana, dirigida per Fernando Frías, i que segueix els passos d'un jove que fuig d'un càrtel de la droga. Amb tot, és un retrat de la comunitat colombiana existent a la Monterrey (dijous, a les 10 de la nit, a la mateixa sala). Finalment, cal subratllar 'System crasher', film alemany de Nora Fingscheidt que s'ha passejat amb èxit pel circuit internacional (ha estat destacat al festival de Berlín). Podrà veure's dissabte, a les 6 de la tarda, i reflecteix la "salvatge cerca d’afecte" d'una nena de 9 anys.\nLes sesions vermut al Teatret del Serallo, o el Primer test, un espai creat per tal que projectes en fase de postproducció siguin analitzats per programadors i altres professionals del sector, són més finestres obertes pel REC al panorama actual.\nDescarregueu-vos el programa del REC 2019 al peu d'aquesta informació.\nprograma_rec_19.pdf - Programa del REC 2019 (REC Tarragona)


L’Escola de l’Espai es presenta a les famílies | Espai d'Arts Escèniques de Sant Quirze del Vallès\nL’Escola de l’Espai es presenta a les famílies\n26/11/2017 27/11/2017 / xavimarinperpinya\nAquest és el primer curs de l’Escola de Teatre de l’Espai. Estem treballant per portar a terme un pla pedagògic que perduri en el temps. Volem iniciar una base que s’anirà modificant al llarg dels cursos intentant enriquir-la cada vegada més amb les diferents aportacions que puguin anar fent els professionals, voluntaris, l’alumnat i les famílies que hi formem part.\nAquest primer any està sent una aposta que hem assumit amb una professora pel desenvolupament de la formació de teatre de text, i una professora per teatre musical, però ja estem treballant amb nous col·laboradors per tal d’anar ampliant l’equip enriquint i donant diversitat a l’ensenyament que estem impartint.\nAquest curs estem treballant perquè es construeixi una estructura sòlida que suporti uns bons fonaments d’una Escola de Teatre que no només pretén divertir a l’alumnat amb el fet artístic sinó que aposta per intervenir en l’educació de les persones fora de l’àmbit escolar i institucional. A través del teatre volem aportar un granet de sorra perquè les persones que passin per la nostra escola se’n vagin amb una empremta gravada a la seva memòria i al seu cos, que puguem haver contribuït al creixement personal i social de cadascú dels nostres alumnes. Perquè el teatre és un art i per tant és estètica, és entreteniment, però també amb el teatre es treballen valors i es donen instruments per a un desenvolupament personal més ple. És per això que us deixem el nostre pla pedagògic més ampliat i desglossat per cursos perquè el pugueu consultar.\nComptem amb nou grups de teatre de text, que van des de Pre-teatre, que comencen amb 4 anys fins a Teatre Jove que arriba fins als 18. Aquests grups, en aquest primer curs, no els hem pogut dividir amb la precisió que ens hagués agradat. Aquest, és un curs d’iniciació per a l’escola, on estem intentant portar a terme les nostres idees a l’hora que ens adaptem a les circumstàncies del naixement d’aquesta escola i a les necessitats del poble. I també tenim el primer grup de Teatre Musical que ha començat com a prova pilot amb els alumnes matriculats a l’Escola però que el curs vinent serà obert a tot el poble.\nLa nostra intenció és que l’escola sigui de recorregut, que els alumnes vagin passant de nivell, per tal d’acabar assolint certes tècniques i llenguatges teatrals adaptats a cada grup d’edat. Volem mostrar flexibilitat a l’hora de confeccionar els grups i que les barreres no depenguin dels horaris disponibles i edats preestablertes, sinó de l’experiència dels alumnes, la seva motivació, voluntat i la maduració que mostrin.\nAquest curs hem començat a treballar les emocions en els grups de pre-teatre i iniciació, la tècnica de la improvisació i la creació de dramatitzacions en grup als grups de T1, la creació pròpia a T2 i a Teatre Jove ens hem posat com a objectiu apropar el jovent al teatre. És per això que hem triat una obra d’una temàtica i personatges molt juvenils, i l’altra vessant és treure’ls de bolos, que puguin presentar-se a mostres o concursos on mostrar el que han treballat i entrar en contacte amb d’altres grups de joves.\nEsperem els vostres suggeriments, comentaris i la vostra participació per poder fer d’aquest curs un bon inici de camí de l’Escola de Teatre de l’Espai.\n← Primera assemblea de socis de l’Espai\nDiumenge 3 de desembre, a Can Barra, “Ah (Judit)” →


Disturbis entre manifestants i policia a París en la Cimera pel clima\nEls antidisturbis han llançat gasos lacrimògens contra uns 200 manifestants a la plaça de la República\n3 min. Barcelona 29/11/2015 15:26\n651x366 La policia dissol amb gasos la manifestació contra el canvi climàtic a París. FRANÇOIS GUILLOT / AFP La policia dissol amb gasos la manifestació contra el canvi climàtic a París. FRANÇOIS GUILLOT / AFP\nVestits d'àngels i pancartes que diuen que el "carbó mata"; parells de sabates i disfresses d'ós panda: mil i una maneres per protestar contra l' escalfament global. Així ha arrencat aquest diumenge la Cimera de les Nacions Unides sobre el Canvi Climàtic (COP21) a París, i ja s'han viscut els primers disturbis entre manifestants i la policia, que ha llançat gasos lacrimògens i ha carregat per dissoldre una concentració de centenars de persones a la plaça de la República.\nLa capital francesa acull aquesta cimera amb màxima tensió després dels atemptats jihadistes del 13 de novembre que van portar el govern a decretar l' estat d'emergència encara vigent. S'han prohibit les manifestacions a la ciutat, i una bona colla d'organitzacions han buscat alternatives per defensar el seu dret a protestar.\n540x306 Milers de sabates omplen la plaça de la República de París, en una manifestació organitzada per Avaatz, en símbol de les persones que avui tenen prohibit manifestar-se. REUTERS Milers de sabates omplen la plaça de la República de París, en una manifestació organitzada per Avaatz, en símbol de les persones que avui tenen prohibit manifestar-se. REUTERS\nPrimer, s'ha fet amb més de 10.000 sabates, fins i tot unes enviades pel papa Francesc, que han cobert una part de la plaça de la República per simbolitzar la impossibilitat d'organitzar manifestacions. Més tard, gairebé la mateixa quantitat de gent es donava les mans i formava una cadena humana d'uns 3 kilòmetres al llarg la capital. "És un moment perquè tothom es doni les mans arreu el món", ha dit llavors Iain Keith, el director de la campanya i membre d'Avaaz. Tot plegat transcorria pacíficament fins que s'ha desfet la cadena i els policies han carregat contra uns 200 manifestants que quedaven a la plaça. Alguns d'ells anaven emmascarats.\nLes pancartes no només protestaven per l' escalfament global, també reclamaven més democràcia. Immediatament, les forces de seguretat han desplegat bona part del seu potencial i han pres la zona. "Hi havia molta tensió per les dues parts, però és difícil saber qui ha començat. Algun manifestant ha llançat ampolles i de seguida han començat els trets de gasos lacrimògens i granades ensordidores", ha relatat a l'agència Efe Nicolás, un manifestant de 31 anys. "Hi havia més policies que manifestants".\n540x306 La policia llança gasos lacrimògens contra els manifestants a la plaça de la República. REUTERS La policia llança gasos lacrimògens contra els manifestants a la plaça de la República. REUTERS\n'Protegiu el clima i no la capital', i 'Estat d'emergència, estat policial, no ens robareu el dret a manifestar-nos', són alguns dels lemes que s'han pogut sentir, segons han recollit el rotatiu francès 'Le Monde' i l'agència Reuters. A hores d'ara s'han detingut ja al voltant de 200 persones.\nLa prohibició a les grans concentracions ja havia estat criticada per moltes organitzacions socials, que hi han vist més motius polítics que de seguretat al darrere. Només els últims dies, la policia ha ordenat l' arrest domiciliari de fins a 24 activistes ecologistes amb l'argument que eren sospitosos de planejar protestes violentes.\n540x306 Un moment de la manifestació contra el canvi climàtic / CÈLIA ATSET Un moment de la manifestació contra el canvi climàtic / CÈLIA ATSET\nA la vegada, a tot al món, s'hi han organitzat més de 2.000 actes de protesta, en ciutats com Sao Paulo, Nova York i també Barcelona aquest matí. Arreu del món, desenes de milers de persones des de Sidney fins a Londres s'han unit en un dels dies més importants de la història per l'activisme contra el canvi climàtic. 'No hi ha un planeta B', era el clam global.


L’any passat, la ciutat d’Alcoi donava resposta a un dels temes que portaven anys enquistats sense solució, facilitant a més la tasca de desenes de funcionaris de l’administració de justícia. Després d’anys de reformes, l’Ajuntament cedia l’ús de l’edifici municipal de la Plaça Mare de Déu a la Conselleria de Justícia per a que instal·lara allí els nous jutjats que donarien servei al partit judicial alcoià. Quedava pendent encara veure de quina manera recuperarien les arques alcoianes els 3,5 milions invertits en adquirir la propietat del nou Palau de Justícia.\nAquesta recuperació s’ha fet en espècie i no amb diners, mitjançant una permuta que atorga al Consistori alcoià la propietat de 3 edificis ubicats en la zona nord de la ciutat dels ponts. No obstant, l’antic edifici dels jutjats, ubicat a la Plaça Al-Azrac, continua sense ús una vegada traslladats els jutjats a la nova ubicació i després de 4 dècades de cessió al Ministeri de Justícia. La intenció municipal és recuperar la seua titularitat per a oferir-li nous usos, més encara tenint en compte que la Plaça Al-Azrac, previsiblement, patirà reformes dins de l’estratègia DUSI.\nA hores d’ara, la propietat de l’edifici dels jutjats d’Al-Azrac es troba en un estat indeterminat, però el fet de que no entrara en la permuta per a recuperar la inversió en el nou Palau de Justícia fa pensar a l’Ajuntament en que el Consell no vol desprendre’s d’ell. Un fet que, tenint en compte la intenció alcoiana de recuperar la seua propietat, podria conduir el cas fins als jutjats. Tot i això, la solució no està clara en cap dels sentits, ja que existeix jurisprudència que apunta cap a les dos solucions. El que està clar és que Alcoi no està disposada a oferir cap contraprestació per recuperar l’antic Palau de Justícia.\nDes de l’Ajuntament han defensat de nou la permuta, criticada per algunes forces de l’oposició, i que ha estat basada en el treball dels tècnics, tant municipals com de Generalitat.


'El Petit Format' aplega prop d'un centenar d'obres d'artistes amateurs del Principat\nLa mostra d'art acull treballs diversos dels alumnes de les escoles del país amb l'objectiu de crear un vincle vertebrador\n2 min. Sant Julià de Lòria 08/03/2018 22:12\n651x366 Una dona observant uns quadres de la mostra d'art 'El Petit Format'. / L. M. (ANA) Una dona observant uns quadres de la mostra d'art 'El Petit Format'. / L. M. (ANA)\n651x366 Un moment de la inauguració de la mostra d'art 'El Petit Format'. / L. M. (ANA) Un moment de la inauguració de la mostra d'art 'El Petit Format'. / L. M. (ANA)\nAquest dijous al vespre s'ha inaugurat, al vestíbul del Centre cultural i de congressos lauredià, la tercera edició de la mostra d'art 'El Petit Format', que en aquesta ocasió aplega prop d'un centenar d'obres d'artistes amateurs d'arreu del Principat. La iniciativa prové de l'Escola d'Art de Sant Julià de Lòria, amb l'objectiu de crear un vincle vertebrador entre totes les escoles d'art andorranes i donar visibilitat a la tasca docent i artística que desenvolupen.\nEn 'El Petit Format' s'hi poden veure des de fotografies, talles de fusta o ceràmiques, fins al 'socarrat' (típic de València); amb diferents tècniques i estils, però amb un nexe d'unió: la dimensió del format. Les diverses peces porten el segell d'alumnes de les escoles de Sant Julià de Lòria, Ordino, Andorra la Vella, i La Massana i, també, d'artistes de Canillo. La responsable de l'escola laurediana, Úrsula Borja, ha dit en declaracions als mitjans que l'exposició és una mostra de treballs fets "amb il·lusió i amb amor per l'art", de gent aficionada que van aprenent i endinsant-se en aquest món, sempre guiats pels professionals que treballen a les escoles.\nEl conseller de Finances i Administració del comú de Sant Julià de Lòria, Joan Gómez, ha estat l'encarregat d'obrir la mostra. I coincidint amb el Dia internacional de la dona, ha dedicat unes paraules a tot el col·lectiu femení, explicant que el 75% dels treballs de l'exposició són obra de dones. L'acte d'inauguració ha finalitzat amb una actuació musical de dos violinistes.\nLa mostra d'art 'El Petit Format' es podrà visitar fins el 8 d'abril. En paral·lel, el proper dimarts, 13 de març, es celebrarà a la Biblioteca Comunal Universitària una taula rodona per abordar el paper del petit format en l'art actual, des de diferents perspectives. L'acte estarà conduït per Carme Tintoré i reunirà diferents personalitats del món de la cultura i les arts d'Andorra, com Sergi Mas, Meri Blanco, l'artista Martín Blanco (seleccionat per a la biennal de Venècia) i el director del Museu Carmen Thyssen Andorra, Guillermo Cervera.


Concurs CaixaBank d'Orquestres de la CV\nSubvencions rebudes des d'altres administracions\nAjudes Música 2022\nIVC > IVC Obert > Xifres\nEn aquesta secció pot consultar les dades econòmiques essencials generats per l'Institut Valencià de Cultura en l'exercici de les seues funcions.\nEnllaç la plataforma\nAccès al Registre de Contractes de la Generalitat Valenciana.\nLa informació corresponent a este apartat, prevista en l'art. 9.1.a) De la llei 2/2015, de 2 d'abril, de Transparència, Bon Govern i Participació Ciutadana de la Comunitat Valenciana, està disponible des de juliol 2013.\nPer a consultes relatives a contractes anteriors, poden exercir el seu dret d'accés a la informació pública regulat en el capítol II del títol I de l'esmentada llei, en els termes que preveu l'art. 105b de la Constitució Espanyola, per mitjà de la presentació de la corresponent sol·licitud de petició d'informació pública.\nEnllaç a la plataforma\nPRPressupostosCOComptes anualsMOMoviments comptablesPMPeríode mitjà de pagament (PMP)\nPresupost 2020 · Annex a la memòria\nAnnex a la memòria d'actuacions\nPresupost 2020 · Transferències\nDetall de transferències i subvencions\nPresupost 2020 · Inversions\nAnnex d'inversions reals previstes\nPresupost 2020 · Memòria\nPressupost 2020 · Ingressos\nDetall d'ingressos afectes a programes\nPresupost 2020 · Recursos financers\nResum de recursos financers\nPresupost 2020 · Gastos\nDesagregació per capítols de despesa\nPressupost 2019 · Annex a la memòria\nAnnex a la memòria d´actuacions\nPressupost 2019 · Transferències\nPressupost 2019 · Inversions\nPressupost 2019 · Memòria\nPressupost 2019 · Ingressos\nPressupost 2019 · Despeses\nDesagregació per capítols de despeses\nPressupost 2019 · Recursos financers\nResum Recursos Financers\nPressupost 2018 · Inversions\nPressupost 2018 · Transferències\nPressupost 2018 · Ingressos\nPressupost 2018 · Despeses\nPressupost 2018 · Recursos financers\nPressupost 2018 · Annex a la memòria\nPressupost 2018 · Memòria\nPressupost 2017 · Transferències\nPressupost 2017 · Inversions\nPressupost 2017 · Memòria\nPressupost 2017 · Ingresos\nPressupost 2017 · Capítols de despesa\nInforme d'Audioría operativa 2018\nInforme d'Audioria de compliment 2018\nInforme d'auditoria pública 2018\nInforme d'auditoria pública 2017\nInforme d'auditoria operativa 2016\nInforme d'auditoria de compliment 2016\nInforme d'auditoria operativa 2014\nInforme d'auditoria de compliment 2014\nInforme d'auditoria 2014\nInforme d'auditoria operativa 2015\nInforme d'auditoria de compliment 2015\nInforme d'auditoria publica 2015\nInforme d'auditoria 2016\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Setembre 2020\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Agost 2020\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Juliol 2020\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Juny 2020\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Maig 2020\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Abril 2020\nPeríode mitjà de pagaments a proveïdors per entitats de la Generalitar. Març 2020\nPeríode mitjà de pagaments a proveïdors per entitats de la Generalitar. Febrer 2020\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Gener 2020\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Desembre 2019\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Novembre 2019\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Octubre 2019\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Setembre 2019\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Agost 2019\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Julio 2019\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Juny 2019\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Maig2019\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Abril 2019\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Març 2019\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Febrer 2019\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Gener 2019\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Decembre 2018 (Avanç)\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Novembre 2018\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat. Octubre 2018\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat · Setembre 2018\nFitxer històric a: http://www.hisenda.gva.es/ca/web/intervencion-general/periodo-medio-de-pago-por-entidades\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat · Juliol 2018\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat · Juny 2018\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat · Agost 2018\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat · Maig 2018\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat · Abril 2018\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat · Març 2018\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat · Febrer 2018\nPeríode mitjà de pagament a proveïdors per entitats de la Generalitat · Gener 2018


abril de 2015 – Ferran Suay\nPublicat a abril 27, 2015\nPublicat a abril 26, 2015\nEl símil esportiu\nL’esport de competició ha tingut un gran predicament durant les darreres dècades. Bàsicament des de l’inici de la guerra freda, els jocs olímpics, restaurats sense pana ni glòria, ni a penes repercussió a principis del segle XX, han arribat a representar un conjunt de valors considerats desitjables, entre els quals destaca la idea de joc net.\nGuanyar sense trampes en una lluita en què tothom parteix de posicions iguals es va convertir en un símbol del mèrit, en una mostra de com la voluntat podia triomfar sobre tota mena de circumstàncies adverses, gràcies a l’esforç constant i sacrificat, a còpia de força de voluntat. I així, les persones que destacaven en algun esport (en uns més que no en altres, no cal dir-ho!) es convertien en herois populars i en models per a milers de xiquets i joves, amb la inestimable ajuda dels mitjans de comunicació.\nLa societat va aprendre a valorar que algú fos molt ràpid, o capaç de córrer incansablement durant hores, o de saltar amb agilitat felina. I més encara, a atribuir unes altres qualitats (intel·ligència, bondat, integritat…) a aquells que ho aconseguien en graus extraordinaris. Al principi, potser era només la glòria (corona de llorer inclosa), l’objectiu pel qual competien. Els diners vingueren més tard. I amb ells, les trampes. La combinació de glòria i diners és massa irresistible. Sempre hi ha qui fa el que calga per assolir-los en dosis fenomenals.\nÉs per això que començaren els controls anti-dopatge. Per evitar que algú puga guanyar fent trampes. Com tots els controls són imperfectes. Sempre hi ha qui se n’escapa. Això sí, quan malgrat totes les imperfeccions (incloent-hi les vares de mesurar diferents, segons qui sigues i d’on vingues), t’enxampen, te’n vas al carrer. Fora de la competició; et lleven les medalles i els rècords; et cancel·len contractes de publicitat. Mirem per exemple, com a mostra, el cas del ciclista americà Lance Armstrong: set títols de Tour de França li han estat retirats.\nNo és gens difícil fer el paral·lelisme amb la política electoral. Les eleccions se suposa que són curses netes, on totes les forces polítiques tenen accés a la població, que ha de triar quines vol que la representen. I la igualtat ve determinada precisament per això, pel lliure accés a l’opinió pública; per disposar d’oportunitats semblants de fer sentir la veu, d’oferir les propostes i de mostrar les cares dels candidats.\nEl finançament irregular (bonic eufemisme per a designar el robatori sistemàtic de diners públics per a utilitzar-los per a finalitats ben privades) és l’equivalent al dopatge. I hi ha un partit que ha donat positiu en totes les proves que li han fet. Caixes B, targetes ‘black’, cobrament de comissions per atorgar obra pública, despeses sumptuoses a càrrec de l’ajuntament… No hi ha una sola trampa en què no haja excel·lit en grau olímpic. Són els esportistes d’elit de la corrupció i el lladrocini.\nSorprenentment, però, poden seguir competint. Armstrong potser hauria guanyat encara un altre Tour si el deixaven competir dopat, com deixen el PP participar en la pròxima contesa electoral. No sols això, sinó que el deixen triar data i hora de les competicions: el drogat, el trampós, posat a organitzador de la cursa.\nHi ha, en canvi, una diferència important. En el cas dels esportistes, sempre hi ha la possibilitat de presentar el dopatge, el fet de fer trampa, com una decisió individual de l’esportista. Impossible fer això en el cas del PP. Es tracta d’una organització clarament orientada a robar diners públics. Que ho fa allà on assoleix un grau suficient de poder. Que ho fa d’una manera sistemàtica, planificada, eficaç, que s’ajusta perfectament al concepte d’organització criminal.\nSi una banda així pot competir en les pròximes eleccions, per quins set sous es fa cap mena de control anti-dopatge? Amb la mateixa lògica, qualsevoil esportista hauria de poder competir drogat fins a les celles, i burlant-se dels seus rivals perquè no tenen allò que cal per a guanyar: pocs escrúpols i un menyspreu absolut de la més mínima mostra d’honestedat.


Any Espriu - Concerts del naixement | Candidate\nAny Espriu - Concerts del naixement\nL’any 1986 es va inaugurar, a la plaça Farners, una escultura de Josep M. Subirachs dedicada al poeta, escriptor i dramaturg. Durant tot aquest 2013, Santa Coloma de Farners fa una o dues activitats mensuals per tal d’homenatjar i apropar la figura i l’obra d’Espriu al ciutadà.\nEl passat dissabte, 13 de juliol, l’Orquestra de Cambra de l’Empordà va oferir un emotiu concert a l’Auditori Municipal de Santa Coloma, el qual va estar acompanyat de la lectura de poemes espriuans a càrrec de l’actor, Jordi Coromina.\nEl mateix dia, dissabte passat, la XXVII edició del Festival Castell de Peralada dedicava el concert inaugurar a Salvador Espriu. Atès que Espriu era un gran admirador de la música de Giuseppe Verdi, el festival li va dedicar el Rèquiem de Verdi.\nEl passat 10 de juliol, Arenys de Mar, població que va estar molt vinculada a Salvador Espriu, va homenatjar-lo amb el Concert del Centenari, un dels actes centrals de l’Any Espriu.


Renfe promociona Tarragona com a destinació turística al seu compte de TikTok\nRenfe promociona la ciutat de Tarragona com a destinació turística al seu perfil de TikTok. | Europa Press\nL'operador ferroviari ha penjat al seu perfil dos vídeos amb la capital tarragonina com a protagonista\nper Antonio Ramos Llauradó 03/06/2022 14:24h\nLa ciutat de Tarragona com a destinació turística ha estat una de les protagonistes del compte oficial de Renfe a TikTok, protagonitzant dos dels 18 vídeos que l'operador ferroviari ha penjat en el seu primer mes a la xarxa social. En el primer vídeo sobre la capital tarragonina que Renfe va penjar al seu perfil a la xarxa social TikTok, animava els seus seguidors a incloure la ciutat de Tarragona en el seu llistat de destinacions per descobrir.\nEn total, la publicació, que es va penjar el passat 17 de maig, acumula més de 13.500 visualitzacions, gairebé 600 'likes' i una vintena de comentaris, la majoria dels quals lloen la ciutat. Les imatges mostren el patrimoni romà, les platges, la Rambla Nova, la Catedral o la plaça de les Cols, entre altres espais de la ciutat.\nLa Pilon's Street protagonitza el segon vídeo\nEl segon vídeo que Renfe va penjar sobre la capital tarragonina posava als seguidors el repte d'endevinar en quina ciutat es troba la Pilon's Street. La publicació es va fer el 31 de maig i acumula gairebé 17.000 visualitzacions.\nEn aquest sentit, la publicació que ha rebut més de 440 'likes' i prop d'una quarantena de comentaris, molts dels quals van encertar que el singular carrer es troba a la ciutat de Tarragona.\nAnar a portada Última hora Tarragona Última hora turisme Última hora trens\nLa Sala Trono tanca la temporada amb xifres similars a les d'abans de la pandèmia\nTarragona dignifica els accessos a la ciutat amb la naturalització de les rotondes


Notícies - Divisió d'opinions sobre l'estrena del nou projecte del guitarrista Robert Fripp\nThe League of crafty guitarrists actua a Sant Cugat dins una gira per tot l'Estat (31/jul/03)\nel 28/feb/09 Miquel Martinez Cultura PDF\nEl debut mundial de la Orchestra of Crafty Guitarists genera reaccions molt diverses entre els assistents al Teatre la Unió. El grup de 40 guitarristes acústics dirigits pel líder de King Crimson, Robert Fripp, han ofert un espectacle basat en la improvisació conjunta.\nLa Orchestra of Crafty Guitarists basa l'espectacle en les improvisacions en roda. Aquest mètode consisteix en fer circular una nota, un ritme o un acord entre els diversos músics, que dibuixen melodies improvisades. Un altre tret diferencial és la singular afinació dels instruments, la 'New Standard Tuning', que permet a les guitarres fer notes més greus i més agudes que les que estan afinades de la manera convencional.\nLa presència de Robert Fripp i la condició d'estrena mundial de l'espectacle havien generat moltes expectatives, i les entrades estaven esgotades des de feia dies. El teatre la Unió ha registrat un ple absolut.\nEls 280 espectadors s'han assegut en cercle rodejant els 40 guitarristes. L'actuació ha tingut lloc a la platea. Només el trio de guitarres Sum, que ha alternat les intervencions amb l'actuació de la Orchestra of Crafty Guitarists, ha actuat a l'escenari. Sum ha versionat artistes com The Beatles i Stevie Wonder.\nL'espectacle no ha complert les expectatives per tots els assistents. Alguns han sortit decebuts, destacant la manca d'elaboració i de complexitat de l'espectacle. Els escoltem.\nM'esperava alguna excentricitat, però no tant. / La idea era bona, però no estava gens elaborada. / Simplement, una presa de pèl. / Jo crec que avui ens han vacil·lat una mica a tots.\nUn altre sector de públic ha valorat molt positivament l'actuació. Alguns aspectes remarcats són el clímax creat, les sensacions i la càrrega experimental de l'espectacle.\nÉs un joc. si no hi vols jugar és absourd, però quan hi entres és preciós. / Com un espai per quedar-se tranquil. / Sorprenent, inigualable. Crec que un event com aquest no es torna a veure mai.\nUna formació més reduïda, de 15 guitarristes, anomenada The League of the Crafty Guitarists, ja va visitar el Teatre la Unió ara fa un any. Amb aquest concert s'ha estrenat el nou projecte del guitarrista Robert Fripp, qui va liderar el grup de rock progressiu King Crimson.\nEl concert s'ha desenvolupat sota la prohibició de fer cap tipus d'enregistrament per petició expressa de la Orchestra of Crafty Guitarists, que ha tancat les portes a les 10 en punt del vespre deixant fora algunes de les persones que havien adquirit entrada.\nLes classes se solen fer a les aules, el públic no és cap alumne. Francament, fora de lloc... Ni solta ni volta. Més que rés semblava un destacament militar en el que el “jefe” (tocat i posat, com sempre) manava a toc de pito. Un fet sense precedents en el que algú... “S’ho va passar d’allò més bé”. Quin riure... “Amigo mío, pío pío, que me río:-)\ncafetera express. Enviat el 28/feb/09\nSi en Robert Fripp s'hagués tirat 4 pets n'hi ha que també ho considerarien genial. Haguéssin aplaudit igual si en lloc de Fripp hi hagués un desconegut al capdavant d'aquells músics?\nrikifripp. Enviat el 28/feb/09\nThe League of the Crafty Guitarists, a l'actuació de l'any passat a La Unió\nVisita el web de The League of the Crafty Guitarists


Sprint Ciclo Club POBLA: desembre 2010\nAquí teniu una de les fotos que vam fer el passat dia 26, va faltar gent, a veure si a la próxima hi ha més quorum tot i que poc a poc cada cop som més gent al grup i la cosa va força bé.\nPresentació:“Ja vam quedar l’any passat que hi tornaríem, que no podíem perdre la vocació de parlar de bicicletes quan fa un fred que pela. I aquí tenim les segones jornades. Aquest any però, les dates cauen pitjor i hem de programar pel dia de Nadal. Però no hi fa res, el 25 parlarem de la dieta. Un bon dia per fer-ho, després del gran dinar, i farem una sessió una mica més curta, per acabar amb una taula rodona per fer la cosa una mica més relaxada. El 26 ja tocarem temes que requereixen més concentració i parlarem de plans d’entrenament i de reparacions de supervivència, aquelles que hauríem de dominar, i que quan arriba el moment no sabem com afrontar i ens quedem tirats.Així doncs, ja ho sabeu, per Nadal i Sant Esteve parlarem de ciclisme al Molí de l’oli de la Pobla, aquest cop però, com que ja tenim una mica d’experiència, volem deixar de banda la formalitat de les presentacions en to seriós de l’any passat, per tirar per la banda més col·loquial i participativa. Us hi esperem.” Salut i bici Organitzen: UC Tremp i SCCPoblaDates: 25 i 26 de desembre de 2009Lloc: Molí de l’oli. La Pobla de SegurHorari: de 18 a 21 hores\n1a jornada: 25 de desembre de 18:00 a19:30hores“Conceptes bàsics de dietètica. Menjar i beure en ruta”- Fonaments de dietètica. Els nutrients i els menjars. Lluís Tirapu.- Menjar de forma intel·ligent, sobre la bici i a casa. David Riba.\nDe 20:00 a 21:00 horesTaula rodona “ Rodar en grup. El que toca i el que no” Josep Bochaca, Pepe Vargas i David Riba. 2a jornada: 26 de desembre\nde 18:00 a19:30hores“Mecànica de supervivència. Teoria i pràctica”- Les eines i recanvis imprescindibles.- Arreglar una punxada a peu de carretera. La tècnica d’inflat.- Ajustant el canvi.- Radi trencat. Equilibrat d’urgència.- Redreçar la “patilla” del canvi.- Reparacions de cadena.- Direcció fluixa.\nDe 20:00 a 21:00 hores“ Plans d’entrenament. Teoria i pràctica”- Punt de partida: disponibilitat de temps i objectius.- La condició física. Tests i poves d’esforç.- Els períodes, els messocicles i els microcicles.- Les sessions de treball: tipus bàsics.- Orientacions per fer un pla de treball. - Planificant messocicles. Marc Vilanova i Lluís Tirapu\nFOTO DEL CLUB.\nEl dia 26 de desembre es farà la foto oficial del club. L'hora serà la mateixa que l'hora de la sortida d'aquell dia.\nEs quedarà igualment devant de La Caixa i anirem a fer-nos la foto a la Plaça de l'Ajuntament.\nAMB UNA MICA DE FRED.\nEl grup pelat de fred però amb ganes de pedalar.\nHola a tots, el diumenge passat "la comitiva" de ciclistes de Pobla van desafiar el gel viu que hi feia i es van reunir 16 personatges per donar un tomet per la comarca. Aquest cop es van dirigir direcció Tremp per escalar l'Alt de Fígols. En l'anada cap a Tremp una averia de Federic va trencar per uns moments "el pelotón" però a peu de port el gran grup tornave a estar agrupat.Un cop els ciclistes estaven " al lío" van deixar clar que aquesta gent van per feina, aquest equip promet i s'haurà de tenir en compte a partir d'ara a les grans clàssiques catalanes i estatals.Un cop a dalt, el grup format per Federic, Vargas, Kastri, Javi, Xulillo, Farré, Xes, Perati, Fàbregas, Plus,Matxa, Xavi Garreta, Eduard, Saul, Jordi de Castelló i Drudis van comentar les seves sensacions durant l'ascensió i van agafar forçes a base de mandarines i plàtans.La baixada degut al fred no va ser gaire còmoda, camí de Pobla una altra avería, aquest cop de Pepe Vargas "Rodri" va tornar a trencar al grup, i quan tots ens pensavem que les sorpreses s'havien acabat Eugeni Plus ens va deleitar amb una convidada a l'habituallament de l'Argentería per tancar la jornada, abans havíem anat a girar Aramunt per acabar d'estirar les cames.\nUna altra foto d'equip, Fígols.\nEugeni Plus, es va fer càrrec de l'habituallament del grup.\nPerati i Federic treballant pel jefe de files.\nMatxa cada dia més rodat.\nAquesta setmana degut al pont hi haurà més espectacles per carreteres pallareses, i recordeu que a partir d'ara l'hora de sortida serà a les 11.\nKastri, la revelació del pelotón.\nFarré i Saúl comentant la futura temporada.


Aventures i pensaments de la Khalina: Allargant les vacances\nPublicat per khalina a 1:37\nColliure un desti pendent de visitar, espero que aviat.\n8 de setembre de 2010, a les 6:53\n8 de setembre de 2010, a les 6:56\nColliure es un bon desti per passar-hi un dia tranquil, si no està massa ple...que de vegades\n8 de setembre de 2010, a les 7:57\npel que dius és millor anar-hi cap a la tardor o primavera, quna hi ha poca gent. jo hi vaig ser fa temps el lloc era preciós i fins i tot tranquil! tinc pendent tornar-hi!\n8 de setembre de 2010, a les 8:23\nÉs bonic Colliure, fa un parell o tres d'estius que hi vaig tornar, que feia molts anys que ni hi anava. Val la pena anar-hi.\n8 de setembre de 2010, a les 10:19\nEm fas una mica d'envegeta, allargant vacances...aish!\nTambé tinc pendent Colliure. Potser m'ho plantejo per la tardor o la primavera, com diu la kika\n8 de setembre de 2010, a les 19:32\nUn lloc preciós Cotlliure, llàstima que hi ha massa gent a l'estiu...\nCom ho esteu aprofitant eh! :-)\n8 de setembre de 2010, a les 21:59\nGurmet, tot feia molt bona pinta, però nosaltres estem d'estalvi i vam fer uns bocates. Ara érem en un banc de pedra a l'ombra, el mar a la vora i vistes precioses.\nGarbí, tot i estar el pàrquing ple, es podia passejar tranquil.\nKika, suposo que agost és quan està més saturat.\nCarme, realment val molt la pena anar-hi.\nFra Miquel no està tan lluny, i és preciós.\nRita, s'ha d'aprofitar el solet, que cada vegada es fa fosc més aviat, snif\nM'encanta Colliure...de vegades aquestes dies de les vacances allargades són els millors.\n9 de setembre de 2010, a les 21:40\nhe llegit pluja i m'han vingut palpitacions! a Vilanova encara fa un sol genial i a pesar de treballar des del dia 1 encara puc gaudir d'estones de platja ben bones! plujaaaaa nooooo!!!!!\n12 de setembre de 2010, a les 19:33\nKweilan, intentarem pensar que els caps de setmana són vacances.\nNimue, des d'aquell dia no ha plogut més. I esperem que així segueixi\n13 de setembre de 2010, a les 0:09\nAquest post dona pau. He baixat amb vosaltres les escaletes a la cala, i he menjat musclos amb patates (això no és un plat belga?). Però dius: que estaves "en bona companyia". I jo no hi era, que recordi :-)\n14 de setembre de 2010, a les 1:19\nPaseante, penso que això dels musclos ho havia vist a algun altre país, però tampoc vaig arribar-los a provar.\nEt penses que ets l'única bona companyia del món? jeje\n14 de setembre de 2010, a les 21:03\nDones pau, ja t'ho he dit unes altres vegades, crec que la bona companyia ets tu!\nmolt maco. Un lloc on anar. Ho haurem d'apuntar!\n17 de setembre de 2010, a les 14:43\nEmily, tu també ets una bona companyia. Potser estaves amagada per Colliure.\nSànset i Utnoa, aneu-hi siiiiiiiiiiii\n19 de setembre de 2010, a les 0:22


Entrevista a Xavi Ruiz, titulat de la 1a promoció d’aeronàutica de l’EETAC i Catalunya | Bitsquevolen\nEn Xavi Ruiz, forma part de la primera promoció d’enginyers i enginyeres aeronàutics de la UPC i de Catalunya. Titulaten Enginyeria Tècnica d’Aeronàutica, esp. en Aeronavegació (actual Grau en Enginyeria d’Aeronavegació) va ser un estudiant compromès i participatiu En aquesta entrevista ens parlarà de la seva experiència a l’EETAC i de la seva feina actual.\nEts membre de la primera promoció d’enginyers i enginyeres aeronàutiques de UPC… i de Catalunya. Com valores la teva estada a l’Escola?\nSí, venia d’una altra universitat, a Madrid, on les coses no m’havien anat gaire bé. Des del primer dia a l’EETAC (aleshores es deia EPSC) em vaig sentir molt a gust: classes reduïdes, molts treballs en grup, molt bon ambient tant entre nosaltres com amb els professors. També suposo que va influir el fet de que érem la primera promoció d’aeronàutica.\nLa meva experiència va ser doncs, molt bona! A finals del primer any, vaig decidir-me a col·laborar amb delegació d’alumnes (DABL) i hi vaig començar a participar tímidament. Va ser el segon any quan m’hi vaig ficar de cap, i vaig ser becari i president de delegació.\nQuè diries de la Delegació d’Estudiants?\nNo és fins quan hi ets a dins que no te n’adones de la feina que es fa allà. El mite de que a delegació només hi va la gent a passar-s’ho bé, segurament és degut un problema de comunicació. No és transmet bé tot el que s’hi fa allà dintre.\nDurant el meu any allà vam fer diversos canvis, com impulsar el canvi de prioritats horàries, l’assignació de taquilles, organitzar tota la Castelldefesta, participar a la Junta d’Escola, recolzar als alumnes amb els problemes que hi havia amb el bar i amb alguns professors…\nVa ser també durant aquell any que vaig participar a dues activitats de les que n’estic molt satisfet. En primer lloc, vam impulsar la creació de l’associació d’aeronàutica, amb la que vam fer sortides a Madrid i Toulouse, organitzar la Setmana d’Aeronàutica, el concurs de l’EggDrop i més activitats. En segon, vam promocionar i col·laborar amb l’associació Sinver, una associació universitària de joves gais, lesbianes, bisexuals i transsexuals, que encara no tenia presència a l’EETAC. Vam establir una col·laboració molt dinàmica.\nFinalment, el meu tercer curs el vaig fer la meitat a l’EETAC i la meitat a la ETSIA de la UPM, a Madrid, on vaig fer el treball de fi de carrera. Vaig venir a Madrid perquè volia sortir a fer el projecte fora i les propostes que hi havia d’anar d’Erasmus no em cridaven gaire l’atenció. I dic venir, perquè des que vaig fer el projecte, m’hi he quedat a treballar.\nEn quina empresa treballes, Xavi?\nFa ja vuit anys que estic treballant a Ineco, una empresa quasi-pública d’enginyeria i consultoria de transports, que pertany a Aena i Renfe, és a dir, al Ministeri de Foment.\nXavi, ens pots explicar en què consisteix la teva feina?\nEn tot aquest temps he treballat, entre d’altres coses, principalment en dos projectes. Per una banda, vaig treballar en la creació d’un algoritme per fer resectoritzacions d’espai aeri, en temps real, i amb una previsió de trànsit per a les tres properes hores. Dit d’una altra manera, esborrem totes les línies imaginàries que divideixen els sectors d’espai aeri i comencem de zero, mitjançant una forma automatitzada. A dia d’avui, aquesta tasca es fa principalment, de forma manual, basant-se en l’experiència dels controladors i dels enginyers. Amb aquest projecte, vam escriure un article científic que vam anar a presentar a un congrés a Tokyo. Per aquesta feina em va venir molt bé tot el que vam aprendre a l’EETAC d’informàtica i programació.\nPer altra està la meva participació en projectes internacionals. He participat en projectes com SESAR, RESET, Episode 3 i SJU, tots ells de la Comissió Europea. Són en general projectes que analitzen la situació del trànsit aeri a llarg termini, amb un horitzó que pot ser per exemple, l’any 2020. Hi treballen milers de persones, repartides per tot Europa, de diferents empreses i amb interessos molt diferents. És tota un exercici d’integració multicultural!\nJo en concret ara treballo en la creació de requisits per a les posicions de control de ruta i de torre. El que fem és definir com serà la futura torre de control, i en particular, com serà la pantalla que veuran els controladors en el futur, i que inclourà moltes més funcionalitats que les que inclou a dia d’avui. Prèviament, he participat també en projectes de Multi-Sector Planner. Amb aquest nou rol que s’implementarà en el futur, cada controlador aeri ja no tindrà un altre controlador planificador de suport, sinó que un controlador planificador atendrà les necessitats de diversos controladors executius. Això serà possible gràcies a la integració de nous sistemes i a una major planificació tàctica. La meva feina és treballar colze a colze amb controladors aeris, tot i que també faig algunes tasques de gestió dels projectes en els què participo.


AGENDA ACTIVITATS 1R TRIMESTRE\nÀGORA LA TIENDA ROJA - Espai d'Autoconsciència\nL'Àgora de LA TIENDA ROJA, és un Espai per a crèixer, desenvolupar-nos, empoderar-nos, reconèixer-nos, unir-nos i sobre tot on gaudir de la connexió CEL i TERRA en tot el nostre ésser.\nLa vida de les persones holístiques, està orientada al present, a sentir que l'instant de l'ara és el lloc on habita l'ànima.\nDins de LA TIENDA ROJA, es viu aquesta presència, la magnitud de sentir-nos presents en essència, tal qual som, des d'aquest gran observador que ha après a prendre consciència dels camins de la vida i de que la responsabilitat davant les experiències és el que veritablement ens fa rics.\nÉs per això, que davant la diversitat de persones i formes de caminar que existeixen, aquesta temporada l'ÀGORA DE LA TIENDA ROJA, estarà Facilitada per diferents professionals que ens portaran a viure la unicitat, mitjançant diferents eines, totes elles aportant-nos la manifestació del que coneixem com el\nCEL A LA TERRA.\nUs avancem els tipus de tallers que es faran, així com els seus facilitadors. Si estàs interessat en rebre l'Agenda d'aquest 1r Trimestre, no dubtis en sol·licitar-la, bé per mail, bé per whatsapp, sense compromís.\nLes inscripcions a l'Àgora ja estan obertes fins el 5 d'Octubre.\n- Sedes Dexeus\nEl Poder dels Antics Oracles\n- Amanda i Pilar\nCercle de Cants:\nUnint les veus de les ànimes\nEl llegat de la Natura\nEl missatge del números\n- Lidia Ullate\nLa felicitat del nen/a interior\n- Mª Ángeles Calvo\nAutoconsciència amb la Ment i el Cos\n- Anna Mª Martínez\n*Tarot Evolutiu: La veu dels Arcans\n*Seitai: El moviment natural del cos\n- Karme i Núria\n*Solsticis i Equinoccis amb Tècniques de Meditació i Visualització\nPots contactar per mail ahesat.org@gmail.com\nper Tel. Karme ó Núria 686265212


Uploaded by Patricia Benavente\nDocumentos organizados de lo que dejó la profesora en su blog.\nDiscurs Quim Monzó + activitats (2n batx. IES Sant...\nTEXT: MERCÉ RODOREDA – “La producció literària de Mercé Rodoreda incideix sobre la psicologia dels personatges”. (SELECT.)\nRESUM: L’època de la postguerra i el panorama de la narrativa en aquesta. (SELECT.)\nText expositiu: Enric Valor (SELECT.)\nWhats New ION Enterprise 6.0\nesdla - lorien y las estancias de los señores elfos.pdf\nlaporan MITEKTUM TEMBAKAU\nSoal UAS IPS Kelas 1 SD Semester 1 (Ganjil) dan Kunci Jawaban (www.bimbelbrilian.com).pdf\n00-41801 [Unlocked by Www.freemypdf.com]\nAnálisis Del Impacto Ambiental en Procesos Constructivos de Apertura de La Carretera 1\nDISCURS QUIM MONZÓ Senyores i senyors, Com que de discursos no n’he fet mai (i no sé si en sabria) els explicaré un conte\n. El conte va d’un escriptor que sempre parla molt de pressa i que per aquest motiu sovint s’entrebanca. Doncs a aquest escriptor, un dia —l’any que la cultura catalana n’és la convidada— li proposen de fer el discurs inicial de la Fira del Llibre de Frankfurt. Abans d’acceptar l’encàrrec, l’escriptor en qüestió —català i, per tant, gat escaldat— dubta. Pensa: “I ara ¿què faig? ¿Accepto la invitació? ¿No l’accepto? ¿La declino amb alguna excusa amable? Si l’accepto, ¿què en pensarà la gent? Si no l’accepto, ¿què en pensarà també la gent?” No sé com van les coses a d’altres països, però els asseguro que al meu la gent té tendència a pensar moltes coses, i a treure moltes conclusions. Si un dia expliques que, quan vas a cal sastre, l’home, mentre et pren les mides, pregunta: “¿Cap a quina banda carrega vostè?”, i tu contestes que carregues cap a la dreta (o que carregues cap a l’esquerra), la gent treu conclusions. Si vas a la fruiteria i demanes pomes treu conclusions. Si demanes taronges també en treu. Facis una cosa o facis l’altra (carreguis cap a la dreta o cap a l’esquerra, compris pomes o taronges) la gent té un alt nivell de clarividència. La gent és molt perspicaç i sempre dedueix coses, fins i tot ciutats que no són a cap mapa. Si fas un pas endavant, malament per no haver-te quedat quiet. Si et quedes quiet, malament per no haver avançat. Però passa que l’escriptor en qüestió creu que no ha de demanar perdó a ningú per sentir-se part de la cultura que aquell any han convidat a Frankfurt; de manera que decideix acceptar. És evident que no l’hi proposaran pas —fer el protocol·lari discurs inicial— l’any que la cultura convidada a la Fira de Frankfurt sigui la turca, la vietnamesa o la n’gndunga. Així, doncs, diu que sí, que el farà, i tot seguit s’asseu a una taula, agafa un bolígraf i una llibreta i comença a rumiar què hi ha de dir. Una mica, se sent perplex. Al llarg dels temps, la bonança de la història no ha estat al costat de la literatura catalana. Les llengües i les literatures no haurien de rebre mai el càstig de les estratègies geopolítiques, però el reben ben fort. Per això el sorprèn que un muntatge com aquest —la Fira de Frankfurt, dedicada a la gran glòria de la indústria editorial— hagi decidit convidar una cultura amb una literatura desestructurada, repartida entre diversos Estats en cap dels quals és llengua realment oficial (encara que n’hi hagi un i mig que ho proclamin; sempre i quan aquesta proclamació no molesti els turistes, els esquiadors de pas o els repartidors de butà). Per això té dubtes a propòsit de la invitació a Frankfurt. ¿De cop i volta el món s’ha tornat magnànim amb ells, quan n’hi ha tants que els volen perpètuament perifèrics? Recorda, a més, que, en un altre muntatge literari —més nòrdic i bastant més pompós—, ara fa poc més d’un segle (el 1904) el jurat del premi Nobel de literatura va premiar Frederic Mistral. Frederic Mistral no era català. Era occità. Però la referència serveix —no sols perquè alguns catalans i alguns occitans se senten a prop— sinó perquè el premi va molestar tant els puristes de la NacióEstat (“Soyez propre, parlez français!”) que —mai més a la vida— cap literatura sense Estat ha tornat a tenir un premi Nobel. A més de la sensació de perplexitat, el personatge del nostre conte té una sensació de justícia. Potser “justícia” no és la paraula exacta. Alguna cosa semblant. Tot i que —com s’ha dit— als catalans els avatars polítics ens han anat d’una manera que no convida a gaire alegries, la literatura catalana és, clarament, una de les pedres fundacionals de la cultura europea. Cap literatura sense Estat d’aquesta Europa (que ara diuen que construïm entre tots), no ha estat ni és tan sòlida, tan dúctil i tan continuada. ¿Ha d’explicar tot això, en el discurs? Potser podria començar dient que la potència inicial que va fer que la literatura catalana tingués lloc preferent a Europa durant l’Edat Mitjana neix de Ramon Llull (Raymundus Lullus, Raimundo Lulio, Raymond Llull, Raymond Lully: com els agradi més).\nRamon Llull era filòsof, narrador i poeta. Era mallorquí, d’aquesta Mallorca avui esdevinguda un "bundesland" geriàtricoturístic alemany. Nascut molt abans que els ‘tour operators’, els avions de baix cost i la ‘balearització’ dictessin les normes de vida d’aquelles costes, centennis abans de l’arribada de Boris Becker i de Claudia Schiffer, en ple segle XIII Ramon Llull va estructurar una llengua travada i rigorosa, la mateixa llengua en la que, de manera vibrant i corrompuda, encara parlem i escrivim ara. Però l’escriptor té altres dubtes. Ja que ha de parlar a Frankfurt, ¿ho hauria d’amanir amb detalls que poguessin interessar els germanoparlants? ¿Hauria d’esmentar l’Arxiduc Lluís Salvador d’Àustria-Toscana, S’Arxiduc? ¿Hauria d’esmentar el senyor Damm i el senyor Moritz, fundadors d’algunes de les marques de cervesa que els catalans encara bevem ara? És evident que, si ho fes, li dirien frívol, i això encara l’impel·leix més a fer-ho. Ja posats, podria esmentar el senyor Otto Zutz, gran oftalmòleg —“diplomat a Espanya i Alemanya”— que ha acabat donant nom a una esplèndida discoteca de Barcelona i que, en vida, graduava la vista de molts barcelonins. D’alguns membres de la família del poeta Carles Riba, per exemple, segons es desprèn del que el seu nét —Pau Riba, també poeta i, a més, cantant— diu al text que acompanya el disc “Dioptria”. Tampoc no sap si hauria de citar els més grans dels que han configurat el fil literari que ens du fins avui: Bernat Metge, JV Foix, Narcís Oller, Anselm Turmeda, Joan Brossa, Joanot Martorell, Llorenç Villalonga, Jordi de Sant Jordi, Jaume Roig, Josep Carner, Jacint Verdaguer, Isabel de Villena, Josep Maria de Sagarra, Àngel Guimerà, Santiago Rusiñol, Joan Maragall, Eugeni d’Ors, Josep Pla, Joan Sales, Mercè Rodoreda... ¿O potser seria millor no citar-ne cap? Citar tots aquests escriptors (la majoria desconeguts pel món literari que es belluga per Frankfurt) ¿no farà que els assistents a la cerimònia d’obertura de la Fira del Llibre s’avorreixin de sentir noms que els sonen poc? ¿No farà que mirin el rellotge i pensin: “Quin rotllo, aquest home!”? Per això, doncs, decideix que no dirà cap nom (tot i que, de fet, ja els hagi dit en el mateix procés de descriure els dubtes sobre si els ha de dir o no). A més, segons ha llegit, a la mateixa Fira del Llibre hi haurà instal·lada una exposició que parlarà d’això. Encara que —siguem sincers— ¿quantes de les persones que assisteixin a aquest acte inaugural visitaran després aquesta exposició amb un interès no merament protocol·lari? Siguem sincers i optimistes: ben poques. Tot i que es tracti d’una Fira del Llibre, i els escriptors més desconeguts haurien de ser els que més excitessin la set de lectura de les persones interessades a descobrir meravelles literàries, i no a seguir, simplement, el tam-tam comercial del que toca en cada moment. Però, com més hi rumia, menys clar veu com hauria de ser el discurs. Ja que molta gent té del món una idea feta a partir de la geometria actual del poder políticocultural, potser podria explicar que, a Europa —esqueixat ja el llatí en llengües vulgars—, el primer tractat de Dret va ser el català “Consolat de Mar”, pel qual es van regir les relacions marítimes al Mediterrani. Potser podria afegir que alguns dels primers tractats europeus de medicina, dietètica, filosofia, cirurgia o gastronomia eren també escrits en llengua catalana. Però, ¿tantes dades servirien gaire de res? ¿Què han dit altres escriptors en anteriors discursos inaugurals d’aquesta mateixa Fira? -L’escriptor busca aleshores alguns d’aquests discursos i els llegeix. En tots hi ha una gran exaltació de la cultura pròpia, i veu clar que, sempre, a qui no pertany a la cultura exaltada tots aquests discursos li sonen distants, com la remor de l’aigua que va riu avall sense que hi parem atenció. Són discursos a l’estil d’aquell que, durant la dictadura franquista, va fer a Nova York, a les Nacions Unides, el violoncel·lista Casals. -Va ser un discurs que va emocionar els catalans amb la mateixa intensitat que va deixar indiferents la resta d’habitants del planeta: “I am a Catalan. Today, a province of Spain. But what has been Catalonia?...”:“Sóc català. Catalunya avui és una província d’Espanya, però ¿què ha estat Catalunya? Catalunya ha estat la nació més gran del món. Us explicaré per què. Catalunya va tenir el primer Parlament, molt abans que Anglaterra. Catalunya va tenir les primeres Nacions Unides...” També veu que altres escriptors que han fet discursos inicials a la Fira del Llibre hi intercalen\npoemes. Potser ell també ho faci. Podria, per exemple, llegir aquell travallengua que, un dia (en una fenomenal paròdia de discurs militar), va recitar el grandíssim Salvador Dalí, com si fos un poema excels: “Una polla xica, pica, pellarica, camatorta i becarica va tenir sis polls xics, pics, pellarics, camatorts i becarics. Si la polla no hagués sigut xica, pica, pellarica, camatorta i becarica, els sis polls no haguessin sigut xics, pics, pellarics, camatorts i becarics”. De fet, si tot discurs és part d’un ritual i, com en tots els rituals, el que importa realment és la forma, el protocol, l’americana, la corbata (o l’absència de corbata), ¿importa gaire què s’hi diu exactament? ¿En una cerimònia religiosa feta en una llengua morta (una missa en llatí, per exemple), importa gaire que part dels fidels no entenguin el text? Encara més: ¿cal dir res en concret? Els polítics són grans malabaristes, i per això els seus discursos són exemplars: plens de paraules-comodins que, amb gran mestria —per quedar com a gent responsable—, apliquen en el moment just encara que, de fet, siguin fum i prou: lletres que formen síl·labes que formen paraules per cobrir l’expedient. Aquest músic fenomenal que és Carles Santos va gravar fa anys una peça esplèndida que consisteix en una barreja de declaració d’amor i discurs de polític. És un text on les vacuïtats i les promeses han estat substituïdes per una repetició constant de la paraula “Sargantaneta”, adobada amb adjectius exaltats. (“Sargantaneta” —“Sagrantaneta”— és el nom de la seva barca de pesca.) ¿No seria, doncs, un text ple de paraules-comodins, de “sagrantanetes”, el discurs ideal per un acte com el de la inauguració de la Fira del Llibre? Un text tan abstracte i tan buit que, sense canviar cap frase, es pogués utilitzar també per qualsevol altra mena d’acte: literari, esportiu, cinegètic o filatèlic. Que tant servís per presentar un nou llibre de poesia lírica com per inaugurar una línia ferroviària. Un discurs tan ambigu que fos tot ritme —ritme, ritme!—, però que en el fons no digués res: absolutament res. Tot això és el que l’escriptor que sempre parla molt de pressa, que per aquest motiu de vegades s’entrebanca (i a qui un dia li proposen de fer el discurs inicial de la Fira del Llibre de Frankfurt) dubta si ha de dir o no. Dubta també si —si ho diu— els que l’escolten hi pararan atenció. Dubta també si —si hi paren atenció— entendran què vol dir. Pensa també que, de fet, podria dir qualsevol altra cosa sense que en el fons canviés gaire res si, en tota la resta de detalls, compleix el cerimonial. La particularitat més important del qual cerimonial és, per cert, el temps. I això sí que ho té clar: quan arribi als minuts estipulats, mirarà el rellotge i dirà: Res més. Moltes gràcies. Bona tarda.\nActivitat sobre el discurs de Quim Monzó en la fira del llibre de Frankfurt. 1- Llig i escolta atentament el discurs. 2- Extrau el tema (màxim dues línies). 3- Extrau la idea principal de cada paràgraf. 4- Resumeix el text en un màxim de 10 línies. 5- Comenta les veus del discurs. 6- Comenta: "català i, per tant, gat escaldat" (línia 7) "la gent té un alt nivell de clarividència" (19)\n"el càstig de les estratègies geopolítiques" (32) "repartida entre diversos Estats en cap dels quals és llengua..." (35) "n'hi ha tants que els volen perpètuament perifèrics?" (40) "més nòrdics i bastant més pompós" (42) "sensació de justícia" (50) "pedres fundacionals de la cultura europea" (53) ""Bundesland" geriàtricoturístic alemany" (61) "tam-tam comercial" (99) "Els polítics són malabaristes" (136) 7- Defineix aquestes paraules i expressions: entrebancar, rumiar, de cop i volta, amanir, impel·lir, bellugar, esqueixar, vacuïtat, adobar 8- Extrau els noms propis de la cultura catalana i especifica els de la literatura. 9- Destaca algun moment irònic o humorístic. 10- Comenta el final del discurs. 11. Finalment, redacta un breu comentari on inclogues la teua opinió personal.\nDocuments Similar To Discurs Quim Monzó + activitats (2n batx. IES Sant Vicent)\nEl-Libro-Verde-Botanica-Magica.pdfUploaded by Bella Incognita\nQue-es-un-CENDI.pdfUploaded by Sofia Cuellar\nesdla - lorien y las estancias de los señores elfos.pdfUploaded by Gustavo Herrera