Alícia al país de la música - Audicions per a escoles | Escola i conservatori de música a Reus. Diputació de Tarragona\nLloc: Auditori Higini Anglès de la Diputació de Tarragona (c/Llovera, 15 Reus)\nSessions tancades per a escoles de la ciutat i rodalia\nUn dels objectius principals de L’Escola i Conservatori de música de la Diputació a Reus és apropar la música als ciutadans. En aquest sentit, la nostra institució, liderada pel seu professorat, treballa dia a dia per a que la música no només es gaudeixi a les aules, sinó a tot el territori.\nLes audicions per a escoles són un dels mitjans que fem servir per donar la possibilitat que els més petits puguin gaudir, aprendre i conèixer la música i els instruments a través d’un relat.\nEl conte musicat Alicia al país de la música és una producció creada al detall que ha comptat amb l’esforç i participació del sector de la pedagogia, el teatre i l'art. Una iniciativa que esperem que els vostres alumnes puguin gaudir intensament.\nL'espectacle Alícia al país de la música és un conte musicat basat en l'Alícia al país de les meravelles de Lewis Carroll. A partir de la selecció d'algunes escenes de la novel·la original s'ha adaptat la història a un nou marc: el Conservatori. L'Alícia, en aquest cas, és una estudiant del Conservatori una mica despistada a la que li passen una sèrie de fets ben estranys. Perduda en un món diferent i nou per a ella, va trobant-se amb diferents personatges que li fan qüestionar la diferència entre la realitat i la fantasia, la raó i la bogeria.\nPersonatges - músics:\nAlícia (veu): Georgina Llauradó\nRei (violoncel): Jorge Echeverri\nReina (piano): Montse Pàmies\nConill (clarinet) Javier Bofarull\nErugot (fagot): Pau Santacana\nSoldat 1 (trompa): Juan Miguel Marzà\nSoldat 2 (trombó): Senent Domingo\nGat escuat (violí): Maurici Dalmau\nCuinera (piano): Rosa Burguera\nLlebre de Maig (trompeta): Ramon Reverté\nBarreter (oboè): Màxim Solanes\nFalsa tortuga (tuba): Carlos Lorente\nDirector d’orquestra: Àlex Sansó\nVanessa Alcalà i Lluna Castellón: Alumnes de l’Escola d’Art i Disseny de la Diputació de Tarragona a Reus\nDirecció de l'espectacle:\nDossier pedagógic Alícia al país de la música.pdf


laselva360 estrena perfil a Instagram - laselva360 -\nInicioLa Selvalaselva360 estrena perfil a Instagram\n23 abril, 2019 Josep Lluís Vidal La Selva, Portada 0\nParada de roses de Sant Jordi a Santa Coloma de Farners. Foto: laselva360\nCoincidint amb la diada de Sant Jordi d’enguany, laselva360 estrena perfil d’Instagram (@laselva360). I ho fa amb la imatge d’una de les parades de roses instal·lades aquest dimarts a la plaça Farners de Santa Coloma.\nEs tracta d’un canal de comunicació que s’afegeix als que ja utilitza aquest portal de notícies de la comarca de la Selva per difondre els seus continguts, com Twitter i Facebook. Entre aquests dos últims sumen un miler de seguidors.\nL’objectiu de la presència a Instagram de laselva360 és oferir a l’usuari un contingut extra al que es pot trobar al portal de notícies.\nInstagram és una de les xarxes socials que està experimentant un fort creixement en els últims dos anys, sobretot entre el públic més jove. El contingut que comparteixen els usuaris a Instagram són fonamentalment imatges, tot i que també es poden publicar vídeos i fer retransmissions d’esdeveniments en directe.\nUna de les funcionalitats que ha tingut més acceptació durant el darrer any ha estat la possibilitat d’afegir ‘stories’. Es tracta d’un contingut visual al que els usuaris poden afegir textos, imatges animades (GIF’s) o emoticones i que només és visible durant 24 hores.


PressReader - El Periódico de Catalunya [Català] - On Barcelona: 2018-10-26 - 11 escapades singulars sense sortir de Catalunya: des de dormir a les branques dels arbres fins a fer meditació.\n11 escapades singulars sense sortir de Catalunya: des de dormir a les branques dels arbres fins a fer meditació.\n¿Vols desconnectar de la ciutat durant el pont de Tots Sants? ¿Estàs buscant experiències diferents? ¿Sabies que et pots quedar a dormir a les branques d’uns arbres, fer vot de silenci, aprendre a fer ‘patchwork’ o fer un bany de vi? Hem seleccionat 11 ho\n1. Mil Estrelles DORMINT GAIREBÉ AL DESCOBERT Cornellà del Terri\nEn aquest establiment, l’originalitat no es troba en l’oferta d’activitats sinó en una habitació que en si mateixa és tota una experiència. Mil Estrelles consta d’estades molt romàntiques en format bubble (bombolla) per dormir, literalment, sota les estrelles. La sensació és la de passar la nit a l’aire lliure, sense parets, però protegit de la intempèrie, conservant la intimitat i amb totes les comoditats d’un hotel normal. Una nit única, en suma, que segueix les regles del glamping, tendència hotelera que fusio- na les condicions d’un càmping amb el confort propi d’un hotel tradicional. www.milestrelles.com\n2. La Vida Hotel PER PERFECCIONAR EL TEU ‘SWING’ Caldes de Malavella\nDisseny, confort, elegància, avantguarda. Així és aquest establiment ubicat a l’impressionant entorn de PGA Catalunya Resort, a Caldes de Malavella. La seva carta d’activitats es dirigeix als més esportistes, ja que gira entorn de la pràctica de la bicicleta, el tennis, el pàdel i, sobretot, el golf. Les habitacions estan equipades amb armaris especialment\ndissenyats per emmagatzemar la bossa de pals i les terrasses ofereixen vistes al camp de pràctiques. www.lavidahotel.com\n3. La Garriga de Castelladral PREN UN BANY DE BOSC Castelladral\nLa família que regenta aquest ecohotel el defineix com «un lloc per reconnectar amb la natura i els nostres origens». Les activitats són per disfrutar dels encants d’un paratge privilegiat, aïllat i amb tradició: sigui amb un pícnic al camp, aturant-se a escoltar el silenci, assaborint la mel d’elaboració pròpia o practicant io- ga i meditació a l’aire lliure. També han integrat a la seva oferta els molt de moda banys forestals, que consisteixen a endinsar-se en boscos i aprendre a percebre l’entorn amb els cinc sentits al llarg de caminades a la natura que ajuden a combatre l’estrès. Una altra proposta original de La Garriga són els seus tallers creatius, en els quals aprendràs a escriure relats, decorar una taula o elaborar corones de flors, entre altres activitats. www.masialagarriga.com\n4. Can Bonastre BOJOS PEL VI Masquefa\nCatalunya és terra de vins i cada vegada són més els que s’hi interessen. Per fer una immersió amb magnificència, a la falda de Montserrat hi ha una masia del segle XVI envoltada de vinyes. A més de comptar amb tots els luxes, destaca pel seu celler, l’oferta enoturística de la zona, els tallers dedicats a la degustació i harmonitzacions de vins i caves i, fins i tot, un spa de vinoteràpia. Tot per descobrir i disfrutar de les virtuts que brinda la vida. www.canbonastre.com\n5. Mas Torrencito LES MASCOTES TAMBÉ DISFRUTARAN Parets d’Empordà\nEn aquesta preciosa masia del segle XV manen els visitants de quatre potes. Tant és així que els seus responsables prefereixen definir-la com «la primera casa rural d’Espanya per a mascotes que admet persones». A més de ser pet-friendly en tota regla i, per tant, d’allotjar els animals de companyia, també promouen turisme campestre actiu amb ells. Hi ha un extens jardí envoltat de boscos i camps on les mascotes disfrutaran jugant i corrent, i quan fa bon temps fins i tot podran fer una capbussada amb els seus amos a la piscina de la finca. www.mastorrencito.com\nEN UNA BOMBOLLAMil Estrelles ofereix habitacions amb el sostre transparent per dormir sota les estrelles.AL BOSCLa Garriga de Castelladral és un ecohotel envoltat d’arbres on fer banys forestals.


La Unitat d’Igualtat de la Mancomunitat programa una agenda ben completa i potent per a recuperar tot l’activisme feminista i reactivar el moviment a la comarca – Unitat d'Igualtat\nInicio/Notícies/La Unitat d’Igualtat de la Mancomunitat programa una agenda ben completa i potent per a recuperar tot l’activisme feminista i reactivar el moviment a la comarca\n-Aquest dimecres 22 de setembre ha començat la II Escola d’Empoderament impartida per Araceli Caballero, formadora i tallerista especialitzada.\n– Diverses activitats i iniciatives han sigut presentades a la seu de la Mancomunitat, entre les quals destaca el Cicle d’Interseccionalitat on participaran grans referents feministes com Najat El Hachmi o Silvia Agüero.\nAquest nou curs inaugura un cicle d’interseccionalitat, en què participaran la premiada escriptora Najat El Hachmi, que presentarà el seu llibre «El dilluns ens estimaran» en la biblioteca de l’Olleria el 27 d’octubre i realitzarà diversos tallers a diferents instituts de la comarca. Dins el mateix cicle, Sílvia Agüero impartirà el taller «Una gitana como un castillo» en cinc municipis de la Vall d’Albaida. Com a feminista gitana reivindica la història i discriminació del poble gitano, especialment de les dones.\nAmb motiu de la commemoració del dia 25 de novembre contra les violències masclistes, l’artista visual d’Aielo de Malferit Lluci Juan coordinarà el taller «Brodant la Revolta», on diverses dones brodaran conjuntament una tela gran per donar un missatge a la societat d’unió i sororitat en la jornada contra la violència de gènere.\nEl facilitador i tallerista Josep Donat, també present a la presentació, serà col·laborador per impartir els tallers de coeducació «Volem ser lliures?» junt amb les tècniques d’Igualtat a diferents instituts de la Vall. Aquests tallers, que constaran de 4 sessions cadascun d’ells i que tindran lloc des de novembre fins a juny, estan recolzats per Josep com a especialista en masculinitats igualitàries, tan necessàries per al canvi real, amb un suport i revisió de privilegis imprescindible per part dels companys homes.\nPaula García, agent d’igualtat de la Mancomunitat, destacava la gran il·lusió i necessitat de reactivar les accions feministes, ja que s’han registrat més de 80 expedients oberts als Centres Especialitzats en Violència de Gènere sobre dones de la comarca i «s’ha de treballar per crear consciències i donar recursos a aquelles dones que més ho necessiten», reflexionava.\nPer a més informació poden enviar un correu de consulta a igualtat@mancovall.com


Torna el líder islamista\nRebuda massiva per a Rached Ghannouchi a l'arribada a Tunis després d'un exili de 22 anys\n260x366 Ghannouchi, Renaixement / FETHI BELAID / AFP Ghannouchi, Renaixement / FETHI BELAID / AFP\nEl líder més fort de l'oposició a l'expresident tunisià Ben Ali va tornar ahir al país després de 22 anys a l'exili. Els crits de consigna a l'aeroport de la capital eren de "Sense por a l'islam!" i "No a l'extremisme, sí a l'islam moderat!". Tornava Sheikh Rached Ghannouchi, l'altre Ghannouchi. Les coincidències en aquest cas poden ser molt traïdores, i és que l'actual primer ministre de Tunísia, contra qui van dirigides totes les manifestacions, porta el mateix cognom. L'altre Ghannouchi, però, és considerat ara pels islamistes com un dels polítics claus que pot retornar la democràcia al país. Per això l'arribada del líder del partit An-Nahda –que vol dir Renaixement en àrab– va congregar més de 10.000 persones que volien rebre'l, segons l'agència Reuters, i es converteix en la demostració islamista més forta des de fa vint anys a Tunísia.\nRached Ghannouchi es va exiliar el 1989 a Londres i no ha tornat a posar els peus al país fins ara. Torna per reconstruir el partit que Ben Ali li va il·legalitzar fa 22 anys, però no té pretensió de ser nomenat president. Diu que An-Nahda es presentarà a les properes eleccions legislatives, que s'esperen per d'aquí a sis mesos. Deixa així lliure la carrera a la presidència del país i qualsevol càrrec oficial perquè opina que, amb 69 anys, "hi ha gent jove que ho pot assumir". Tot i això recordava abans de marxar de nou cap a casa que "encara falta molt per a la democràcia" i que "no podem aconseguir-la sense consens nacional perquè un desenvolupament només pot tenir lloc amb justícia i democràcia". Ghannouchi repeteix un discurs moderat per por a una deriva fonamentalista del país, que és secular des del 1956, quan es va independitzar de la metròpoli francesa.\nL'expresident Ben Ali va il·legalitzar el partit de Ghannouchi el 1989, després d'unes eleccions en què va aconseguir el 17 per cent dels vots oficials i es va convertir en la segona força a l'oposició. Ben Ali els va titllar de fonamentalistes i va argumentar que el seu predecessor, Habib Burguiba, opinava que la religió era una amenaça per al país. Malgrat això, els experts en política de l'islam opinen que el partit de Ghannouchi és religiós però moderat, de la línia del Partit de la Justícia i el Desenvolupament de Turquia, el del primer ministre Tayyib Erdogan. La tasca del líder d'An-Nahda és ara reconstruir tota l'estructura del partit, que no té cap seu a tot el territori però sí bastants seguidors.


3 min. 23/04/2019 00:00\nSom fills de l’1 d’Octubre\nVam fer un referèndum. Vam expressar-nos i ens van pegar, i han empresonat els caps visibles de la consulta per haver-la organitzat. Però ningú no ha qüestionat els resultats d’aquella votació i, per tant, continuen sent vàlids. ¿I ara hem de tornar a demanar permís per fer un altre referèndum? Ens hem begut l’enteniment? Fent això invalidem nosaltres mateixos l’esforç enorme que va suposar fer créixer la idea, de poble en poble, fins a arribar al Parlament. I invalidem el que va venir després: l’acord històric que va suposar superar les maleïdes barreres dels partits i organitzar-se a prova de la policia estatal.\nSisplau, reivindiquem el que vam aconseguir l’1 d’Octubre d’una manera heroica com a poble i com a Govern. Són els altres -els que no van voler votar- els qui haurien de demanar desesperadament celebrar un altre referèndum! Nosaltres som fills de l’1 d’octubre del 2017 i de la declaració d’independència corresponent. I això és irreversible.\nEstic ben d’acord amb Ignasi Aragay quan, a l’article de diumenge, es queixava de la buidor dels discursos dels nostres polítics. D’uns polítics que sembla que ens prenen per rucs. ¿Es pensen que no pensem? ¿No s’adonen que tenen l’obligació de treballar per a un futur millor per als nostres fills i nets? I això només es pot fer amb discursos rigorosos, profunds, plens de propostes concretes sobre el canvi climàtic, sobre les desigualtats, sobre l’atur, sobre educació, etc. La buidor dels missatges que arriben és preocupant. La situació dramàtica dels presos i els exiliats exigeix de tots plegats un esforç de seriositat. Exigeix que, malgrat les possibles decepcions, tothom vagi a votar el dia 28. No tinc cap ganes de tornar a les catacumbes franquistes. Però, si la gent es queda a casa, el perill és real.\nVoteu el 28-A\nDiumenge, 28-A, sisplau, voteu i sentir-vos orgullosos de fer-ho. Per la llibertat, per la igualtat, per la fraternitat. Penseu en els que mai van poder fer-ho i van lluitar per aconseguir el país que ara tenim.\nEn aquesta ocasió més que mai estan en joc molts drets i conquestes socials. Consolidem, amb el nostre vot, les conquestes ciutadanes dels últims 40 anys i no permetem una involució traumàtica i dolorosa.\nVoteu amb sentit comú i desitjos de construir una societat millor. Creixem com l’estat plurinacional que som i entre tots trobem el consens i el respecte pels que pensen i senten diferent. Més democràcia, més diàleg, més solidaritat, més respecte. Voteu perquè siguem una societat capdavantera i pionera en drets LGTBI, integradora de persones procedeixin d’on procedeixin i tinguin els recursos que tinguin.\nNo oblideu votar el 28-A per uns serveis públics excel·lents. Que sàpiguen els polítics que els espanyols apostem per la sanitat i l’educació pública de qualitat.\nVoteu massivament contra la crispació i l’odi. Que els quedi clar als intolerants, els corruptes i els reaccionaris que volem avançar i evolucionar com a societat integradora i respectuosa amb les persones i el medi ambient. Voteu amb amor cap al llegat que deixarem als nostres fills.\nSí, votem com un tsunami de democràcia i llibertat. No ens hi juguem el futur i dipositem tota la nostra il·lusió i desitjos de millorar dins d’una urna el diumenge 28 d’abril. Ens ho agrairan les generacions futures.


La cuina italiana i els seus plats més sorprenents: els c...\nPaula Saez 17 de juny de 2021 (10:48 CET)\nLa cuina italiana i els seus plats més sorprenents: els coneixes tots?\nDescobrim algunes sorpreses que ens esperen a la cuina italiana; més enllà de la pizza i la pasta.\nLa gastronomia italiana és de les més reconegudes arreu del món. Plats com la pasta o la pizza són indispensables en tota llar i dieta variada, ja que aporten una gran versatilitat al oferir-nos la possibilitat d’afegir ingredients variats i sorprenents.\nTot i això, si tenim un esperit descobridor de ben segur que voldrem conèixer nous plats típics d’Itàlia que traspassin la típica barrera de la pasta i la pizza.\nA continuació us presentem alguns d’ells, que podeu tastar a un restaurant especialitzat, si viatgeu a Itàlia o bé si decidiu provar de cuinar-los a casa.\nPlats italians sorprenents\nPasta e ceci: una mena de sopa o guisat amb cigrons i pasta. Té moltes variants segons la regió i admet diversos ingredients en funció de la disponibilitat que hi hagi en cada cas. Una de les versions possibles és a la romana i s’elabora amb els mínims ingredients, tot ells vegans: alls, tomàquet concentrat, cigrons, pasta curta per a sopa i poc més.\nFocaccia: ha de ser tendra i cruixent a la vegada, sucosa i aromàtica. És més fàcil de preparar del que ens podem pensar, així que us animem a que ho proveu a casa. Es pot acompanyar de tomàquet sec, olives negres o ceba, per exemple, o bé prendre-la tal qual sense cap complement.\nPolenta: un plat típic del nord d’Itàlia que es pot cuinar amb brou de pollastre, carn o verdures. Tradicionalment es tracta de la guarnició perfecta de plats de cullera de tardor i hivern, com guisats i estofats, potatges amb llegums o rostits de carns.\nVincisgrassi: una recepta molt especial de lasanya que es pot provar a la província italiana de les Marques. La seva particularitat principal és que en lloc d'estar fetes amb salsa bolonyesa, s'omplen amb una salsa o ragú elaborat amb diferents tipus de carn picada i hortalisses, tot condimentat amb pebre i clau.\nPiadinas italianes: un tipus de massa de pa plana que es prepara amb bicarbonat sòdic, per la qual cosa no necessita ni més llevats, ni massa mare. De fet, per no necessitar, no cal ni el forn en el procés d’elaboració d’aquesta massa. La piadina original i més popular és la Romagnola, anomenada també piada. S'admeten tota mena de farcits, així que podem optar per una versió vegana o be afegir pernil dolç, formatge, etc.\nFrittata: una elaboració clàssica de la gastronomia italiana que recorda en gran mesura a la nostra truita espanyola. Consisteix en una barreja d'ou amb verdures, formatge, carns i altres ingredients alternatius que es qualla al forn. Admeten variacions, així que podem deixar volar la nostra imaginació a la cuina.\nPiccata al limone con basilico: un plat de filets de vedella a la llimona amb alfàbrega. Pot portar com a acompanyament uns tagliatelle saltats amb mantega i formatge, però també podem optar per pasta fresca com a primer plat i combinar la carn amb algunes verdures o inclús una amanida.


Com si fos ahir - directa.cat\n“Passar-li a la història el raspall a contrapel”\nDijous 28 d’octubre de 1982. Majoria absoluta del PSOE. Un tenia vuit anys i, pel mirall retrovisor, encara recordo una tarda de divendres tornant a casa: a peu, des de l’escola i amb els tres germans ben disposats a provar de gaudir del cap de setmana. I entrar-hi, estranyament, a les fosques: la porta del replà estava oberta i alguna cosa no quadrava. Avançàvem neguitosos pel passadís. La mare havia organitzat una petita festa republicana i l’avi somreia, com amb un somriure que portava esperant quaranta anys negres i grisos. L’alegria, aprenentatge prematur de les decepcions, va durar poc. Molt poc. Només –només– 42 dies després, Vázquez Montalbán escrivia breument a El Periódico l’article “Un KO ràpid”, que arrencava així: “Només arribar al poder van llançar un cop de puny al fetge del país: la devaluació de la pesseta; el país va encaixar el cop i, quan componia el somriure d’intel·ligència per dir que havia comprès el perquè l’havien colpejat, li van llançar un directe a la barbeta: la pujada del preu de la benzina”.\nAl capdavall, tot venia d’abans –ho vam saber després, quan ens fèiem insubmisos i el PSOE ens empresonava. Però ara que, cridant a sometent de nous sacrificis, tant s’entronitzen els Pactes de la Moncloa, caldrà dir que la pirueta –una pirueta que encara dura– fou que mai es va complir la pretesa contrapartida social a una implacable devaluació salarial i vital. Més aviat que, establint la norma del que vindria en cada nova volta de caragol, només es compliria una part de l’acordat, la que escanyava. La que enfonsava més els de baix i posava catifa vermella als de sempre, que són els de dalt. Fernández Ordóñez ja havia visat anticipadament el 1977: “Los Pactos de La Moncloa no son una fórmula milagrosa de curación sin dolor”. Quién bien te quiere te hará llorar, diu el refrany castellà. I així i tot, aquella tarda d’octubre només va ser l’inici, iniciàtic però ininterromput, de cada cop rebut. Avui ja som una dissort d’hematoma històric. Garrotada rere garrotada, Montalbán, crònica sentimental de cada esguerro acumulat i cada estomacada per venir, avisava:\n“Un caboteig enèrgic per sortir de l’estaborniment i de nou un somriure perquè els socialistes comprenguessin que el país havia entès la necessitat de la pujada. I zas. Un ganxo d’esquerra que ens col·loca el dentat penjat d’una orella, com si fos una arracada punk: l’augment del preu de la bombona de butà i l’anunci que això no queda així, que això s’infla”\nEl mot PSOE sempre em durà a la batalla del pont d’Euskalduna contra la desindustrialització, la farsa del “OTAN, de entrada, no” per després nodrir el funest cicle armamentístic espanyol o al terrorisme d’Estat dels GAL\nI es va inflar tot de molt mala manera, especialment el cinisme i el desvergonyiment, la cultura del pilotasso i l’orgia immobiliària. Fins avui. Avui podríem dir, píndola intravenosa en tres dades, que la pobresa afecta un 25% de la societat, que el 85% de nous contractes són temporals i que l’ingrés mínim vital que havia d’arribar a 850.000 llars s’ha quedat en 260.000. Contrapíndola dialèctica en tres dades també: sí, clar, que les elèctriques –curulla d’exministres socialistos– han guanyat 84.000 milions d’euros en beneficis nets des de 2010, que la banca ja ha guanyat enguany 15.552 milions i que els cent més rics ho són avui un 17% més rics que l’any passat, sota el regne del gobierno más progresista de la història de la infàmia universal. Retina d’infant astorat que perdura, el mot PSOE sempre em durà a la batalla del pont d’Euskalduna contra la desindustrialització, la farsa del “OTAN, de entrada, no” per després nodrir el funest cicle armamentístic espanyol o al terrorisme d’Estat dels GAL. Al poder fet violí, antiga tonada que recorda que es pren amb l’esquerra i es toca amb la dreta. Muts i a la gàbia, l’espectacle havia de continuar en nom de la reestructuració del capitalisme al sud d’Europa, l’Estat espanyol i els Països Catalans. El PSOE només era el majordom i un Montalbán premonitori i anticipat ho copsava tot just començava el ball de bastons:\n“I aquí estem, delerosos, amb un ull de vellut, amb tres dents menys, un hematoma a l’estómac, la barbeta de fusta i a disposició de los compañeros socialistas. Ara ha arribat el moment on Miguel Boyer es tregui els artells d’acer, recuperi el somriure, ens ofereixi una cigarreta i informi: ‘Era indispensable i el millor era colpejar tot el que calia colpejar al començament, i així després tot serà més fàcil'”.\nCal dir categòricament que el PSOE mai no ha rebut un sol cop per socialdemòcrata, sinó per neoliberal –i que cap dels cops que ha rebut és comparable a tot els que ha clavat\n“Hemos soportado muchas críticas por ser socialdemócratas”, ha afirmat Pedro Sánchez fa quinze dies al pretesament triomfal congrés del PSOE. Ben normal: moltes menys, em temo, de totes les que es mereixen. Però cal dir categòricament que mai han rebut un sol cop per socialdemòcrates, sinó per neoliberals –i que cap dels cops que han rebut és comparable a tot els que han clavat. Sánchez també va afirmar sense despentinar-se que la socialdemocràcia era l’única forma de canviar la vida de la gent –i a fe que ens l’han canviada: a molt pitjor. Perquè clar, íntim, però transferible, el darrer record “socialdemòcrata” que tinc –res personal, només col·lectiu– és el darrer Consell de Ministres de Rodríguez Zapatero indultant el banquer Alfredo Sáenz, número dos del Santander condemnat en una derivada de la corrupció judicial del Cas Estivill. Pocs mesos abans, havien reformat la irreformable Constitució del 1978 –del 135 al 155– per consagrar la immolació d’elevar a impertorbable l’austeritat contra els de baix –pels de dalt, primer rescat bancari públic en safata de plata. I pocs mesos abans –ai, els brots verds socialdemòcrates– durant els 120 segons més tragidramàtics del final de la legislatura, Zapatero anunciava les majors retallades antisocials des del final de la dictadura, troika mediante: 50.000 milions d’euros. I l’Estatut ribotat de 2006, que a tants ha fet independentistes. Eren els dies on Rubalcaba es vantava de tenir “el codi penal més dur d’Europa”. No hi ha tisores sense porres. Pura lògica de mercat. Cop rere cop:\n“Sarna con gusto no pica, li diem, li somriem, acceptem la cigarreta i de sobte notem una puntada de peu al plexe solar que ens fa participar de la carrera espacial”\nNo, a la socialdemocràcia no l’han donat per morta, com sosté Pedro Sanchez, és que porta anys de barrila eufòrica en deliri neoliberal. No l’havien pas matat: és que l’havien suïcidat deliberadament\nQue aquell sigui el darrer record no implica de cap manera que sigui l’única memòria de les osques. Quasi que la primera mani va ser, de vailet, la vaga general del 14D del 1988 contra la reforma laboral del PSOE –la ciutat aturada i buida–; la següent, ja va ser contra el Plan d’Empleo Juvenil de Felipe Isidoro (jaqueta de pana, guant d’espart, puny de ferro i rostre de ciment) i, de seguida, els “socialistes” van legalitzar les sangoneres de les misèries de les ETT. La llista de cops dretans –la patada en la puerta del ministre Corcuera, com a metàfora– és tan infinita que esgota qualsevol esquerra. L’epitafi, cirereta al pastís, el va posar el 2010 Elena Salgado, la ministra econòmica socialista que després va seure elèctricament al consell d’administració d’Endesa –entre molts d’altres: Pescanova, Saba, Abertis o Motor Rail. Va ser ella qui va anunciar solemnement que, com sempre, “la crisi la pagarà qui no l’ha provocada”.\nAl capdavall, socialdemocràcia de manual, l’Agenda Schroder 2010 està escrita –la letra con sangre entra– l’eufòric 2002 i allà ja es parlava de retallades, precarietat, privatitzacions i tot el receptari neoliberal que ha anat desballestant-ho tot. Mentida oficial mundial: no, a la socialdemocràcia no l’han donat per morta, com sosté Pedro Sanchez, és que porta anys de barrila eufòrica en deliri neoliberal. No l’havien pas matat: és que l’havien suïcidat deliberadament. En els escassos millors casos, poques, però honroses excepcions, no va sobreviure per pura impotència de veure com els seus convertien en norma permanent fer el contrari del que deien i viceversa: dir el contrari del que feien. Però, Nadia al volante com a alarma d’ortodòxia de mercat, la relectura de Vázquez Montalbán –tan vigent, tan actual– constata de nou que el futur incert és ple d’un passat inderogable. A l’article del 1982 –bescanviïn el nom ministerial per qualsevol dels actuals, ara que pujaran les cotitzacions i ja tremolen les pensions– en Manolo cloïa així i dient això:\n“‘Ho sento –diu Miguel Boyer–, però encara em queden dos o tres cops’. Somriem, tanquem els ulls i li oferim evangèlicament el poc que ens queda de sa”.\nEstà escrit fa 39 anys. Com si fos ahir. Com si fos avui. Com si fos demà.\nGAL neoliberalisme OTAN Pactes de la Moncloa Pedro Sánchez PSOE socialdemocràcia Vázquez Montalbán\n« L’altre rostre, emocionalment contingut i visualment sobri, de l’audiovisual turc\nDenuncien traves a la celebració de la diada de Catalunya Nord per part de l’Ajuntament de Perpinyà »


Xocolata amarga: de març 2018\nEm quedava una estona abans de les vuit i he decidit passar-la a veure. Fa més del que voldria des de l'últim dia que hi vaig anar; sempre costa trobar una estona per aturar les estones. A punt de fer-ne 91, el temps és tota una altra cosa, i no aquest meu compendi de presses. La trobo, com sempre, amb les notícies posades. Sempre està més al dia de tot que no pas jo, i em segueixo admirant de la manera com tota aquesta informació no li passa per davant dels ulls i prou sinó que s'entristeix tan sovint veient les notícies i li envermelleixen els ulls les desgràcies de persones que no coneix ni coneixerà, que no tenen res a veure amb ella i que viuen a llocs remots moltes vegades. S'entristeix de veritat, de tristesa i no de llàstima, com li passa a la mare i com em passa a mi. I avui també la trobo trista i amb una ràbia que no sé associar amb algú tan ple de pau com ella, que em mira amb aquells ulls verds i em diu "anar fent, avui em fa una mica de mal l'esquena" i vol dir, en realitat, que la medicació no és prou forta per calmar el dolor de l'artrosi; no es queixa mai, així que pots comptar què és "una mica de mal".\n"Jo he viscut totes les èpoques", em diu, i és veritat que encara que avui, per moltes raons, sigui també la seva època, ha vist ben vist el segle vint. "És veritat que a la guerra era molt petita, i de por no en vaig passar pas. Allà a la masia, quan venien els soldats, jo els seguia per veure què feien. La tia tenia por però jo no, jo jugava..." a la masia on la van enviar els pares per si bombardejaven Vilanova. "Després quan es va acabar la guerra vam fer el que va convenir, i quan em van dir que si volia estudiar m'havia de fer de falange, doncs em vaig fer de falange. No és que m'agradés, és clar, però en aquell temps no estudiaven gaire les noies, saps? I tampoc em vaig sentir ressentida perquè m'hi obliguessin, mira. S'havia de fer i es feia, i vam aixecar el braç i vam aixecar tot el que ens van fer aixecar. I poc a poc, tu. Però ara, ara jo això ja no m'ho esperava. Ara, que sóc tan gran, la vida és tranquil·la, i tots més o menys feu les vostres coses: les filles, els gendres i vosaltres, els néts. Totes les coses anar fent, i vés per què ara encara he de veure tota aquesta maldat d'aquesta gent dolenta. Ahir, que veia per la tele la Marta fent-li un petó a la seva nena i avui ja no li pot fer cap petó perquè està lluny. I encara, que podria estar a la presó i tampoc veuria la nena! Haurien d'haver marxat tots, tots! Perquè aquesta gent no té límits, només s'hi revengen, només volen fer mal. Sortia per una altra cadena un senyor dient que esperava que dictessin sentència i que s'hi haguessin de quedar molts anys, a la presó! Però com pot haver-hi persones pensant això?" com pot ser, àvia, si tots sabem que s'ha de ser bo i ens han ensenyat que has de compartir les coses amb els altres cosins i perdonar i demanar perdó i si algú et demana ajuda fes tot el que puguis perquè tots som germans i ens hem d'estimar. Tot això ha estat abans de començar a parlar de les persones que s'ofeguen al Mediterrani; parlava i les mans li tremolaven, perquè quan tens 90 anys no esperes que la maldat s'expressi així, no t'ho esperes, no t'esperes haver de deixar un món així als néts. Un món de gent que no s'estima. Encara que ella estimi tan intensament, encara que s'hagi passat la vida entregant-se als del voltant i hagi educat les filles per commoure's davant les notícies.\nVivim uns temps convulsos, sí. Però en la situació política catalana, si més no, hi ha uns punts de llum, els punts de llum de tota cosa quan és repte i fa créixer. O que necessitem trobar per no caure en la desesperació. El contrapunt que s'expressa en una reeducació que em fa la sensació d'estar vivint com a col·lectivitat. Es parla molt de dignitat, jo ho formularé dient que he entès finalment la divisa de Maria Mercè Marçal:\nMaria-Mercè Marçal, Divisa. A: Cau de llunes, Barcelona: Proa, 1998\nAra que hi ha unes persones a la presó per rebel·lió, sembla absurd dir que el do de ser rebels, com a poble, dignifica i defineix una identitat en els seus valors. En allò que mereix la rebel·lió, en aquelles parts de la identitat que cal defensar perquè són definitòries, no només en relació a un mateix sinó en relació als altres. Perquè encara que puguem dir que no hi ha idees bones i idees dolentes ni persones bones i persones dolentes sí que hi ha valors universals d'igualtat, de sobirania personal, que prenen un caire nou quan no ens són donats i prou, quan hi reflexionem perquè ens manquen o perquè ens els prenen. Tot allò que ens prenen fa néixer tèrbols atzurs, complexitats, primaveres. La repressió, l'opressió, són fonts de pena i de ràbia però la rebel·lió que en neix és el do de saber-se, de percebre's. Saber-se poble. Percebre's poble. Refer els valors. Anar més enllà de la comoditat dels privilegis (la vida benestant, la il·lusió d'una igualtat, el temps que es pot permetre ser banal) i explicar-se a un mateix per què es fa el que es fa, per què s'és com és. I si no ens porta una república, que espero que ens la porti, ens porta, des d'ara mateix, aquesta dignitat que tothom cita, aquest do de ser rebels.\nTastat per xocolata amarga a 22:35 Cap comentari:\nRes més lluny de la taronja partida. Ben al contrari: rodona, rodoníssima. Som dues esferes que no poden sinó rodolar, que a vegades es fan nosa. Dues esferes que es troben sovint juntes, i sempre tenen el dubte de si era una carícia o un xoc. De si s'encaminen mútuament o de si es desvien. Perquè les esferes tenen gravetats condicionants. Condicions gravitatòries.\nPerò rodolen i es graviten mútuament, i són més fruit que cada taronja sola. Es coneixen la textura de la pell, els cops i les picades dels ocells. Es coneixen la carn i el gust perquè de costat, de cap per avall, a sobre i a sota, s'han tastat dolces i complaents, i aspres i eixutes. Una taronja a l'altra, i l'altra a l'una, se són testimoni del perfum que poden escampar arreu.\nM'emmirallo en la teva rodonesa i hi veig la forma del món i el suc de l'existència.\nTastat per xocolata amarga a 1:08 Cap comentari:


per Redacció / Europa Press 07 d’octubre de 2019 11:05\nEl pilot català Toni Bou s'ha coronat aquest diumenge per onzena vegada com a campió d'Espanya de trial després de guanyar a Sigüenza (Guadalajara) amb una segona volta molt bona i on només ha fet un punt. Després que l'any passat no pogués guanyar en el mateix escenari com a conseqüència d'una lesió en les vèrtebres, aquesta victòria li ha servit per sumar un nou títol, que s'ha afegit al que va conquistar fa poc temps en el Mundial a l'aire lliure.\nA Bou l'han acompanyat en el podi Jorge Casales i Adam Raga. Mentrestant, en la categoria de TR2, Eric Miquel ha estat el protagonista en deixar Pablo Suárez i Sergio Ribau com a segon i tercer classificats, respectivament. En aquesta setena i penúltima prova del SPEA RFME Campionat d'Espanya, Jordi Camp, Pau Martínez i Raúl Guimera han estat els triomfadors en la categoria júnior; mentre que David Fabian, Gaudi Vall i Mateu Crepi han completat el podi en la disciplina de cadets.


Ets a: Portada > Notícies del circ > Demà divendres comença Sant Martí de Circ\nDemà divendres comença Sant Martí de Circ\nEl gruix de la programació es concentra dissabte i diumenge al barri del Besòs\nLa primera edició del Sant Martí de Circ acostarà espectacles per a tota la família al barri del Besòs-Maresme aquest cap de setmana, del 7 al 9 de juliol. Aquest divendres, es presentarà aquesta iniciativa de l’APCC al Mercat d’Intercanvi del barri a la Rambla Prim, amb animacions de circ que ens portaran cap als espais on està previst que tingui lloc el festival dissabte 8 i diumenge 9 de juliol, tots situats en l’eix del carrer Alfons el Magnànim (metro Besòs Mar).\nTots els espectacles són gratuïts i el gruix de la programació (la podeu consultar aquí) començarà dissabte, amb els tallers de circ de Los Herrerita a les 17h i després continuaran els pallassos de La Bella Tour i Nando Caneca.\nDiumenge el grup de fanfàrria Balkan Paradise Orchestra, format per deu joves músiques, portarà el públic pels diferents espais on tindrà lloc el festival, que començarà amb els acròbates Duo Laos. Després serà el torn de la companyia Capicua i el seu espectacle Entredos i el Sant Martí de Circ acabarà diumenge amb el Cabaret presentat pel clown José Luis Redondo com a Ricky, el professor de tenis. Hi haurà el mans a mans de Fer i Leti, l’antipodisme (malabars amb els peus) d’Antonia González, el llit elàstic d’Angel de Miguel, les verticals de Blito, el clown de Nando Caneca, i el trapezi de Júlia Farrero.\nCoopdeCirc, entitat encarregada de la direcció artística, ha apostat per una programació per a totes les edats, atractiva per infants i joves sense oblidar el públic adult. Sant Martí de Circ és una iniciativa de l’Associació de Professionals del Circ de Catalunya (APCC), situada a La Central del Circ al Parc del Fòrum.\nL’objectiu del festival, de petit format, és promoure i difondre el circ que es fa a Catalunya i la creació de lligams de proximitat amb el barri i les entitats del barri del Besòs-Maresme. Ara fa uns mesos l’APCC va obrir un convocatòria per decidir la direcció artística, així com una altra convocatòria oberta a companyies i artistes de circ.\nEl festival engloba una programació d’artistes emergents dedicats al circ actual i contemporani, i vol ser un punt de referència per a programadors/es catalans així com oferir oportunitats de mostrar els espectacles dels més de 300 socis i sòcies de l’APCC.\nEl pressupost provisional global del festival és situa al voltant dels 20.000 euros, procedents d’una aportació pròpia per part de l’APCC i compta amb la col•laboració econòmica del districte de Sant Martí i l’ICUB de l’Ajuntament de Barcelona.\nSant Martí de Circ també rep suport econòmic de La Central del Circ i del Departament de Cultura de la Generalitat.\nTambé col•laboren en aquest edició la iniciativa Estiu al barri, Fira Trapezi, Cíclicus, l’espai de circ Cronopis i el casal infantil municipal El Vaixell i el Projecte Baobab.


211. Equivalències castellà - català. fideicometer v tr [PDF, 932 kB]\n212. Equivalències castellà - català. proceso m [PDF, 932 kB]\nproceso m - causa f / procés m Conjunt d'actuacions judicials encaminades a esclarir uns fets i a aplicar-hi el dret. [...]\n213. Equivalències castellà - català. sospechoso -a m i f [PDF, 932 kB]\nsospechoso -a m i f - sospitós -osa m i f Persona, acte o comportament sobre el qual hom té una sospita. [...]\n214. Documentació administrativa. La sol·licitud. Disseny gràfic [PDF, 734 kB]\n215. Equivalències castellà - català. protestar v tr [PDF, 932 kB]\n216. Equivalències castellà - català. transitario -a m i f [PDF, 932 kB]\n217. FORMES GENÈRIQUES [PDF, 96 kB]\n2.2 FORMES GENÈRIQUES PER A NOMS DE PROFESSIONS, TITULACIONS I CÀRRECS Cal promoure uns usos lingüístics que incloguin homes i dones, sobretot en les referències genèriques a professions, oficis, càrrecs o funcions. Exemple El col·lectiu de mestres d'educació infantil demana millores salarials en [...]\n218. Documentació administrativa. La convocatòria de reunió. Identificació de la reunió [PDF, 734 kB]\n219. Documentació jurídica. La interlocutòria. Diligència [PDF, 734 kB]\n220. Documentació administrativa. La invitació. Exemple 2 [PDF, 734 kB]


Dilluns, 30 Gener 2012 15:04\nCaixa Laietana subvencionarà a través d’un conveni la restauració del retaule de l’església de Sant Andreu de Llavaneres. A través d’aquest acord, Caixa Laietana fa una aportació per valor de 69.000 euros en concepte de patrocini del programa de restauració que durà a terme el Centre de Restauració de Béns Immobles de Catalunya durant uns quatre o sis mesos.\nEl president de Caixa Laietana, Josep Ibern, i el mossèn de l’església de Sant Andreu de Llavaneres, Mossèn Joan Manuel Prieto, van ser els encarregats de signar el conveni. Ibern va voler destacar que s’inicia “una il·lusió amb la que fa temps que hi treballem”. Per Ibern, “és un honor poder fer una aportació per un retaule de tanta excepcionalitat”. Per la seva part, l’alcalde de Sant Andreu de Llavaneres, Bernat Graupera, va agrair a la Fundació Caixa Laietana la seva aportació i va destacar la unió del sector públic i privat en aquest projecte.Retaule de gran interèsA l’acte de signatura hi van intervenir Joan Bosch, director del departament d’Història i història de l’Art de la Universitat de Girona, qui va explicar les característiques de la peça i la importància a nivell artístic del , Lluís Albertí, director del Museu Arxiu de Sant Andreu de Llavaneres, que va parlar de la procedència del retaule.\nEl retaule, dedicat al patró de la població, l’apòstol Sant Andreu, és el retaule més important que queda a Catalunya de la segona meitat del segle XVI i principis del segle XVII. Es tracta d’un retaule amb interès més enllà del local ja que acumula el treball de dos artistes catalans de l’època: Gaspar Huguet i Joan Aragall i, a més, és un dels retaules més ben documentats, amb detalls del procés tècnic que facilita molt la feina de restauració.


Marc Robert vol buscar un majoria alternativa al Vendrell\nEl candidat d'ERC-Som Poble creu que té «l'obligació» d'intentar fer un govern alternatiu al PSC\ndilluns, 27 de maig 2019 - 10:06h\nMarc Robert i Eva Mata, esperant els resultats de les municipals. | BP Diari\nLes eleccions municipals al Vendrell han deixat un panorama menys fragmentat que el 2015, però on l'alcaldia i el govern no estan clars. Dos noms són els que tenen possibilitats de ser el futur alcalde del Vendrell, Kenneth Martínez (PSC) i Marc Robert (ERC-Som Poble). Tot i que el PSC ha guanyat i ha tret un regidor més (set a sis), ERC-Som Poble té opcions de formar una majoria alternativa. Aquest diumenge a la matinada, Marc Robert ja va assegurar a aquest mitjà que buscarà aquest acord alternatiu.\n«Creiem que amb aquests resultats tenim l'obligació de parlar amb tothom per buscar una majoria alternativa», ha certificat Robert. La coalició ha tret sis regidors i 3.187 vots, el que vol dir que han millorat els resultats que van treure per separat el 2015. Si Robert vol ser investit alcalde, necessitarà una majoria d'onze vots el 15 de juny. De moment, des de Pel Vendrell-Primàries ja han deixat entreveure que podrien donar suport al candidat d'ERC-Som Poble. «Amb els resultats a la mà, creiem que és possible un canvi en la gestió municipal», certificava Josep Maria Llasat.\nJunts pel Vendrell pot tenir la clau de govern\nAmb els dos de Primàries, Robert necessitaria tres vots més. Un el podria obtenir de Podem —amb qui ERC i Som Poble tenen molt bona relació—, mentre que la clau la tindria Junts pel Vendrell. El partit d'Eva Serramià torna a perdre vots i regidors, quedant-se amb dos, però paradoxalment pot tenir la clau de govern. Caldrà veure, però, si dona suport a dos partits amb els que han mantingut un agre enfrontament aquest mandat, i amb els quals les relacions no són gens fluides. En tot cas, tant Podem com Junts podrien optar per votar a favor de Robert a la investidura però quedar fora del govern. També cal veure si l'AVP de les Platges i Urbanitzacions vol tenir un paper actiu en lam política de pactes.\nEl PSC no posa «línies vermelles» amb cap partit\nAquest escenari es va donar a l'últim segon, quan Cs va perdre el seu tercer regidor i aquest va anar a parar a Primàries. Fins a aquell moment, el PSC era el gran triomfador de la nit. El partit ha tingut la pujada més gran de vots i regidors (1.500 vots i tres regidors més que el 2015), capgirant una tendència a la baixa que el partit acumulava a les municipals des de feia molts anys. Però el gir de l'últim segon va caure com una galleda d'aigua freda a la seu del PSC, on les cares de preocupació eren evidents.\nKenneth Martínez es va mostrar positiu i amb ganes de buscar una majoria, partint «del diàleg i la inclusió social com a eixos», però sap que probablement això ara no depèn d'ell. Tot i això, va remarcar que pels socialistes «no hi ha línies vermelles amb cap dels partits que han tret representació». El candidat del PSC va voler destacar, en aquest sentit, que la ciutat «ha expulsat l'extrema dreta», després que el vot de PxC no fos capitalitzat ni per Somi ni per Vox. Les tres setmanes que hi ha fins al 15 de juny seran claus en el futur govern de la ciutat.\nEls resultats de les eleccions municipals 2019 al Vendrell.\nPSC El Vendrell ERC El Vendrell Som Poble El Vendrell Eva Serramià Municipals El Vendrell 2019 Kenneth Martínez El Vendrell eleccions municipals 2019 Marc Robert


Durant el 2018 es van registrar més de 29 milions de viatges en les dues línies\nDos combois del tramvia Trambaix a la parada de Francesc Macià, a la Diagonal de Barcelona / S.B.\nSílvia Barroso 10/01/2019 2:53 pm\nEn plena polèmica sobre si s’ha de tirar endavant la unió del tramvia per la Diagonal, el projecte que defensen el govern d’Ada Colau, l’exconseller de CiU Pere Macias i l’exconseller Felip Puig –com a president de l’empresa Tram, que aglutina les dues concessionàries–, avui s’han sabut les dades d’utilització d’aquest transport públic.\nSegons les xifres de l’empresa, la utilització del tramvia de Barcelona l’any passar va registrar més de 29 milions de viatges, un 4,03% més que el 2017, informa Europa Press. Es tracta de la xifra més alta des que el servei es va posar en marxa l’any 2004, assegura el comunicat de Tram.\nAmb xifres exactes, s’han validat 29.086.262 viatges: 19.059.687 milions al Trambaix –xifra que representa un increment del 4,6%– i 10.026.574 milions, al Trambesòs, que creix menys: 3%.\nL’empresa concessionària creu que aquestes dades confirmen la tendència a l’alça en l’ús del tramvia. Des que es va posar en marxa, fa 14 anys, s’han registrat 334.768.810 viatges: 227 milions al Trambaix i 107 al Trambesòs.\nEl tramvia és ara mateix un dels projectes més controvertits a Barcelona. Ha quedat encallat tot el mandat d’Ada Colau perquè no ha aconseguit prou suports per tirar-lo endavant. Un dels grups que s’ha oposat a executar-lo –almenys amb el plantejament de Colau– ha sigut ERC, encapçalat fins ara per Alfred Bosch. Arran de la marxa de Bosch del consistori per anar a fer de conseller d’Afers Exteriors –en un intercanvi de càrrecs amb Ernest Maragall–, el nou líder dels republicans a Barcelona s’ha mostrat una mica més flexible i procliu a “parlar-ne”.\nAquest gir de Maragall ha posat en guàrdia els botiguers del tram central de la Diagonal, que temen que les obres del projecte, que poden durar fins a quatre anys, “desertitzin” l’avinguda i amenaci la continuïtat dels comerços.\nAl consistori, també s’hi posa el grup Demòcrata –antiga CiU–, liderat per l’exalcalde Xavier Trias. Això ha enfrontat aquesta formació política amb el seu exconseller de Política Territorial i Obres Públiques Pere Macias, que ha arribat a treballar per a Colau en el projecte com a expert en transport públic. I per acabar-ho d’arrodonir, al mateix bàndol de Colau hi ha un personatge que mai s’hauria imaginat associat a l’alcaldessa en res: Felip Puig, exconseller d’Interior i d’Empresa d’Artur Mas, ara president de l’empresa Tram.\nTramvia Transport urbà


el 22-03-2012 17:41\nXerrada a Sant Esteve Palautordera\nXerrada a la llibreria Cafè del teatre, c/ Angel Guimerà, 1\nel 20-03-2012 20:32\nCom enyori la Provença! Un dels paisatges més bonics que conec és la badia de Cavalaira amb les illes d'Ieras en la llunyania. El camí ens porta a Ramatuela on és enterrat en gran actor Gérard Philipe. Cada any, un festival de teatre perpetua la seua memòria. Enmig de pinedes que ens deixen entreveure claps de la mar, arribem a Gassin. Aquell poble, quitllat a dalt d'un pujol, tuteja els Alps. Les cases medievals, el perfum de l'espígol i de les sabonetes, els plataners canten un himne a la vida. Cada cop que passi per Gassin, però, neguitegi. En aquest poble deliciós, no he sentit mai una paraula en provençal, llengua històrica del país. Tret de la toponímia i d'alguns noms de carrers com ' muntada dau vent terrau ' (pujada del mestral) ' plaça del barri ' (plaça de la muralla) la llengua de Frederic Mistral i dels trobadors ha desaparegut com el plomissol d'un pardalet. En algun mas de la muntanya, algun casot perdut en un vinya, alguns vells encara l'enraonen quan el sol i el vi rosat els pugen al cap. Si res no canvia, és molt possible que al meu poble de Nils, i tots els seus germans del Rosselló, la llengua catalana conegui la mateixa fi. La fi de Sant Llorenç, que deia el padrí, el pobre sant cremat en una garbilla.\nel 20-03-2012 19:14\nFa dotze anys que vaig conèixer en Joan Daniel Bezsonoff (1963) a la Universitat Catalana d’Estiu, que aleshores dirigia l’enyorat Miquel Porter Moix. En aquell moment ni n’havia sentit a parlar. En canvi, escrivia novel·les en llengua catalana i, com que el nostre és un país petit, se suposa que ens hem de conèixer. Però publicava a , una voluntariosa editorial de Perpinyà que, si bé té bon gust en el fons i les formes, no arriba al Principat.Vam fer coneixença i, casualitat o no, tot va canviar. A partir del 2001 en Bezsonoff va publicar a l’editorial Empúries, aleshores al Grup 62 i avui a Planeta. Amb una major presència a la Catalunya central, li van arribar premis (Mediterranée, Salambó, Crexells...), aparicions televisives i fins a col·laboracions amb la premsa escrita (El Punt, El Periódico, l’Avenç...). Fins i tot reconeixement públic: Jo he vist santcugatencs demanar-li autògrafs als ferrocarrils. Aquesta fama el desconcerta: ¿Per què m’he de podrir en un institut de secundària- es demana-, si la crítica en general considera que sóc un bon escriptor? De passada us comento que els seus llibres representen un luxe de llenguatge. Per a mi que parlem d’un geni de cent vint quilos de pes. O cent vint-i-cinc.¿Per què us en parlo? Bezsonoff escriu novel·les on abunda la nostàlgia de la pèrdua, sovint a causa d’un conflicte polític (la marxa dels francesos d’Algèria, el centralisme anticatalà de París al Rosselló). Aquestes novel·les breus són plenes d’Història i de petites anècdotes fascinants, detalls personals que ens fem nostres. Però hi ha una altra vessant de la seva obra, i és l’autobiogràfica: a o , en Bezsonoff reflexiona sobre el seu passat i la seva identitat. Podem preguntar-nos, com ell mateix ho ha fet, qui és aquest home nascut a Perpinyà, d’origen rus, que escriu novel·les en català. En aquests textos, allò que queda retratat, sobretot, és el seu país, la seva zona, el seu poble. Com en Pla i l’. Fins al punt que Nils, un minúscul llogarret a pocs quilòmetres de Perpinyà, ja té lloc als manuals de literatura.A Sant Cugat disposem d’un cens amb tres centenars d’autors locals. La majoria són estudiosos i assagistes però hi ha un bon nombre d’escriptors en el sentit clàssic del terme, més donats a la ficció. A primer cop d’ull, no veig que la població quedi reflectida en les obres que produïm des d’aquí. Estem tips de repetir que el Sant Cugat de tota la vida desapareix... Però no sé si el mantenim en la memòria col·lectiva. ¿Volem ser-hi, en el futur? Només podrem ballar en el ball de les identitats si sabem qui som, d’on venim, què representem. Per cert: El títol de l’article no és meu. És d’en Bezsonoff. Només faltaria\nel 17-03-2012 15:49\nUn dels grans avantatges de les cròniques de l'E-notícies és que podem opinar amb una llibertat total. La redacció no ens imposa mai cap criteri. Només hem de respectar la legalitat vigent. Només faltaria. A nivell lingüístic existeix la mateixa tolerància. Puc escriure en un català molt dialectal, respectant la norma evidentment, sense dificultat. Gràcies senyor Rius! Gràcies senyores i senyors corrector/es. La setmana passada va passar una cosa divertida. Havia escrit ' cal atudar la ràdio' i em van corregir ' cal aturar la ràdio. ' Cap problema. s exactament el que volia dir. Ara, el verb atudar o tudar, segons les regions, és documentat en català des de fa molts segles. A l'Alcover Moll llegim a l'article ' atudar ' ' apagar, extingir un llum, una flama '. A l'article tudar trobem un exemple d'Andreu Febrer en la seua traducció de Dant. ' Que 'l sol colgar per l'ombra qui's tudà / Darrer sentim. '\nel 17-03-2012 11:08\nEscriure lluny de Catalunya\nel 15-03-2012 17:47\nUna obra realment magistral\nL'identité du Roussillon. Penser un pays catalan à l'âge des nations\nel 14-03-2012 20:31\nL'honor d'un cineasta\nNo sé si era gaire conegut a l'estat espanyol Pierre Schndorffer, una figura major del cinema francès. Nat el 1928, el jove Schndorffer va desembarcar amb la seua càmera a Saigon el 1952 en plena guerra d'Indoxina. Vivint en les mateixes condicions que els soldats del Cos Expedicionari Francès a l'Extrem Orient, el jove cineasta va filmar la vida dels seus companys. Res no le'n distingia si no fos la càmera en lloc de les armes. Va participar a la batalla de Diên Biên Phu i fou presoner com la resta de la guarnició. Schndorffer no oblidarà mai els horrors de la guerra, la germanor i l'humor desesperat dels soldats. El 1965, va realitzar ' La 317 section ' la millor pel·lícula de guerra que conec. El Raoul Walsh de ' Objectiu Birmània ', Samuel Fuller, Spielberg són mestres del cinema, molt superiors a Schndorffer, però l'alsacià, autèntic veterà, va saber filmar, recrear la guerra com ningú. Uns oficials melangiosos, nostàlgics de tantes guerres perdudes, travessen els seus llibres i les seues pel·lícules. El celebrat ' Crabe tambour ' conta la història d'un oficial de marina, greument malalt, que recorre totes les mars del món per retrobar un amic perdut. Vol obtenir el seu perdó abans de morir-se perquè, malgrat seu, va haver de trair la seua paraula. Aquella escena sublima, que només dura dos minuts, permet de comprendre què vol dir l'honor a la gent que té un concepte vague d'aquesta paraula passada de moda, aquest arcaisme enutjós. Schndorffer era un home que s'interrogava sobre Déu, el sentit de la vida, l'amistat traïda, la fidelitat als seus ideals juvenils. Si bé la seua pel·lícula ' Diên Biên Phu ' m'ha decebut, la seua reconstitució de la vida a Hanoi el 1954 i de la batalla és extraordinària. T'hi creus, caminant per les voreres de la Rue Paul Bert abans d'entrar al Normandy per fer cerveses amb paracaigudistes sentimentals.\nel 14-03-2012 18:01\nEntrevista de Sílvia Tarragó Castrillon\nel 12-03-2012 10:33\nAra que ens hi acostumat, costaria tornar a un temps sense informàtica ni Internet. Recordeu com vivíem vint anys enrere? A França existeix una ràdio especialitzada en la informacio del tràfic i de l'estat de les carreteres. A Catalunya, pel que sé, existeix una emissora semblant. M'empipa molt quan engegui la ràdio de sentir aquests programes sense voler-ho. No sé com funciona la vostra ràdio al cotxe, però si mai caic en aquestes ràdios, no hi ha manera de deixar-les i de passar a una altra freqüència. Insuportable. L'única solució, amb el meu auto si més no, és atudar la ràdio i engegar-la ràpidament col·locant-se en una altra freqüència. De la mateixa manera, si mai compri algun llibre, un disc, un parell de sabates a Internet, rebi una ona de publicitats per productes semblants. No hi hauria manera de solucionar aquests atacs a la llibertat? En quin món vivim si no podem cantar una cançó en una platja sense que la meitat del planeta se n'assabenti? El Big Brother de George Orwell sembla que tingui una vida llarga davant seu.\nel 10-03-2012 23:57\nUn vagó oblidat\nAquesta caixa, vestigi d'un món ensorrat, es troba a Pont de Reiners. Una consulta de la guia telefònica d'Orà del 1961 i llegeixi '\nel 08-03-2012 18:27\nLa mort de la Bressola\nSi la nostra estimada llengua catalana té encara un futur a les comarques nord-catalanes ho deu sobretot a l'abnegació d'uns quants militants, a la tossuderia de molts catalans i sobretot a les escoles Bressola, Arrels i el col·legi comte Guiffré. Fa trenta anys que les escoles catalanes lluiten d'una manera admirable per aturar la davallada dramàtica de la nostra parla. A partir de la fi dels anys 1940, els catalans del Nord van decidir d'una manera generalitzada de parlar francès a la mainada perquè s'integrés millor en el conjunt nacional francès. Cal recordar que en aquells moments la llengua catalana travessava la nit del franquisme a l'altra banda? En paguem els resultats ara. Quasibé tots els petits catalans que neixen al nord són culturalment i lingüística francesos. Uns pares, que no han tingut la sort de parlar català des de petits, han volgut donar als llurs fills la possibilitat d'aprendre català sense cansar-s'hi. Les escoles Bressola i la llura gernana Arrels eduquen la mainada en català. Tinc molts alumnes que han passat per aquestes escoles i fa goig sentir-los tot i que, naturalment, no tenen el català amb suc dels vells. Això passa a tot arreu on les llengües s'unifiquen amb els mitjans de comunicació.\nel 07-03-2012 21:03\nLa cançó del març 2012\nUn joiell! Gràcies Mister Cole\nel 07-03-2012 18:42\nPresentació de la revista " taula rodona : " ESCRIURE EN CATALÀ ?-ÉCRIRE EN FRANÇAIS ? "\nel 05-03-2012 22:32\nel 05-03-2012 11:13\nE- notícies, 5/03/2012\nPobre Napoleó! Els nacionalistes corsos el consideren com un traïdor, l'anti Paoli. Els nacionalistes francesos li retreuen d'haver traït l'ideari de la revolució i d'haver-se instal·lat en el tron. Sens dubte coneixeu l'anècdota deliciosa sobre Pierre Larousse, l'autor dels diccionaris que havia creat dos articles pel mateix personatge. El general Bonaparte es moria quan neixia el tirà Napoleó.\nel 01-03-2012 20:17\nRetorn de Niça\nFeia tres anys que no havia tornat a Niça on vaig passar tota la meua joventut. He vist els amics. He conegut nous restaurants. He recorregut les meues llibreries favorites. He visitat l'església de Vilafranca de Mar (oficialment Villefranche-sur-mer) on es troba un Crist magnífic esculpit per un presidiari del segle XVIII amb un sol tronc d'oliu. A l'església Sant Miquel, s'hi veuen les nostres quatre barres com a molts pobles on van governar els nostres comtes. La nostra presència llunyana encara es deixa sentir en la toponímia. No parlaré del clàssic Barcelona de Provença (àlies Barcelonnette) sinó de l'última àrea de servei de l'autopista abans de Brinhòlas (Brignoles) que es diu Barcelone. No sé si existeix alguna associació amb totes les Barcelones del món.


Haus in der Sonne 2 Fiss Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLatschthayaweg 14/16, Fiss, Fiss, Àustria, 6533 - Veure al mapa\nMés informació sobre Haus in der Sonne 2\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Fiss, Haus in der Sonne 2 és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Fiss. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix aparcament de cotxes, habitació familiar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, telèfon, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD per satisfer els clients més exigents. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com esquí, jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Haus in der Sonne 2 no troba competidors en cap categoria.


A la Catalunya medieval, els pagesos sotmesos a la servitud, característica del feudalisme, rebien el nom de remences. A banda de no tenir llibertat, estaven sotmesos a tota mena d’exigències per part de les senyories feudals que els afectaven en diversos moments de la vida. L’empitjorament de la seva condició i l’anhel de llibertat els va portar a enfrontar-se a les senyories feudals en dues guerres durant la segona meitat del segle XV. Segons la majoria d’historiadors, els remences són els...\nRESUM DE LA INAUGURACIÓ DE L’AULA D’EXTENSIÓ UNIVERSITÀRIA VILASSAR DE MAR L’acte va començar envoltat d’un ambient emotiu i gratificant al constatar la molt bona acollida que havia tingut la primera conferència del curs. Per la gran afluència de públic que havia assistit a l’esdeveniment, la sala estava plena de gom a gom. En Joan Camps, president de l’Aula , en nom de la Junta va començar fent la salutació i donant la benvinguda als assistents, passant a continuació a explicar com...


Entra en vigor la normativa que limita a un 5% els allotjaments turístics a Gavà Mar La República\nEntra en vigor la normativa que limita a un 5% els allotjaments turístics a Gavà Mar\nACN Gavà.-La Generalitat de Catalunya ha aprovat definitivament el Pla Especial Urbanístic per a la regulació dels habitatges d’ús turístic al municipi de Gavà (Baix Llobregat). Amb un total de […]\nACN Gavà.-La Generalitat de Catalunya ha aprovat definitivament el Pla Especial Urbanístic per a la regulació dels habitatges d’ús turístic al municipi de Gavà (Baix Llobregat). Amb un total de 218 allotjaments turístics, la zona de Gavà Mar concentra el 98% dels censats al conjunt de la localitat. La normativa aprovada, que no afectarà als habitatges actuals, limita al 5% els allotjaments turístics que hi poden haver a cada illa de cases (illa cadastral). La pràctica totalitat dels allotjaments turístics a Gavà Mar s’emplacen en edificacions plurifamiliars (el 99%). Hi ha tres comunitats on el fenomen està més estès, amb un percentatge que oscil·la entre l’11 i el 34% dels pisos.\nL’Ajuntament de Gavà va començar a treballar en la regulació dels habitatges turístics l’any 2019, quan va aplicar una suspensió, durant un any, de les llicències i comunicacions prèvies per a la instal·lació o ampliació d’aquests allotjaments, a conseqüència de l’increment i les problemàtiques que generaven. Durant la moratòria, es van elaborar els estudis necessaris per valorar l’impacte d’aquestes activitats, que bàsicament es concentren a Gavà Mar, i es va redactar el Pla Especial que va ser aprovat inicialment pel Ple municipal el juliol de 2020 i provisionalment el passat mes de març.A banda de la limitació del 5%, la normativa estableix que els habitatges que es vulguin destinar al turisme no poden estar sotmesos a cap règim de protecció pública i que s’hagin implantat legalment.En un comunicat, l’ajuntament recorda que el planejament urbanístic pendent ja delimita una previsió de creixement d’ús turístic/hoteler amb el desenvolupament de Llevant Mar (que reserva una parcel·la destinada a hotel) i del sector de la Marinada, on el Pla Director Urbanístic d’Àmbits d’Activitat Econòmica del Delta del Llobregat, ja preveu com ús principal el turístic-hoteler, tot reconeixent l’ús residencial ja existent.


Nosaltres teníem moltes ganes de posicionar-nos al costat dels partits que defensen una consulta ciutadana, però tal i com es va plantejar aquesta moció era més una escenificació de cara a la imatge que no a la creença en la mateixa consulta; això ha quedat reflectit en els actes posteriors a l’aprovació d’aquesta moció.\nEn un principi, el que molts regidors i regidores han defensat de forma continuada ha estat el recolzament a una consulta. Defensen que n’hi hagi una, que és el que podem defensar no només els regidors que han donat el sí a la moció, sinó els que s’han abstingut, i la majoria dels que han votat en contra de la moció, també tenen aquesta convicció de defensar el dret a opinar de la ciutadania.\nPerò dissabte es va escenificar d’una forma clara que no es defensa la consulta, sinó un resultat concret a la consulta, cosa que no compartim, ja que entenem que si es fa ha de ser perquè el poble decideixi des de la neutralitat una posició concreta. I això no es produeix. Nosaltres ho hem dit de forma reiterada i ara ho ratifica en Quim Brugué catedràtic proposat per ICV a la comissió de control del 9N.\nAltres alcaldes ja han manifestat la seva incomoditat al finalitzar l’acte de dissabte. Ells pensaven que anaven a defensar la consulta i d’altres alcaldes van decidir que el que es defensava allà era la independència.\nPer tant, vull deixar clar que defenso i defensaré sempre una consulta ciutadana. No només la del 9N, sinó totes les que es convoquin. I m’encantaria que el Govern Central i el de la Generalitat arribessin a un pacte perquè aquesta consulta es pugui arribar a realitzar dins dels paràmetres legals i amb total neutralitat, per a poder escoltar sense ambigüitat el discurs dels catalans i catalanes. Això asseguraria una àmplia participació i un èxit de maduresa democràtica.


NORAI: Palamós, terra de mar. (dissabte 18.05.2013)\nPalamós, terra de mar. (dissabte 18.05.2013)\nAquest any, la participació del grup Norai al “Palamós, terra de mar” ha esta diferent de la de l’any passat. En certa manera s’ha volgut que els carrers de la vila gaudissin també del marcat ambient mariner d’aquesta edició.\nAixí doncs, el grup Norai vam començar el dissabte al matí anant a amenitzar el mercat. L'Associació de Parades del Mercat ens van preparar un lloc adient, decorat amb senyeres catalanes, just a l’entrada principal del mercat.\nTots els venedors i venedores anaven vestits amb essència marinera com es pot veure en les fotografies. L’ambient que es respirava era festiu. I és per això, que el grup Norai ve presentar un repertori molt alegre: “Lola la tavernera”, “Mulatada”, “Maria Lisboa”, “La barca abandonada”, “El marxant”,..\nLa gent, que estava comprant al mercat, s’aturava una estona per sentir unes quantes cançons i també sol·licitaven les que preferien escoltar com van ser: “Mare vull ser pescador”, “Mariner de terra endins”,...\nFins i tot molta gent va voler fer-se una fotografia amb el grup.\nTot plegat doncs, un matí molt agradable en el que els venedors i venedores, amb els seus dependents, van gaudir de què el grup Norai anés a cantar música marinera dins del festival del “Palamós, terra de mar”.\nDesprés, la festa va continuar al carrer Cervantes, davant de la Carnisseria Dalmau.\nAquí va passar el mateix que al mercat. La gent s’aturava. Les botigueres sortien al portal i més d’una ens acompanyava en el cant de les havaneres. També aquí van arribar sol·licituds des de les cases com: “Vestida de nit”.\nL’ambient era molt familiar amb un concert molt proper entre el grup Norai i el públic.\nEls temps no acompanyava massa ja que feia fred i malgrat que perillava la pluja, aquesta no va fer acte de presència mentre va durar el concert.\nPublicat per Norai a 14:26\nConcert a la "Llar de Jubilats" de Sant Antoni de ...\nPalamós, terra de mar (diumenge 19.05.2013)\nAl teatre l'Amistat de Mollerussa


Joan Torra: «En la 'Fratelli Tutti', la clau és la paraula "Tutti"» - Arquebisbat de Barcelona\nJoan Torra: «En la ‘Fratelli Tutti’, la clau és la paraula “Tutti”»\nS'inauguren les 56es Jornades de Qüestions Pastorals de Castelldaura que reflexionen sobre l'encíclica del Papa Francesc: «Fratelli Tutti»\n27 gener, 2021 -\nFotografies: Opus Dei\nAquest dimarts 26 de gener s’han inaugurat les 56es Jornades de Qüestions Pastorals de Castelldaura que reflexionaran sobre l’encíclica del Papa Francesc: Fratelli Tutti. En les ponències del primer dia, s’ha destacat la importància de la paraula “tutti” al llarg del document. Segons els participants, amb aquesta encíclica el Papa mostra una clara voluntat d’arribar a tothom, tan catòlics com no catòlics.\nEl Papa, la veu ètica del nostre món\n«En la Fratelli Tutti, la clau és la paraula Tutti.» És el missatge que ha estat present al llarg de tota la primera jornada de qüestions pastorals i de manera especial en la intervenció del degà de la Facultat de Teologia de Catalunya, Joan Torra, que ha fet una presentació general de la recent encíclica del Papa sobre fraternitat i amistat social. Torra ha afirmat que «el Papa és l’única veu que té un pes i autoritat moral per poder parlar a tots… què bonic que el Papa sigui la veu ètica del nostre món». Ha subratllat que «el missatge de Jesús és per tots els homes i dones. Un missatge que arriba al cor de les persones» però ha assenyalat que «estem en un món tancat. Tal com està funcionant, no té futur. Tancat vol dir que no és per tutti.» I «no arreglarem aquest món sinó canviem el cor de les persones; o som capaços de dialogar i mantenir l’amistat social o no ens en sortirem.»\nPrincipis de reflexió\nLa segona ponència del programa ha estat a càrrec de Joan Costa, delegat de pastoral social i caritativa de la diòcesi de Barcelona, que ha establert la relació entre els documents de l’Església catòlica sobre la doctrina social especialment «de la Deus caritas est a la Fratelli Tutti». Segons Costa, «la doctrina social de l’Església té continuïtat i novetat, fa que uns documents trobin suport en els previs i els portin a la plenitud.» I fixant-se en aquesta cinta ha dit que «en el Papa Francesc la continuïtat és prendre de Benet XVI tota la fonamentació: teològica, metafísica, cristològica, bíblica, del que serà la caritat i la durà a un llenguatge més sociològic». També ha ressaltat el fet que Francesc amb la seva encíclica «no parla només als cristians, s’adreça a tothom». Això fa que no hagi estat rebuda de manera “neutre”.\nEl Papa, en l’encíclica, ofereix, segons comenta Costa, uns “principis de reflexió: dignitat humana, drets humans, bé comú, solidaritat, subsidiarietat; criteris de judici i unes orientacions per a la reflexió i acció.”\nSortir d’un mateix\nMn. Ignasi Font, vicari de la Prelatura de l’Opus Dei a Catalunya, ha estat l’encarregat de donar la benvinguda als participants de les Jornades. Ha fet una petita reflexió sobre el missatge del Papa amb la seva encíclica. «L’objectiu del Papa Francesc és transformar la nostra manera de veure el món i les persones -ha afirmat-, començant per nosaltres mateixos, seguint pels que tenim al nostre costat, després amb els que estan lluny, fins arribar a les institucions, organismes i països, de manera que aspirem a canviar les prioritats que ens guien i aconseguim fer un món més humà». I ha afegit: «Em sembla que, si hi ha una paraula que resumeix l’Encíclica, és “amor”, amb les seves variants: fraternitat, amistat social, caritat política…» per recordar tot seguit unes paraules de sant Josepmaria: «L’amor veritable exigeix sortir d’un mateix, donar-se».\nEl Centre Sacerdotal Rosselló, entitat organitzadora, tal com ha dit el seu director Lluís Tusquellas, vol oferir, a través de les Jornades que fa 56 anys que s’organitzen, un «espai de formació i intercanvi d’experiències i coneixement sobre temes pastorals de més actualitat».\nLes restriccions de mobilitat i aforament marcades per la pandèmia actual han fet que les jornades d’enguany es transmetessin des de la sala d’actes de l’Oratori de Santa Maria de Bonaigua (Barcelona) per streaming i comptessin amb una reduïda participació presencial. En concloure les jornades es penjaran al web de les Jornades.\nAquest dimecres tindrà lloc la segona jornada amb dues ponències més: «Una altra economia és possible?» amb Joan Fontrodona, director del departament d’Ètica Empresarial i «Reptes ètics i pastorals: com fer operativa la Fratelli Tutti» amb Domènec Melé, titular de la Càtedra d’Ètica empresarial ambdós casos membres del claustre de professors de l’escola de negocis IESE Business School.


Es presenta el Pla Estratègic en la Mesa del Centre - Ajuntament d’Alcoi\nPublicada el dia 04/12/2017\nEs presenta el Pla Estratègic en la Mesa del Centre\nL’estratègia de reactivació socioeconòmica per al Centre Històric d’Alcoi s’ha presentat aquesta setmana a la Mesa del Centre, òrgan de participació posat en marxa pel Govern per impulsar la rehabilitació del casc històric alcoià. El document, elaborat per PATECO a proposta de la Mesa, planteja les línies d’actuació que s’han de dur a terme amb una bateria de diferents actuacions, algunes coincideixen amb les ja realitzades per l’Ajuntament i d’altres, són noves. La mesa es tornarà a reunir abans d’acabar l’any per a consensuar un pacte per al centre.\nVanessa Moltó, regidora de comerç, explica: «El resultat del pla és molt positiu perquè refuta totes les accions que ja hem portat a terme des del Govern. Sempre hem dit que era important tindre un full de ruta però també seguir treballant perquè el centre no podia esperar, hi ha que planificar i consensuar però, sobretot, posar en marxa iniciatives i projectes, i demostrar que estem decidits i convençuts en canviar el nostre centre, estimat, emblemàtic i únic».\nEl les línies generals el pla marca 1. Definir una estratègia integral i actualitzada per al Centre Històric ( i ja s’han realitzat la creació Mesa del Centre i elaboració d’un pla estratègic); 2. Frenar el deteriorament d’edificis i habitatges i recuperar població resident ( s’ha fet la rehabilitació d’edificis amb l’ARRU); 3. Convertir el Casc Històric en una zona bàsicament de vianants (realitzada ampliació i adequació de carrers com Sant Llorenç, Avinguda País Valencià, Mossèn Torregrossa, o el carrer Sant Jaume que començarà al 2018); 4. Millora ambiental i paisatgística ( com les actuacions portades a terme al Llit del riu amb Riverfit) ; 5. Impulsar noves formes de governança i participació així com objectius específics.\nTambé marca objectius específics, on s’han avançat també projectes: 1. Afavorir un ús social sostenible; 2. Atraure noves funcions urbanes (el trasllat de tots els tràmits administratius de la policia nacional a la placeta de les Xiques i l’obertura dels nous jutjats); 3. Modernitzar i dinamitzar l’oferta comercial (creació d’ajudes específiques per a obrir negocis al centre amb un total de 16 sol·licituds aquest any, la rehabilitació d’un local municipal al carrer Sant Francesc on s’ubicarà l’oficina de comerç); 4. Fer més amable l’espai públic (rehabilitació del Pont de Sant Jordi i Pont del Viaducte, ampliació i adequació de carrers com Sant Llorenç, Avinguda País Valencià, Mossèn Torregrossa, o el carrer Sant Jaume que començarà al 2018 i l’adequació també de solars com el del Forn Morú que ja està en marxa); 5. Impulsar la cultura i el turisme (rehabilitació de patrimoni com les fonts, parc del Tirisiti i «Pajarera» a la Glorieta en la Glorieta, Fira Modernista, I i l’obertura del CADA per al pròxim any).\nEl pla planteja dintre de cada objectiu, una bateria d’actuacions a banda de les ja realitzades, com per exemple, la signatura d’un Pacte pel Centre per part de tots els implicats. Aquestes propostes es tindran en compte per a complir els objectius del pla i així, treballar per solucionar els problemes que es plantegen al centre en l’àmbit econòmic i social. La Mesa va decidir reunir-se de nou abans que acabe l’any per a consensuar aquest pacte pel centre.\nEl govern destaca que les línies definides coincidixen plenament amb les accions que ja s'han realitzat


Bellreguard posa en valor les activitats per a infants, adolescents i joves com a ferramenta de progrés | Ayuntamiento de Bellreguard\nBellreguard posa en valor les activitats per a infants, adolescents i joves com a ferramenta de progrés\nL’ajuntament s’adherix a la declaració d’oci educatiu de l’IVAJ de suport a l’educació no formal com a instrument d’inclusió, igualtat, participació i creixement personal i comunitari. L’Ajuntament es compromet a fomentar programes i activitats adreçades a infants, adolescents i joves que potencien els valors educatius com a garantia de progrés i igualtat.\nBellreguard es va adherir per unanimitat en el darrer plenari a la declaració d’oci educatiu de suport a l’educació no formal. La iniciativa, sorgida d’un trobada promoguda per l’IVAJ en abril de 2016, aposta per l’oci educatiu com a instrument d’inclusió, participació i creixement personal i comunitari d’infants, adolescents i joves mitjançant la programació d’activitats que potencien valors de progrés social i igualtat. Com explica la regidora de Joventut de Bellreguard, Alícia Boigues, «l’educació obligatòria és una xicoteta part del procés de construcció personal i social que ha de completar la família, el cercle personal, els mitjans de comunicació i el temps lliure, que és on juguem un important paper els ajuntaments».\nLa declaració aposta perquè infants, adolescents i joves participen activament en les activitats, no com a consumidors passius; potenciar accions que incidisquen en la igualtat d’oportunitats i tracte, respecte per la diversitat, convivència intercultural, lluita contra la xenofòbia i educació en els drets humans; assegurar la qualitat de les activitats pedagògiques; garantir la seua seguretat i la formació del personal responsable; enfortir els mecanismes de participació; o donar suport al voluntariat juvenil.


Un exèrcit de tortugues provoca retards a l'aeroport de Nova York\nLa processó d'unes 150 tortugues per una de les pistes d'aterratge de l'aeroport internacional JFK provoca retards de més de 30 minuts en una desena de vols. Les invasions d'aquest rèptil són habituals a l'inici de l'estiu, degut a la proximitat de l'aeroport amb la badia de Jamaica\nAGÈNCIES Barcelona 30/06/2011 09:17\nUn exèrcit d'unes 150 tortugues va aparèixer ahir al matí al mig d'una de les pistes d'aterratge de l'aeroport internacional John F. Kennedy de Nova York. La invasió va provocar retards de més de 30 minuts en una desena de vols.\nL'aparició d'aquest rèptil a l'aeroport novaiorquès és un fenomen que té lloc cada estiu entre finals de juny i principis de juliol, coincidint amb la temporada en què les tortugues abandonen les aigües de la badia de Jamaica (Long Island), molt propera a la infraestructura aeroportuària, a la recerca d'un lloc per pondre els ous.\nLa desfilada de tortugues es va iniciar al voltant de les 10.45 hores (GMT) i va obligar a tancar la pista d'aterratge 4L de l'aeroport internacional, segons va informar l'Administració Federal d'Aviació (FAA, per les seves sigles en anglès).\nSegons la FAA, en aquesta època de l'any no és estrany que es registren casos d'avions que atropellen accidentalment tortugues a les pistes d'aterratge, encara que no hi ha constància que això hagi provocat cap tipus de dany en els aparells de les companyies que operen a l'aeroport.


La Jota de l'Albardanera: de desembre 2013\nACTUACIÓ CONJUNTA A L'ALBARDA\nOrganitzat pel Parc Natural del Montgó s'ha celebrat una actuació con junta del grup de danses Portixol de Xàbia, la Font Santa de Teulada, balladors de Jesús Pobre i de Benitatxell, junt amb el Grup de Danses de Pedreguer. L'acte ha tingut lloc a l'entranyable Jardí Mediterrani de l'Albarda, en un matí assolellat i ben lluent. Publiquen algunes fotos\nPublicat per Josep Castelló a 13:41 Cap comentari:\nFestival Infantil de Danses\n- Escola de Danses del grup Font Santa, de Teulada\n- Escola de Danses d’Alzira\n- Escola de Danses del Grup de Danses Pedreguer\nLloc: Espai Cultural ·\nHora: 19.00 · Entrada gratuïta\nEs pot dir que es tracta de la confirmació del grup infantil de l'escola de danses del Grup de Danses de Pedreguer. Van debutar en un festival específic per a a infantils, a Alzira el 15 de juny passat. És el futur -- atenció: futur pròxim-- del nostre grup, la garantia de la continuitat del folklore a Pedreguer.\nLes fotos corresponen a l'actuació a Alzira\nROGELIO BALLESTER. IN MEMORIAM.\nHa faltat Rogelio Ballester, persona clau en la fundació del Grup de Danses de Pedreguer, ballador entusiasta, que quan la salut no li va permetre ballar encara va tindre forces per a actuar dins de la rondalla amb la percussió. El folklore pedreguer i valencià està de dol. Descansa en Pau, Rogelio. Publique algunes fotos a la seua memòria.\nPublicat per Josep Castelló a 8:52 2 comentaris:


In questa occasione, Lorena i jo vam decidir recorrer tota la illa amb el cotxe alquilat, visitant tots els seus petits pobles, les muntanyes volcàniques i abruptes, la Laurisilva (selva d’arbres de llorer declarat patrimoni de laHumanitat per la UNESCO) i els llocs més emblemàtics, també vam ficar especial atenció en les LEVADAS. Pero Madeira té molt més per explorar i moltes més activitats que atrauen a algú com jo: submarinisme, kayak, barranquisme, pesca, 4×4, etc M’hi podria passar molt temps en aquella petita illa.\nAltres poblets que ens van cautivar són: Machico, Caniçal, Faial, sao Vicente, Ribeira Brava, Calheta,ecc\nHi ha uns 2500 quilòmetres de levadas, i poden recórrer per senders paral·lels a les mateixes i, a volte, sobre les mateixes levadas. Algunes discorren per penya-segats a la vora del mar, i altres, per l’interior de l’illa, a través de llocs més protegits; de vegades s’estrenyen tant que a penes hi ha lloc per passar i, altres vegades, són autèntiques avingudes. Això sí, en totes elles, podran gaudir de magnífics paisatges i descobrir racons recòndits, com és el cas del bosc de Laurisilva, declarat patrimoni mundial per la UNESCO el 1999. Infatti, les levadas formen part del patrimoni cultural de Madeira i són la demostració que l’home pot realitzar obres en total harmonia amb la natura.\nPodeu trobar més info en aquesta tela i d’altres.\nI no podiem marxar de madeira sense fer un tastet a algun dels seus fabulosos barrancs. Aquest in caso, va ser el Lombo das faias. Diuen que Madeira és un dels millors indrets d’Europa i del món per practicar aquest esport. No queda dubte que aquesta illa es mereix un SPECIAL CANYONING TRIP pròximament.


Més enllà de les etiquetes. La realitat i demandes de les persones intersexuals/dsd\nEl taller s'endinsarà en el context mèdic i legal de la realitat de les persones intersexuals/dsd, abordarà els discursos d'aquestes persones i els reptes que es plantegen a nivell de polítiques publiques.\nGuerrilla de la comunicació a l'espai públic\nReflexionem sobre el poder transformador de les imatges, la ciutat, la iconosfera i l'ús de l'espai públic. Analitzem diversos col·lectius fotogràfics i agents socials que treballen a partir de l'ús de la imatge com a eina de comunicació i transformació social. Ho farem compartint vídeos i fotografia.\nContaminació atmostèrica a Barcelona. La batalla urbana pel dret a la salut\nAquesta jornada vol evidenciar les preocupants dades de qualitat de l'aire a Barcelona i els seus efectes, i explicar quina és l'estratègia i les mesures que des de Barcelona En Comú es volen portar a terme, a curt i mig termini.\n24 febrer > 06 abril\nEconomia feminista, de la teoria a la política\nAquest cicle de jornades vol generar un espai de formació i debat polític entorn a l’economia feminista i com aquesta pot ser incorporada en la governança de la ciutat.\nPolítiques de mobilitat a l'àrea metropolitana per a un model de ciutat\nAquesta jornada vol transmetre quina és la concepció del model de ciutat, de forma global i especialment des de la perspectiva de la mobilitat urbana basada en el transport públic.\n07 març > 14 març\nXarxa municipalista internacional\nEn aquestes dues sessions s'explicarà com està evolucionant la xarxa municipalista internacional i com es relaciona amb les xarxes institucionals de ciutats refugi, ciutats contra el TTIP, etc.\nEl debat de la participació: anàlisi crítica dels processos de participació en l'apoderament ciutadà\nLa jornada vol obrir el debat de la participació ciutadana i la seva capacitat per transformar relacions de poder. A partir d'aquet debat es traslladaran aprenentatges i reflexions a les nostres pràctiques quotidianes, des de la institució, els nostres barris, comunitats i organitzacions.


Joc de Construcció Squigz | Parentalis\n> Joguines>Construccions i muntatges >Joc de Construcció Squigz\nJoc de Construcció Squigz\nJoc de construcció Squigz de Lap Biella amb 24 peces de silicona amb ventoses que s'adhereixen entre elles i a altres superficies. Lliures de BPA i làtexs.\nConjunt de 24 peces de silicona Squigz de Lap Biella amb ventoses per enganxar-se entre elles i sobre qualsevol superficie no porosa.\nUn cop enganxades només necessiten un xic de pressió per separar-se.\nA més d'enganxar-se entre elles poden adherir-se a les banyeres, finestres, armaris, taules i no deixen rastre de la seva presència.\nFomenten la creativitat, les habilitats motrius i la interacció.\nSon peces fàcils d'emprar, flexibles i de mides grans.\nHi ha vuit formes versàtils diferents.\nTotes son fetes amb cautxú de silicona d'alta qualitat, i per tant lliures de BPA i làtexs.


JxCat desmitifica el document d’ERC | ACN | Barcelona | Política | El Punt Avui\nJxCat desmitifica el document d’ERC JxCat desmitifica el document d’ERC JxCat desmitifica el document d’ERC JxCat desmitifica el document d’ERC + JxCat desmitifica el document d’ERC E-mail\nBarcelona - 16 abril 2021 12.50 h\nArtadi diu que no és res més que un “compendi” dels que ja s’havien intercanviat\nApunta que dos mesos després de les eleccions s’està més a prop d’un acord perquè s’ha fet “molta feina”\nLa vicepresidenta de JxCat, Elsa Artadi ACN.\nJxCat desmitifica el document d’ERC JxCat desmitifica el document d’ERC JxCat desmitifica el document d’ERC JxCat desmitifica el document d’ERC JxCat desmitifica el document d’ERC E-mail\nLa vicepresidenta de JxCat, Elsa Artadi, ha volgut “desmitificar” el document que ERC va lliurar a Junts dissabte passat. Un document que el vicepresident del Govern en funcions de president, Pere Aragonès, va qualificar de “complet” i que hauria de permetre desencallar un acord de govern. En roda de premsa, Artadi ha assegurat que el document “no és res més que un compendi” dels que ja s’han anat intercanviant i que no hi ha “cap element nou”. Ha donat per fet que el respondran tal com diu que han fet fins ara. Després de dos mesos de negociació, Artadi ha dit que ara s’està més a prop d’un acord amb ERC ja que “s’ha fet molta feina” i ha evitat confirmar si aquest divendres hi haurà una reunió presencial dels equips negociadors.\nArtadi ha explicat que prefereix mantenir les negociacions en “discreció” i prioritzar poder aconseguir un “bon acord” que no pas “anar macant perfil cada setmana”. Tot i així, ha admès que a vegades han hagut de reaccionar a “filtracions” que s’han fet a la premsa.\nI en aquest context s’ha referit a l’últim document que ERC ha lliurat a Junts en el marc de les negociacions. I l’ha considerat un “compendi” de les propostes que s’han anat intercanviant els dos partits. La membre de l’equip negociador de Junts assegura que “l’únic valor” que té aquest document és posar les propostes en un sol document. Artadi ha explicat que l’intercanvi de documents ha estat la manera de treballar des del primer dia i que el problema no és que hi hagi esculls, sinó que cal “concretar més les coses” i, segons ha afegit, “això requereix temps”.\nUn dels àmbits que necessita concrecions és l’estructura del govern ja que, segons Artadi, la proposta d’ERC és “poc detallada”. La vicepresidenta de Junts ha defensat que els departaments “no es construeixen màgicament” i que encara queda feina per fer sobre aquesta qüestió.\nPreguntada per si aquest divendres hi haurà una reunió presencial entre els dos equips negociadors després de més d’una setmana sense trobades, Artadi ha dit que no hi ha res a reprendre perquè s’està en contacte diari. En aquest sentit, ha volgut “desmitificar” també les reunions presencials tot assegurant que “no són ni més ni menys importants” que les reunions telemàtiques o l’enviament de documents. “Ni estem aturats ni hi ha una gran proposta que de sobte ERC hagi posat sobre la taula i que JxCat l’haguem de meditar”, ha conclòs. Artadi ha afirmat que s ’ha de treballar en dos nivells: d’una banda amb ERC per a un acord de govern, i d’altra banda, un acord de legislatura que ha de passar per tres, incloent també la CUP. En aquest segon àmbit, ha defensat que no només s’ha d’arribar a un acord parlamentari de legislatura per donar estabilitat sinó que també s’ha de decidir qui recorregut es dona als 74 diputats independentistes del Parlament, sumant així ERC, Junts i la CUP.\nAragonès es reuneix amb Puigdemont a Waterloo\nRomeva, sobre els indults: “Potser dormiré a casa però la meva realitat judicial seguirà activa molt temps”\nRull presenta el seu recurs davant del Tribunal Europeu de Drets Humans per la condemna de l’1-O\nXimo Puig defensa els indults i replica a Casado que tothom pot parlar de política\nUns fonaments pel desglaç


L’Escola d’Energia de la Fundació Naturgy arriba a Mijas i Màlaga per explicar a famílies vulnerables com fer un consum eficient i reduir la factura energètica - Fundación Naturgy\nInici / Actualitat / Acció social / L’Escola d’Energia de la Fundació Naturgy arriba a Mijas i Màlaga per explicar a famílies vulnerables com fer un consum eficient i reduir la factura energètica\nL’Escola d’Energia de la Fundació Naturgy arriba a Mijas i Màlaga per explicar a famílies vulnerables com fer un consum eficient i reduir la factura energètica\nAcció social 10/06/2019 11/06/2019\nLa fundació de la companyia energètica organitza aquestes sessions juntament amb els ajuntaments dels dos municipis.\nAl voltant de 80 persones han rebut aquesta formació en el que va d’any a la província de Màlaga.\nLa Fundació Naturgy organitza en els propers dies 2 sessions formatives de l’Escola d’Energia a la província de Màlaga, adreçades a famílies que es troben en situació de vulnerabilitat energètica. L’objectiu és oferir-los pautes per fer un consum energètic més eficient, de manera que redueixin l’import de la seva factura sense perdre les condicions de confort a la llar.\nLes convocatòries es realitzen de la mà de l’Ajuntament de Mijas, el dia 11 de juny (a les 11h, a la Casa de la Cultura de les Llacunes, c / Sant Valentí), i de l’Ajuntament de Màlaga, el 12 de juny (a les 10h., a l’oficina de Serveis Socials, av. Isaac Peral, nº 23).\nEn les sessions de l’Escola d’Energia es treballen temes relacionats amb l’eficiència energètica o l’optimització de factures. També s’identifica qui pot tenir accés al bo social, i se’ls ajuda a sol·licitar-lo. “El que busquem és apoderar les persones més vulnerables, perquè puguin minimitzar l’impacte del cost energètic aplicant les mesures i els consells explicats als tallers,” afirma Ester Sevilla, directora de l’àrea de Projectes Socials i Internacional de la Fundació Naturgy.\nL’Escola d’Energia és un projecte de la Fundació Naturgy, emmarcat dins del Pla de vulnerabilitat energètica de Naturgy. María Eugenia Coronado, directora general de la Fundació Naturgy, destaca l’aliança que mantenen amb administracions i entitats socials per dur-la a terme: “Aquesta iniciativa és possible gràcies a la col·laboració d’uns experimentats companys de viatge com les administracions públiques, i els professionals i voluntaris de diverses ONG com Creu Roja i Càritas, i de moltes altres entitats socials que fan una gran tasca en municipis de tot Espanya”.\nEtiquetes: Escola d’Energia, Vulnerabilitat energètica\nData Selecciona el mes setembre 2019 juliol 2019 juny 2019 maig 2019 abril 2019 març 2019 febrer 2019 gener 2019 desembre 2018 novembre 2018 octubre 2018 setembre 2018 juliol 2018 juny 2018 maig 2018 abril 2018 març 2018 febrer 2018 gener 2018 desembre 2017 novembre 2017 octubre 2017 setembre 2017 agost 2017 juliol 2017 juny 2017 maig 2017 abril 2017 març 2017 febrer 2017 gener 2017 desembre 2016 novembre 2016 octubre 2016 setembre 2016 juliol 2016 juny 2016 maig 2016 abril 2016 març 2016 febrer 2016 gener 2016 desembre 2015 novembre 2015 octubre 2015 setembre 2015 juliol 2015 juny 2015 maig 2015 abril 2015 març 2015 febrer 2015 gener 2015 desembre 2014 novembre 2014 octubre 2014 setembre 2014 agost 2014 juliol 2014 juny 2014 maig 2014 març 2014 juliol 2013 juny 2013 maig 2013 març 2013 desembre 2012 novembre 2012 juliol 2012 abril 2010 febrer 2010 novembre 2009 juliol 2009 octubre 2008\nCiència Educació Eficiència energètica Energia Energia i medi ambient Energytruck Escola d’Energia Exportació Exposicions Formació Museu Bolarque Museu del gas Màrqueting digital Pimes Professionals Qualitat de l’aire Rehabilitació energètica Seminaris Tecnologia Vulnerabilitat energètica