L'ICD i l'EAPC inicien a Tarragona una formació per contrarestar la violència masclista a través de les xarxes socials en el col·lectiu de joves - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nL'ICD i l'EAPC inicien a Tarragona una...\nL'ICD i l'EAPC inicien a Tarragona una formació per contrarestar la violència masclista a través de les xarxes socials en el col·lectiu de joves\nEl curs s’adreça a totes les persones professionals dels equips comarcals dels circuits de violència masclista\nLa formació forma part del Pla Director de Formació en equitat de gènere de Catalunya 2017-2020\nL’Institut Català de les Dones i l’Escola d’Administració Pública de Catalunya han iniciat avui a Tarragona un curs per contrarestar la violència masclista a través de les xarxes socials en el col·lectiu de joves. Hi participen una vintena de professionals dels circuits comarcals contra la violència masclista de Tarragona.\nEls espais connectats que faciliten les xarxes socials representen un camp d'acció important per a joves i adolescents en relació amb la construcció de les seves relacions socials, identitats de gènere i orientacions sexuals. Espais que no estan lliures de violències masclistes, i que inclús poden multiplicar-ne els efectes donat que faciliten l'anonimat i la suma d'agressors, permeten la repetició, viralitat, difusió i, fins i tot, la normalització d'aquestes violències.\nDelegació a Tarragona Institut Català de les Dones


Osborne House Pretòria Sud-Àfrica - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\n82 Anderson Street, Brooklyn, Pretòria, Sud-Àfrica, 0181\nSobre Osborne House\nSituat en el cor de Brooklyn, Osborne House és un lloc ideal des d'on descobrir Pretòria. Situat només a 7.2 Km del centre de la ciutat, els viatgers estan en un lloc boníssim per a gaudir de les atraccions i activitat de la ciutat. No és menys excepcional el fàcil accés que té l'hotel a les incontables atraccions i llocs d'interès de la ciutat com Ambaixada de Romania, Karoo Lifestyle Center, Ambaixada de les Filipines. El Osborne House, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, seguretat 24 hores, servei de neteja diari, instal.lacions per a minusvàl.lids, Zones públiques amb Wi-Fi són només algunes de les comoditats que fan que Osborne House sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. Osborne House té 5 habitacions, totes amoblades amb gust per tal d'oferir comforts com televisió de pantalla plana, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com camp de golf (a 3 km), piscina exterior, jardí, sala de jocs. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Osborne House.


El pati de llums: La Plaga.\nPublicat per Ricard Tortosa a 23:12\nLa clau de tot plegat rau en una cosa que has dit a les últimes línies: "...almenys el primer fascicle, que és baratet".\nAmb la tirada del primer fascicle de qualsevol col·lecció les editorials recapten prou com per poder fer front a l'edició de la resta de fascicles, amb l'aventatge que en la mesura que la gent va perdent interés i deixa de comprar fascicles, s'estalvien despeses d'edició i distribució.\n27 d’agost de 2010 a les 7:02\nQuè tal: "Curso Planeta de Payaso. Con el primer número, nariz roja de regalo"?\nJo vaig acabar una col·lecció d'aquestes, però quan era petit, una enciclopedia astronòmica de 112 fascicles, més de dos anys per acabar-la, i encara recordo la quiosquera que m'anava reservant els números que no podia comprar perquè me n'anava de vacances.\nEn aquella ocasió podia més l'afició que res, però no he intentat completar cap col·lecció mes.\n12 de setembre de 2010 a les 23:24\nLa veritat és que a casa van fer la "enciclopedia médica", als anys 70. Al final de la recol·lecció de fascicles els van enquadernar i encara la tenim en "actiu" (jo no, que en faig servir una d'on-line).\n16 de setembre de 2010 a les 0:20


Tresors de la costa púnica: El pont i els molins del riu Sénia: suspensos i assignatures per a setembre\nEl pont i els molins del riu Sénia: suspensos i assignatures per a setembre\nL'any 2008 vam fer palès a les pàgines de la revista informativa Lo Rafal que bona part del patrimoni monumental i històric d’Alcanar, el que en proclama els orígens, continuava en perill. La resta ja s’havia perdut per a sempre. Al cap de sis anys, hi han canviat gaire les coses?\nLes generacions actuals ja no hem pogut admirar l’esglesiola de l’antic Calvari que es va cremar en l’atac de Cabrera. Ni les parets altes, l’altiva muralla canareva. Ni els seus portals, el Vell i el Nou. Ni els rentadors del Poador. Ni l’hospital del Camí Ample. Ni el clot dels Calciners. Ni la presó de la plaça. Ni el pou de la Vila. Ni els arcs del carrer que es deia així. Ni el molí d’aigua de Dídac Reverter, Almenara avall. Ni la torre de les Cases, ni la del Codonyol, ni les de la Serreta...\nTot ho van assolar fa molt de temps. Hom pensava que feia nosa o mal efecte, que encotillava el creixement, o vés a saber què.\nDetall de l'únic arc que queda del pont dels Estretets, que potser es va salvar perquè només feia nosa a l'aigua minvant del riu. Fa uns mesos que els canareus i canareves vam posar el crit al cel perquè el seu estat és crític\nSort que les coses després van canviar. En relació amb el desenvolupament sostenible, a la dècada dels 80 del segle passat es va traslladar al plantejament urbà l’interès social per conservar i protegir el patrimoni històric. Això va donar lloc a l’urbanisme monumental o cultural.\nAlcanar se’n va fer ressò: a pesar dels esforços d’alguns sectors per evitar-ho, sengles catàlegs de patrimoni arqueològic i arquitectònic van ser incorporats in extremis al Pla General d’Ordenació Urbana del 1990. Igualment al Pla del 1997 en què, amb el vistiplau municipal, els catàlegs van engrossir-s’hi amb elements com la gran cisterna del Vall –la conservació de la qual, fruit d’una aferrissada resistència contra els qui pretenien assolar-la, havia constituït una gran victòria popular.\nPerò no cal llançar les campanes al vol. Si passes comptes de què hem fet amb allò que quedava del nostre patrimoni fundacional (deixant de banda peces més recents com ara els prats, els pous, la taronja, etcètera), el balanç és francament decebedor. Preocupant. De vegades, avergonyeix i tot.\nTant era així que en aquell número de Lo Rafal vam confegir un semàfor de la vergonya. Hi vam assenyalar en verd els elements patrimonials que havien tingut més sort. En roig, els malmesos sense remei. I en taronja, els que estaven en perill.\nCuriosament, per al dissabte vinent s'ha organitzat una excursió per a visitar diversos tresors del Sénia que corren el risc de perdre's: el molí del Lluco, el pont dels Estretets... I heus aquí que justament els dos elements patrimonials amb què vam encapçalar el nostre semàfor eren (són) al riu. Hi han millorat gaire les coses, en els últims sis anys? O hi seguim amb els mateixos suspensos i assignatures pendents?\nSEMÀFOR DE LA VERGONYA (ANY 2008)\nMolí de les Canals\nResta de molins del riu Sénia\nBassa de Sant Jaume\nConstruccions de Sant Jaume\nVolta medieval de Sant Jaume\nCamí vell d’Ulldecona\nPaisatge dels fundadors\nMotes, aljubs i canalats\nHort de les Ànimes\nD’altres grans vergers interiors\nNucli antic d’Alcanar\nNucli antic de les Cases\nPAISATGE FET MALBÉ\nA la novel·la Jardins ignorats, Trinitari Fabregat hi exalçava un dels més valuosos paisatges canareus, el que sorprenia el visitant en arribar al revolt del mirador de Borretes. Era el paisatge dels fundadors: l’hi van admirar tant els aborígens que Roma va fer baixar de la Moleta, com els primers repobladors que a mitjan segle XIII s’atrevirien a abandonar el recer del castell d’Ulldecona.\nL’any 2007 van organitzar a Barcelona una jornada tècnica sobre els estudis d’integració i impacte paisatgístic. Quin paisatge fragmentat i farcit de taques hi van triar com a exemple, entre tots els malmesos de Catalunya? Esgarrifa i tot: en trenta anys, eriçant-la de torres elèctriques, encolomant-hi algun xalet, trinxant-la amb camins asfaltats i un entrellat de bancals de formigó i línies elèctriques, escampant-hi hivernacles, piscines, plàstics i de tot a cada pam, plantant-hi casetes arreu, quan no amuntegant-les sense concert ni esme, hem estat capaços de trossejar i fer malbé la nostra vista més emblemàtica. S’ha quedat en una tela esquitxada i apedaçada amb retalls inconnexos.\nHem fet malbé un dels nostres paisatges més emblemàtics\nI l’immemorial camí dels Bandolers? Amb la carcanada a l’aire d’ençà que s’hi acacen les motos, allí on l’autopista de la nostra prehistòria no ha patit usurpacions, els blocs del seu antic empedrat redolen pels xaragalls oberts com a ferides endanyades.\nTambé fan pena un parell de vies lligades a la fundació: el camí vell d’Ulldecona, cada dia més rosegat, i el lligallo mig perdut del Coll de les Forques, la ruta dels fundadors que, ans d’entrar a Alcanar per la Serreta, prop de l’escorxador travessa el camí de Sant Jaume, el que du a Compostel·la flanquejat per les restes d’un cementiri (romà? islàmic?) que rai: diuen que un galifardeu ja va arrasar-les sense contemplacions en transformar-se la finca.\nEl camí dels Bandolers (la nostra "autopista de l'antiguitat") al Codonyol, dalt dels pins de Metxa\nCANYARS I VERGERS\nEls murs i la volta medievals tocant a la pedrera de Sant Jaume estan a les últimes. La mil·lenària bassa comunal va sobreviure a la fi de l’imperi romà però avui, cada vegada més xicoteta, pareix un clot fangós: envoltada de brutícia i pots de líquids d’arruixar, qualsevol dia algun desaprensiu la veurà eixuta, la llaurarà i ja no se’n parlarà més.\nBasses, motes, aljubs, cisternes, canalats, safareigs, piques... L’ADN canareu està molt vinculat a la sàvia arquitectura hidràulica dels avantpassats. Però tant se val, perquè de la séquia Mare i la séquia de Baix vés qui se’n recorda.\nTampoc no han sabut respectar ni el monumental molí de les Canals, orgull d’Alcanar des del segle XIII (i assolat l’any 2000 en plantar tarongers a la riba esquerra del riu).\nA l'altra banda del riu, l'històric molí de les Canals, situat al terme d'Ulldecona... però propietat del comú dels veïns d'Alcanar. La imatge és del 2008, quan ja feia vuit anys que havien enderrocat el que en quedava per a plantar-hi uns rengs més de tarongers\nAl Palàcio del camí de Vinaròs li ha anat d’un fil. D’un dia a l’altre, com si fos una tara per vendre’l, en va desaparèixer el jardí. Vint anys enrere havia passat igual amb el verger únic dels O’Connor i, no fa tant, amb els ufanosos canyars de l’Estanyet (2002) i de Sòl de Riu (2006): un joc de mans i au, en un tres i no res ja no hi eren.\nAl cap de vuit anys d'assolar-lo, rere les tres casetes que hi van construir i els arbres que hi van créixer, del molí de les Canals ja no en quedava quasi res\nELS VA ANAR D'UN PÈL\nEn pocs anys hem estat a punt de perdre la cisterna del Vall (per allò de la «plaça plana»), l’hort de les Ànimes (per a convertir-lo en un aparcament de cotxes), el mas del Llop (per plantar-hi un berenador), el codolar del Marjal («no hi quedaria millor una platja d’arena?»), la Serreta (no n’hi ha prou amb 3 antenes i una mossa per encabir-hi més cadafals, volen contextualitzar-hi un hotel de fantasia)... I encara sort que la vil·la romana de la Bamba roman sota l’estoreta! I l’edifici del Palàcio gràcies que figurava al catàleg de patrimoni arquitectònic del Pla General, que si no...\nEls tarongers de l'hort de les Ànimes, a la part posterior de la biblioteca Trinitari Fabregat\n“Per això n’urgeixen, de catàlegs”, escrivíem l’any 2008. I en proposàvem: “d’arquitectura de l’aigua, de paisatge, de prats i masos, d’arbres monumentals, etc.”.\nNo vam caure-hi: el paper ho aguanta tot. I en el cas del pobre pont dels Estretets, les bitàcoles de facebook es veu que també.\nSerà per catàlegs?\nEscrita per A. B. a de juny 23, 2014


'Autumn blood': com si Malick dirigís 'Deliverance' | Els Bastards | Blog en català de cinema, sèries i tot allò que envolta el món audiovisual\n24 abril, 2014 Comentaris (1) Visualitzacions: 1640 Cinema Jep Soler\nSol ser inevitable anar fent comparacions amb altres films mentre es mira una pel·lícula. Moltes vegades aquestes comparatives no són buscades, apareixen sense permís i ens poden condicionar el visionat del film. S’agreuja quan mirem un remake, i si ens ha agradat molt la versió anterior ens podem trobar fent comparacions constantment que ens faran …\n'Autumn blood': com si Malick dirigís 'Deliverance'\nSol ser inevitable anar fent comparacions amb altres films mentre es mira una pel·lícula. Moltes vegades aquestes comparatives no són buscades, apareixen sense permís i ens poden condicionar el visionat del film. S’agreuja quan mirem un remake, i si ens ha agradat molt la versió anterior ens podem trobar fent comparacions constantment que ens faran perdre la perspectiva del que estem veient. El que em va succeir mentre mirava Autumn blood té certa relació amb el que us acabo d’explicar. Per això dividiré la meva reflexió sobre el film amb les referències que hi vaig anar trobant durant i després de gaudir d’aquest impressionant film, el primer dirigit pel fotògraf i director de videoclips Markus Blunder.\nTerrence Malick: el director de films com The thin red line o The new world ha demostrat la seva solvència en el maneig de la càmera, busca sempre les imatges adequades i mostra la magnificència del món i la bellesa de la natura, la contraposa amb les imperfeccions de la raça humana. Markus Blunder sembla haver begut de les fons de Malick per mostrar un paisatge muntanyós hipnòtic i preciós, on l’ordre només queda trencat per la presència dels trets de caçadors que trenquen el món idíl·lic que s’ha creat. Les imatges guanyen la partida a les paraules, que tirant llarg només escoltem en una vintena de frases. El silenci, les mirades i els gestos són suficients per sentir l’horror d’una història massa dura per a tanta bellesa.\nDeliverance: els boscos poden ser una trampa per a aquells que desconeixen els seus secrets. A la pel·lícula de John Boorman un grup d’amics feia una excursió amb canoa i topava amb els habitants de la zona, poc oberts a fer amics, que no els deixaven cap possibilitat d’escapatòria en un hàbitat totalment desconegut per ells. A Autumn blood el paisatge i el riu tenen una importància semblant, en aquest cas, però, els perseguits coneixen a la perfecció els paratges. L’escena que em va fer pensar en Deliverance va ser la violació, hi ha diferències palpables; ara bé, la duresa i el que vaig sentir és idèntic.\nStraw dogs: filmada un any abans que Deliverance, la pel·lícula de Sam Peckinpah també mostrava la manera de relacionar-se dels habitants d’un poble amb els seus visitants. El poble d’Autumn blood és molt semblant, tancat, amb secretismes, persones poc conversadores, amb instints animals sense cap necessitat de ser reprimits. L’arribada dels caçadors a la cabana té moltes semblances amb l’escena en què els del poble volen entrar a la casa habitada, en la versió del 1971, per Dustin Hoffman i Susan George.\nEl laberinto del Fauno: El bosc, omnipresent en totes dues pel·lícules, la música i el mal masculí són les semblances més rellevants. Ofelia (Ivana Baquero) s’aïllava del perill gràcies a la seva brillant imaginació, que la transportava a un món més habitable i feliç, en canvi The Girl (Sophie Lowe) no pot fugir mentalment, ho ha de fer físicament perquè el mal la perseguirà incansablement.\nL’argument d’Autumn blood és el de menys, no cal explicar-lo perquè el que importa són les imatges, el ritme, els silencis i l’angoixa, que no puc explicar. Només demano que algun distribuïdor ens permeti gaudir d’aquesta meravellosa pel·lícula en algun cinema. No té data d’estrena al nostre país i no se l’espera. Després es queixen perquè la gent fa accions il·legals.\n» Cinema » 'Autumn blood': com si Malick dirigís 'Deliverance'\nUn comentari a 'Autumn blood': com si Malick dirigís 'Deliverance'\n24 abril, 2014 a les 7:27\nGenial! No cal dir que està apuntadíssima, perquè té una pintassa!! i que seràs el culpable que cometi accions il.legals… mama!! culpa d’en Jep!


(S'ha redirigit des de: PCI-Express)\nPCI Express (PCIe abreviat), anteriorment conegut per les sigles 3GIO, 3rd Generation I/O, és un estàndard de bus informàtic, el qual inclou el protocol i l'arquitectura per capes que permet targetes d'expansió. És un nou desenvolupament del bus PCI que usa els conceptes de programació i els estàndards de comunicació existents, però es basa en un sistema de comunicació sèrie molt més ràpid. Va ser creat per Intel el 2004, després de retirar-se del sistema Infiniband, per substituir el bus PCI, el PCI-X i l'AGP. En els seus inicis el projecte del nou estàndard va rebre el nom d'Arapahoe. Té la mateixa interfície de software que el PCI, però les targetes són física i electrònicament incompatibles, i transmet les dades en sèrie (a diferència del PCI que és paral·lel).\nPCI Express no té res a veure amb PCI-X que és una evolució del bus PCI a la que s'aconsegueix augmentar l'amplada de banda mitjançant l'increment de la freqüència, arribant a ser 32 vegades més ràpid que el PCI 2.1. La seva velocitat és major que PCI Express, però presenta l'inconvenient que en instal·lar més d'un dispositiu la freqüència base es redueix i perd velocitat de transmissió.\nEl bus PCIe està estructurat com enllaços punt a punt, full duplex, treballant en sèrie. Cada slot d'expansió porta 1, 2, 4, 8, 16 o 32 enllaços de dades entre la placa base i la targeta connectada. 32 enllaços de 250 MB/s (32x) donen el màxim d'amplada de banda, 8 GB/s en cada direcció per PCIe 1.1.\nEl 15 de gener del 2007, es va anunciar la disponibilitat de l'especificació PCI Express 2.0, que dobla l'amplada de banda estàndard del bus de 2,5 Gbit/s a 5 Gbit/s i en el que un connector 32x pot transferir 16 GB/s en cada direcció.\nL'any 2007, PCI Express va substituir AGP com a interfície estàndard per targetes gràfiques en ordinadors nous. Les marques Ati Technologies i nVIDIA, entre altres, ofereixen targetes gràfiques PCIe.\nAquest bus està estructurat amb enllaços punt a punt, full-duplex, treballant en sèrie. En PCIe 1.1 (el més comú en 2007) cada enllaç transporta 250 MB/s en cada direcció. PCIe 2.0 multiplica per 2 aquesta tassa i PCIe 3.0 la multiplica per 2 de nou.\nCada slot d'expansió porta un, dos, quatre, vuit, setze o trenta-dos enllaços de dades entre la placa base i les targetes connectades. El nombre d'enllaços s'escriu amb una "x" de prefix (x1 per un enllaç simple i x16 per una targeta amb setze enllaços). Trenta-dos enllaços de 250MB/s donen el màxim amplada de banda, 8 GB/s (250 MB/s x 32) en cada direcció pel PCIE 1.1. En l'ús més comú (x16) proporcionen una amplada de banda de 4 GB/s (250 MB/s x 16) en cada direcció. En comparació amb altres busos, un enllaç simple és aproximadament el doble de ràpid que el PCI normal; un slot de quatre enllaços té una amplada de banda comparable a la versió més ràpida de PCI-X 1.0, i vuit enllaços tenen una amplada de banda comparable a la versió més ràpida d'AGP.\nPCI Express està pensat per ser usat només com bus local, encara que hi ha extensors capaços de connectar múltiples plaques base mitjançant cables de coure o fins i tot fibra òptica. Com que es basa en el bus PCI, les targetes actuals poden ser reconvertides a PCI Express canviant només la capa física. La velocitat inicial del PCI Express permetrà reemplaçar gairebé tots els altres busos, AGP i PCI inclosos. La idea d'Intel és tenir un sol controlador PCI Express comunicant-se amb tots els dispositius, en comptes de l'actual sistema de pont nord i pont sud.\nPCI Express no és encara prou ràpid per a ser usat com a bus de memòria. Això és un desavantatge que no té el sistema similar HyperTransport, que també pot tenir aquest ús. A més, no ofereix la flexibilitat del sistema InfiniBand, que té rendiment similar, i a més pot ser usat com bus intern extern.\nAquest connector és usat principalment per a connectar targetes gràfiques. PCI Express en 2006 és percebut com un estàndard de les plaques base per a PC, especialment en targetes gràfiques. Marques com ATI Technologies i nVIDIA entre altres tenen targetes gràfiques PCI Express.\nTargeta de baixa altura\nExpressCard: successor del format PC card (amb PCIe x1 i USB 2.0; conectable en calent)\nXMC: semblant al format CMC/PMC (amb PCIe x4 o Serial RapidI/O)\nAdvancedTCA: un complement de CompactPCI i PXI per aplicacions tecnológiques; suporta topologíes de backplane basades en comunicació serial\nAMC: un complement de l'especificació AdvancedTCA; suporta processadors i móduls d'entrada/sortida en plaques ATCA (PCIe x1,x2,x4 o x8).\nMobile PCI Express Module (MXM) Una especificació de mòduls gràfics per a portàtils creada per NVIDIA.\nAdvanced eXpress I/O Module (AXIOM) disseny de mòduls gràfics creada per ATI Technologies.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: PCI Express\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=PCI_Express&oldid=25262860»\nDarrera modificació: 20 oct 2020 a les 09:20\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 oct 2020 a les 09:20.


Ciutadans suspén de militància el número 5 de la llista a Villena, detingut per demanar fotos sexuals a menors - Diari La Veu\nEscriba el número 564245\n13 juny 2019 17:08h\nLa formació ha suspés cautelarment la militància del detingut, de 21 anys. / EUROPA PRESS\nVALÈNCIA. Ciutadans ha suspés cautelarment de militància al número cinc de la candidatura de Villena (l'Alt Vinalopó) en aplicació dels estatuts del partit arran de la seua detenció per, suposadament, sol·licitar fotografies de caràcter sexual a diverses menors.\nSegons han explicat fonts de la formació a Europa Press, s'ha actuat amb "tota la immediatesa" i l'assumpte ja està en mans de la Justícia. A més, han insistit que l'arrestat "ja no és militant" i han concretat que tampoc havia aconseguit l'acta de regidor per Villena, atés que el partit ha aconseguit representació amb dos edils i ell ocupava el número cinc de la llista.\nEl detingut és un jove de 21 anys que, presumptament, enganyava xiques menors, amb edats pròximes als 13 anys, a través de les xarxes socials i d'aplicacions de missatgeria perquè li remeteren imatges d'índole sexual a canvi d'una quantitat de diners que oscil·lava entre els 200 i els 500 euros fent-se passar per una xiqueta. Les deu víctimes residien a les demarcacions d'Alacant, València i Sevilla.\nL'arrestat va ser posat a la disposició de l'autoritat judicial, que va decretar la seua llibertat provisional, encara que amb la prohibició d'aproximar-se a les diferents víctimes, la prohibició d'aproximació a qualsevol centre escolar i la prohibició de realitzar qualsevol activitat relacionada amb menors.\nEscriba el número 877320


Invertiran 300.000 euros a reurbanitzar el port de Blanes - Diari de Girona\nInvertiran 300.000 euros a reurbanitzar el port de Blanes\nPorts de la Generalitat preveu que l'esvoranc al dic provocat pel «Gloria» estigui arreglat el proper febrer\nacn/ddg. blanes 19.12.2020 | 01:13\nPorts de la Generalitat destinarà 300.000 euros a finals del 2021 per reurbanitzar la zona portuària de Blanes. El projecte preveu ampliar les voreres i enjardinar la zona que va des de l'entrada del port fins a l'aparcament i el vial que va fins al passeig marítim. Amb aquestes obres també es crearan vials de circulació nous i es modificaran els itineraris per a vianants amb l'objectiu d'integrar el port en el teixit urbà. També col·locaran mobiliari urbà al llarg de les noves voreres i una nova senyalització. Així ho va anunciar el director general de Ports, Joan Pere Gòmez, ahir, en una visita a les obres de reparació del dic. El Govern preveu tenir-lo enllestit a finals de febrer del 2021.\nDurant la seva visita, Gòmez va detallar que les obres serviran per integrar el port a la zona urbana de Blanes. Per fer-ho, es crearan nous vials de circulació per a vehicles i també s'ampliaran les voreres des de l'entrada del port fins a l'aparcament i entre el vial del Port i el passeig marítim. A banda de l'ampliació de voreres, Ports també col·locarà mobiliari urbà i crearà unes zones enjardinades.\nEl temporal Gloria va provocar un esvoranc de 33 metres de longitud en el dic recer del port de Blanes. Des de Ports van aprovar un projecte de reparació d'urgència valorat en 2,4 milions d'euros, que finalitzarà el febrer de 2021.\nUna vegada s'acabin les obres, es farà la pavimentació i urbanització de la zona i durant la primera quinzena de març es tancarà el projecte de forma definitiva. En concret, la reparació consisteix en la instal·lació de 20.000 tones d'escullera. A més, hi haurà 500 blocs de formigó de 22 tones cadascun d'ells i 206 blocs més de 32 tones.


La mobilització convocada per l'Associació Catalana de Transportistes que es feia aquest matí a les rondes de Barcelona ha quedat aturada a l'espera de saber el resultat de la reunió que fan avui el Ministeri de Foment i les organitzacions de transportistes. Fenadismer, la patronal dels transportistes autònoms i de petites i mitjanes empreses, havia convocat per avui i demà una jornada de protesta per la greu situació que viu el sector.\n19/09/2005 - 00.00 Actualitzat 19/09/2005 - 11.45\nFenadismer, patronal de transportistes autònoms i pimes, ha convocat per avui i demà marxes lentes de camions en diverses ciutats, entre elles Barcelona, coincidint amb la crida a l'aturada en protesta per la situació del sector. Les mobilitzacions previstes consistien en el bloqueig de polígons industrials i en marxes lentes de camions per les principals vies de l'Estat, encara que de moment han quedat aturades a l'espera del resultat de la reunió que a hores d'ara mantenen transportistes i el Ministeri de Foment.\nFenadismer agrupa uns 91.000 transportistes de mercaderia per carretera d'arreu de l'Estat. La resta d'associacions del sector s'han desmarcat de la protesta i aposten per continuar negociant amb l'executiu. De cara a l'octubre no es descarten noves mobilitzacions.\nLes aturades estaven convocades "per la negativa del govern a permetre que els transportistes puguin apujar les tarifes, mentre que les petrolieres i Hisenda obtenen ingressos extraordinaris".\nFenadismer també demana que s'introdueixi com a falta molt greu el pagament del transport per sota dels costos i que es prohibeixi que el conductor realitzi tasques de càrrega i descàrrega.\nA aquestes aturades no s'hi ha sumat la Confederació Espanyola d'Organitzacions Empresarials de Transport de Mercaderies per Carretera (Conetrans), ni tampoc els transportistes autònoms de les Balears.\nL'àrea metropolitana no s'ha vist pràcticament afectada per les marxes lentes que hi havia convocades. Només la Ronda Litoral i la Ronda del Mig de Barcelona han registrat trànsit lent des de les vuit fins a les nou del matí, segons la Guàrdia Urbana.\nAlguns camioners falsifiquen certificats de vacances per evitar la revisió dels tacògrafs\nEls transportistes faran vaga els dies 19 i 20 de setembre per l'encariment del combustible


El presumpte segon mòbil de Gerard Piqué que Shakira no sabia que existia - XCatalunya.cat\nEl presumpte segon mòbil de Gerard Piqué que Shakira no sabia que existia\nGerard Piqué disposava d’un bon amagatall\nA mesura que van passant els dies, es van coneixent més detalls sobre la separació de Gerard Piqué i Shakira. Els periodistes del cor que han fet el seguiment de tot el procés de ruptura expliquen quin era el comportament del capità del FC Barcelona dies abans del trencament (oficial). Entrades i sortides del pis de solter situat al carrer Muntaner, molta presència nocturna, augment de la despesa…\nLaura Fa i Lorena Castells van assegurar que la noia en qüestió era una noia rossa, d’uns 22 anys i estudiant universitària. Mai ningú encara ha publicat la seva imatge real, però Sálvame es va atrevir a fer un retrat robot, com la Policia. Sigui ella o no (recordem que no està confirmat) el que sí sembla clar és l’existència de terceres persones i de suposades infidelitats, tal com Shakira insinua en la seva última peça al costat de Rauw Alejandro.\nPerò això no és tot. A Telecinco asseguren que Gerard Piqué tenia un segon mòbil que guardava a l’armariet del vestidor del FC Barcelona, amb l‘objectiu de cercar discreció: “A mi m’expliquen que és una enxampada en tota regla, que Shakira desconfiava de l’existència de terceres persones. Ell és sempre molt discret amb el seu mòbil i em diuen que, a través del mòbil, ella descobreix l’existència d’una persona. Li demana a un amic que indagui i apareix una jove de 22 anys“, ha explicat el periodista Pepe del Real a El programa d’Ana Rosa.\nAquest telèfon seria el que Piqué, suposadament i segons aquesta font, donaria a la gent amb qui volia mantenir una relació discreta, lluny de la vigilància de Shakira, que seria una persona molt gelosa i molt controladora. “Després em comenten que Shakira sempre ha estat des del principi una persona amb un caràcter molt gelós, és molt gelosa i com que controlava molt el seu telèfon mòbil”.\n“M’arriben fins i tot a confirmar que Piqué va arribar a tenir al vestuari un altre telèfon mòbil. En aquella primera etapa en què van estar junts durant diversos anys, hi va haver un telèfon que amagaven al vestuari per parlar amb aquestes presumptes amants que sempre s’ha dit que ha tingut a Barcelona”, ha conclòs.\nAnterior Brutal indirecta de Pedri al Real Madrid\nNePròximxt Pep Guardiola és a punt d’aconseguir el fitxatge d’un dels principals objectius de Florentino Pérez


Gegants de Llorenç del Penedès | GegantCat\nAutor/a foto: Rosa Maria Coca\nNoms Bernat i Beatriu de Tous\nMesures Gegant: 3'28m, Geganta: 3'23m\nEntitat Societat Cultural i Recreativa "La Cumprativa"\nEls gegants de Llorenç del Penedès van ser estrenats el dia 9 d'agost de 1988, en la vigília de la festa major del nostre poble. Es feia realitat d'aquesta manera una il·lusió que s'havia fet palpable durant la campanya de recollida d'ampolles de cava per poder fer uns gegants a Llorenç, sorgida del si de l'entitat de què formem part, La Cumprativa, i en què es va bolcar tot el poble.\nEls caps i braços van ser obra de Cili Cardona, de Móra d'Ebre. Els cavallets i els vestits van ser fets a Llorenç, gràcies a la col·laboració de les dones de la Cumprativa.\nEl bateig no va tenir lloc fins gairebé un any després, el dia 11 de juny de 1989, i els padrins van ser els gegants de la Bisbal del Penedès i els de Terrassa. Des d'aleshores, els gegants sempre van acompanyats pel grup de grallers de La Cumprativa.\nL'any 2018, en commemoració dels trenta anys dels gegants, es va estrenar el seu ball propi, el Ball dels Senyors de Tous. L'any 2021 les figures es van sotmetre a una restauració integral i canvi de cavallets, a càrrec del Taller Casserras de Solsona, i se'ls van fer nous vestits per part de les modistes Rosa Maria Coca i Susana Santasusana, de Vilanova i la Geltrú.\nEls gegants de Llorenç del Penedès representen els senyors feudals del castell del nostre poble, els personatges històrics Bernat i Beatriu de Tous.\nAl voltant de la Beatriu s'explica una llegenda molt curiosa. Sembla ser que la nostra geganta era una senyora molt llepafils i capriciosa, a qui res no li estava bé, i volia sempre les millors menges i la vianda més exquisida. Un bon dia, el seu cuiner li va donar a tastar un plat d'allò més suculent: un suquet d'ossos fet amb moll de l'os de be negre. Aquell menjar li va plaure tant que des d'aleshores no en volgué cap més, acabant amb totes les existències de xais negres dels ramats dels seus dominis. Però el seu afany no s'aturà aquí, sinó que va començar a vendre les seves propietats i s'empenyorà fins que va quedar en la ruïna, com una captaire. Després de dies i dies de demanar caritat a les cases dels seus antics dominis, una dona de bona voluntat va donar-li un tros de pa i unes nous. De tanta gana com tenia, na Beatriu va endur-se a la boca aquesta menja tan modesta amb els ulls plens de llàgrimes. En ser preguntada per la causa de la seva tristesa, somicà: "Si hagués sabut que bo que és el pa amb nous, encara seria la senyora de Tous!"\nAutor/a text: Jaume Palau. Colla gegantera de Llorenç del Penedès.\nFitxa enviada per: Jaume Palau\nFitxa actualitzada per: Jaume Palau


La jutge desestima la demanda que reclama retirar ja nou noms de carrers franquistes\nArgumenta que existeix un procediment municipal sobre aquesta qüestió que encara no ha culminat i apunta que s’està dilatant || La Paeria diu que treballa per dignificar els afectats pel franquisme\n© Un col·lectiu es va emportar les plaques dels carrers com a protesta i després les va tornar a la Paeria.\nEl jutjat contenciós administratiu de Lleida ha desestimat la demanda que va interposar la plataforma Lleida Lliure del Franquisme en la qual reclamava la retirada de nou noms de carrers franquistes. La jutge no entra en el fons de la qüestió, sinó que basa la seua decisió en el fet que ja existeix un procediment obert per la Paeria sobre aquests carrers que encara no ha culminat, amb referència a la comissió d’experts que va emetre un informe a partir del qual l’ajuntament ha de resoldre si manté o retira els noms.\n“L’administració demandada [la Paeria] no s’oposa a la pretensió dels recurrents, la retirada dels noms”, diu la sentència, i afegeix que “s’ha de seguir un procediment concret que en el moment en què es va interposar el recurs no s’havia acabat.” Considera així que “no ha existit inactivitat de l’ajuntament”, però creu que el procediment “s’ha dilatat més del desitjat”. “No s’aprecia una negativa a complir el proposat pels recurrents sinó que s’ha fixat un procediment a seguir que no ha culminat, atès que no ha estat emès un dictamen tècnic”, conclou la jutge.\nEls noms de carrers qüestionats per la plataforma són Alcalde Areny, Alcalde Montaña, Alcalde Sangenís, Sangenís Bertran, Alcalde Recasens, Lluís Besa, Germans Recasens, Carmelo Fenech i Juan Manuel Nadal i Gaya.\nEsther Sancho, lletrada dels demandants, valora que “la sentència afirma que s’ha de complir la llei de memòria històrica, i encara que no ens dóna el que voldríem, que és la retirada immediata dels noms, sí que fa una estirada d’orelles al govern de la Paeria perquè li diu que el procés s’ha dilatat massa i que s’ha de culminar i no seguir sobre la taula un expedient que es va començar el 2015”, argumenta Sancho.\nPer aquest motiu, la plataforma no recorrerà sinó que reclamarà l’execució de la sentència perquè el consistori “es mulli d’una vegada sobre si s’han de retirar els noms”. Si la decisió és al capdavall mantenir-los, anuncia que aniran de nou als tribunals.\nRosa Peñafiel, néta del sindicalista i exedil del PSUC Antonio Cantano, que va rebutjar l’oferiment de la Paeria de dedicar un carrer al seu avi, va apel·lar a la “voluntat política de retirar els noms i dignificar la història”. “Exigeixo a l’alcalde que, sisplau, tregui aquesta ignomínia dels carrers”, va subratllar.\nPer la seua part, el tinent d’alcalde Joan Gómez assenyala que la sentència “demostra que l’ajuntament no ha estat aturat en cap moment sinó treballant” en aquesta qüestió i recorda que “des dels primers anys de la democràcia es van canviar 65 noms de carrers, i posteriorment també de blocs amb alguns noms franquistes i s’han fet tres monuments a la memòria històrica”.\n“Treballem i continuarem treballant per la dignitat de les persones que van patir el feixisme i el franquisme”, remarca Gómez.\nVÍDEO. La jutge desestima la demanda que reclama retirar ja nou noms de carrers franquistes


Festival de Música Antiga dels Pirineus | Visit Pirineus\nEl FEMAP arriba a la 8a edició amb més municipis i l'aposta per les escapades músicals.\nAquest 2018 s'ha preparat una programació de 52 concerts, que sonaran en 37 municipis dels Pirineus catalans. L’oferta musical del FeMAP combinarà música, patrimoni i turisme, però com és habitual també tornarà a mesclar els concerts amb altres actes, com ara visites guiades a l’entorn o al patrimoni dels llocs on es realitzen els concerts, degustacions o activitats culturals incloses en l’entrada. Així doncs, l’oferta musical es complementarà amb cinc sessions GastroFilm, on es maridaran productes de la zona amb la projecció d’un documental.\nA més, el festival tornarà a acostar la música als col·lectius en risc d’exclusió a través del FeMAP Social, que ja arriba amb més força que mai. En aquest s’organitzen tallers perquè els grups d’usuaris coneguin la música de primera mà, com a vehicle i element de cohesió i aprenentatge. També es realitzaran 17 miniconcerts en 17 centres diferents, amb l'objectiu d'acostar la música a usuaris amb dificultats de mobilitat.\nCom a novetat, el FeMAP incorpora aquest any la iniciativa de les Escapades Musicals. Aquestes són propostes de dos o tres dies combinats amb un parell o tres de concerts, i un seguit d'activitats complementàries, que poden anar des de visites guiades, fins a museus, monuments, jaciments, activitats artístiques i descoberta d’artesans, o passejades per l'entorn natural.\nTota la informació del Festival, així com la venda d’entrades per a cada concert, packs turístics i Escapades Musicals es pot consultar a:\nMés informació? Entra a www.femap.cat


FP dual també en el sector tèxtil – Tex4Future\nInici Blog FP dual també en el sector tèxtil\nAixí, els alumnes que es matriculin a aquest grau mitjà podran alternar la formació a l’institut i l’activitat productiva i formativa en les empreses associades a Texfor mitjançant un contracte laboral o beca. Els mòduls professionals del cicle es distribueixen entre l’Institut i la UPC.\nUn cop finalitzat l’itinerari formatiu, l’alumne obtindrà, a més del títol oficial, un diploma del projecte formatiu ofert per Texfor, l’Institut de Terrassa i la UPC a través de l’Escola d’Enginyeria de Terrassa. També es preveu la creació d’una borsa de treball per facilitar la inserció laboral dels alumnes, amb preferència en les empreses associades.\nActualment hi ha una vintena d’alumnes matriculats a aquest nou cicle de formació professional dual de l’Institut de Terrassa i començaran les seves pràctiques a les empreses al 2013.


Castell d’Aro i Platja d’Aro s’estrenen com a noves seus del torneig | Costa Brava Girona Basket\nCastell d’Aro i Platja d’Aro s’estrenen com a noves seus del torneig\nEl Costa Brava Girona Bàsquet, que començarà tot just d’aquí a un mes, amplia el nombre de seus on es disputaran els partits. D’aquesta manera, hi haurà un total de 10 pistes que albergaran les exhibicions de les noies i els nois que participen en el torneig. De fet, a causa de l’augment dels equips inscrits, sobretot femenins, l’organització del torneig s’ha vist obligada a establir dues noves seus, les de Platja d’Aro i Castell d’Aro. En detriment de la pista de Fornells, hi haurà la pista de Vilablareix.\n>50 72 72 78\nÉs una notícia molt positiva saber que el torneig continua creixent. En aquesta línia, convé destacar que, des del seu origen al 2014, el CBGB gairebé ha duplicat el nombre d’equips inscrits. El 2014 no s’arribava a la xifra de 50 equips, mentre que enguany 78 són les formacions que participaran entre les 6 competicions diferents.\nAixí doncs, les seus d’aquest any són les següents:


Golejada del Juvenil A a Manlleu (1-6)\nSandro (2), Cristian (2), Nando i Joel Huertas han marcat per part dels blaugranes, que segueixen líders\n16 de nov. 12\nEl Juvenil A s’ha mostrat molt superior en la seva visita al Municipal de Manlleu i l’ha tancat amb una pluja de gols. Ho ha fet per la via ràpida, ja que al minut 14 ja guanyava per 0-2. D’aquesta manera, l’equip es manté ferm al capdavant de la classificació de la Divisió d’Honor.\nDos gols matiner\nLa sortida fulgurant culer s’ha traduït en dos gols matiners, un de Cristian de cap i l’altre de Sandro, de falta. També de lliure directe, Nando ha firmat el tercer abans del descans. A la represa, Sandro ha tornat a marcar, però Àlex ha escurçat distàncies per mitjà d’Àlex, amb un xut bombat.\nL’1-4 ha animat el Manlleu i el partit s’ha obert tímidament. Fins que, al minut 67, Cristian ha culminat una gran jugada personal amb un tret creuat inapel·lable. La cirereta l’ha posat Joel, marcant el sisè des de la frontal (min 75).


Crònica de Cerdanya: Es constitueixen els nous òrgans de gestió de l'hospital transfronterer\nEs constitueixen els nous òrgans de gestió de l'hospital transfronterer\nAquest dimecres al matí s’ha constituït el Consell d’Administració de l’Agrupació Europea de Cooperació Territorial de l'Hospital Transfronterer de Cerdanya. Es tracta del màxim òrgan de govern de l’hospital transfronterer i substitueix la fundació creada l’any 2006, que fins ara ha estat l’encarregada de coordinar-ne la posada en marxa.\nEl nou òrgan farà el seguiment del final de les obres, s’encarregarà de la posada en funcionament del nou hospital i desenvoluparà el projecte de salut territorial de Cerdanya. A més, aquesta Agrupació servirà de marc per a les relacions entre l’Estat francès, el govern de la Generalitat i les administracions locals. El Consell Administratiu està format per 14 membres, 8 de l’estat espanyol i 6 de l’estat francès.\nUn dels temes que havia aixecat més polèmica a la comarca havia estat la representació del territori en el màxim òrgan de govern de l’hospital. Finalment, la Generalitat ha cedit dues places, una a l’alcalde de Puigcerdà i una altra al president del Consell Comarcal. Tot i això, l’alcalde de la Vila, Joan Planella, no ha assistit a l’acte d’avui. D’altra banda, la consellera de Salut en funcions, Marina Geli ha assegurat que la presència de l’alcalde de Puigcerdà i del president del Consell Comarcal al Consell Administratiu ha estat fruit de la voluntat del govern de la Generalitat. En aquest sentit, confia que el govern entrant no ho modifiqui.\nD’altra banda, aquest matí també s’ha creat una comissió executiva, formada per 5 persones, tres de la part espanyola i dues de la part francesa; així com un consell consultiu, integrat per polítics de l’Alta i la Baixa Cerdanya -els alcaldes d'Alp, Bellver, Bolvir, Llívia i la Guingueta d'Ix, el president de la Comunitat de Comunes Pirineus-Cerdanya, i la consellera regional i actual alcaldessa de Porta, Susanne Delieux- i membres de la societat civil.\nPel que fa a la presidència i la vicepresidència de l’Agrupació, aquesta s’anirà alternant i l’ocuparan dos anys la Generalitat i dos anys el Govern francès. La Generalitat ocuparà la presidència els primers anys i el govern francès, la vicepresidència, i després es canviaran. D’altra banda, Geli ha destacat que l’hospital, juntament amb la Universitat de Girona i la de Perpinyà, faran de l’hospital un projecte docent especialitzat en medicina de muntanya. Està previst que l’hospital transfronterer s’inauguri la primavera del 2012.\nA la imatge, un moment de la presentació d'aquest dimecres al matí al Consell Comarcal\nPublicat per Crònica de Cerdanya a 18:27


Un projecte hispanodanès guanya el festival de projeccions Mapping de Girona - Diari de Girona\nL'espectacle "Minding Scapes" es va projectar sobre la façana de la Casa Pastors i va tenir molta assistència de públic\ngirona | efe / acn / ddg 04.08.2016 | 20:07\nEl projecte hispanodanès Minding Scapes (Casa Pastors), del duo Desilence -que conformen Tatiana Halbach i Soren Christensen, establert a Barcelona-, s'ha proclamat vencedor de la categoria professional del festival de projeccions audiovisuals de Girona, el Mapping, que es va cloure diumenge.\nD'altra banda, el jurat ha atorgat el primer Premi Categoria Amateur a Wirikuta, d'Eilux Digital Art (Mèxic).\nEl premi en la categoria de micromapping ha estat per al projecte Organism (Hotel Europa) dels alemanys Xenorama, mentre que l'escola Estació de Sant Feliu de Guíxols s'ha imposat en l'apartat educatiu.\nEl festival ha reunit més de 20.000 assistents a les diferents projeccions, la majoria sobre façanes patrimonials de Girona.\nLa cita ha inclòs també un congrés internacional de mapping, que s'ha celebrat al Caixafòrum de Girona, amb presència de més de 150 professionals.\nEl director del FIMG (Festival Internacional de Mapping de Girona), Xavier Bové, va detallar que ha estat "molt gratificant veure com tant avis com nens s'emocionaven amb els espectacles que transformaven els espais de la ciutat".\nBové va destacar que enguany la Ruta de la Llum, un circuit organitzat en diferents punts de la ciutat on s'han projectat deu muntatges participatius i interactius, ha estat tot un "èxit".\nA més, va afirmar que el FIMG "ha consolidat Girona com un referent" d'aquesta disciplina que "està despertant interès, passió i emoció en els visitants".\nSegons Bové, el certamen "s'ha consolidat com un festival de referència a la ciutat de Girona tant per la seva transcendència internacional, amb els ponents que han assistit al congrés i els artistes que hi han estat presents", com per "la seva integració social, ja que ha comptat amb gran participació de tota la ciutadania".


Terapéutica de duelo con mandalas - Bio-Psico-Genealogía con Cristina Milián\nTerapèutica del dol mitjançant l'acoloriment d'un mandala\nQuè és el dol? i En què consisteix elaborar un dol?\nEl dol és un conjunt de processos psíquics, físics, emocionals, socials i espirituals, que experimenta una persona a partir de la noció subjectiva de pèrdua, sigui per mort o per algun altre tipus de pèrdua (persones, objectes, situacions, etc.). El dol és la resposta emotiva a la pèrdua d'alguna cosa o persona. La intensitat ve condicionada per:\nL'irreversible de la pèrdua,\nL'angoixa per la separació,\nLes circumstàncies de la mort.\nLa percepció del qual sofreix els efectes a llarg termini creats per la pèrdua.\nElaborar un dol, és el procés necessari que ha d'experimentar una persona, l'objectiu final del qual és el reconeixement i la integració de la pèrdua dins del propi procés vital. Per a arribar a aquesta integració observem el dol a dos nivells :\nFísic , el dol el cos: “no ho tornaré a veure, no tornaré a escoltar la seva veu, a tenir la seva presència al meu costat, …”\nEmocional, el dol emocional: relacionat amb el que vaig perdre emocionalment amb la persona: l'afecte, oportunitats, la guia, l'amor, la protecció…\nDe què parlem quan diem que un dol no s'elabora?\nParlem d'un dol bloquejat i un dol bloquejat és una energia bloquejada.\nLa meva experiència amb la temàtica de dol, ho és a nivell personal (tots hem tingut pèrdues en les nostres vides) i ho és a nivell professional amb una experiència de més de 20 anys acompanyant famílies en Urgències, on la temàtica del dol és una constant i d'entre totes les possibles pèrdues la més onerosa és la d'un ser estimat i si a més aquesta es produeix de manera inesperada i a més en una persona jove que veu interromput el seu cicle vital! Llavors l'estrès per al receptor de la notícia sobrepassa els límits tolerables i s'activen de manera reactiva i inconscient tots els mecanismes de protecció psíquica amb el qual compta l'ésser humà.\nÉs el que anomenem l'elaboració del dol! S'activa sí o sí. És una qüestió de supervivència.\nL'elaboració del dol no sols s'activa davant la mort d'un ser estimat, s'activa davant qualsevol pèrdua, real o simbòlica, que supera el nostre límit tolerable a l'estrès i la seva elaboració pot necessitar fins a un màxim de 2 anys.\nDepèn de molts factors, però el “natural” és que la persona, a nivell conscient, vagi elaborant la pèrdua, passant per totes les etapes del dol fins a l'última. Però, moltes vegades, no és tan simple ni tan senzill. Sobretot si parlem de la pèrdua d'un fill, d'un pare o mare jove o no, d'una marit o esposa, d'un germà, d'un nen… I, a vegades a nivell inconscient, portem la memòria del dol d'algú de la nostra família.\nNo us desanimeu si us dic que aquests dols són simplement impossibles d'elaborar al 100%.\nSempre estan actius en la psique de la persona en un percentatge.\nEl desafiament és viure normalment amb aquest dol, i avançar en la vida amb molt menys estrès conscient i inconscient.\nElaborar el dol és un treball personal per a:\nDisminuir la càrrega emocional\nAlliberar l'energia bloquejada\nDesfrenar la teva vida\nI amb tot això et mantens en la salut i per tant disminueixes les probabilitats de fer una incorporació, és a dir, manifestar l'energia del dol bloquejat a través d'un símptoma o patologia.\nI, alliberant l'energia bloquejada, evites que la següent generació rebi les conseqüències. Fas prevenció transgeneracional.\nCom ho farem?\nSeguirem les etapes clíniques del dol descrites per Elizabeth Kübler-Ross, autora de referència en aquesta temàtica:\nxoc, negació, regateig, tristesa, còlera, explicació, integració, perdó, deixar anar, reinversió.\nXoc, estat d'extrema vulnerabilitat en estar molt recent l'esdeveniment de de pèrdua. No s'ha processat el dolor encara, és com una espècie de “Llimbs” on estem per inèrcia.\nNegació, és el primer mecanisme de protecció que s'activa, nego la realitat i així em protegeixo.\nRegateig, busquem la manera de fer menys onerosa la realitat\nTristesa, expressió d'emocions, és el moment de contacte amb el sofriment (ansietat, por, angoixa, sensació de buit i d'abandó, impotència, ira, tristesa).\nCòlera, ràbia, assumptes sense concloure, es desperten sentiments de culpa davant la pèrdua, amb sensació d'haver-ho fet diferent.\nExplicació, cerca de sentit de la pèrdua, és una fase profundament espiritual on la persona mira amb perspectiva la situació i aconsegueix veure el positiu present i l'aprenentatge de l'experiència\nIntegració, reconciliació, que surt del cor i ànima que es troba pau. Sense judici cap allò perdut, Amb què et quedes?\nDeixar anar, s'integra el sentiment de poder continuar vivint sense l'objecte o la persona i es pren la força que ha deixat l'experiència.\nReinversió, connexió amb la vida, quan finalitzes el dol guanyes dons que abans no tenies desenvolupats, amb la capacitat de veure la pèrdua des d'una perspectiva de moviment, com un cicle de vida generador d'eines i talents.\nExpressarem cadascuna de les fases del duel identificades per Elizabeth Kübler-Ross amb les següents dinàmiques:\nMitjançant l'expressió plàstica amb dibuix: Mandala\nAfegint l'expressió escrita i verbal en cada mandala\nAcabant amb un acte simbòlic\nMàxim: 6- 8 persones per taller\nDurada del taller: 20h\nVeure altres experiències dels participants\nPer a informar-vos de pròximes convocatòries consultar amb:\nCol·legi Treball Social de Lleida:\nTaller obert. Inscripcions: 97 328 07 21 lleida@tscat.cat\nCol·legi de Psicòlegs de Lleida.\nTaller obert. Inscripcions: 973 230 437 https://www.copc.cat/seccion/Delegacio-Territorial-de-Lleida\nSi estàs interessat a assistir a aquest taller a Barcelona, Lleida, Girona, Tarragona o Manresa contacta amb\nColegi Oficial de Treball Social de Barcelona o Colegi Oficial de Psicòlegs delegació de Lleida\nSi estàs interessat\nA PORTAR EL TALLER Al TEU CENTRE DE TREBALL O SI SOU UN GRUP DE PERSONES INTERESSADES


Arxius de Notícies - Pàgina 2 de 100 - Ajuntament de Deltebre\nAquesta categoria guardarà totes les notícies\nEl Deltebre Dansa torna del 4 al 17 de juliol i recupera tota la passió per les arts en moviment\nL’equip del festival Deltebre Dansa —encapçalat pel ballarí i coreògraf Roberto Olivan— ja ho té tot a punt per a la celebració de la dissetena edició del certamen, que enguany se celebrarà del 4 al 17 de juliol. Després de dos anys condicionats per l’evolució de la pandèmia, el festival recupera el seu formathabitual, amb […]\nEl govern municipal no presentarà recurs davant la sentència sobre les dedicacions per no entrar en una batalla política que no aporta res a la ciutadania￼\nEl passat 23 de maig el Jutjat del Contenciós Administratiu núm. 2 de Tarragona va emetre sentència en relació al recurs presentat pel grup municipal d’ERC a l’acord del ple municipal del 4 de juliol de 2019 que acordava el règim de dedicacions i assistències dels electes municipals. La sentència, recurrible fins divendres 17 de […]\nLa resposta del Govern a la sentència sobre les dedicacions dels seus membres posarà per davant detot els interessos de la ciutadania i de l’Ajuntament\nEl govern municipal està analitzant, conjuntament amb els serveis d’assistència jurídica, la sentència emesa pel Jutjat del Contenciós Administratiu núm. 2 de Tarragona sobre l’acord que establia la distribució del cartipàs municipal i les retribucions per les dedicacions de l’equip de govern, arrel del contenciós presentat pel grup municipal d’ERC. En aquest sentit, l’alcalde de […]\nDeltebre celebra una nova edició de les Festes de l’Arròs a la Finca de Bombita\nDel 10 al 12 de juny tindrà lloc una nova edició de La Plantada, les Festes de l’Arròs de Deltebre que s’organitzen a la Finca de Bombita i que es recuperen després de la pandèmia de la COVID-19 amb l’objectiu de seguir recreant l’essència i la tradició de Deltebre i del Delta de l’Ebre. En […]\nDeltebre draga la bocana del riu Ebre i reclama que la Generalitat es faci càrrec dels dragatges futurs\nTal com es va anunciar setmanes enrere, l’Ajuntament de Deltebre està dragant la bocana del riu Ebre per facilitar l’accés i la sortida de les embarcacions pesqueres i nàutiques, atenent les demandes dels sectors. No obstant, des de l’Ajuntament es continua reclamant que sigui la Generalitat qui assumeixi els futurs dragatges que facilitin la bocana […]\nMés enllà de les inversions que s’estan executant al casc urbà de Deltebre, a hores d’ara també es realitzen diferents obres de millora i de manteniment a Riumar encaminades a seguir projectant el nucli com un pol d’atracció turística i fomentar la desestacionaliztació del turisme. L’alcalde de Deltebre, Lluís Soler, ha posat en valor “tota […]


#NoMoreMatildas, per posar en valor la dona científica\nActualitzada 08/03/2021 a les 16:15\nLa feina de les científiques es valora menys i moltes vegades s’atribueix als seus companys. És l’efecte matilda, en honor a l’activista Matilda J. Gage\nSi ens pregunten quins científics coneixem, a tots ens venen a la ment noms com Einstein, Newton o Darwin. Si filem més prim, podem pensar en Ramón y Cajal o Marie Curie. L’Associació de Dones Investigadores i Tecnòlogues (AMIT) es van preguntar què hauria passat si Einstein hagués nascut dona. Probablement, afirmen, el mèrit se l’hauria emportat algun company d’investigació o el seu marit. Per aquest motiu van proposar la campanya #NoMoreMatildas, en honor a Matilda Joslyn Gage, la primera activista que va denunciar aquests discriminació i la primera que va reivindicar les grans troballes de dones científiques.\nLa campanya té per objectius recuperar les figures de les grans dones científiques del llarg de la història, a fi que despertin una autèntica vocació científica a totes les nenes que, fins avui, han pensat que la ciència és cosa d’homes. Ho fan a través de contes protagonitzats per Matilda Einstein, Matilda Fleming i Matilda Schrödinger, que es poden descarregar de la pàgina web (veure enllaç).\nPerò existeix l’efecte Matilda en la nostra societat moderna? Per Joaquina Álvarez-Marrón, investigadora del Consejo Superior de Investigaciones Científicas, encara avui els equips d’investigació compten amb nombroses dones que veuen que la seva feina es valora menys que els seus companys homes, o que els caps donen més suport als deixebles varons. “Al final, la feina d’aquestes dones contribueix a la carrera dels seus col·legues. A la inversa no sol passar”.\nPer Carmen Fenoll, directora de l’AMIT, l’efecte Matilda es pot evitar amb informació. “Hem de conèixer les científiques del passat i del present, rescatar-les de l’oblit i seguir posant en marxa mesures per evitar la discriminació”, diu Fenoll. El reconeixement és un dels grans valors que proposa la campanya #NoMoreMatildas, que s’ha convertit en un gran èxit viral i en una font de coneixement gràcies a un web que explica, amb material curat i dirigit a tota la família, els grans descobriments de les dones científiques oblidades per la història. De Lynn Margulis, a Caroline Herschel. María Andresa Casamayor i Esther Lederberg. Ara, l’objectiu és que aquestes apareguin als llibres de text escolars.


Èxit de participació a la Jornada Endavant | Càtedra d'Emprenedoria de la UdL\nÈxit de participació a la Jornada Endavant\nLa cuinera catalana copropietària dels restaurants Sant Pau, a Sant Pol de Mar i a Tòquio, i Moments, a Barcelona -tots tres sumen set estrelles Michelin-, Carme Ruscalleda, va ser una de les ponents de la XVI Jornada d’Emprenedors i Innovació “Endavant” que es va duu a terme el passat 14 de desembre, a l'Auditori del centre de Cultures i Cooperació Transfronterera del campus de Cappont. En la seua conferència, De Catalunya al món: una experiència empresarial d'èxit, Ruscalleda va fer un recorregut per la seua trajectòria professional que, basada en la innovació i tradició culinària catalana, l'ha dut fins a Japó.\nOrganitzada conjuntament per la Càtedra Santander d'Emprenedoria Universitària de la UdL i GlobaLleida, la jornada 'Endavant' que s'ogranitza anualment, pretén conèixer experiències emprenedores de la mà dels seus protagonistes, reflexionar sobre la gestió del talent a les organitzacions i escoltar experts dels món acadèmic i empresarial.\nAixí, un altre dels ponents més populars que hi van participar, va ser el jove empresari Pau Garcia Milà, que amb 17 anys va fundar la seua primera empresa, EyeOS, adquirida després per Telefònica. Nomenat Innovador de l'Any al 2011, Garcia Milà parlà sobre com transformar una bona idea en una realitat, com aprendre a relativitzar el fracàs i com hauria de canviar l'entorn perquè les bones idees triomfessin en una empresa o un país. De la idea a l'acció, fou el títol de la seua xerrada, que va obrir la jornada inaugurada per Ferran Badia, vicerector de Planificació, Innovació i Empresa de la UdL, pel conseller delegat de GLOBALleida, Oriol Oró, el diputat de Promoció Econòmica de la Diputació de Lleida, Enric Mir i la regidora de Cultura i Esports de l’Ajuntament de Lleida, Montse Parra.\nPer acabar, es va presentar una taula rodona d'experiències empresarials, amb l’empresa Invelon Technologies, creada per dos estudiants de la Universitat de Lleida i especialitzada en impressió 3D i desenvolupament d'apps per a mòbils, amb Joan Sanmartín, soci i administrador de l’empresa Infoporc, SL, empresa del grup OPP, especialitzada en producció porcina, sanitat, salut i benestar animal i Jaume Buj, gerent de Neodiagnostica SL. Laboratori de genètica i toxicologia forense.


Gaudeix de les vacances visitant alguna de les millors platges de Mallorca\nMallorca té més de 300 platges en els seus 550km de costa, platges per a tots els gustos: platges de sorra, petites platges en llocs apartats, platges amb nombrosos serveis aquàtics, platges amb beach club, etc. Aquí et mostrem algunes de les millors platges de Mallorca.\nSi teniu nens petits l'ideal és triar platges de sorra on l'accés a la mar sigui amb poc pendent i normalment hi hagi poc onatge, així una de les millors platges de Mallorca per a famílies la trobem en el port d'Alcúdia, altres platges ideals per anar amb nens són; la Platja del Port de Pollença, la Platja de Canyamel o la Platja de Palmanova entre d'altres.\nPer als que busquen platges amb tots els serveis; dutxes, activitats aquàtiques, bar, etc., la majoria de platges al costat de resorts turístics ofereixen aquests serveis, algunes d'aquestes són; la Platja de Palma, la Platja de Santa Ponça, la Platja de Cala Millor o la Platja de Magaluf.\nSi busques platges de sorra amb onatge per a gaudir del mar la Platja de Cala Mesquida a Capdepera, la platja de Sa Marina a la badia de Pollença o la platja de Sant Joan a Alcúdia són ideals.\nI per els que volen gaudir de la platja al natural a Mallorca trobem nombroses platges nudistes, algunes d'elles reconegudes oficialment i d'altres on la pràctica del nudisme és bastant usual. Algunes d'elles són; La Platja des Trenc al costat de la Colònia de Sant Jordi, una de les millors platges de Mallorca; la Platja de Sa Canova al costat de la Colònia de Sant Pere a la badia d'Alcúdia; la Platja del Mag a Calvià; Cala Moltó a Capdepera o la Platja de Son Real al costat de la localitat de Can Picafort.\nSi estas buscant un paratge idíl•lic i tranquil i no t'importa caminar, a Mallorca trobaràs precioses platges apartades i molt poc freqüentades. La Platja des Coll Baix a Alcúdia, una de les millors platges de Mallorca; Cala Magraner al municipi de Manacor, Cala Matzoc a Artá, Cala Murta a Pollença o Platja Es Cargol a Santanyí.\nPlatges per a gossos a Mallorca, si vols gaudir d'un dia de platja amb la teva mascota tens la Platja de Llenaire al Port de Pollença, la Platja de Na Patana a Can Picafort, Es Carnatge a Palma, la Platja del Far d'Alcanada a Alcúdia, Cala Blanca a Andratx i La Punta Marroig i Cala Gats a Calvià. Aquestes platges per a gossos no són les millors platges de Mallorca ja que tenen poca sorra i el terreny és bastant irregular però la menys tenen un lloc on gaudir del mar lliurement.\nAquí deixem el nostre llistat particular de les millors platges de Mallorca;\nPlatja de Sa Canova


Quedat Girona - Barranc Gorges del Núria Interior\nT'agraden les emocions fortes?\nDoncs aquest és al teu, Barranc de Núria Interior és sens dubte un dels millors descensos de barrancs de Catalunya, situat en la vall de Ribes de Freser, és un barranc molt esportiu i amb un caràcter molt aquàtic, que requereix gent que hagi fet algun descens, ja que tenim una aproximació d' una hora i mitja/dues hores.\nLa part del Núria inferior és un tram més curt, recomanat per a persones que no vulguin fer un tram molt llarg mentre admiren l'espectacular bellesa del lloc que ens envolta amb natura amb salts d'aigua de fins a 10 metres, tobogans i ràpels de fins a 25 metres.\nVine i gaudeix amb nosaltres d'aquest increïble barranc!!\nCompra mínima 2 persones. Grups mínims de 4 persones. (Veure condicions).\nCaps d'ancoratge i vuit.\nUn cop comprat el val, reserva el dia de l'activitat per whatsApp al telèfon 644 49 50 11.\nGrups de mínim: 4 persones. En cas de ser-hi menys de 4 persones, el negoci podrà organitzar i unificar persones de diferents reserves per tal que es dóni el grup mínim pel dia reservat.


Estalvieu-vos els maldecaps de treballar amb gestors diferents per a cada projecte, de no saber amb qui aclarir els vostres dubtes o de confondre-us de persona a l'hora d'enviar una feina. A MSS us assignarem un equip de treball exclusiu i un únic interlocutor que gestionarà tots els vostres projectes.\nSempre sabreu quin és el cost final de l'encàrrec, la identitat i el perfil de qui hi participa, i en quina fase es troba.\nEl client hi guanya, nosaltres hi guanyem\nLa relació amb els nostres clients es basa en un principi molt senzill: perquè ens tornin a contractar, han de saber que els generem valor. Només podrem fidelitzar-los si en complim les expectatives.\nGairebé 20 anys de vida, un equip intern format per 26 professionals i més de 20 milions de paraules traduïdes cada any per a un centenar de clients de tot el món: tot el que cal per aconseguir una feina ben feta.\nMés de 20 d'anys d'experiència, un equip de treball que s'adapta a les vostres necessitats, un únic interlocutor, comunicació fluïda de l'estat i el cost final del vostre projecte, i determinació de generar-vos valor: aquestes són les raons per les quals MSS és el millor aliat per internacionalitzar el vostre negoci.\nPodem traduir de qualsevol llengua europea als idiomes següents: espanyol (peninsular i llatinoamericà), portuguès (de Portugal i de Brasil), italià, francès, alemany, català, gallec i basc. Per a altres idiomes, com els d'Europa de l'Est o d'Àsia, hem consolidat una xarxa de socis experts en tot el món, que aporten valor afegit als serveis d’MSS.


L'homenatge als afusellats en 1939 enfronta els socialistes amb el govern municipal d'Ontinyent, al que acusen de sectari - VilaWeb\nL’homenatge als afusellats en 1939 enfronta els socialistes amb el govern municipal d’Ontinyent, al que acusen de sectari\nEl PSPV acusa Jorge Rodríguez de dur la política local 'a l'etapa més negra des que s'instaurà la democràcia'\nEl punt d’històric que va tindre l’acte de diumenge al cementeri d’Ontinyent, en memòria dels tretze afusellats el 1939 pels franquistes, no va impedir que aflorara de manera descarada el distanciament entre l’equip de govern local i el PSPV-PSOE, partit a què pertanyien la majoria dels ara militants de La Vall Ens Uneix.\nEls socialistes no s’han estalviat crítiques a l’equip de govern per una organització que han qualificat de sectària i d’improvisada, i n’han fet responsables tant l’actual presidenta de la Comissió per la Recuperació de la Memòria Democràtica, Sayo Gandia, com el batle, Jorge Rodríguez, a qui acusen de provocar el ‘deteriorament de la salut democràtica de la política local’ i fer-la tornar ‘a l’etapa més negra des que s’instaurà la democràcia’.\nRepresentants de l’agrupació local del PSPV_PSOE van assistir a l’homenatge i van dipositar un ram de roses roges al fundador del partit a la ciutat, Rafael Sarrión Boronat, un dels republicans assassinats el 15 de desembre de 1939. Ho van fer per homenatjar les víctimes, però ahir mateix ja van expressar el desacord amb la gestió de l’acte. I aquest dilluns, en un comunicat, han recriminat a l’equip de govern ‘que no els haja permés formar part de la comissió de Memòria Històrica’, tal com havien sol·licitat per escrit a la regidora.\nEls socialistes critiquen que en l’organització de l’homenatge s’oblidara invitar al diputat de Memòria Històrica de la Diputació de València, el socialista Ramiro Rivera, i que ‘hagueren de rectificar i convidar-lo a correcuita’. I lamenten ‘oblits més clamorosos’, com no convidar el president anterior de la comissió, Jaime Peris, ni Rebeca Torró, qui en va formar part.


El/la “burrogavina”, un híbrid - Diari La Veu\nEscriba el número 334268\nEl/la “burrogavina”, un híbrid\n11 febrer 2017 01:00h\nUn personatge important i popular al meu poble fou Salvador Verdeguer, “el tio Salvoret de Picola”, perquè fou un home de seny significat, en aplicar-lo a la quotidianitat. Al tio Picola, que fou barber, el distingia un humor àcid, però de molt de trellat. El vaig conèixer de ben jove i ho recalque, un seny transmès al seu entorn familiar, als amics, a la parròquia i a tothom que volgués oir-lo. D’un dels seus néts, Patricio, sóc a dies d’avui amic des de la infantesa i he de dir que ha heretat moltes de les seus qualitats.\nNo sols el tio Picola, a qui molts li deien mestre, exercia l’ofici amb mestria, sinó que sabia de bous i toreros, de futbol, de dents i de ferides, d’agricultura, i d’allò que calgués, fins i tot de joc de cartes, de dominó i de parxís, de billar, i d’escats... Entre els nombrosos parroquians i amics, amb estima mútua, es trobava mon pare, Juan Puchalt, qui junt a ma mare Josefa Sanchis han estat i són referents bàsics.\nQuan el tio Picola entrava al casino de la Cooperativa Agrícola, que sovintejava, molts es quedaven expectants parant l’orella per fer esment del que diria. Aquest en veure una sola partida del que fóra, deia: “Aquesta és la millor partida del casino”, i a riure’s, no hi havia altra. Si era de dos pa dos, posem per cas, preguntava en veu alta: “Qui guanyen, els burros?”. Els que perdien ho afermaven; les rialles, generals. Un dels seus acudits repetits fou aquest: “Els burros per molt que estudien, no deixen de ser burros”. El tio Picola disposava d’una gran predilecció per la paraula burro, la qual l’usava a discreció segons vingués al cas, especialment aplicable als de dues potes.\nSabem que els burros de quatre potes −encomiable l’ajut que encara li presten a l’home−, creuats de cavalls o altres equins purs, fins i tot zebres, esdevenen híbrids, matxos, mules etc. Ara, però, he descobert, ves per on, que es poden creuar amb gavines, resultat: burrogavina. Burro per capficat, feiner i rutinari, gavina per podrida rapinyaire, en especial les llogarenques del PPCV, les quals ho arramblen tot i s’han dopat il·legalment de diners perquè nou empresaris encausats per Gürtel, les han untat segons han confessat a la Fiscalia els donants.\nBeneficiaris del finançament a títol d’hereus, convé recordar, són els del PPCV d’ara, transformats en gavinesburro −de segur que el tio Picola hauria aprovat el malnom−, representats per la senyora Bonig, el senyor Bellver, les senyores Gascó i Català, els senyors Santamaria, Betoret i César Sánchez −el de Calp que li ha afegit la “e”−, així com la resta de la bancada, transformats tots plegats en gavinesburro que formen part de la molada-ramat a les Corts del País, les quals complementen, deixant ací constància per a la posteritat, amb les senyores Bernal i Diaz, Ferrer i Gallén, Garrigues i Marcos, Ortiz, Parra i Yàñez, així com els senyors Bertomeu i Caballero, Calpe i Casanova, Castelló i Císcar, Font de Mora i Ibáñez, Mulet i Navarro, Pastor, Pérez i Salas, Soler i Zaplana.\nEls esmentats, tots plegats, no sabien de res, i potser fossen a la barra d’un bar fent-se unes birres, alguns en NNGG tocant collons al Twitter, o a les Illes Caiman de vacances, a les Barbados o les Bermudes, a la de Mann, o a les Seychelles o veges tu a saber, qualsevol paradís pot ser, aprenent a fotre al pròxim. A la bandada d’adés s’encabeixen histrions i bufons considerables, com Bonig, Ibáñez, Castelló o Bellver, així com jabalins, un argot parlamentari d’agitador com he comentat en alguna altra ocasió. Fernando Pastor, per exemple n’és un, hi ha altres com ell, els quals només fan bult i soroll quan al faristol hi ha l’oposició per posar-los nerviosos.\nAgafats tots de la mà, amb el suport d’una onada a les naies de secessionistes lingüístics plegats, una gentada que defensa a capa i espasa que el valencià és una llengua única, és a dir, el Pare, l’ibèric el Fill, que barrejat amb el castellà castís, que és l’Esperit Sant, faria un híbrid que podrien nomenar Vacas, un insult amb tota regla als filòlegs, als valencians, als nostres ancestres, al País i, al mateix Déu Nostre Senyor. De segur no sols el tio Picola, sinó tots nosaltres els diríem burros, burros i burros, de dos potes clar, perquè els de quatre potes no ho són.\nEl PPCV, gavines podrides, per altra banda, s’han quedat com “Camot”, en voler ressuscitar la “Batalla de València” a les Corts del País, perquè al recent debat sobre diferències i similituds del valencià i el català, no ha rebut ni el suport dels naranjitos joseantonianos del C’S; debat, per cert, on s’ha lluït l’esplendorós histrió senyor Bellver, que defensava una altra vegada una proposició de llei per tal de diferenciar les arrels de la nostra llengua. Bellver a la seua intervenció per tal de fer la punyeta, mostrant que és un pocavergonya polític, ha faltat al respecte la resta de partits excepte Compromís, ja que han enviat dones a intervindré en el debat d’un assumpte seriós com la llengua, dient textualment, irònicament, i hipòcritament: “Quiero reconocer la valentia de las mujeres por defender una posición que és muy incómoda”. Així se les gasten els beneficiaris del dopatge financer del seu partit.\nCal dir per acabar, una altra vegada, la posició de les burrogavines respecte de la llengua recordant aquest missatge en aquesta piulada recent del Grupo Popular Corts que el diari La Veu PV va publicar el 5 de febrer: “El español y el inglés proyectan e integra, mientras que el valenciano aísla i tensiona”. Què defensen els coents? El valencià? Què volen les burrogavines? La unió i cohesió dels valencians?\nEl poble valencià que és un poble permissiu i tolerant, tant que li pugen a cavall, hauria de revertir-ho passant-se’n al contracop per tal de soscavar les arrels d’una por ben concreta, escenificada en un patriarcat impossible d’un pare i una mare ben bordes, instal·lat ja no en Madrid, sinó a aquest País que tant estimem.\nVos deixe, com no, amb aquests versos de l’Estellés en “Vaig perdre el temps oint els rossinyols, els rossinyols amb capsa de sabates, els rossinyols d’ull de poll i durícia, els rossinyols de morenes augustes, els rossinyols que cagaven dimarts, els foscos plets i controvertides veus de gargall que no arribava a ésser-ho, però era just escoltar les raons. [...] Veia pujar la maror de tarquim, la vanitat preponderant i única, i el llarg desdeny per l’amargor del poble.” Mural del País Valencià. Antologia editada per l’AVL.\nAlbal, l’Horta Sud – País Valencià (Europa)\nEscriba el número 518385


El teatre familiar torna a Xàtiva amb la premiada obra “Estrella” de Marie Teatroa\nLa funció tindrà lloc el aquest dissabte a les 19 hores\nAquest dissabte 9 de novembre, el Gran Teatre de Xàtiva acull la representació de l'obra “Estrella”, de la companyia Marie Teatroa. Es tracta d'una peça de teatre familiar, dirigida per Jokin Oregi i premiada amb el Premi Nacional d'Arts Escèniques per a la Infància i la Joventut 2018.\nIzar, el personatge principal, és una xiqueta, de tot just sis anys, que va camí de convertir-se en una pianista de fama mundial. Gràcies a una fèrria disciplina a la qual li sotmeten els seus pares, el seu virtuosisme ha aconseguit uns nivells prodigiosos per a la seua edat.\nIzar és una estrela feliç, tant, que no voldria créixer mai. Però la vida, atzarosa i capritxosa com una xiqueta malcriada, li ofereix una altra destinació, un laberint emocional inesperat del qual només podrà eixir guiada per una altra estrela, però no una estrela qualsevol, sinó una estrela de mar.\nEl preu de les entrades és de 8 euros, 6 € amb descomptes. Les entrades es poden adquirir en la Casa de la Joventut els dies laborables, en horari de 12 a 14 de la vesprada, així com en la taquilla del Gran Teatre des d’una hora abans de la funció i a la pàgina web d’Instanticket.\nLes obres dels banys i el restaurant del Castell avancen a bon ritme


Nivell suficiència \_ Continguts lingüisticotextuals\_ Morfologia\nLa paraula morfologia vol dir ‘tractat o estudi de la forma’. En l’estudi de la llengua, tradicionalment, s’ha entès la morfologia com l’estudi de la paraula: de quins elements es compon, les formes que adopta, les classes de paraules o categories...\nI així s’entén en aquest apartat. En els dos primers punts, derivació i composició, podràs veure aspectes de la formació de les paraules; en la resta, podràs conèixer les formes i les principals característiques de cada una de les categories gramaticals: nom, adjectiu, determinant, verb, pronom, adverbi, preposició i conjunció.\nLes classes de paraules, o les categories, però, no arribaran a funcionar si no és combinant-se unes amb altres. Veuràs que, com en tot ordre, n’hi ha unes que són més importants que les altres: els adjectius, els adverbis, els determinants... sempre fan d’acompanyants. En canvi, el nom i el verb són categories que poden anar soles o acompanyades. Les preposicions i les conjuncions fan de frontissa entre unes i altres a fi que, plegades, puguin comunicar alguna cosa.


Vilallonga evoca Carner: la llengua era per a ell "un dels pilars de Catalunya" La República\nVilallonga evoca Carner: la llengua era per a ell “un dels pilars de Catalunya”\n“És el poeta dels quals han begut tots els autors posteriors, fins i tot encara que fos per fer una poesia contrària a la seva”\nLa consellera de Cultura de la Generalitat, Mariàngela Vilallonga, a la 52 Universitat Catalana d'Estiu (UCE)\nLa 52 Universitat Catalana d’Estiu (UCE) ha celebrat aquest dissabte a Prada de Conflent (França) un acte acadèmic per commemorar els 50 anys de la mort de Josep Carner en què ha participat la consellera de Cultura de la Generalitat, Mariàngela Vilallonga, que ha destacat que la llengua va ser per Carner “un dels pilars fonamentals de Catalunya”.\nEn l’acte, retransmès per streaming a causa del coronavirus, Vilallonga ha destacat els que considera els grans principis que van marcar la vida i obra de Carner: “L’obertura a el món, el rigor i la fidelitat a país”.\nA més, ha posat en relleu la importància de l’Institut d’Estudis Catalans (IEC) en la seva vida i la seva obra, “però també els clàssics, a la banda de tot allò que va ser descobrint en la seva obertura al món i en aquell bagatge de la tradició pròpia”.\nLa consellera ha citat a Miquel Costa i Llobera, que va descriure a l’autor com ‘príncep dels poetes’, i ha assegurat que Carner “és el poeta dels quals han begut tots els autors posteriors, fins i tot encara que fos per fer una poesia contrària a la seva”.\nVilallonga ha considerat que Carner és un dels grans escriptors de Catalunya, “un dels autors més preuats que ha conservat la llengua”, i ha llegit alguns fragments de les seves obres.\nJaume Coll: El seu cervell era la seva llar”\nA l’acte també ha participat el doctor Jaume Coll, comissari de l’Any Josep Carner, que ha recordat la marxa voluntària del poeta de Catalunya, una decisió que (assegura) va ser molt dura per a ell, però que li va beneficiar i que demostra (al costat del fet que Carner visqués en més de 30 domicilis al llarg de la seva vida) que “el seu cervell era la seva llar”.\nColl ha valorat a Carner com “un poeta ascendent, en el sentit que en cada llibre que escriu hi ha elements que indiscutiblement, analitzats en sincronia, sempre milloren”, i ha afegit que l’autor és un actiu cultural de primer ordre.


Derbi català als quarts de final de la Copa del rei 2018\nEl sorteig s'ha celebrat aquest migdia a la Ciutat\nper Redacció divendres, 12 de gener 2018 - 12:21h | Actualitzat a 12/01/2018 13:03h\nEl sorteig per als quarts de final de la Copa del rei 2018 que s'ha celebrat aquest matí a la localitat madrilenya de Las Rozas, a Madrid, ha aparellat el FC Barcelona amb RCD Espanyol de Barcelona i el Reial Madrid amb Leganés.\nEls partits d'anada i tornada es jugaràn en funció de l'equip que hagi sortit abans a l'eliminatòria en qüestió. Una dada rellevant, ja que dels vuit equips que hi havia al sorteig, un total de sis havien aconseguit la classificació en el partit de tornada a casa.\nAixí mateix, els partits d'anada es jugaran el pròxim 17 de gener, mentre que els de tornada es disputaran el 24.\nConfecció del quadre de quarts\nAtlètic de Madrid-Sevilla F.C\nNou derbi català\nCom ja va ocórrer l'any 2016, Barça i Espanyol s'enfrontaran altra vegada en Copa del Rei. Els de Valverde, de fet, arribaràn al duel després de vèncer per un contundent 5-0 al Celta de Vigo, amb un resultat global de 6-1.\n«Ens tenim molt de respecte» ha al·legat després del sorteig Guillermo Amor mentre explicava: «Estar a quarts és un objevtiu però n'hem de complir molts més».\nLeo Messi, entre Aaron, Jurado i Piatti, jugadors de l'Espanyol | EFE\nL'Espanyol, d'altra banda, arriba després d'una històrica remuntada contra el Llevant al Ciutat de València. El primer partit va acabar amb un resultat d'1-2, favorable als granotes, però la tornada es va saldar amb victòria dels de Quique Sánchez Flores per 0-2.\n«Tot i la dificultat de l'encontre, l'Espanyol no diu 'no' a la Copa. Nosaltres sortirem a guanyar», ha comentat el delegat perico, José María Calzón, mentre afegia: «Ja vam guanyar la Copa el 2000 i el 2006, i seria molt bonic repetir-ho ara».\nDuel històric entre Madrid i Leganés\nMai havia arribat tant lluny en aquesta Copa el Club Deportivo Leganés. Els ‘pepineros’ venen de passar contra el Villarreal després de fer-se forts a l’Estadi de la Ceràmica i esperen a un Madrid en hores baixes.\nEls de Zidane van empatar a dos l’últim duel de Copa davant el Numància, de segona divisió, i necessiten una injecció de moral per no despenjar-se de les competicions en les quals juga. Per tant, el partit davant el Leganés té, des d’aquest moment, una gran importància per als blancs.\nAL·LUCINA: Messi presenta les botes més íntimes i exclusives de tota la seva carrera\nAL·LUCINA: Així és Anie, l’espectacular dona que va enamorar Coutinho amb 15 anys


Les curses pedestres sempre han estat vinculades a les classes socials més modestes. A diferència de golfistes, tennistes o remers, el corredor no havia d'invertir ni un duro en la preparació. En tenia prou amb un calçat mínimament adequat —de fet, hi havia qui corria descalç— i amb l'espai obert, els carrers, els boscos, els camps. Els anglesos sempre havien dit que el cross-country és la modalitat esportiva que més apropa l'home a la natura. Joan Gamper compartia aquest criteri, i per això un any després d'aquella primera cursa en va organitzar una altra de 800 metres al voltant de l'Hotel Casanovas, en la qual el fundador del FC Barcelona va acabar segon, després de Francesc Cruzate.\nPerò anem per parts. A més de la Gimnástica de Ulía, que es disputa en terres basques, la Jean Bouin és avui dia la prova més antiga del calendari atlètic espanyol. Esdeveniment popular i elitista alhora, el seu nom és un homenatge a un excel.lent corredor francès, plusmarquista de l'hora, que va morir al front de guerra per error de l'artilleria del seu propi bàndol. La justificació de la prova semblava evident: difondre l'atletisme entre la massa social. Sempre organitzada per algun mitjà de comunicació —al principi El Sport, després i ja fins avui dia El Mundo Deportivo—, el seu circuit, des d'Esplugues fins al Parc de la Ciutadella, recorria les principals artèries de la ciutat i amb el temps es va instal.lar definitivament a Montjuïc, avui la seva llar. Rossend Calvet va guanyar aquella primera edició, i María Víctor va ser la primera vencedora femenina, tot i que 28 anys més tard, quan es va instaurar la cursa per a dones. Això no obstant, quan s'esmenta la Jean Bouin en presència d'experts en la matèria, tots la vinculen a Gregorio Rojo, actualment entrenador de brillants valors, que va córrer la prova setze vegades i la va guanyar sis entre les dècades dels quaranta i els cinquanta.\nNatural de Villalomerz, un petit poble de Burgos, Gregorio Rojo es va criar en una família de pagesos i va descobrir l'atletisme a Barcelona durant el servei militar. Passejant pels quarters de Sant Andreu es va aturar per contemplar un grup de soldats que feien gimnàstica i estiraven els muscles. Els va demanar si podia unir-s'hi i ells van assentir. La qualitat dels seus turmells i la seva fina complexió —aviat el van anomenar El Cañas— li van permetre evolucionar amb facilitat. Va ingressar al RCD Espanyol, es va entrenar sota les ordres de Manuel Cutié, un estudiós de la matèria, i va gaudir de cèlebres enfrontaments amb Constantino Miranda, a més de viatjar als Jocs Olímpics de Londres'48. "Vaig córrer amb Emil Zatopek, per a mi el millor fondista de tots els temps", explica Rojo. "En aquells dies, enfrontar-te a aquells monstres et satisfeia completament. Cap de nosaltres no corria per diners. Jo treballava a FECSA i havia de demanar permisos per entrenar-me o viatjar. Sortíem d'un conflicte, la Guerra Civil, i la societat no estava pel lleure. Es practicaven uns quants esports, futbol, ciclisme, atletisme i natació; els bàsics. Practicar l'atletisme era molt complex: al gran públic solament l'apassionaven els enfrontaments directes, els duels Rojo-Miranda o Rojo-Manuel Andreu, i els xocs entre el Barcelona i l'Espanyol, aleshores grans rivals en atletisme. Corríem per amor a l'art, perquè el club només et donava la samarreta i el material era rudimentari. La sola de les sabatilles quan es desgastava cedia i els claus es clavaven a les plantes dels peus. Els pantalons de xandall eren de tipus bombatxo, amples i incòmodes, no com els vestits futuristes que llueixen avui dia les grans estrelles."\nL'Estadi simbolitzava, a més, la conquesta de Montjuïc, la muntanya maleïda —el castell frustrava qualsevol alçament que els barcelonins es proposessin— i posava límits a un terreny erm i desconegut. Això no obstant, mai no va integrar-se plenament a la vida esportiva de Barcelona; els precaris accessos el van aïllar. La primera pedra es va col.locar l'abril de 1927 i es va aixecar amb un pressupost molt reduït de 6.500.000 pessetes. Amb el temps, aquest estalvi va redundar en contra seva perquè el material de baixa qualitat es va degradar a una velocitat sorprenent. L'escultor Pau Gargallo va modelar dues obres. Els Genets fent la salutació olímpica van realçar la força plàstica de l'entrada de Marató. El braç aixecat simbolitzava la salutació olímpica, la inspiració de Grècia. Gargallo no va aconseguir que la parella d'Aurigues —un home en un carro, una dona en l'altre— coronés l'entrada principal el dia de la inauguració oficial, el 20 de maig de 1929: el fonedor francès va morir de sobte i l'obra es va haver d'acabar en ciment.\nSota la presidència dels reis d'Espanya van assistir a la inauguració el baró de Coubertin, Jules Rimet, president de la FIFA, i més de 60.000 espectadors. Aquell estadi noucentista i asimètric era el segon més gran d'Europa, després de Wembley, a Londres. Van jugar a futbol (Catalunya- Bolton Wanderers), a rugbi (Espanya-Itàlia) i es va practicar atletisme a la pista de cendra de 500 metres. Van arribar combats de boxa massius —Uzcudum, Carnera, Schmeling—, curses de dirt-track, un Congrés Missional o una cita d'orfeons indígenes presidida per Macià. D'atletisme, ben poc. La gran ocasió havia de ser l'Olimpíada Popular de 1936, interrompuda l'últim instant per l'esclat de la Guerra Civil. La ciutat es va oblidar de l'Estadi, que semblava condemnat fins que va reviure el 1955, en presidir com a seu els II Jocs de la Mediterrània. Va ser un miratge. Tot i que es va oferir com a punt d'arribada d'una etapa del Tour de França i d'una final de Copa Barça-Espanyol (1957), la seva degradació es va accelerar. No és veritat que servís d'improvisat camp de concentració en la immediata postguerra, però sí que va ser utilitzat per allotjar els barraquistes eradicats del Somorrostro i del Camp de la Bota a la darreria dels cinquanta i per refugiar els damnificats del Vallès el 1962. La filmació el 1972 de La gran esperanza blanca va ser l'última gota. Els artificiers del Cos d'Enginyers van presentar un pressupost de seixanta milions de pessetes per volar-lo, però la protesta ciutadana va aturar el procés. El RCD Espanyol va presentar un primer projecte d'instal.lació a l'Estadi el 1979, sempre que s'enderroqués i es reconstruís. La proposta coincidia amb les noces d'or de la instal.lació. L'Espanyol ha trigat divuit anys a aconseguir Montjuïc: durant aquest temps han passat una remodelació de 6.000 milions de pessetes, una Copa del Món d'Atletisme el 1989 i uns Jocs Olímpics el 1992. El renaixement de l'Estadi va ser solemne. El 1983, els arquitectes Correa, Milà, Buxadé, Margarit i Gregotti en van projectar la preservació i en van mantenir la façana exterior, però el van dotar d'una excel.lent infraestructura, una adequada disposició per a la pràctica poliesportiva, visibilitat i comoditat per als espectadors. L'Estadi va entrar a formar part de l'anomenada Anella Olímpica, que incloïa el Palau Sant Jordi, les Piscines Picornell, l'INEFC, el Parc del Migdia i diverses instal.lacions d'entrenament. Avui dia acull l'Espanyol i també els Barcelona Dragons de futbol americà, i en ocasions concretes s'articula com a marc per a la celebració de reunions atlètiques. La Cursa de la Mercè i la d'El Corte Inglés solen transcórrer en el recinte, que aquest estiu va recuperar el Meeting Internacional d'Atletisme Ciutat de Barcelona.


Arrendaments - Generalitat Valenciana\n> IMPOST SOBRE TRANSMISSIONS PATRIMONIALS ONEROSES\nA quin impost està subjecte el lloguer d'un habitatge?\nEl lloguer d'un habitatge està subjecte a l'Impost sobre Transmissions Patrimonials i Actes Jurídics Documentats, en la modalitat de transmissions patrimonials oneroses, en concret per la constitució d'arrendament (article 7.1.b del Reial decret legislatiu 1/1993, de 24 de setembre, pel qual s'aprova el text refós de la Llei de l'Impost sobre Transmissions Patrimonials i Actes Jurídics Documentats).\nA qui correspon liquidar-lo?\nL'inquilí és qui té l'obligació de liquidar-lo (article 8.f del Reial decret legislatiu 1/1993, de 24 de setembre, pel qual s'aprova el text refós de la Llei de l'Impost sobre Transmissions Patrimonials i Actes Jurídics Documentats).\nQuin model s'ha d'utilitzar per a pagar aquest impost?\nL'impost s'ha de presentar per mitjà del model 600 i es pot pagar telemàtica o presencialmen i presentar presencialment.\n¿On he de presentar el model 600?\nEn l´oficina competent per territori en el qual es trobe l´habitatge llogat.\n¿Quina és la base imposable que s'ha de declarar?\nEn contractes d'un any o superior és l'import total de la renda que s'ha de satisfer durant la vigència del contracte, i com a mínim tres anys.\nEn contractes de temporada o inferiors a un any és la quantitat total de renda que s'ha de satisfer per tota la duració de l'arrendament.\nSi no consta la duració del contracte és l'import total de la renda que s'ha de satisfer durant sis anys.\n(Article 10 del Reial decret legislatiu 1/1993, de 24 de setembre, pel qual s'aprova el text refós de la Llei de l'Impost sobre Transmissions Patrimonials i Actes Jurídics Documentats).\nQuant correspon pagar?\nLa quota tributària dels arrendaments s'obté aplicant sobre la base liquidable, l'escala següent (article 12 del Reial decret legislatiu 1/1993, de 24 de setembre, pel qual s'aprova el text refós de la Llei de l'Impost sobre Transmissions Patrimonials i Actes Jurídics Documentats).\nEn el cas concret de lloguer d'un habitatge, seleccionar la tarifa AU0 "Arrendament finques urbanes" en el desplegable del corresponent model 600.\nEs pot satisfer el deute tributari per mitjà de la utilització d'efectes timbrats en els arrendaments de finques urbanes, segons l'escala anterior. L'impost s'ha de liquidar en metàl·lic quan en la constitució d'arrendaments no s'utilitzen efectes timbrats per a obtindre la quota tributària.\nNo obstante això, entre el 19 de desembre de 2018 i el 21 de gener de 2019, els lloguers d'habitatge per a ús estable i permanent als que es referix l'article 2 de la Llei 29/1994, de 24 de novembre, de Arrendamientos Urbanos estan exempts (Reial decret llei 21/2018, de 14 de desembre, de mesures urgents en matèria d'habitatge i lloguer)


Ninja kid 1 de pringat a ninja - Librería Litec\nNinja kid 1 de pringat a ninja.\nDescobreix el ninja que portes dins amb l'heroi més divertit!\nEn Nelson no encaixa, no porta roba guai... Vaja, que és una mica raret! Però quan es desperta el dia que fa deu anys, descobreix que és un ninja. L'últim ninja sobre la faç de la terra! Amb l'ajuda dels invents de la seva àvia i del seu cosí kenny, que està com una cabra, podrà en nelson perfeccionar les seves habilitats de ninja i protegir la ciutat on viu?\nEn Nelson ha de salvar el món, però com ho aconseguirà si ni tan sols es posa bé els calçotets?\nEstuche ninja kid 1 2 3\nNinja kid 5 los clones ninja\nNinja kid 1 de tirillas a ninja\nNinja kid 7 juguetes ninja\nNinja kid 7 joguines ninja\nNinja kid 2 un ninja pels aires\n2021 © Librería Litec


Un grup de veïns i activistes impedeixen un desallotjament al Poble-sec - Línia Sants\nRedacció|2020-06-11T14:15:41+02:004 juny 2020|El Poble-sec|Línia Sants\nEls manifestants, concentrats davant del cordó policial. Foto: Sindicat de Barri del Poble-sec\nUn grup de veïns i activistes van aconseguir dimarts a la nit aturar el desallotjament d’un pis situat al número 123 del carrer Nou de la Rambla. L’immoble, propietat d’un fons inversor, havia estat ocupat pel Sindicat de Barri del Poble-sec per cedir-lo a una de les famílies que forma part de la xarxa de l’entitat, que va denunciar que el pis “portava buit més de 5 anys”.\nTot i que els Mossos d’Esquadra havien fet un ampli desplegament per poder executar el desallotjament, la pressió dels manifestants, que eren un centenar, va aconseguir que la policia, que en un primer moment va arribar a fer alguna petita càrrega, finalment es fes enrere. Des del Sindicat de Barri del Poble-sec van qualificar l’actuació policial de “desproporcionada”.\nEls Mossos d’Esquadra, per la seva banda, van assegurar, tal com va informar Betevé, que es tractava d’una “ocupació flagrant” i que havien intentat fer el desallotjament després que la propietat hagués presentat una denúncia el mateix dimarts, el dia que el pis havia estat ocupat. La policia també va explicar que havien denunciat les quatre persones que havien ocupat el pis i van negar que haguessin denunciat dos integrants del Sindicat d’Habitatge del Raval, que formaven part de la protesta, tal com havien denunciat des d’aquesta entitat.\nEls fets van tenir lloc després que al Raval se celebrés la manifestació #VidaAbansQueCapital, que ja havia provocat un fort desplegament per part dels Mossos d’Esquadra.


PROGRAMA DE GIMNÀSTICA PER A GENT GRAN DE SANT CEBRIÀ DE VALLALTA :: Ajuntament de Sant Cebrià de Vallalta\nAquesta activitat està pensada per al col·lectiu de la gent gran de la vila que està interessada en destinar part del seu temps lliure a la pràctica esportiva de manteniment i, a més, relacionant-se amb persones de les seves característiques socials i culturals.\nAquestes classes es realitzen es realitzen al pavelló els dimarts i dijous de 15:30 a 16:30 hores. En una segona fase es vol fer una ampliació horària a matins.\nDesenvolupament i descripció:\nEs realitzen classes gratuïtes de gimnàstica de manteniment i correctora adequada a aquest col·lectiu, amb una periodicitat de dos dies a la setmana, d'una durada d'1h a cada sessió, les quals consisteixen en sessions de manteniment, de gimnàstica suau, de tonificació, de relaxació i d'activitats aeròbiques, totes elles adaptades a les característiques d'aquest col·lectiu, per tal d'introduir-los en la formació física..\nA més, també es pretén fer conscients als participants de la importància que té en el nostre organisme la realització d'activitat física, i la transferència que té amb la salut .\nAquest programa apropa a aquest col·lectiu unes noves experiències que seran base de noves relacions socials entre el grup, de manera que l'esport sigui més un fet social i no de rivalitat o de competició.\nLes persones interessades només han d'adreçar-se a l'Ajuntament i emplenar el full d'inscripció, que és l'únic requisit que es sol·licita. A partir d'aquí poden gaudir d'aquest servei gratuït.\nLES INSCRIPCIONS RESTEN OBERTES AL LLARG DE L'ANY!!!\nÉs un servei que proposa una posada en marxa de l'activitat física, una la millora de la salut i per tant una millora de la qualitat de vida, amb monitors qualificats i titulats.\nL'Ajuntament assumeix tot el cost de les activitats (monitors, materials, etc.) i aquestes es desenvolupen en la pista/escenari del Pavelló municipal.\nVeniu, us agradarà!!