Home » NOTÍCIES » Què hem fet el primer quadrimestre del 2017-2018\nEl primer quadrimestre gairebé ja ha acabat, i abans d’endinsar-nos en un mes de gener on els exàmens i les entregues finals seran les protagonistes, volem fer un repàs de totes les activitats que el Grau CIC ha organitzat durant aquests darrers mesos.\nVam donar el tret de sortida a un quadrimestre ple d’activitats i xerrades el dia 18 d’octubre, amb la tertúlia sobre esports i política que els alumnes de Comunicació esportiva, assignatura impartida per Núria Casas, van poder compartir amb Josep Maria Minguella, vinculat al Futbol Club Barcelona i representant de futbolistes, i Jaume Rius, experiodista de TV3. A més a més, en el marc d’aquesta mateixa matèria els estudiants han tingut l’oportunitat de realitzar una sortida al programa “Què t’hi jugues” de la cadena SER, i de gaudir de conferències a càrrec de l’exàrbitre Sergi Albert, el professional del món de la comunicació corporativa Xavi Purcalla i el periodista de Formula 1 Francesc Roses.\nSeguint amb la intensa activitat del Grau CIC durant aquest darrers mesos, el 7 de novembre, i com a proposta dins l’assignatura Producció textual en llengua catalana, impartida per Montserrat Sendra, els estudiants van visitar el programa “Preguntes Freqüents” de TV3. Més endavant, la Facultat de Filologia va acollir Patrícia Plaja i Marc Homedes, community managers dels Mossos i de Protecció Civil de Catalunya, que van explicar als alumnes de Noves tecnologies aplicades a la comunicació, classe realitzada per Isaac Salvatierra, com es va gestionar el compte de Twitter de Mossos durant els atemptats de Barcelona i Cambrils. A més, els dies 27 i 29, Marina Vergés va parlar sobre el punt de vista masculí de la moda dins l’assignatura de Silvia Martín La indústria cultural de la moda. El mateix 29, Jordi Bianciotto, professor de La música i la indústria fonogràfica, va fer possible la conferència “Com es mou la música en l’era digital” duta a terme per Marc Isern de Vibra Comunicació i Joan S. Luna de MondoSonoro. I un dia després, Susana Gil va organitzar un taller de debat per als estudiants de Gabinets de comunicació.\nFinalment, i per tancar el quadrimestre, el dia 12 de desembre la professora Anna Tarragó de Mètodes i tècniques d’investigació en comunicació va convidar a la Laia Servera, directora i presentadora dels informatius infantils de TV3, la qual va realitzar la xerrada “Info K, l’actualitat explicada als nens”.\nD’aquesta manera, i amb un gruix de conferències i activitats molt notable, tanquem aquests primers quatre mesos del curs 2017-2018, esperant que l’any nou ens porti moltes més experiències com les que s’han organitzat aquest quadrimestre.\nQ1 del 2017-2018\nBy admin in NOTÍCIES on 15 f 18


Més de 2.000 aus fan la migració per Collserola cada tardor\nEl Turó de la Magarola és el principal punt d'avistament d'aus migratòries a Collserola FOTO: Bernat Bella\nAligot vesper, esparver comú, cigonya negre o l'àliga cuabarrada són algunes de les espècies que es poden veure cada any per Collserola\nper Bernat Bella 10 d’octubre de 2016\nCada tardor, milers d'aus del nord d'Europa emprenen un camí de centenars de quilòmetres que, en la majoria de casos, els porta fins a l'Àfrica en la recerca de menjar durant l'hivern. Collserola es troba en una de les rutes migratòries d'aquests ocells i cada temporada es poden veure centenars d'exemplars travessant el Parc Natural en el seu trajecte cap a terres més càlides. El Parc Natural de Collserola fa 28 anys que fa un seguiment d'aquestes migracions i les dades indiquen que entre els mesos de setembre i octubre passen una mitjana de 2.000 ocells cada any.\nMés d'una vintena d'espècies, principalment rapinyaires, es veuen cada any pels cels de Collserola. "Hi ha algun any que hem vist més de 4.000 exemplars i altres un miler. La mitjana és d'uns 2.000", detalla l'ornitòleg del Parc de Collserola Dani Díaz-Diethelm. Francesc Llimona, també tècnic del Parc i membre de l'Institut d'Ornitologia, explica el fenomen: "Les aus crien en el nord d'Europa i el setembre ja comencen a migrar cap a Àfrica per buscar menjar. És la ruta del litoral, travessen els Pirineus, passen per l'Empordà i travessen Collserola per seguir cap al sud".\nEls tècnics de Collserola expliquen que a partir de l'11 de setembre i fins a principis d'octubre és quan més aus migratòries sobrevolen la serralada. Tot i això, el seguiment anual que fa el Parc s'esté des de l'1 de setembre fins al 31 d'octubre. Durant aquest període, cada dia de la setmana un o dues persones s'ubiquen al Turó de la Magarola per comptar i prendre dades de les migracions. Precisament en aquest turó s'ha construït una petita estructura de fusta per tal de poder fer els albiraments de la millor manera possible. Un espai obert al públic i on els experts que hi són donen informació sobre les migracions per Collserola.\nAixí, des de fa 28 anys els tècnics del Parc tenen un control de les aus migratòries que travessen Collserola. Francesc Llimona apunta que la campanya es va engegar amb l'objectiu de fer "un seguiment continuat i estable de les migracions a Collserola", alhora que divulgar entre la població aquest fet. "Volem donar a conèixer aquest fenomen que tenim a tocar de casa", recalca Llimona.\nCada any, el Parc de Collserola publica les dades de les aus migratòries que ha comptabilitzat durant el setembre i la tardor. Durant el 2015, es van comptar 2.568 exemplars de 25 espècies diferents. La més comuna és l'àligot vesper, amb gairebé mil individus. Del voltor comú i de l'esmerla només se'n va veure un.\nQuè hi fan a Collserola\nEl principal motiu pel qual passen les aus per Collserola és que forma part de les rutes migratòries dels ocells del nord d'Europa. Però no només és un lloc de pas, sinó que alguns dels rapinyaires interactuen amb aquest entorn. Dani Díaz destaca que alguns ocells aprofiten els boscos de la serralada per refugiar-se i dormir a les nits. També en torres elèctriques.\n"Collserola és un bon espai per les aus per la protecció que tenen els boscos", destaca l'ornitòleg. Tot i això, alerta que en els últims anys s'han perdut zones de camps i agrícoles, espais imprescindibles per la vida de les aus. "Hi ha espècies d'ocells que només cacen en espais oberts i cada vegada n'hi ha menys", lamenta.\nUn fenomen que destaca Dani Diaz és que els rapinyaires són aus molt bèl·liques i competitives: "A vegades hi ha baralles entre les espècies autòctones i les migratòries".\nUn dels objectius de la campanya de seguiment de migracions del Parc és obtenir dades que tinguin un valor científic. "Una sèrie de 28 anys és molt llarga i té valor", destaca Llimona. Això els hi ha permès veure l'evolució de les migracions. Una de les principals conclusions és que els últims anys detecten que cada vegada els fluxos principals d'aus migratòries són abans en el temps.\n"És interessant: pel canvi climàtic ara fa més calor al nord i es podria pensar que si l'estiu s'allarga, les aus haurien d'anar cap a l'Àfrica més tard. Però passa al contrari i venen abans. És perquè la primavera s'anticipa al nord i per tant els ocells poden tornar abans a casa seva. No els hi cal passar tant temps fora del seu territori", apunta Llimona.\nFrancesc Llimona destaca que cada tardor, després de l'època de cria, les aus del nord d'Europa emprenen un viatge de centenars de quilòmetres per anar a zones més càlides. Més que fugir del fred, aquests ocells busquen aliments, que en els seus països d'origen són escassos durant l'hivern. Cada espècie fa una migració diferent, però com a característica comuna, totes les aus intenten evitar els mars i els estrets, on es troben més dificultats per planejar.\nNoruega, Finlàndia, Suècia, Dinamarca o Alemanya són alguns dels països d'origen de les aus que travessen Collserola. Segons Dani Díaz, tarden uns vuit dies per anar des del nord d'Europa fins al centre de l'Àfrica, passant fins i tot pel desert del Sàhara.\nLa llista completa d'aus migratòries\nAquestes són totes les aus migratòries que es van veure durant el setembre i l'octubre de 2015 per Collserola i els exemplars vistos de cada espècie.\nArriba la Festa dels Ocells a Collserola amb activitats per a tots els públics


CADAQUES I SA SEU FOTOGRAFIA\nLa fotografía de Cadaqués és una postal que milers i milers de persones tenen a casa seva, en quadres, sobre es seu despatx, a la seva cambra, etc.\nLa fotografía i Cadaqués\nParlem de fotografía i per mi que no sòc fotògrafa em vé as cap el paisatge arquitectònic de Cadaqués.\nMilers de persones somien Cadaqués. Venen cada any i no s’imaginen lo frágil i delicat que és aquest marevellós territori.\nCada any, des dels Estats Units, França, Alemanya, Noruega, Suècia, Dinamarca,etc, arriben arquitectes i paisatgistes que em demanen que els expliqui es nostro Cadaqués, sa seu visió ve a ser la d’un explorador en mig d’una selva, bucant la bellesa en es seu viatge i quan arriba a Cadaqués es troba inmers a la bellesa i vol captar amb sa seu cámara per inmortalitzar aquest moment que tots hem viscut alguna vegada.\nDes de Rutes Cadaqués, fent història, intenti fer reviure els anys que aquest poblet de pescadors vivía d’esquenes en mar. Ses cases tenien finestres petites , els pescadors arribaven del seu jorn i ja n’havien tingut prou de mar; s’arrasseraven vora el foc i s’ escalfaven una arengada i l’ànima de pescador.\nAls anys 60 arriba un grup d’arquietectes que es coneixen a París, són l’Antonio Coderch, en Lanfranco Bombelli i en Peter Harndem. Casualment són convidats pel Sr. Coderch a Cadaqués i s’enamoren, de què? De l’arquitectura popular combinada amb la llum den mar i es reflex de la pissarra a la muntanya. Com no, amb una mica d’imaginació i amb ses fotografíes antigues podem viure aquells moments.\nS’enamoren de ses cases de pescadors, us les imagineu? Una planta baixa on guardar ses estris de pesca, amb ganxos as sostre, a l’hivern hi podíem trobar fins i tot petites barques a dins, xarxis, cofes, ploms entre altris. Unes escales que comunicaven amb es primer pis, terres de rajoles de fang o de pissarra, conduien a la cuina econòmica que escalfava la llar. Finestres petites on la llum entrava i la fred s’hi escolava, evitant les calors d’istiu. Cases encalades, any rera any, amb teula àrab as teulats de dues o una aigua, amb desaigües de cerámica i tancaments de color verd, vemell o blau. Quina marevella.\nAntonio Coderch, agafa com una perla una casa de pescadors i la transforma completament per dins i deixa per fora la bonica arquitectura tradicional. Respecte els coneixements de cents d’anys dels pobladors d’aquesta terra i li dóna la comoditat de la vida moderna, mantenint el màxim el disseny exterior de la casa.\nCom es diu això? Amor a la terra. Antropologia del lloc.\nHem canviat ses nostres costums, es nostros negocis, sa nostra vida, però vivim as paisatge dels nostres avantpassats, aquesta és la fotografía que l’avi Sant Perenc degué veure en arribar en barca as poal o que la familia Pitxot degué viure en arribar amb sa tartana.\nI avui, en aquesta carrera de fons, on ses anys es sobreposen un darrera l’latre. Tres noves urbanitzacions ompliran Cadaqués amb 105 noves cases.\nNomés demani que tot aquest patrimoni sigui preservat, per a poder viure almenys en aquest racó de la Mediterrànea amb harmonia amb el que la terra ens ha ofert netament.\nCadaqués és conegut internacionalment per sa seu arquitectura, es seu paisatge és es nostro tresor.\nAgafeu la fotografía que més us agradi de Cadaqués i pengeu-la a sa vostra habitació, as vostro despatx, estimeu-la ,potser així , amb una mica d’amor de cadascú, farem que continuii essent es poble més bonic de la Mediterrànea.


Rufián recorda a Borràs que el seu suplicatori "no depèn d'ERC"\nMadrid. Dimarts, 16 de juny de 2020. 12:02\nActualitzat Dimarts, 16 de juny de 2020. 14:23\nPer Gabriel Rufián, la pilota no és a la teulada d'Esquerra. El portaveu dels republicans al Congrés ha volgut treure's la pressió del damunt pel suplicatori de Laura Borràs per ser jutjada pel Tribunal Suprem. “No depèn d’ERC. El vot d’ERC és irrellevant matemàticament”, ha recordat Rufián, que ha afegit: “Les matemàtiques estan fetes i tothom les sap”. Tot i així ha subratllat que s’està negociant amb les formacions independentistes i sobiranistes per tenir una “posició consensuada i comuna de tot el sobiranisme i l’independentisme”. La decisió encara no està "presa".\nEn roda de premsa al Congrés aquest dimarts al matí, Gabriel Rufián ha insistit que “el que succeeixi amb aquest suplicatori no depèn d’ERC en cap cas”. També ha destacat que si serà jutjada pel Suprem és “per donar explicacions i pel fet que som diputats”, no “perquè algú es digui d’alguna manera”. El dirigent republicà ha assenyalat que “a ERC no li agrada haver d’escollir davant l’antirepressió i l’anticorrupció”, perquè “és un dilema pervers”. Després que Borràs hagi denunciat una “persecució política”, ha demanat “ser molt respectuosos amb la gent que és a la presó i l’exili per les seves idees”.\nPer altra banda, el cap de files d’ERC a Madrid ha insistit que és “bastant incompatible” acordar uns pressupostos de l’Estat amb ells i amb Ciutadans al mateix temps. Ha avisat que avui demanen “carregar-se” la taula de diàleg, però que demà pot ser “la fiscalitat justa o l’ingrés mínim vital”. Per tot això ha interpel·lat Unidas Podemos, que “saben el que és Ciutadans” i haurien d’estar “incòmodes amb la presència de la dreta en aquesta equació”.\nRufián ha considerat una “vergonya per a l’esquerra espanyola” la comissió d’investigació de Joan Carles I, que tornarà a ser tombada avui. “S’està legitimant actuacions com a mínim poc decoroses d’una persona simplement pel seu cognom”, ha denunciat. “Costarà molt d’explicar en un futur”, ha conclòs en aquest sentit.\nFinalment, el diputat republicà ha reclamat al conseller Miquel Buch "actuacions més contundents" per als agents racistes dels Mossos, que no n'hi ha prou amb canviar-los de destinació.\nCongrés dels Diputats La CUP acusa JxCat de "cacera de bruixes" pel suplicatori de Borràs El Nacional / ACN


Les eleccions municipals i La Passió, temes principals de La Bústia de febrer – La Bústia\nPer Redacció / La Bústia 25 de febrer de 2019 a les 7:00 0 701 Visites\nPubliquem en exclusiva els caps de llista i l’entrevista als directors de les dues Passions\nLa nova edició de La Bústia del mes de febrer presenta en el reportatge els caps de llista que ja han fet pública la candidatura dels 10 municipis, fins al tancament de la redacció, la seva opció per a les eleccions municipals del 26 de maig. L’entrevista a la directora i el director de les Passions d’Esparreguera i Olesa ens avança les novetats de la temporada d’enguany que comença aquest diumenge.\nPel que fa a les informacions dels municipis, la publicació explica les més de 2.000 sol·licituds que ha rebut l’Ajuntament de Martorell per als 300 pisos que vol promoure a La Sínia. De Sant Andreu s’informa que el CUAP La Solana centralitza l’atenció domiciliària de la zona. D’Olesa, de la Caserna de la Policia local edificada amb criteris sostenibles i d’Esparreguera de la inauguració del Museu de la Terrissa.\nLa resta de municipis com Abrera, es dona la informació que l’antic ajuntament és la nova seu de Serveis Socials, Sant Esteve podria acollir un complex sanitari, Collbató ampliarà el parc de bombers voluntaris i Castellví estudia la possible ubicació d’una piscina i un centre social a l’escola vella.\nGelida recupera el funicular i Masquefa demanda a l’AMB i l’Agència de Residus de Catalunya per l’incompliment dels acords en matèria de salubritat de l’Ecoparc.\nAltres informacions de la publicació les trobem a les seccions d’Esports, Participació i Gastronomia. Els 50.000 exemplars de La Bústia s’estan repartint als domicilis i punts dels 10 municipis de referència.


Més de 200 dones ateses pel Servei d'Atenció a les Víctimes de Vi\nAvui 25 de novembre se celebra el Dia internacional per a l'Eliminació de la Violència envers les Dones. A Andorra, més de 200 dones reben el suport de l'Àrea d'Igualtat, tot i que no totes gosen denunciar. Una violència i un control que també s'exerceix des de les xarxes socials.\nDurant els primers sis mesos de l'any, 214 dones van ser ateses al Servei d'Atenció a les Víctimes de Violència de Gènere, que té com a objectiu detectar la violència masclista. Una xifra que s'ha incrementat en els darrers anys.\nDes de l'Àrea d'Igualtat, creuen que l'augment de casos es deu a l'existència de nous protocols d'actuació que faciliten la derivació per diferents professionals. Aquest diumenge 25 de novembre és el dia mundial de la lluita contra aquest xacra.\nAmb l'objectiu de difondre l'ús que es fa de la violència de gènere a través de les xarxes socials, ja és pot veure la primera de les càpsules de la campanya "No t'equivoquis. És violència". Aquesta iniciativa conjunta de Govern i Andorra Telecom està formada per cinc càpsules audiovisuals que faran veure que l'abús de poder vers la parella no és normal.\nLes dones que pateixin violència de gènere o vulguin rebre assessorament poden trucar al 181, un telèfon actiu les 24 hores que no deixa rastre a la factura. No obstant, en cas d'urgència es recomana trucar al Cos de Policia.\nA La Rotonda hem aprofundit en la campanya i hem parlat amb una víctima de violència de gènere:\nInforma: Tatiana Navarro / Sílvia Mestre\nEl Govern i Andorra Telecom inicien una campanya contra la violència masclista


Entrevista 6 – ClubJCS\nMare de l’Emma Scaricaciottoli, té 43 anys i fa aproximadament 20 anys que treballa\nIntroducció de tu mateix.\nHola, sóc l’Eulàlia Sirvent Roma, tinc 43 anys i sóc pastissera i torronera.\nSóc autònoma i ens dediquem al comerç de gelats i torrons, i la meva empresa és XixoVic.\nHas treballat en una o en més d’una fàbrica/industria?\nJo treballo amb màquines de producció, però no és una feina que cada dia fas el mateix, és a dir, que no estas plantat davant d’una màquina miran-la tot el dia.\nA quin tipus de fàbrica vas treballar o has estat treballant?\nMe dedicat sobretot a la cuina i la pastisseria, sí que hi ha algunes màquines però que en nivell artesanal no es treballa en linea ni hem alta productivitat. La feina de gelatera sí que es treballen amb diverses màquines però no fas cada dia el mateix.\nA quin tipus de fabrica treballes (sector(carnic,agrari,textil…)\nJo treballo en el sector de hostelería.\nIgualment que siguis el següent propietari/a, perquè volies fer aquesta feina?\nAquesta feina m’agrada perquè pot ser força creatiu i introduir productes i coses noves, vull dir que té marge de creació i a més a més és nostre i després tu ho pots mimar més i ho pots enfocar més al com tu creus que hauria de ser, ets més independent com si treballes a la feina d’algú.\nEl salari de la fàbrica era raonable o era molt pobre?\nEl salari d’una fàbrica normalment és just però també depèn molt del tipus de feina que fas, per exemple, es escutxadors i aquests senyors, es guanyen molt bé la vida perquè la feina és molt dura.\nQuants anys vas treballar o has estat treballant a la fàbrica/indústria?\nAra mateix porto més de 20 anys treballant a l’obrador/fàbrica de la Xixo\nÉs diferent l’horari que segueixes ara al de fa x anys?\nL’horari de l’obrador és un horari partit de 9:00- 13:00 i de 15:00- 19:00. Però com que vaig a l’obrador i a la botiga, normalment vaig de 9:00- 13:00 a l’obrador i després de 17:00 fins que tanca la botiga allà a la 24:00- 25:00\nDe les les preguntes 8-15 amb video→ https://www.youtube.com/watch?v=17P2w-bf4Vg&feature=youtu.be


Àudios de la secció Catalunya al dia Barcelona - Catalunya al dia\nLa contaminació mata cada any mil barcelonins\nL'Agència de Salut Pública de Barcelona calcula que un miler de persones moren, cada any, a la ciutat, per culpa de la contaminació. Els nous estudis multipliquen per tres les xifres que es calculaven fins ara perquè s'hi han inclòs altres tipus de partícules contaminants.\nL'Hotel Arts, amo absolut del front marítim\nEl fons d'inversió propietari de l'Hotel Arts de Barcelona s'ha quedat pràcticament tots els negocis del front marítim a la subhasta que ha fet aquest matí el Ministeri d'Hisenda. Els propietaris de les discoteques i restaurants que hi ha just al davant de l'hotel ho volen impugnar.\nEl menjar per emportar, l'única sortida per a bars i restaurants\nEl primer dia del tancament de dues setmanes, una bona part dels bars han obert portes per servir únicament menjar i beguda per emportar. D'altres, però, ja ni han aixecat la persiana, i la por al sector és que molts d'aquests establiments estiguin condemnats a mort.\nEl Berguedà perd l'Horrorland per la Covid\nA només una setmana per obrir a Cercs, els responsables d'aquest parc dedicat al terror han anunciat la cancel·lació de l'esdeveniment per culpa de la pandèmia. Alerten, a més, que la viabilitat futura no està assegurada.\nLa pandèmia acaba amb els cinemes Texas del barri de Gràcia de Barcelona\nTanquen els cinemes Texas del barri de Gràcia de Barcelona. El director Ventura Pons, que era al capdavant del projecte, confirma a Catalunya Informació que no han pogut superar l'embat econòmic de la pandèmia.\nDos dies mort en un lavabo de la Vall d'Hebron: ningú se'n va adonar\nL'home, de 89 anys, el van trobar mort dos dies després que se li perdés la pista. Havia anat a l'hospital a fer-se una analítica rutinària. Es creu que es va trobar malament i va anar al lavabo, on va morir.\nL'Hospitalet de Llobregat vol salvar el seu vestigi medieval\nUna associació ciutadana lluita per defensar un castell medieval al barri de la Torrassa. La plataforma Defensem el Castell de Bellvís denuncia el poc interès del consistori per defensar el patrimoni històric de la ciutat.\n150 milions per als barris de Barcelona\nL'Ajuntament de Barcelona amplia el seu pla de barris a set barris més, amb un pressupost de 150 milions d'euros. Aquests diners es destinen a reformes en escoles, millores urbanístiques en espais públics o nous equipaments.\nBoletaires: l'etern debat de la regulació\nEl cap de setmana llarg del Pilar ha portat una allau important de boletaires als boscos catalans. La massificació d'aquests espais torna a posar sobre la taula la necessitat o no de regular aquesta activitat i l'accés als espais naturals. Els alcaldes del Berguedà es reuneixen demà per debatre sobre el tema.\nReobre l'escorxador de Sabadell, tancat dues setmanes per la Covid\nDurant aquest període els productors han hagut de sacrificar el bestiar en altres escorxadors catalans i fins i tot han anat a Portugal. Això ha provocat un increment de costos, però s'ha evitat el perill de desabastiment als mercats.\nEl coronavirus refreda l'ambient de Sitges durant el Festival de Cinema\nLa pandèmia ha limitat molt la implicació dels comerços de la vila, que tradicionalment participen molt en la difusió de la mostra cinematogràfica. El descens de visitants també l'han notat bars i restaurants, que han vist com els baixava el calaix.\n"La flauta màgica" enceta el cicle "Òpera a Catalunya"\nUna nova producció de "La flauta màgica" de Mozart obrirà, dimecres 21 a La Farándula de Sabadell, el cicle "Òpera a Catalunya", que des de fa 33 temporades porta representacions per tot Catalunya. "Macbeth", "Tosca" i "Aida" completen una temporada que inclou tres concerts extraordinaris. En aquesta edició, l'organització passa de l'Associació d'Amics de l'Òpera de Sabadell a una nova fundació capitanejada per l'Orquestra Simfònica del Vallès.\nCondemnen a vuit anys de presó l'exprofessor de l'escola Vedruna Gràcia per abusos a menors\nCondemnat a vuit anys de presó i a 14 de llibertat vigilada l'exprofessor d'informàtica de l'escola Vedruna Gràcia, segons ha pogut saber Catalunya Ràdio. Va abusar de tres menors de 14 anys quan era monitor de l'agrupament escolta Mas Guinardó i va aconseguir fotos d'alumnes despullats quan estava a l'escola Vedruna.\nUna plaga d'escarabats envaeix Santpedor\nQueixes d'un centenar de veïns de Santpedor, al Bages, per una plaga d'escarabats a casa seva. L'origen de la plaga és el magatzem de la cooperativa agrícola, que fa temps que busca traslladar-lo a una ubicació allunyada dels habitatges per acabar amb el problema.\nApartat un professor de Castellar del Vallès per abusos sexuals\nEl Departament d'Educació aparta cautelarment un professor d'Educació Física de l'institut de Castellar del Vallès a qui estan investigant per possibles casos d'assetjament i abusos sexuals. Alumnes, exalumnes i pares s'han manifestat davant l'IES Castellar per denunciar les suposades agressions que hauria comès el professor durant els últims quinze anys.


ERC esdevé la primera força al Consell Comarcal de l'Anoia - Regió7\nERC esdevé la primera força al Consell Comarcal de l'Anoia\nJxCat ha perdut la majoria en un ens on han crescut PSC i CUP\n27·05·19 | 13:29\nERC serà la primera força al Consell Comarcal de l'Anoia. La formació ha assolit un total de 112 regidors, el que li permetrà mantenir els onze consellers. És un més que els que tindrà JxCAT, que n'ha perdut dos respecte al 2015. El PSC i la CUP han anat a l'alça i comptaran amb vuit i dos, respectivament. Ciutadans, que era la primera vegada que presentava candidatures a l'Anoia, ha obtingut cinc regidors, el que li permetrà ser també a l'ens comarcal. El PP s'ha quedat fora.\nERC ha obtingut 15.378 vots, quasi cinc mil més que en els darrers comicis. L'augment de la participació i la irrupció de noves forces provoca, però, que malgrat l'increment d'edils a la comarca, mantindrà les mateixes cadires al Consell Comarcal. Serà però, la primera força. I és que JxCAT, fins ara la formació més votada a l'Anoia, ha perdut regidories. Comptarà amb deu consellers, dos menys dels que tenia el 2015\nEl Partit dels Socialistes de Catalunya - Candidatura de Progrés (PSC-CP) ha estat l'altre gran guanyadora a la comarca. La formació ha obtingut un total de 48 regidors i, per tant, tindrà vuit cadires a l'ens comarcal.\nLa CUP ha guanyat tres regidors i en tindrà 11 a l'Anoia. Amb el suport del 6,48% dels anoiencs, la formació tindrà dos consellers.\nEn la seva primera vegada a l'Anoia, Ciutadans ha assolit cinc regidors i per tant serà al consell amb un conseller.\nLa victòria en vots d'Ara Montbui - la Veu dels Veïns\nde Montbui a Santa Magarida de Montbui, on ha empatat amb sis escons amb els socialistes però ha guanyat en vots, permetrà a la formació comptar també a un espai al Consell Comarcal.\nQui no serà a l'ens comarcal aquesta legislatura és el PP, que només tindrà un regidor a tota la comarca.


24 de gener, 2013\nEl meu dret. I la nostra obligació\nAmb aquest apunt intentaré resumir la meva opinió sobre les discrepàncies al si del PSC al voltant del procés que estem vivint, que alguns poden qualificar de procés sobiranista, altres de procés per a exercir el dret a decidir, i d’altres, clarament, de procés independentista.\nIntentaré que sigui la meva única opinió, i deixar aquí el tema, donat que crec que l’esforç màxim dels militants i simpatitzants del PSC ha de ser la construcció d’un partit més fort per treballar millor pels nostres conciutadans, deixant les disputes internes per dins de casa, i respectant la diversitat d’opinió.\nNo vull pontificar ni posar la meva opinió per sobre de la de ningú. Ni dotar-la de més autoritat, ni moral, ni ètica, ni històrica, com tampoc vull que m’ho facin a mi amb d’altres opinions. És la meva opinió simplement, subjectiva com totes, i sempre disposada a escoltar els arguments que calgui.\nTot i la discrepància en un tema molt important, a tots els socialistes ens mou en l’exercici de les nostres llibertats l’interès pel benestar dels catalans i de les catalanes.\nEl PSC, partit al qual em vaig afiliar fa 18 anys, dels 35 que tinc, sempre ha estat un partit radicalment defensor de Catalunya, al servei dels ciutadans, un partit catalanista, i defensor del federalisme com a forma de govern a Espanya. Un partit que ha estat un pilar clau en la construcció de l’estat del benestar, tant a Catalunya, com a Espanya.\nEl PSC ha governat la municipalitat catalana de manera generalitzada els darrers 30 anys i la seva aportació a la dignitat dels barris i ciutats, a la modernització, i a la seva gestió és una de les obres de les que estem més orgullosos els militants socialistes. Orgullosos dels nostres regidors i regidores, alcaldes i alcaldesses. Personalment, crec que és de les coses de les que estic més orgullós del meu partit.\nHem co-governat Espanya, amb ministres a governs del PSOE. I vam poder tenir l’oportunitat històrica de trencar l’hegemonia convergent a la Generalitat de Catalunya, amb dos governs tripartits.\nSegons ho veig jo, el debat polític a Catalunya, si més no pel que fa a la iniciativa política del Govern i els seus socis parlamentaris d’ERC i a l'opinió publicada es refereix, gira entorn de l'eix nacional. Des de fa mesos assistim a l'abandó per part de Convergència i Unió de la seva ambigüitat nacional, i aposta per un full de ruta independentista, de ruptura amb Espanya. Almenys, als seus mítings de campanya, els crits d' Independència eren els més repetits (encara que fossin per rebre Duran i Lleida).\nERC, que va governar amb el PSC a la Generalitat i va ajudar a instaurar una agenda social progressista al llarg de 7 anys, ha decidit de manera clara, fiar la seva gran aposta a la independència de Catalunya. Així ho diuen, i així ho fan. El seu trajecte és un trajecte per a la independència.\nEl del PSC, fins on jo sé, i fins on hem aprovat al nostre programa, és un trajecte per a exercir el dret a decidir i per a construir un estat federal, no per trencar amb Espanya.\nEncara que l’Espanya actual no ens agradi.\nLa proposta de declaració de sobirania del poble català, aprovada per CiU, ERC i ICV, segons ho veig jo, planteja importants qüestions. Una de les quals, com algun articulista ja ha dit, és la pròpia utilització del concepte sobirania, que no té una doctrina pacífica en la seva interpretació, i que si més no, va més enllà de l’opció que suscitava un més ampli consens, com ara el dret a decidir.\nPerò parlem de política, no de legalitat, com alguns hem diuen. Ok. CiU ha volgut sumar al seu viatge a ERC en comptes del PSC. I ha vinculat el dret a decidir amb una declaració unilateral de sobirania prèvia a la consulta que tots voldríem. Un procés, que no han fet ni Escòcia ni Quebec.\nMolts critiquen que el PSC votés ahir el mateix que el PP i amb això ja conclouen que tenim identitat de projecte. No es va dir res quan ERC va votar el mateix que el PP amb el referèndum de l’Estatut, ningú va dir que tenien identitat de projecte. Si més no, van arribar a la mateixa conclusió de sentit del vot, per diferents vies. Exactament com ha succeït ara. És a dir, ERC és un partit independentista, i per això va rebutjar ja al 2006 l’Estatut, el PP és un partit centralista i de vocació autonomista i de limitació de l’autogovern al que ja tenim, i el PSC és un partit federalista.\nÉs innegable que hi ha un creixent procés de desafecció a Catalunya vers Espanya pel tracte que les institucions estatals han donat en els últims anys, tant a l'autogovern, com al finançament, les nostres institucions o les nostres senyes d'identitat, com la llengua. La sentència del TC contra l'Estatut, els reiterats incompliments en matèria de finançament, o l'atac al sistema d'immersió lingüística a l'escola pública catalana, són alguns dels principals causants de la situació en què ens trobem. El President Montilla ja va avançar el 2008 la incipient desafecció que avui ja és un fet.\nLa qüestió catalana, el problema català, el fet català, com sigui que es vulgui definir, s'ha instal·lat en l'agenda política, i seria suïcida desentendre's d'ell, menysprear-lo, o silenciar-lo. És un debat que posa de manifest els límits de les costures constitucionals de les que ens vam dotar al 1978 i que cal revisar urgentment, i suposa un desafiament polític i social de grans dimensions.\nÉs un debat que cal encarar amb valentia, amb sinceritat, amb esperit negociador, i ànsies de pacte. Res d'això trobem en els actuals caps de govern dels governs implicats. Ni Rajoy ni Mas, que van ventilar en 2 hores la negociació del transcendent pacte fiscal, mostren el més mínim desig d'entesa, anteposant els interessos partidistes als interessos dels ciutadans als quals representen.\nÉs pur immobilisme versus rupturisme. Ceguesa versus sordesa.\nExisteix, però, una tercera via que els socialistes catalans estem explicant, proposant i debatent. La via federal.\nLa síntesi d'aquesta idea, d'aquest projecte per a Espanya i per a Catalunya es basa en dos camins: el respecte a la legalitat i el dret de les nacions a decidir el seu futur.\nI la reforma constitucional federal.\nDiàleg, pacte i progrés versus immobilisme, rupturisme, ceguesa i sordesa.\nCertament tenim molta feina a fer i molt que explicar. Però no per això hem d'abandonar.\nEn aquest debat, els companys del PSOE ens han traslladat el seu suport i companyia en el trajecte federal, mostrant objeccions a l'aposta del PSC sobre el dret a decidir dels catalans, que cal vèncer.\nEl PSC defensa el dret a decidir, de manera radicalment democràtica, apostant per un referèndum amb empara legal, acordat entre les parts (els governs d'Espanya i Catalunya), amb una pregunta clara i amb resultat vinculant. Per això, han de ser els governs de Catalunya i Espanya, com abans han estat els del Regne Unit i Escòcia, o Canadà i Quebec, els que han de trobar la via política i legal per donar sortida a la demanda d'una gran majoria de catalans i catalanes de decidir el seu futur en relació a com s'articula respecte a Espanya. Crec que puc dir que la immensa majoria dels socialistes catalans volem votar en un referèndum legal i vinculant, per votar que no a la independència i/o, si s'escau, sí a un estat federal, amb més autogovern i un millor tracte econòmic i competencial per a Catalunya. Reformar la constitució per reformar Espanya.\nDe fet, preferiria girar el debat al voltant de la reforma federal d 'Espanya i la millora competencial de Catalunya que sobre la independència.\nCal que la via federal trobi l'espai d'entesa que la ruptura per un costat i l'immobilisme per l'altre neguen ara mateix. És imprescindible dotar d'un horitzó de millora col·lectiva, així com de re definició, actualització i reforma de la nostra convivència, als ciutadans i ciutadanes catalans i espanyols.\nEstà en les mans dels governants fer de la legalitat un instrument al servei del poble. Com ho han fet al Canadà, i ho han acordat ara al Regne Unit. Trobant les solucions que permeten exercir la democràcia en ple segle XXI, en un món interdependent, i, en el formal, quasi federal.\nJo, personalment, hagués votat que no a la proposta de CiU i ERC, i avalada per ICV perquè crec que avala no només l’ideari independentista, si no el seu camí. Em puc equivocar, evidentment.\nI hagués votat la resolució que va presentar el PSC, com van fer els 20 diputats socialistes, (cal també remarcar això) coherent amb el seu programa electoral i coherent amb el seu ideari, i un bon mínim comú denominador de totes les forces que volen el dret a decidir.\nDit això, no penso entrar en retrets amb companys i companyes del meu partit. No vull desqualificar posicions, ni resumir-les en 140 caràcters. Ni vull convèncer ningú. Vull escoltar. I ser escoltat. Per què els arguments ens enriqueixen.\nEns uneixen infinitat de coses. I per sobre de tot ens mou la defensa de Catalunya.\nCrec que tots plegats tenim molta feina a fer. Per parlar, per acordar, per treballar plegats. Per enfortir el PSC. Perquè Catalunya sempre ha necessitat un PSC fort al servei de Catalunya. I ara també ho necessita.\nJo, personalment i humil és a lo que em dedicaré.\nI a combatre amb la força de les nostres idees i els nostres principis, l’hegemonia econòmica i política de la dreta. A fer que el debat social estigui més present que mai.\nÉs el meu dret, el nostre dret. I la nostra obligació com a socialistes.\nPublicat per Paco Aranda en 24.1.13\n21 de desembre, 2011\nEl cor vermell segueix bategant, amb més força que mai\nEm venia molt de gust aquest escrit. De fet, tenia pendent parlar una mica de tot plegat. De com el PSC endega la nova etapa. He cregut convenient esperar a que el dotzè congrés es desenvolupés i encetem la nova etapa amb la nova comissió executiva. El Nou PSC ja està aquí.\nHi havia ganes. I es notava a l’ambient.\nCertament ha estat un cap de setmana molt intens, colofó de tot un any en què hem esperat aquests dies. Després de 3 derrotes consecutives, d'un estat d'ànim molts cops baix, això ha estat un revulsiu.\nIniciem el 2012 amb molta força, amb un equip renovat i futur, molt futur.\nA la campanya de les eleccions catalanes vam crear el concepte “cor vermell”. Des de llavors, ha bategat, entre tots l’hem donat força per a que continués bategant, tot i les derrotes que hem patit.\nCalia mantenir aquest cor vermell bategant fins el Congrés. Calia trobar-nos i refer el projecte. Renovar-se. Dona sang nova al cor. Posar noves mans. I ens n’hem sortit.\nAvui, el cor vermell segueix bategant, amb més força, amb més energia i amb un futur esperançador per endavant.\nEvidentment la notícia del congrés és l’elecció del primer secretari i de l’executiva. Però n’hi ha més.\nEncara no son oficials (s’han de corregir ortogràficament i maquetar) les ponències però si tenim les resolucions, que marquen un rumb clar.\nHa estat notícia la Joventut Socialista de Catalunya. Ho dic amb orgull, perquè vaig militar en ella 13 anys i vaig tenir el privilegi d’estar a la direcció nacional com a secretari d’organització, ara ja fa 5 anys. Orgull d’una organització liderada pel Javi López, que ha sabut encertar amb les seves decisions, amb el seu estil i tarannà i amb el seu treball. La JSC tindrà a partir del congrés que ve veu i vot als congressos, sens dubte una reclamació històrica aconseguida i que fa justícia amb una organització amb més de 30 anys d’història, de lluita per l’emancipació juvenil i pels i les joves de Catalunya.\nI orgull de tenir 3 membres de la JSC (no son els únics joves a l’executiva, després en parlaré) a l’executiva, el mateix javi, l’Aroa Araouzo i la Jordina Freixanet.\nEstic content per la nova executiva i pel futur que crec tenim per endavant. No vull ser exhaustiu, ni tampoc vull fer un repàs de tothom. No és que em vulgui deixar a ningú perquè no és la meva intenció.\nPerò per a mi, en la meva opinió, en les meves sensacions, l’executiva actual m’agrada per diferents factors.\nM’agrada l’executiva perquè crec que en Pere Navarro, l’Antoni Balmón y el Dani Fernández faran una molt bona feina. Perquè tenen les ganes, les idees, l’empenta, el recolzament de tot un partit, per portar el nou PSC de nou on ha de ser-hi.\nM’agrada perquè si una cosa ha estat sempre el PSC és municipalista. I aquesta executiva és municipalista. Amb alcaldes portant àrees de treball importants i secretaries claus. El PSC sempre pot trobar noves energies al món municipal. I amb el Manuel Bustos, president de la FMC, com a nou responsable de política municipal\nM’agrada perquè hi ha gent jove. La gent de la JSC, però també gent com l’Esther Niubó, el Fabián Mohedano, l’Ana López, el Ferran Pedret, la Mònica Lafuente o la Iolanda Pineda. Tota una generació preparada pel futur des de ja.\nM’agrada perquè és una executiva amb dones en destacats llocs, com la Rocío, primera dona responsable d’economia del partit. O la Núria Marín i Núria Parlón portant dos àrees estratègiques.\nM’agrada perquè hi ha una secretaria de comunicació. Un element cabdal per a la política en aquests temps. Que en Jaume Collboni en sigui el responsable i portaveu, és una garantia.\nM’agrada perquè hi ha secretaria de xarxes socials. I que ho porti la Jordina Freixanet és una notícia excel·lent. Porto 4 anys de coordinador d’acció política del PSC i els darrers dos he afegit a les meves tasques la coordinació de la comunicació online, conjuntament amb la Jordina. Amb ella i amb tot l’equip 2.0 del PSC crec que hem donat unes passes decisives per a col·locar la comunicació online en la punta de llança de l’activitat política. Per això, i per tot el que hem treballat plegats, me n’alegro molt.\nEn definitiva, hi ha molts elements que hem fan estar esperançador per al futur. Ara caldrà donar temps, i confiança. Per part meva en tenen tota la confiança. Alguna vegada ja ho he dit: el PSC ha de ser un partit fort, i Catalunya necessita un PSC fort. Necessita una socialdemocràcia forta, que faci contrapès a l’hegemonia econòmica i política del centre dreta català que configura CiU. Crec que estem en un bon camí que s’acaba d’iniciar. El cor segueix bategant i els batecs son cada vegada més forts. Aquests batecs que han de fer funcionar tot un cos, el cos socialista.\nEl de tots aquells que se senten progressistes i que creuen en una Catalunya més justa, més equitativa i una sortida de la crisi diferent a les retallades.\nNo vull acabar el post sense fer menció justa a persones que han estat i encara son part vital del projecte socialista català. El President Montilla, que sempre serà el president de la Catalunya social. El President dels fets. Del José Zaragoza, la persona que ha portat la màquina engrassada a la perfecció per a portar al PSC a les seves més altes cotes. De molta gent, com la Manuela, dona pionera, lluitadora. O l’Isidre Molas, tot un referent ètic del socialisme català i un mestre de la nostra història recent.\nI, evidentment, permeteu-me, del Miquel Iceta. Sempre he pensat que cal només un minut de conversa amb ell per a no oblidar-lo mai, per a saber de la seva força intel·lectual, de la seva passió, del seu compromís amb Catalunya, amb les polítiques progressistes, amb el federalisme, el catalanisme i l’europeisme. He tingut el privilegi de treballar al seu costat els darrers 4 anys i sempre he dit que mai l’hi agrairé prou el que m’ha ensenyat.\nEn Miquel fa temps que el considero més que polític, una gran persona i un gran amic.\nSegueix bategant el cor. I ho fa dia darrere dia. I continuarà bategant mentre hi quedi un sol socialista per creure en ell. Perquè com deia Pablo Iglesias, “Sois socialistas no para amar en silencio vuestras ideas ni para recrearos con su grandeza y con el espíritu de justicia que las anima, sino para llevarlas a todas partes”.\nSalut, socialisme i cor vermell.\nPaco Aranda, Barcelona, 21 de desembre de 2011.\nPublicat per Paco Aranda en 21.12.11\nEtiquetes: cor vermell, PSC, socialisme


OmiseGo és una plataforma de prova d’aposta (PoS) basada en Ethereum que s’esforça per descentralitzar les xarxes de pagament i crear un sistema financer públic obert. El seu objectiu és proporcionar la solució al problema fonamental de coordinació entre els processadors de pagaments, les institucions financeres i les passarel·les.\nOmiseGo utilitza un testimoni ERC-20 OMG que potencia el consens PoS. La plataforma encara està en desenvolupament, ja que persegueix alguns projectes dinàmics. Cal destacar que OmiseGo està construint un intercanvi descentralitzat únic (DEX) anomenat ODEX al nucli del seu protocol juntament amb el desenvolupament líder del primer Plasma implementació per a Ethereum.\nHi ha moltes parts mòbils amb OmiseGo, ja que és un projecte altament ambiciós, així que anem a veure el disseny, la tecnologia i els darrers desenvolupaments que hi ha darrere..\n1 Antecedents a OmiseGo\n2 Tecnologia darrere de la plataforma\n4 Consens PoS\n6 SDK de programari eWallet Suite / Wallet\n7 Aplicacions i desenvolupaments recents\nAntecedents a OmiseGo\nOmiseGo és una extensió independent de la companyia Omise, un processador de pagaments establert al sud-est asiàtic. Omise ho era fundat el 2013 i va llançar el OmiseGo ICO al juliol de 2017, que posteriorment es va plantejar 25 milions de dòlars. OmiseGo ha pres la frase “Unbank the Banked”Com a referència a la creació d’una xarxa financera oberta, descentralitzada i interoperable on els intermediaris com els bancs ja no siguin dominants.\nDes de l’ICO, la plataforma s’ha centrat a construir els components bàsics de la seva xarxa, inclosos l’etiqueta White Label Wallet SDK, ODEX i Plasma. Tant ODEX com Plasma són tècnicament sofisticats i estan a l’avantguarda de la innovació en la indústria.\nLes relacions d’Omise a la indústria de pagaments financers han permès a OmiseGo una exposició significativa al corrent principal que moltes altres criptomonedes no tenen. A més, Omise ja gestiona els pagaments de diverses empreses internacionals líders, inclosa McDonald’s. OmiseGo també s’ha col·laborat amb similars SBI Investment i Golden Gate Ventures ja.\nLa visió d’OmiseGo és proporcionar el marc per a un nou sistema de pagament descentralitzat. Segons ells:\n“A través de la xarxa OMG, qualsevol persona podrà dur a terme transaccions financeres en temps real, peer-to-peer, que inclouen, entre d’altres, pagaments, remeses, dipòsit de nòmines, comerç B2B, financiació de la cadena de subministrament, activitat del programa de fidelització, gestió d’actius , i altres serveis a la carta d’una manera totalment descentralitzada i econòmica, i incloses les operacions comercials altament performants i totalment descentralitzades “.\nLlavors, com funcionaria aquesta plataforma sota el capó?\nTecnologia darrere de la plataforma\nTradicionalment, l’enginyeria al voltant dels jardins emmurallats del sistema financer internacional ha estat complicada i ineficient. OmiseGo identifica com les xarxes centralitzades com SWIFT, FedWire, CHIPS i ACH serveixen diferents funcions i operen a través de diversos mecanismes, creant un sistema que requereix costos de transacció significatius, diligència deguda i aplicació contractual per part de totes les parts participants.\nLa plataforma d’OmiseGo està dissenyada per redefinir el sistema actual proporcionant un DEX (ODEX) altament escalable que servirà com a infraestructura per a diversos mercats per connectar-se i interactuar entre si, mantenint la resistència a la censura, la transparència, la seguretat i la liquiditat. Amb la plataforma vinculada a la cadena de blocs d’Ethereum, es manté la validació segura de les transaccions i la integració de Plasma alimentarà la cadena de blocs a una capacitat teòricament infinita..\nOmiseGo és una plataforma raonablement complexa amb moltes parts mòbils, de manera que per entendre com funciona la tecnologia subjacent és millor dividir els aspectes tècnics en quatre components principals:\nProtocol d’intercanvi descentralitzat ODEX\nProva del consens d’estaca\nXarxa de plasma\nSDK de programari de cartera de marca blanca\nODEX s’inclou al protocol bàsic dissenyat per ser la infraestructura de diversos mercats. ODEX es desplegarà en dues fases principals:\nConcordança de comandes centralitzada i liquidació en cadena\nComanda coincident a la cadena de plasma\nEl llançament inicial d ‘ODEX el veurà com la capa base per a una col·lecció de llocs (és a dir, mercats) que executen ordres fora del consens PoS de la xarxa OmiseGo. Per tant, la concordança de comandes es realitza fora de la cadena, però qualsevol comanda que es resolgui es processarà com una transacció en cadena.\nEls primers llocs de l’ODEX seran operats per entitats centralitzades, amb Omise també funcionant com a operador en lloc d’un estat de validador distribuït. Finalment, la xarxa passarà a un sistema de validadors responsables del consens i es reduirà el potencial de connivència entre els operadors..\nOmiseGo treballa en la implementació d’ordres per lots per a la liquidació de comandes per augmentar l’eficiència de l’agregació de transaccions fora de la cadena en una transacció demostrable en cadena. A més, estan treballant en borses obligatòries, on les borses / mercats connectats a l’ODEX són castigats per mal comportament mitjançant la reducció d’un dipòsit de bons.\nCrèdit de la imatge: OmiseGo Github\nEl component del llibre de comandes en cadena d’ODEX està en fase d’investigació activa, però requerirà transicions d’estats complexes al plasma, que en aquest moment és molt difícil. El mercat en cadena consistiria potencialment en un mercat de trucades i un mecanisme basat en subhastes en el seu llançament inicial. Podeu trobar més detalls a ODEX aquí.\nConsens de prova d’estaca (PoS) a OmiseGo també està encara en desenvolupament. PoS a OmiseGo utilitza una xarxa de validadors que juguen el testimoni OMG natiu i són recompensats en comissions de transacció per un bon comportament i castigats per un comportament dolent com altres sistemes PoS. Tanmateix, la penalització a OmiseGo és la reducció suau, on es redueixen els rendiments en lloc de tota la participació, com en la reducció dura..\nA causa de la premissa d’OmiseGo i el seu ODEX, el retorn del validador estacada es pot rebre en qualsevol moneda. Les devolucions es distribueixen en proporcions iguals a una participació, eliminant-les economies d’escala que està present en els sistemes de prova de treball (PoW). Cal destacar que els validadors hauran d’executar un node Ethereum complet amb finalitats de seguretat de la cadena d’arrels, ja que els tokens apilats s’emmagatzemen a la cadena d’arrel..\nEl mecanisme de consens d’OmiseGo està estretament lligat a la seva implementació de Plasma, que potenciarà el PoS de la cadena de blocs i li permetrà escalar eficaçment.\nPlasma és una solució d ‘escalabilitat de capa dos enfocada a Ethereum i actualment a Plasma Cash fase de desenvolupament. OmiseGo ja ha completat un MVP de plasma, sent el primer a fer-ho i està liderant el desenvolupament de plasma. El consens PoS es plega en Plasma que funciona com un marc de cadena fill / arrel entre Ethereum (cadena d’arrel) i OmiseGo (cadena infantil), on la cadena infantil pot escalar fins a una capacitat teòricament infinita, tot confiant en la cadena d’arrel per a seguretat i assentament..\nCrèdit per a la imatge: Guia oficial OmiseGo\nEl plasma és un tema complex en si mateix, de manera que podeu llegir-ne més a l’article original de Joseph Poon i Vitalik Buterin. aquí.\nLa implementació de Plasma d’OmiseGo s’anomena Tesuji amb els objectius bàsics establerts a la seva versió més recent actualització com:\nProva d’autoritat executada als servidors OmiseGo\nSortiu a Ethereum per obtenir la seguretat final\nCLI per controlar la cadena infantil\nSuport d’intercanvi atòmic\nDiverses d’aquestes funcions s’executen al seu testnet i el desenvolupament s’ha convertit en dues fases; Plasma viable mínim (MVP) i plasma més viable (MoreVP). L’etapa alfa inicial de Tesuji ja està oberta Github repo.\nOmiseGo va publicar un fitxer actualització a Reddit el mes passat pel seu treball de plasma, PoS i DEX. No obstant això, molts usuaris semblaven molestos per la manca de transparència o substància en l’actualització. Això segueix el llarg procés de creació de la plataforma OmiseGo, ja que està implementant tecnologies (Plasma / PoS) juntes que són altament sofisticades i no demostrades a la pràctica en xarxes de blockchain públiques importants encara..\nLa més recent actualització d’OmiseGo conté més informació sobre el seu treball de plasma, inclosos contractes intel·ligents, observadors i investigacions en curs.\nSDK de programari eWallet Suite / Wallet\nLa suite eWallet permet a empreses i particulars executar els seus propis serveis de cartera digital a través d’un llibre major local. Les instàncies de l’eWallet formaran una capa federada a la part superior de la xarxa OmiseGo, que permetrà als usuaris fer transaccions en qualsevol actiu, inclosos els fiat i els criptogràfics..\nL’SDK es connectarà a l’ODEX a la cadena de blocs i estandarditzarà les funcions per als proveïdors de carteres. Com a resultat, aquesta capa es convertirà en una base per a les aplicacions que es construiran a la part superior. Mitjançant l’SDK, els proveïdors de pagament eWallet (EPP) poden connectar-se a l’ODEX i intercanviar nombrosos tipus d’actius de manera descentralitzada a la cadena de blocs OmiseGo.\nEls EPP poden ser privatius o no privatius, i la facilitat de connexió i ús de carteres proporcionarà una millor liquiditat a l’ODEX. OmiseGo identifica que el seu disseny supera el problema de coordinació entre diversos EPP en sistemes convencionals.\nPodeu trobar més detalls sobre les funcions actuals de la seva suite d’eWallet amb la seva versió recent actualització.\nAplicacions i desenvolupaments recents\nSegons el més recent d’OmiseGo actualització pel que fa al seu progrés, Plasma sembla que avança ja que moltes funcions de la implementació inicial de Tesuji es troben en directe a la seva xarxa de proves. No obstant això, encara hi ha diversos desenvolupaments significatius que tenen en marxa investigacions actives, com ara el llibre de comandes en cadena ODEX i la resolució dels mecanismes PoS.\nFinalment, una vegada que es publiqui la cadena de blocs PoS completament escalable d’OmiseGo i DEX, tindrà una infinitat de beneficis i avantatges respecte a les xarxes i els intercanvis de pagament heretats. OmiseGo també està optimitzat per a la interoperabilitat, una propera evolució en l’espai blockchain que segur que canviarà el panorama dinàmicament.\nAlgunes aplicacions senzilles d’OmiseGo són pagaments nacionals i internacionals ràpids, un llibre major per al seguiment d’actius en una gran organització i pagaments i remeses de qualsevol actiu. Algunes aplicacions més sofisticades poden incloure l’emissió digital de monedes del banc central, solucions de banca mòbil d’última generació, un mercat d’actius interoperable molt líquid i sistemes de punts de fidelització per a consorcis de marques..\nLa xarxa OmiseGo passarà a una xarxa de cadena de blocs totalment pública un cop s’hagi desplegat.\nOmiseGo va ser el primer projecte Ethereum a superar-se 1.000 milions de dòlars en valor. Està abordant algunes novetats i funcions ambicioses, però també ha deixat frustrats a molts seguidors originals amb el lent ritme de progrés. L’experiència d’Omise en xarxes de processament de pagaments ofereix a OmiseGo alguns avantatges únics que simplement no tenen altres criptomonedes. Que OmiseGo funcioni o no com el sistema de pagament financer descentralitzat i el DEX de la futura economia dependrà en gran mesura del seu llançament i de com s’adapti a l’ecosistema en constant evolució..


Educació nutricional Codi: M3.510 Crèdits: 4\nConsulta de les dades generals Descripció Camps professionals en què es projecta Objectius i competències Continguts Consulta dels recursos d'aprenentatge de què disposa l'assignatura Metodologia Informació sobre l'avaluació a la UOC Consulta del model d'avaluació Avaluació continuada Avaluació final Feedback\nS'estudien les bases teòriques i les estratègies pedagògiques (model transteòric, precede-procede, aprenentatge social, màrqueting social, educació grupal, etc.) necessàries per dissenyar, planificar, executar i avaluar l'eficàcia de programes d'intervenció educativa en alimentació i activitat física per al públic general i per col·lectius vulnerables (escolars, gent gran, dones embarassades, població en risc d'exclusió social, immigrants ...). Es proporcionen eines per produir, validar i dissenyar mètodes innovadors d'educació nutricional i estratègies de comunicació que utilitzin les TIC com a element facilitador del procés d'aprenentatge.\nEl material de l'assignatura és la referència bàsica en el seguiment de l'assignatura, i té com a objectiu facilitar i estimular el procés d'aprenentatge. Es compon principalment dels Mòduls didàctics, que conté la informació bàsica que els estudiants necessiten, i que és la base per avaluar l'assignatura. Mòduls, és per això que dits didàctics, que constituiran la columna vertebral de l'assignatura. Es proposa una temporalizació orientativa que s'ha estudiat per distribuir la càrrega de cada Mòdul coherentment amb el temps disponible segons les fites que marca el calendari de l'aula.\nEl/a professor/a col·laborador/a pot complementar també l'esmentada informació a través de l'exigència de lectures complementàries necessàries per a la realització de les PACs. Les interaccions, comunicacions i relacions amb la resta d'estudiants i consultor es realitza a través de la zona de Debat i Fòrum on es convida a la participació per intercanviar opinions sobre les mateixes o sobre qualsevol tema relacionat amb l'assignatura o l'aula, construint conjuntament alguns dels coneixements de l'assignatura.\nEl model pedagògic de l'UOC fonamenta l'avaluació acadèmica dels estudiants en l'avaluació contínua, que consisteix en la realització d'una sèrie de proves amb la intenció que l'estudiant posi en pràctica aquells conceptes i mètodes que es volen transmetre a través de les unitats didàctiques. Si un estudiant participa en l'avaluació contínua, al ritme establert, comprova amb l'ajuda del professor col·laborador el progrés del seu procés d'aprenentatge. Per això, l'UOC recomana especialment el seguiment de l'avaluació contínua com a modalitat d'aprenentatge i avaluació.\n3. La resolució de les PACs és individual, excepte en el cas que el professor col·laborador indiqui el contrari. Encara que es considera perfectament normal i útil l'estudi en grup i el treball cooperatiu com a estratègia efectiva d'estudi, això no implica que es permeti la presentació de còpies o duplicats per part dels estudiants que han treballat en grup, ja que el sistema d'avaluació és totalment "ad personam" i, per tant, té caràcter totalment individual. En conseqüència, el lliurament d'una activitat copiada o duplicada d'un altre/s estudiant/s pertanyent/s a la mateixa aula, o a una altra aula de la mateixa àrea de coneixement, comportarà la consideració de l'activitat com no superada (D) per a tots els estudiants implicats sense que sigui en absolut rellevant el vincle existent entre els mateixos. Així mateix, detectada la duplicitat d'una activitat, es procedirà a revisar tota l'avaluació contínua i a aplicar el criteri descrit per a totes les activitats que no compleixin el requisit de resolució individual. En aquest sentit, detectada una incidència d'aquest tipus, el professor col·laborador el posarà en coneixement de l'estudiant/s mitjançant un missatge a la seva bústia personal.


El Govern estudia demanar la declaració de zona catastròfica per a l'àrea dels aiguats del Montsià - Teleponent\nInici Societat El Govern estudia demanar la declaració de zona catastròfica per a l’àrea...\nEl Govern estudia demanar la declaració de zona catastròfica per a l’àrea dels aiguats del Montsià\nEl Govern estudiarà demanar la declaració de zona afectada per situacions d’emergència, l’antigament coneguda com a zona catastròfica, per als municipis afectats pels aiguats de la comarca del Montsià aquest dimecres.\nEl president del Govern de la Generalitat, Pere Aragonès, que s’ha reunit amb alcaldes i comandaments d’emergències abans de visitar la zona afectada, s’ha compromès a avaluar conjuntament els danys amb els ajuntaments i intentar garantir que els ajuts per a la restauració arribin de forma efectiva i completa als municipis.\nUna demanda expressa dels mateixos batlles, que van veure com no podien accedir als ajuts cofinançats pels aiguats a la mateixa zones del 2018 per les condicions imposades en aquell moment la Generalitat.\nAragonès reconegut que, si bé les principals vies de comunicació ja estan obertes i operatives, encara queda pendent la recuperació de molts carrers i espais dels municipis d’Alcanar, Sant Carles de la Ràpita i Ulldecona. “Toca fer l’avaluació dels danys, conjuntament amb els ajuntaments, i posarem en marxa les mesures de restauració al més aviat possible”, ha apuntat.\nEl president ha volgut donar resposta al malestar de molts alcaldes pels problemes administratius que van impedir l’arribada efectiva dels ajuts per l’episodi de 2018.\nAragonès, en aquest aspecte, s’ha compromès a acordar amb els municipis les “bases” per accedir-hi. “Hem de posar-ho en marxa. Tenim l’aprenentatge de 2018 de les qüestions que cal millorar i ho tenim present per treballar-hi conjuntament”, ha reblat.\nDesprés que episodis com aquest, el Gloria, el Filomena o l’incendi de la Ribera d’Ebre de 2019, Aragonès ha recordat que “plou sobre mullat” a les Terres de l’Ebre amb la reiteració de fenòmens extrems relacionats amb el canvi climàtic. “Més enllà d’actuacions d’emergència calen actuacions estructurals perquè hi hagi més resiliència i capacitat de resistir. Les mesures de suport del Govern tindran en comte això. Ho hem treballat amb els alcaldes”, ha precisat.\nEl president, que ha agraït en diverses ocasions la tasca i el paper dels cossos d’emergències durant l’episodi, ha sortit també en defensa del sistema d’alertes d’emergències després de les crítiques per la manca de previsió dels aiguats torrencials d’aquest dimecres al Montsià.\nSegons ha remarcat, “cap” dels models públics en l’àmbit català, espanyol o europeu, ni tampoc els privats –com els que usen les companyies elèctriques- va arribar a preveure aquesta situació.\n“És un fenomen molt concret que no posa en qüestió el sistema d’alertes previst i que ha funcionat bé altres vegades ha funcionat. Es va produir un canvi molt precipitat, en molts pocs moments, i va obligar a fer l’alerta quan s’estava produint i era més per pal·liar els efectes i prevenir que no pas per fer una preparació amb molt de temps”, ha tancat. (acn)\nArticle anteriorTraslladen els Bombers de Seròs a l’alberg municipal pel risc d’ensorrament del parc\nArticle següentLocalitzen 1.500 plantes de marihuana en un barranc prop del pantà de Santa Anna


La resiliència extrema de Monty Williams, una inspiració per als Phoenix Suns\nDesprés de superar un seguit de drames personals, l'entrenador té una gran ascendència\nMonty Williams Mark J. Rebilas\nBarcelonaQuedaven 30 segons per al final del cinquè partit i la pilota va arribar a Devin Booker, el millor jugador dels Phoenix Suns. El vent semblava bufar a favor per a la franquícia d’Arizona, que perdia per un punt de diferència, però que disposava de la possessió definitiva. Va ser aleshores quan va aparèixer Jrue Holiday, que va canviar el guió de les finals amb una gran acció defensiva i una assistència que va tenir Giannis Antetokounmpo com a destinatari. En un tancar i obrir d’ulls les possibilitats de guanyar l'anell es van complicar enormement (2-3), però Monty Williams, un entrenador acostumat a sobreposar-se a les situacions límit, no es va rendir.\nEn la vida de Monty Williams no tot són flors i violes. L’any 2016, quan era entrenador ajudant dels Oklahoma City Thunder, un accident de trànsit va acabar amb la vida de la seva dona. Un vehicle que circulava al doble de la velocitat permesa va impactar contra el cotxe en què viatjaven tant l’Ingrid com els seus tres fills, que van resultar il·lesos. La parella portava 26 anys junta i ella havia tingut un paper clau durant l’època universitària de Monty, que va passar de ser un estudiant amb dificultats a un alumne destacat.\nElla també havia ajudat Monty quan els metges li van descobrir una cardiomiopatia hipertròfica, una afecció provocada per l'engrossiment del cor. Els especialistes li van dir no només que no podria jugar més, sinó que la seva vida corria perill. Això el va portar a una profunda depressió. Es va allunyar de tot i de tots i va començar a involucrar-se en mil i una baralles. El tècnic, aleshores encara jugador, va pensar en suïcidar-se. “T’aturarem el cor durant uns instants per provocar-te un episodi cardíac. Si no surt bé, podries no sobreviure", li van advertir els metges. Williams va haver de signar una renúncia de drets abans de passar pel quiròfan. La intervenció, però, va ser un èxit.\nEl dia en què va enterrar la seva dona, Monty Williams va rebre un suport massiu de companys i rivals. L’entrenador s'havia guanyat l'afecte dels diversos protagonistes de la NBA gràcies a la seva empatia. En el discurs que va fer des del faristol de l'església, Monty va parlar durant set minuts. Les seves últimes paraules van servir per demanar a tots els assistents que no s'oblidessin de resar per la família de la dona que va xocar contra l'Ingrid. "Aquesta família no es va despertar volent fer-nos mal", va afirmar.\nMonty Williams durant un temps mort AFP\nQuan Ryan Anderson va trobar la seva nòvia morta a casa seva, el tècnic va ser la tercera persona a qui va trucar. La noia s'havia suïcidat. L'entrenador va anar a casa seva, el va abraçar, el va escoltar i es va quedar a dormir amb ell. "És la millor persona que he conegut mai", assegura Kevin Durant. Després de la mort de la seva dona, Williams es va allunyar durant dues temporades de la NBA, on va tornar a treballar com a assistent dels Philadelphia 76ers l’any 2018. “Monty ha passat per coses molt dures en la seva vida. Coses de les quals molta gent no sempre es recupera. Al marge del bàsquet, significa molt per a mi i per a la meva família", confessa Chris Paul, la gran estrella dels Phoenix Suns.\n"Hem de tenir resistència mental"\nLa situació que viu l’equip d’Arizona, que està a una derrota de l’eliminació, no és senzilla, però l’ascendència que Monty Williams té sobre el vestidor pot ajudar a revertir les finals de la NBA. El sisè partit es disputarà a Milwaukee, però el tècnic confia en forçar un setè duel, que es jugaria a Phoenix. "Hem de tenir resistència mental, com si tot es reduís a aconseguir una victòria. Hem de guanyar un partit per posar-los de nou a l'avió. Això és tot. Hem de tenir determinació per estar disposats a fer el que sigui necessari per tornar a posar-los a l'avió. Podem anomenar-ho com vulguem, fortalesa mental, totes aquestes coses, però serà necessari, i els nostres jugadors són capaços de fer-ho. És la primera vegada que estem en aquesta situació i podem fer-ho”, diu.\nMalgrat el missatge motivador, Williams va detectar que el grup no va saber com gestionar els moments clau del cinquè partit. "No crec que sigui per falta d'esforç, només crec que en alguns moments no vam entendre quin tipus d'esforç necessitàvem”, recorda l’entrenador, que ha protagonitzat algunes xerrades memorables durant les finals. “Els nostres jugadors saben que hem de posar la pilota en moviment i fer que la seva defensa treballi més”, analitza.\nNBA Monty Williams


ATENTS: La resposta d'Edin Dzeko a l'interés del València CF | Blanquinegres.com\nPablo Marquez , 22 juny, 2022\nLa resposta d’Edin Dzeko a l’interés del València CF\nEl València està sondejant el mercat en busca de futbolistes que podrien ajudar a reforçar la plantilla. El club de la Capital del Túria travessa un moment prou complicat i necessita encertar amb els recanvis per a formar un equip competitiu, ja que la situació econòmica l’obligarà a vendre als futbolistes amb més nivell de la seua plantilla.\nDzeko descarta al València\nEl València havia mostrat interés en Edin Dzeko. El davanter de l’Inter de Milà acaba contracte el pròxim any, però ja està buscant una eixida, perquè a l’Inter tornarà Romelu Lukaku, el qual li llevaria el lloc de la davantera. Edin Dzeko està estudiant amb el seu representant totes les ofertes que l’han arribat. Segons ha informat el periodista Alfredo Pedullà, Edin Dzeko descarta l’opció de fitxar pel València.\nEl davanter de l’Inter de Milà vol un projecte esportiu que estiga en Europa la pròxima temporada i el club valencià no compleix amb eixe requeriment. A més, Dzeko és un davanter contrastat que ha fet gols en tots els equips en els quals ha jugat. Per esta raó, el seu salari és molt elevat i el València no podia fer front a les seues pretensions econòmiques. També és important comentar que Dzeko té trenta-sis anys. Per tant, el davanter de l’Inter està interessat en firmar un últim gran contracte.\nLa Juventus és una opció per a Dzeko\nAra mateix, segons ha afegit el periodista italià Alfredo Pedullà, la Juventus és una altra opció per al futur d’Edin Dzeko. La Vecchia Signora ha anat al mercat per a aconseguir un davanter, ja que no comprarà a Àlvaro Morata i Paulo Dybala no continuarà al club. No obstant això, la Juve busca un davanter d’àrea. Per este motiu, Edin Dzeko entra en els seus plans i podria ser una opció interessant per a ells.\nTot fa indicar que Edin Dzeko no fitxarà pel València. Les condicions econòmiques i el no jugar Europa han condicionat la decisió. Mentrestant, el València haurà de fer miracles en la confecció de la plantilla si vol tindre un equip més competitiu que el passat any. L’estiu és llarg, però el club de la Capital del Túria necessita tancar les vendes abans de pensar en possibles fitxatges.


BIBLOS: de maig 2016\nSILENCI A TAULA, de Cristina García\nCristina Garcia Molina va néixer a Granollers l'any 1975. És llicenciada en filologia i treballa com a professora d'institut.\nAbans de publicar el llibre de contes que ens ocupa, la Cristina havia participat en algunes antologies com Els cadells de Mas Palou i altres narracions (Premi Vent de Port, 2012) i Iceberg (Escola d'escriptura de l'Ateneu Barcelonès i Leqtor Universal, 2014).\nTambé és l'autora dels tres textos infantils de Plou... però quin sol! (2013): Ni tu ni jo sabem xiular, Un coet massa estret i En Màrius i l'etcètera.\nAmb Silenci a Taula l'autora guanya del 23è Premi Literari Ciutat de Badalona de Narrativa i 27è Premi Literari Països Catalans-Solstici d'estiu 2014.\nL'editorial Viena publica el llibre amb una reproducció d'una pintura a la portada d' Edward Hopper (1882-1967), pintor dels Estats Units rellevant per les seves representacions realistes i un xic misterioses de la soledat. Què en penseu, s'escau amb la temàtica de les històries, amb el desencís dels personatges principals?\nEl llibre consta de 17 narracions que estan relligades per la manera de ser dels seus personatges, per la vida dramàtica que protagonitzen, una vida inadaptada, una vida que no deixa de ser un intent reiteratiu de perseguir, una autenticitat que se'ls escola de mica en mica, una vida plena d'algun tipus de silenci. D'aquí ve que el conjunt dels relats prengui així el nom de l'últim conte.\nD'on sorgeixen aquestes 17 històries?\nEscriure com una necessitat de donar forma al caos. Així ho expressa la mateixa Cristina García amb un parell de minuts a Via llibre.\nTambé ho recalca Eva Vázquez al seu article PuntAvui Cultura (19/12/14)\n"no havia escrit mai ficció fins fa sis anys i que va embrancar-s'hi en les pitjors condicions imaginables: just quan acabava de ser mare. “Amb el naixement de la meva filla, se'm van remoure moltes coses.” “Vaig deixar de reconèixe'm en la persona que havia estat. Algú que havia tingut tot el temps del món per llegir, per anar al teatre, per riure, per menjar... de cop desapareixia, i l'escriptura va ser una manera de sortir d'aquell món, de retrobar el meu espai.”\nI és gràcies als exercicis de l'Escola d'escriptura de l'Ateneu Barcelonès que el llibre comença a prendre forma:\n"Volia que fos un treball amb unitat, d'estil concís, treballar molt l'expressió i un tipus de text molt intens. Aparentment, sembla que els contes no tenen cap relació, però sí que hi és. Hi ha molts vasos comunicants, contes que s'entrecreuen d'alguna manera. El conjunt té un aire de família". Entrevista de Sara Díaz a la revista El temps (11/05/15)\nLa crítica és unànime. Les històries veuen d'una prosa poètica que dóna precisió, ritme i cadència a les narracions i alhora flirteja amb el teatre, tant amb al·lusions directes en alguns contes (Beckett, Pina Bausch, Shakespeare, Maurice Durozier), com en la manera de viure dels seus personatges que interpreten un paper en què no s'hi reconeixen.\nA l'entrevista de Jaume C. Pons Alorda publicada a Núvol (3/11/15) li pregunta\n"J.C.P.A.: Per què és important per a tu jugar amb aquests aspectes dramàtics?\nC.G.: D’una banda, perquè crec que som teatre. Em moc en els límits de l’antiga equació món igual a teatre, però no penso que cap força celestial ens hagi triat un paper per interpretar: de manera responsable o inconscient, ens l’hem triat nosaltres i l’hem de fer creïble. De vegades aquest paper se’ns fa feixuc, avorrit o, simplement, és una gran impostació. Quan la distància entre nosaltres, els actors, i el paper triat s’eixampla massa, després tenim un problema. Deambulem per l’escenari, incapaços de seguir el moviment dels altres: perduts, sense esma. I redreçar-nos, costa. I trobar-nos, costa. És el cas de “Chop-suey”. A “Drama”, l’actor moribund interpreta el seu paper fins a les últimes conseqüències i arrossega Miranda, que és un personatge deambulatori. En aquest cas, el paper els encaixa i els salva. Jo tinc molt dels dos personatges, de la passió de Vell i del desconcert absolut de Miranda. A “Amateur”, en canvi, la voluntat de ser un altre més pur no es complirà mai, per covardia o per manca de talent, que encara fa més mal."\n"jo mantinc una relació gairebé mística amb el teatre com a espectacle. Quan funciona, hi ha poques experiències tan intenses i tan bèsties. El teatre em deixa commocionada i exhausta".\nEn Jaume C. Pons li fa una altra pregunta interessant:\n"J.C.P.A.: I com treballes cada conte? Quin és el teu mètode d’elaboració?\nC.G.: Sóc lenta, terriblement lenta. M’agradaria escriure de manera torrencial, però no puc, no en sé. Normalment el conte m’arriba en un estat molt embrionari, i té formes molt estranyes: paraules soltes, un tríptic de menjar xinès, una imatge, un eco, un poema, la meva perspectiva d’un moment concret des d’un estat d’ànim concret. Suposo que cadascú té el seu imaginari inevitable i la seva manera de fer...Amb els contes de Silenci a taula tenia l’obsessió d’aconseguir que el text fos intens en el mínim espai possible."\nI per finalitzar us deixarem per llegir dues visions diverses sobre el llibre:\nPer una banda, Jaume C. Alorda a blogs.arabalears creu que " Cristina Garcia és una indagadora meravellosa de la psique humana, i sap retratar absolutament l’essència torturada d’aquestes humanitats que serveixen d’exemple o també de catarsis que caminen. Els personatges de Cristina Garcia estan obsedits per viure realitats paral·leles que ells mateixos han inventat per evadir-se del context, normalment miserable i sense futur, que els parapeteja talment en un conflicte bèl·lic de vastament tràgiques resolucions. Precisament, perquè estan obsessionats per aquestes altres vides més altes, incapaces d’existir realment, viuen en un context quasi teatral: les referències al teatre són constants. De fet, Silenci a taula es podria entendre perfectament, també, damunt d’un escenari, amb éssers incapaços de trencar la barrera de la mudesa: per això el títol és tan encertat, perquè es una al·lusió directa al conte últim però també engloba a la perfecció la resta de textos.\nAquí dins hi ha molt de Dorothy Parker (com a retratista inclement de la realitat), d’Alice Munro (on cada conte sembla una cacera d’ànimes) o James Joyce (pel costat epifànic). I on queden els autors catalans? Potser podríem relacionar Cristina Garcia amb les petges deixades anar per Alba Dedeu o Yannick Garcia, per esmentar dos dels contistes actuals més representatius i identificables a través d’aquestes pàgines.\nPer això, gràcies al mestratge d’aquests precedents ineludibles, cada conte funciona, de forma estructural, com un quadre independent però conformen, tots plegats, un retaule íntegre i integral, una novel·la fragmentada d’humanoides desballestats".\nPerò en canvi, Aleix Tura Vecina al blog El camí no escollit creu que "Tot i estar generalment ben executat, però, el primer llibre de Cristina Garcia Molina no acaba de materialitzar-se en un recull emocionant des del punt de vista literari. La delicadesa i riquesa lingüística d’alguns contes es veu contrarestada per una certa monotonia tant en termes de forma com de contingut. Moltes de les peces (exceptuant de forma clara les que lidien amb la mort d’una mare, tema que apareix en dos bons contes), de fet, posseeixen la rotunditat una mica freda i artificiosa que s’ensenya i es practica als tallers d’escriptura. Agradable? Sí. Bo? Gairebé".\nQuin regust ens han deixat a nosaltres els seus relats? Quins ens ha agradat més? Què en pensem de la seva manera d'escriure? Voleu saber quins dels 17 contes són autobiogràfics i quins són completament inventats? Per què darrere l'escriptura hi ha, moltes vegades, la necessitat o la urgència? Com ens poden ajudar les escoles d'escriptura a trobar la nostra veu? Quins projectes futurs té pensats la nostra autora? Novel·la, Teatre?\nTotes aquestes preguntes poden tenir resposta el dijous dia 2 de juny al berenar-sopar amb Cristina García.\nVeniu tots i totes ben inspirats!\nEntre el pessigolleig cerebral de la ironia descarnada i la deliciosa opressió al pit del batec nostàlgic, l’alè dels homes i de les dones que poblen aquests disset contes crea disset atmosferes perfectes, d’oxigenació meticulosament variable. - See more at: http://oberta.cat/event/124155#sthash.GXvw5sVP.dpuf\n‘Silenci a taula’ és l’obra guanyadora del 23è Premi Literari Ciutat de Badalona de Narrativa i 27è Premi Literari Països Catalans-Solstici d'Estiu 2014\nJaume D. Alorda\nPublicado por Pilar Figueras en 13:52 2 comentaris:


La incidència per coronavirus a Xàtiva dona un "xicotet" respir i se situa en 1.081,04 - Portal de Xàtiva\nInicio Municipios Barxeta La incidència per coronavirus a Xàtiva dona un “xicotet” respir i se...\nDades del dia 18 de gener (última actualització 14 de gener)\nTal com podem observar a la següent taula, tretze municipis de La Costera han registrat nous casos de coronavirus, amb un total de 406 nous casos.\nXàtiva és el municipi que més casos ha registrat – 116 -, i la seua incidència acumulada, segons les dades de les PCR dels darrers 14 dies, és de 1.081’04.\nCanals és el següent municipi que més casos ha registrat, amb un total de 83 casos. El segueixen l’Alcúdia de Crespins i la Llosa de Ranes amb 37 nous casos als seus respectius municipis, Moixent amb 34, Genovés amb 33 i Montesa amb 23. La Font de la Figuera i Vallada han registrat tretze nous casos als seus municipis.\nPer altra banda, Rotglà i Corberà ha registrat set nous casos al municipi, Barxeta cinc, Llanera de Ranes tres i Novetlè dos.\nl’Alcúdia de Crespins 5157 314 84 (+37) 3\nBarxeta 1601 103 18 (+5) 1\nCanals 13587 817 194 (+83) 7\nla Font de la Figuera 2038 103 41 (+13) 0\nel Genovés 2842 185 66 (+33) 0\nLlanera de Ranes 1055 67 7 (+3) 0\nLlocnou d’en Fenollet 916 48 2 1\nla Llosa de Ranes 3575 291 88 (+37) 1\nMoixent 4302 373 103 (+34) 3\nMontesa 1164 86 62 (+23) 0\nNovetlè 837 54 4 (+2) 2\nRotglà i Corberà 1138 34 12 (+7) 0\nVallada 3039 205 72 (+13) 7\nXàtiva 29231 1.688 316 (+116) 18


L'Agència Catalana de l'Aigua no descarta l'ERO\nL'organisme decidirà si adopta o no aquesta mesura en funció dels resultats d'una auditoria encarregada a la consultora Deloitte\n1 min. Barcelona 23/02/2012 17:30\nL'Agència Catalana de l'Aigua (ACA), que arrossega un deute de 1.250 milions d'euros, no descarta plantejar un ERO per a part dels seus 640 empleats, segons ha anunciat el president de l'organisme, Leonard Carcolé. La decisió d'aplicar o no aquesta mesura dependrà del resultat d'una auditoria encarregada a la consultora Deloitte.\nCarcolé, que ha participat avui en la presentació d'un programa municipal per estalviar en el consum d'aigua, ha negat que ja hi hagi una xifra concreta sobre el nombre d'acomiadaments que s'haurien de produir si finalment l'ACA decidís tirar endavant l'ERO.\nLa direcció de l'organisme està a l'espera d'obtenir l'informe definitiu que està realitzant la consultora. Deloitte ja va entregar a l'ACA una primera versió de l'auditoria, però Carcolé no ha volgut avançar res sobre el seu contingut.\nD'altra banda, el responsable de l'ACA ha afirmat que desconeix que el comitè d'empresa hagi presentat una denúncia davant Inspecció de Treball per falta d'informació en aquest procés.\nLa reforma laboral aprovada recentment pel Govern central facilita l'acomiadament dels treballadors d'empreses i organismes públics amb pèrdues o insuficiència pressupostària, com és el cas de l'Agència Catalana de l'Aigua.