Cooperation – Pàgina 2 – Barcelona – Drassanes per Àfrica\nJosep Juanbaró, info@sdrca.barcelona – SDRCA, Assoc. – Les Corts – 10 de febrer de 2021\nAixí que progressàvem en la nostra llicenciatura, em va anar sortint la idea que quan acabaria no podria defensar la meva posició professional. M’avanço per dir que els coneixements teòrics i pràctics em van permetre reeixir en les exigències dels mons en què em vaig sotmetre\nEn efecte, vaig pensar en aquells moments de migrar als Estats Units d’Amèrica per a millorar el nivell de la meva formació. Vaig triar un departament que estudiava els orígens de la vida. El professor que treballava als Estats Units em va posar una sèrie de deures per ser admès a la seva universitat\nNomés vaig punxar en l’anglès perquè només vaig assolir un nivell d’anglès elemental\nUn professor d’aquí em va fer veure que no havia d’anar a aquell país. Em va acompanyar a l’Escola d’enginyers per fer-hi el doctorat. Així ho vaig fer. Se m’havia anat del cap la idea de migrar durant un temps tan llarg\nMentre feia el doctorat em van enviar primer a un bon laboratori francès i després a uns laboratoris dels Països Baixos. En ambdós casos durant un espai de quatre mesos. Em va anar bé per desenvolupar la meva tesi doctoral\nAixí és que em va anar bé de migrar en un interval de tres anys\nEscric tot això per fer èmfasi en què vaig ser migrant en dues ocasions, però en un interval tancat de temps de quatre mesos cadascun. Plantejar-se en obert de migrar és una altra cosa perquè vaig poder veure com les gasten fora d’aquí\nVaig fer estades en dos països que la història ha unit per bé o per mal, la qual cosa augmenta el nombre de pessigades. Malgrat tot vaig treballar-hi fins on vaig poder arribar. Ser espanyol i català no és cap garantia per evitar situacions que fan mal\nJosep Juanbaró, info@sdrca.barcelona – SDRCA Assoc. – Les Corts – 30 de novembre de 2020\nJosep Juanbaró, info@sdrca.barcelona – SDRCA, Assoc. – Les Corts – 25 de novembre de 2020\nEl nostrat poeta, dramaturg i novel·lista Salvador Espriu va descriure la nostra terra catalana com la “pobra, bruta, dissortada pàtria” (Santa Coloma de Farners, 1913)\nRecordo que una vegada vaig fer un cop d’ull a l’hemeroteca de La Vanguardia. Vaig buscar què va passar el dia del meu naixement. La portada d’aquest diari estava dedicada a l’entrada d’un vaixell de guerra dels Estats Units d’Amèrica. Era la primera vegada que n’entrava un d’aquestes característiques a Espanya, concretament al port de Barcelona després de la guerra d’Espanya\nAquest vaixell va ser com un punt d’inflexió davant de l’autarquia regnant. La presència d’aquest vaixell americà fou el tret de sortida cap el que va ser el desarrollismo del nostre país. Van arribar les primeres grans inversions d’Europa i d’Amèrica amb la qual cosa es va iniciar la nova economia espanyola\nSi som fidels a la realitat, les principals inversions es van dirigir a Madrid i Barcelona. Madrid va acaparar sobretot inversions americanes i Barcelona, les europees. Es va seguir el model que ja hi havia abans de la guerra, les inversions estrangeres es dedicaven a la tecnologia, i el capital propi es dedicava a la gestió del personal\nEl resultat fou un miracle socioeconòmic sense precedents. Un dels aspectes més importants va ser el moviment en massa de persones nascudes en llocs pobres cap els pols de desenvolupament. Fou la major immigració d’Espanya durant un centenar d’anys. Aquests persones desplaçades gaudien de l’esperança d’arribar a una terra promesa\nMalauradament tampoc foren poques les persones, que les veien a arribar, que les rebutjaven amb l’apel·latiu de xarnegos. Aquesta gran onada immigratòria va donar-ne pas a una altra, les immigracions procedents de l’estranger, també rebutjades des de la dècada dels vuitanta fins als nostres dies\nFent una repassada de les persones estrangeres que han fet aquí el seu niu, tenim araboafricans, negroafricans, xinesos, paquistanesos, sud-americans, europeus. Fins fa relativament poc hi havia una forta pressió contra aquestes persones perquè suposadament els manllevaven feina, ingressos\nJosep Juanbaró, info@sdrca.barcelona – SDRCA, Assoc. – Les Corts – 20 d’octubre de 2020\nLa popularitat aconseguida per les sigles ONG va dur a la Real Academia Española a encunyar una nova paraula en castellà: oenegé. La Vanguardia la va incorporar també en català com a oenagé\nQuè és una oenagé ? una organització d’iniciativa social, independent de l’Administració pública, que es dedica a activitats humanitàries, sense fins lucratius (RAE)\nSDRCA, Assoc. és també una oenagé D (Madrid, 2015). Una OngD és una d’aquestes organitzacions per al Desenvolupament\nLa nostra oenagé D es dedica fonamentalment a augmentar el nivell de vida de persones africanes, a llur formació i a llur salut en benefici de l’augment de l’Índex de Desenvolupament Humà (IDH)\nLa missió de l’oenagé SDRCA s’ha centrat en 21 països africans quant a l’augment del nivell de vida (21 països en les 5 macroregions africanes). La formació ha arribat a Zimbàbue, el Camerun i el Senegal. La intervenció en salut s’ha centrat al Camerun\nJosep Juanbaró, info@sdrca.barcelona – SDRCA, Assoc. – Les Corts – 18 d’octubre de 2020\nDes de fa uns vint anys, he intentat viatjar a l’Àfrica diverses vegades, exceptuant la visita a les Illes Canàries que en fa més de 35.\nEl meu primer objectiu va ser Burkina Faso, Uagadugú. Vaig anar a una agència de viatges del barri on em van preparar tota la documentació. A l’anar-la a buscar, l’amo em pregunta: “qui t’anirà a buscar a l’aeroport ?”. Jo li vaig dir que ningú. Acte seguit, m’estripa la documentació. “No seré jo qui permeti que hi prenguis mal\nEls fets són d’uns quinze o vint anys. Ho comento ara fa poc a l’honorable cònsul a Barcelona. Em diu: quant fa de temps ? “Nosaltres vam obrir el consolat fa nou anys, però digues-me quina agència va ser…” Ni me’n recordo…!\nBurkina Faso és un país molt interessant on hi fan una Volta ciclista molt popular entre els ciclistes africans i europeus. Vaig conèixer un grup d’estudiants d’aquest país a França. Molt cordials. Aquestes eren les meves raons per anar-hi\nHo sé perquè m’ho han dit: Burkina Faso funciona a base d’oenagés perquè la seva economia és molt precària\nEl segon objectiu va ser el Camerun perquè SDRCA, Assoc. hi tenia el consell camerunès de redacció. Aquest consell va durar molts anys. Vam acordar un preu per article, i així va estar funcionant des de 2005 fins a 2015.\nVolíem arribar a aquesta destinació després de visitar Accra (Ghana) on hi ha la seu de l’Associació Africana d’Universitats. Essent a Barcelona, la secretària ens diu que el coordinador general ens rebria l’endemà a la tarda… Un error d’agenda de l’AAU perquè estàvem esperant notícies seves per agafar l’avió\nEl tercer objectiu va ser Sud-àfrica, però vaig anul·lar el viatge perquè patia per la meva seguretat. Aquest país africà té el record mundial de morts violentes: 80.000 anuals. Estats units hi van al darrere amb 10.000 morts violentes anuals. En aquest moment segueixo el principi d’anar acompanyat a qualsevol país africà\nAixò queda reflectit en el primer viatge al Camerun. Dos periodistes m’acompanyen durant tota la meva estada tot i que no em vaig poder estalviar algun ensurt. Viatjar a l’Àfrica negra té el problema que un blanc hi canta d’allò més, inclús a Sud-àfrica perquè els blancs vesteixen diferent\nJosep Juanbaró, info@sdrca.barcelona – SDRCA, Assoc. – Les Corts – 12 d’octubre de 2020\nEl concepte de cooperació internacional és molt interessant per a mi. Segons el Diccionari normatiu valencià, cooperar és una acció col·lectiva per a la consecució d’un fi comú\nEl mal pas de la SDRCA, Assoc. al Camerun no és altra cosa que una vacuna per accions ulteriors. En efecte, perdre 80.000€ al Camerun (2015-2016) ha fet adonar-nos de les nostres fissures. No hi ha amics al voltant de diners ni aquí ni allà\nEl nostre projecte (construir i posar en marxa una fàbrica de totxos) era realment de cooperació internacional on nosaltres i ells havíem de treballar en comú. La fàbrica estava pensada per mantenir 2 centres, un de formació i un altre de sanitari per als empleats i llurs famílies\nLa miopia dels nostres socis va decantar-los cap el lucre immediat perquè, entre d’altres coses, no tenien una visió industrial ni pensaven adquirir-la. Vet aquí un exemple clar de poc desenvolupament humà


El Getafe Club de Futbol (en castellà: Getafe Club de Fútbol) és un club de futbol de la ciutat de Getafe (Comunitat de Madrid). Va ser fundat el 8 de juliol de 1983 (el 24 de febrer de 1946 com a Club Getafe Deportivo) i juga a la Segona Divisió de la Lliga de futbol professional espanyola. Va ser el 58è equip en accedir a la primera divisió, i la seva primera participació en la categoria va ser la temporada 2004-05. Actualment el club compta amb 12.000 socis i 16 penyes d'aficionats.\ncedit pel Dinamo București\ncedit pel Racing Club\nEl Getafe Club de Futbol (en castellà: Getafe Club de Fútbol) és un club de futbol de la ciutat de Getafe (Comunitat de Madrid). Va ser fundat el 8 de juliol de 1983 (el 24 de febrer de 1946 com a Club Getafe Deportivo) i juga a la Segona Divisió de la Lliga de futbol professional espanyola. Va ser el 58è equip en accedir a la primera divisió, i la seva primera participació en la categoria va ser la temporada 2004-05. Actualment el club compta amb 12.000 socis i 16 penyes d'aficionats. (ca)\nGetafe Club de Fútbol (ca)


La Destil·leria Cultura Talks, converses de cultura, present i futur - La Destil·leria\nconverses de cultura, present i futur\nLa Destil·leria comença aquest setembre un cicle de converses en què es parlarà de cultura i els seus lligams inextricables amb les institucions, la societat, l’art, l’ensenyament i la ciència.\nPer a aquest primer cicle –que es desenvoluparà en quatre sessions que tindran lloc els dimecres del mes de setembre– hem escollit diversos col·lectius de Mataró perquè estableixin un diàleg sobre cultura i actualitat amb les persones de la ciutat. En el primer Talk es parlarà sobre Sant Pere Més Alt i l’art al carrer, amb els convidats Ricard Jordà, Iago Vilamanya, PereColl i Pere-màrtir.\n6 de setembre – Sant Pere Més Alt i l’art al carrer, amb els convidats Ricard Jordà, Iago Vilamanyà, PereColl i Pere-màrtir Brasó.\n13 de setembre – Sant Lluc – què en voleu saber?, amb els convidats Antoni Lluís i Núria Palomar.\n20 de setembre – La fotografia professional: actualitat i futur, amb els convidats Ramón Manent, Sergio Ruiz, Albert Canalejo i Narcís Rovira.\n27 de setembre – El gravat i l’obra gràfica, obra seriada – obra única, passat, present i futur, amb els convidats Maria José Carrasco, Catherine Lorton i Enric Punsola.


Avui, puntual com sempre, La Marató, de TV3 i Catalunya Ràdio, que ens anuncia que el Nadal, definitivament ja és a tocar i que truca de nou a les nostres portes per tornar a deixar constància de què es pot aconseguir quan una iniciativa pública s'enllaça de manera extraordinària amb la societat, en el seu sentit més ampli.\nEnguany, La Marató recollirà diners per a la investigació de les malalties infeccioses. Avui en sabrem molt més, sobre aquestes malalties que tantes morts provoquen cada any. Només una petita reflexió des del desconeixement i la ignorància: tots tenim l'experiència del mal que provoca allò que s'instal·la a dins nostre i no ens deixa ser com realment som o com volem ser. Pensem en qualsevol sentiment negatiu, com ara l'odi, l'enveja, la rancúnia, l'avarícia, la indiferència... i recordem com ens hem sentit quant aquestes sensacions s'han fet fortes a dins del nostre cap. Provem d'imaginar, a continuació, tot el mal que poden fer organismes microscòpics voltant lliures per dins del nostre organisme, i sovint sense que en siguem conscients fins que ja es tard, enverinant o destruint tot el que troben al seu pas, amb el risc més que evident d'acabar amb nosaltres, si no som capaços de posar-hi remei.\nAvui, Catalunya, a instàncies dels seus mitjans de comunicació públics, tornarà a demostrar que és un sol país, orgullós d'ell mateix i solidari com cap altre, i tornarà a apostar per la investigació, per la ciència, com a via de solució a les pitjors amenaces. Sentirem testimonis i veurem iniciatives de tota mena. Avui tornarem a veure una societat que sap què cal fer davant de reptes tan greus com els que ens presenten les malalties infeccioses: no resignar-se, avançar i apostar per aquells que més en saben, amb l'esperança que la seva feina, tard o d'hora, donarà els fruits que tots n'esperem.\nComentaris (0)17-12-2017 06:40:59


Aigües de Mataró garanteix el subministrament a tota la ciutadania | Aigues de Mataro\nAigües de Mataró garanteix el subministrament a tota la ciutadania\nLa companyia municipal ha elaborat un protocol d’actuació on contempla un Pla de contingència i les mesures per portar-lo a terme\nAigües de Mataró treballa per garantir el subministrament d’aigua a tota la ciutat, atès el seu caràcter de servei essencial. La companyia municipal ha elaborat un protocol d’actuació on hi contempla un pla de contingència i les mesures per portar-lo a terme.\nSubministrament garantit per a tothom\nPel que fa a les mesures aplicades respecte a les factures d’aigua dels clients, Aigües de Mataró no suspendrà el servei d’aigua per manca de pagament a les famílies o empreses mentre estigui en vigor l’estat d’alarma.\nTambé s’aplicaran mesures per ajornar el termini de pagament sense recàrrec.\nA més, segons el DECRET LLEI 8/2020, de 24 de març, de modificació parcial del Decret llei 7/2020, de 17 de març, de mesures urgents en matèria de contractació pública, de salut i gestió de residus sanitaris, de transparència, de transport públic i en matèria tributària i econòmica, i d'adopció d'altres mesures complementàries, s’aplicarà una reducció del Cànon de l’Aigua de l’Agència Catalana de l’Aigua, en un 50 % en usuaris domèstics a les factures de l’1 d’abril al 31 de maig, i també del 50 % a les indústries, petites i mitjanes empreses, comerços i autònoms. La resta de conceptes a la factura es mantenen.\nA les persones beneficiàries del cànon social, la companyia seguirà aplicant automàticament la tarifa social d’Aigües de Mataró, per una reducció del preu de la factura.\nA aquestes mesures s’hi sumen les que ja es portaven a terme: el protocol especial de gestió del servei d'aigua dels pisos ocupats, el Fons Social, la Tarifa Social, l’ampliació de trams per famílies o persones residents en el mateix domicili, etc.\nAtenció telemàtica i telefònica\nPel que fa a les mesures aplicades en relació a l’atenció a les persones usuàries, Aigües de Mataró resta tancada a l’atenció presencial però les gestions i tràmits habituals es poden fer mitjançant atenció telemàtica i telefònica. Així doncs, la companyia manté oberta l’Oficina Virtual (http://oficinavirtual.aiguesmataro.com) ; l’atenció telefònica (93 741 61 00) i per avaries (900 777 555) i també l’atenció telemàtica mitjançant correu electrònic (info@aiguesmataro.cat).\nPel que fa a les obres, Aigües de Mataró ha estudiat la situació de totes les que estaven en execució en el moment d’anunciar-se l’alerta i s’ha aturat tots els procediments de noves licitacions que hi havia en marxa. Les obres en curs queden aturades per el Real Decret-Llei 10/2020, de 29 de març.\nPel que fa al personal, Aigües de Mataró aplica mesures de caràcter individual amb els seus treballadors, com ara d’higiene preventiva, distàncies de seguretat, i proporcionar les EPIS adequades, etc.; mesures organitzatives com són instruccions concretes en l’ús d’espais comuns, vehicles, desinfecció de diferents àrees amb ozó, etc.; i mesures de procediments, com ara l’organització dels equips de treball en grups per assegurar la protecció dels treballadors així com assegurar la prestació del servei, afavorir el teletreball, i mantenir el mínim necessari el personal presencial.


Deixen en llibertat els dos germans detinguts per la mort del seu cunyat a Lleida - Teleponent\nInici Succesos Deixen en llibertat els dos germans detinguts per la mort del seu...\nDeixen en llibertat els dos germans detinguts per la mort del seu cunyat a Lleida\nEls Mossos d’Esquadra van deixar en llibertat aquest dijous a la nit, després de declarar, els dos germans detinguts al matí per la mort del seu cunyat a Lleida.\nTots dos germans, un home de 27 anys i una dona de 31, hauran de declarar al jutjat per aquests fets quan el jutge els citi. La víctima és un home de 39 anys, parella de l’altra germana dels detinguts. La policia segueix amb la investigació per aclarir les circumstàncies de la mort.\nArticle anteriorSalut confirma la mort 2 persones amb coronavirus i un repunt dels casos positius\nArticle següentCada alta hospitalària és una magnífica notícia als hospitals de Lleida


Carme Chacón i el preu dels llagostins II. | aqualata\n← Cuita amb les esquitxades, no fos cas que ens mullèssim.\nCanya de pescar llagostins →\nCarme Chacón i el preu dels llagostins II.\nPublicat el 14/01/2008 per josepmtorras\n“No hi ha més sord que el que no vol sentir, ni més cec que qui no vol veure.”\nEstem al final d’un cicle que m’entres durava, el que els polítics no els importava que es menges tot el que era gras, perquè ells també anaven grassos i com sempre, no tenien la més mínima visió de futur.\nPerò de sobte es va desencadenar la “crisi del llagostí”.\nJa ningú comprava llagostins, havia deixat d’estar de moda menjar-ne, eren massa cars i els diners avançats per comprar-ne, ara eren difícils de tornar, de fet serien difícils de tornar durant molts anys, la gent ja no veia els llagostins com el menjar del futur.\nEls que els pescaven no tenien els diners per continuar pescant, els preus que durant anys havien augmentat sense mesura, no sols s’estabilitzaven sinó que baixaven, els diners avançats dels consumidors per continuar la pesca no arribaven i els beneficis no sols baixaven sinó que es convertien en pèrdues, a ells només els interessava conservar el seu nivell de profit en ser i ser encara més rics i en no perdre cap dels diners que havien guanyat especulant amb la pesca del llagostí.\nEls que els comercialitzaven ja no tenien compradors, els llagostins ja no eren la moda i la bicoca que els havien fet creure i la gent no manllevava diners per comprar-ne.\nEls que deixaven els diners per comprar llagostins, havien tancat l’aixeta doncs n’havien deixat tants i en condicions tan dolentes, que ara tenien por de tenir-se que menjar els llagostins ells i tot el que eren abans avantatges, eren ara inconvenients.\nEls que vivien a l’esquena de tots ells, estaven espantats, perquè ja no podien explicar que eren ells els que feien que els llagostins fossin tan importants i tan cars i deixarien de rebre diners de re qualificar àrees de pesca, diners de pescadors agraïts pels seus favors i dels impostos als pescadors, venedors i compradors de llagostins.\nLa situació feia por.\nDe sobte va sortir del no res una ministre del llagostí, que deia que tenia solucions pel problema i com que el temps se’ls tirava a sobre doncs s’acostaven les eleccions, va fer les següents propostes.\n– Subvencionar els compradors de llagostins, que no tenien prou diners per comprar-ne o simplement menjar-ne.\n– Canviar el nom de les àrees de pesca sota el de “populars” i crear-ne més perquè pesquessin encara més llagostins i més llagostins, declarant els llagostins “menjar popular”.\n– Subvencionar els propietaris dels llagostins congelats, perquè els poguessin vendre.\nPerò amb les presses no va tenir en compte, que molts dels que havien comprat llagostins cars, no podien pagar els diners manllevats per comprar-los, doncs els sous estaven molt baixos i els interessos no paraven de pujar i no tenien diners per la resta de les coses necessàries.\nEls que havien de posar els diners per comprar més llagostins, ja no podien o no volien donar-ne més.\nEls consumidors finals dels llagostins estaven tips o els que encara no havien acceptat la moda de menjar llagostins, no podien, no tenien diners de propis o no podien manllevar diners, doncs els que el deixaven ara posaven unes condicions inacceptables.\nEn hi havien també molts que se’n havien donat compte que la febre del llagostí, havia tornat a fer com sempre, molt més rics als llagostineros i molt més pobres als compradors de llagostins. Aquestos no volien endeutar-se una gran part de la seva vida, per tornar els diners manllevats per comprar llagostins cars.\nHom es preguntava, perquè ara una ministra es dedicava intentar posar ordre al ram de la pesca del llagostí, si fins ara no havien fet res per parar una disbauxa que ho havia fet malbé tot, i que ja no tenia remei.\nNo sabien si deia que tenia un remei màgic o que amb les seves decisions encara faria que empitjores més la situació i els diners anirien a la fi a parar a les butxaques dels pescadors de llagostins.\nPerò bé com s’acostaven eleccions i s’havien de prometre miracles, això feia la ministra, malbaratant els diners de tots, enlluernat a uns i procurant que els pescadors de llagostins rics, ara no hi perdessin diners i els compradors de llagostins pobres, s’enredessin més encara.\nNo fos el cas que ells, no poguessin seguir vivint a l’esquena de tots els compradors de llagostins.\nFins ací el compte, que sembla broma però no ho és.


Allà dalt…al Mont ! | Joan Ballana\nposted inen cotxe, Rutes inèdites on Diumenge, 29 de Juliol de 2007 by Joan Ballana\n← El termòmetre de la Plaça\nPSC, punt i a part →\nLast reply was Dimecres, 30 de Gener de 2008\nView Dimecres, 30 de Gener de 2008\nÉs un lloc molt bonic per tenir al·lucionacions amb bolets màgics, com va fer mossèn Cinto\nView Dijous, 2 d'Agost de 2007\nTan de bo en Joan hagués tingut o no la visió, fos d’aqui vint anys el president de Catalunya.\nView Dimarts, 31 de Juliol de 2007\na veure si en joan va tenir una visió com la que va tenir de jove en Pujol i ha decidit dedicar la seva vida a defensar el país i serà durant vint-i-no sé quans anys els nou president de Catalunya en substitució den Pep Montilla\nView Dilluns, 30 de Juliol de 2007\nem fascina la teva manera d´escriure, encara que no et coneixi. soc una fan del teu bloc i et segueixo sempre. No coneixia aquest lloc, però hauré d´anar-hi.\nReflexionar és una cosa necessària a l’hora d’encaminar-te, ja sigui en un llarg camí, en un canvi de rumb, o en un simple i sinuós caminet.\nTemps per reflexionar és un bé escàs i un espai per fer-ho un tresor preuat.\nQuina sort que has tingut.\ntal i com ho expliques deu ser un lloc preciós. ens ho apuntem per anar-hi. A l`anònim d´abans li diria que és un xafarder!!!!!\nQuè hi havies de fer?


Two-Bedroom Holiday home in Wendtorf 38 Marina Wendtorf Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nConvenientment situat a Marina Wendtorf, Two-Bedroom Holiday home in Wendtorf 38 és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nTwo-Bedroom Holiday home in Wendtorf 38 ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia són només algunes de les comoditats que fan que Two-Bedroom Holiday home in Wendtorf 38 sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD, nevera, renta vaixelles per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Two-Bedroom Holiday home in Wendtorf 38 és una selecció idònia per a la vostra estada a Marina Wendtorf.\nTots els tipus de viatgers (7) Parelles (2) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (1) Famílies amb infants grans (3)


La Xarxa Municipal de Biblioteques de Badalona inicia el cicle Transmetre l’Hàbit de la Lectura | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nLa Xarxa Municipal de Biblioteques de Badalona inicia el dimecres 28 d’abril, i fins el dimecres 9 de juny, la primera part del cicle ‘Transmetre l’Hàbit de la Lectura’, un cicle de conferències on es vol compartir experiències i reflexions, per facilitar eines (tècniques, idees, lectures adients per a cada edat…) amb la voluntat de facilitar la tasca de transmissió de l’hàbit de la lectura als mes joves.\nLes sessions van dirigides a les famílies, educadors i educadores, personal de biblioteques que han d’explicar contes i a totes aquelles persones adultes mediadores entre la literatura i els infants i els joves.\nAquesta primera part del cicle començarà amb una proposta dirigida a les biblioteques d’institut per saber quin fons han de tenir i com l’han de dinamitzar.\nTambé es presentaran dues propostes dirigides a la introducció de la lectura entre els més petits valorant la importància dels contes com a :\n– Eina educativa, en tant que afavoreixen el correcte aprenentatge de la llengua i l’adquisició de lèxic, els hàbits del saber escoltar o el valor de l’empatia;\n– Com a eina per treballar la intel·ligència emocional, perquè ajuden a posar nom i a identificar les emocions que senten i viuen tant els personatges com els oients;\n– Com a mitjà que afavoreix la imaginació, eina essencial per a esdevenir persones creatives, flexibles i àgils davant les diferents situacions i complexitats de la societat actual.\n*Dimecres 28 d’abril a les 18 h\n“La biblioteca de l’institut: lectures i propostes de dinamització”\nA càrrec de Marta Cava, bibliotecària i formadora. Actualment treballa com a bibliotecària a l’INS Premià de Mar i a la biblioteca de l’Associació de Mestres Rosa Sensat Criteris a tenir en compte per la selecció de títols en una biblioteca d’institut (des de les més comercials fins a les perles més desconegudes), i com dinamitzar aquest fons.\n*Dimecres 12 de maig, a les 18 h\nExplica’m un conte: taller de literatura per famílies (3 a 12 anys)\nTaller per cercat eines que ajudin en el desenvolupament emocional, cognitiu i motor dels més petits.\n*Dimecres 9 de juny, a les 18 h\nLa biblioteca dels nadons (0 a 3 anys)\nA càrrec de Montse Colilles\nPer donar resposta a preguntes que sovint es fan les famílies quan arriba un nadó i la relació que ha de tenir aquest amb la lectura.\nLes activitats es realitzaran per la plataforma Zoom.\nCal inscripció prèvia mitjançant correu electrònic a: badabiblios@gmail.com.\nLa voluntat de la Xarxa Municipal de Biblioteques de Badalona és que a partir del mes de setembre s’iniciï la segona part d’aquest cicle, que girarà al voltant del conte com a mitjà de transmissió de la cultura d’un poble.\nLes llegendes mostren l’essència d’una cultura, la manera d’entendre el món. També es tractarà sobre les noves formes de transmissió digital i altres recursos com els laboratoris de lectura i “bibliolabs”.


En Marc ha patit parades policials només per ser d'origen africà.\nAquesta persona ha donat el seu testimoni a SOS Racisme, dins la seva campanya ‘Pareu de parar-me’, per denunciar identificacions policials de caràcter racista.\nHas ofert el teu testimoni per a la campanya 'Pareu de parar-me' de SOS Racisme. Què t’ha passat per ser d’origen africà?\nSóc adoptat i tinc arrels africanes. Recordo que estava amb el meu pare que és blanc a la Rambla Catalunya i la policia em va parar cridant: “Els papers!”. Recordo que estava espantat i no tenia la seguretat que tinc ara. El meu pare tampoc sabia què passava i la policia li va dir: “Vostè, senyor, marxi tranquil”. El meu pare va dir: “Aquest és el meu fill!”. La policia, enlloc de disculpar-se amb mi, es va disculpar amb el meu pare.\nAquesta és la primera vegada que la policia t’ha parat?\nNo! Ni la primera ni l’última. Hi havia una època que em paraven per identificar-me cada dia, no et sabria dir el nombre de vegades que m’han parat per ser negre... no les he comptat. També m’han parat fora d’aquí. Un grup d’agents va pujar a un autobús de camí a Berlín i només ens va demanar el DNI a mi i a un altre noi negre. Sense dissimular ni res!. I no t’acostumes mai.\nT’han parat a més llocs?\nSí, a l’aeroport. Em vaig negar a identificar-me però al final ho vaig haver de fer, m’hi vaig veure obligat... També m’han seguit en supermercats. L’home de seguretat del súper estava pendent de mi tota l’estona, d’una manera molt descarada. Quan li vaig demanar què passava es va posar a la defensiva.\nQuines sensacions et produeixen aquestes identificacions racistes?\nAquestes situacions són continues i em creen molt malestar. Sovint haig de respirar profundament i pensar que formen part de la manera de ser d’aquest país. Aquestes identificacions són molt incòmodes i et fan estar en alerta permanent, com si t’haguessis de defensar per tenir un altre color de pell.\nTu ets d’aquí...\nSí, clar, jo sóc d’aquí i no tinc cap problema identitari però aquestes situacions t’acaben fent pensar que allò que més importa és com et veu la gent i no qui ets o com et sents. Quan dic: “però sí sóc d’aquí!”, veus que la policia no et fa cas, no t’explica els motius pels quals t’ha parat ni tampoc s’identifica... Al final, aquestes situacions et fan sentir que no acabes de ser d’aquí. Tot això li passa a moltíssima gent que, com jo, té un altre perfil ètnic.\nAbans has comentat que no has comptabilitzat la quantitat de vegades que t'han identificat... Ho has incorporat com un fet normal en el teu dia a dia?\nÉs que ho és. Que la policia em pari per ser africà forma part del meu dia a dia. I no només això. Quan vas a seure a l’autobús, pel carrer, el metro... El meu pare tenia un despatx a Rambla Catalunya amb Rosselló. Jo hi anava sovint. Sempre tenia la sensació de sentir-me estrany per estar passejant per aquesta zona. Com si aquell no fos el meu lloc, com si no pogués estar per aquesta zona...\nQuins mecanismes utilitzes per intentar que aquestes situacions no et facin mal o per protegir-te?\nCadascú intenta fer allò que pot. No hi ha una fórmula única. A més, pot ser que un recurs et funcioni per una cosa però per a una altra no. Penso que allò més important és estar informat sobre si aquest tipus d’identificacions que fa la policia són legals o no, què pot o no pot fer algú de seguretat o sigui qui sigui.... de totes maneres, m’ha passat tantes vegades que igualment ho tens al cap. Penses que et tornarà a passar en qualsevol moment o que si hi ha algun control jo no me n’escaparé... També depèn molt del dia, de com et trobes, de què estàs disposat a fer...\nI tu, què estàs disposat a fer o com denuncies aquestes situacions?\nLes meves eines ara són negar-me o demanar explicacions. Però si et negues a ser identificat has d’estar preparat a passar una nit al calabós. Està clar que si em para la policia no aniré a la pròpia policia a denunciar... tampoc hi confio i no crec que serveixi de res. És millor denunciar a través de les xarxes.\nQuè podem fer les persones blanques per ajudar?\nJo crec que res, no ens podeu salvar. Inclús, també, podeu acabar tenint problemes si dieu alguna cosa a la policia... Però sí que podeu estar informades sobre aquesta realitat. Saber què passa i empatitzar. Hauríem de tenir tots plegats més educació, ser més intel·ligents, veure més enllà.\nxenofòbia, sos racisme, drets humans i desigualtat, mediació i cohesió social


Càtedres de la UdG > Conferència sobre "Hi ha vida després de la mort?"\n22 d'abril 2022\n13/05/2022, 18 h. al Museu d'Història-Monestir de Sant Feliu de Guíxols\nConferència sobre "Hi ha vida després de la mort?" a càrrec del Dr. Manuel Sans Segarra (Cap de Cirurgia General i Digestiva de l'Hospital Universitari de Bellvitge i Professor de Cirurgia de la Universitat Central de Barcelona)\nPresentació a càrrec del Dr. Josep Vilaplana (President del Col.legi Oficial de Metges de Girona)\nS'explicaran vivències i experiències viscudes per malalts diagnosticats de mort clínica i que els metges recuperen amb mesures de reanimació cardiorespiratòria. Descripció de primera mà, totalment objectiva de l'experiència personal del Dr. Sans recollida durant anys en la seva vida professional. També es farà una revisió de la bibliografia mundial sobre el tema i es comentaran les possibles justificacions científiques d'aquests fenòmens, així com l'impacte que condicionen sobre la personalitat dels malalts.\nCicle de conferències Salut i Societat\nVídeo de Jornada Tècnica: Els peixos com a indicadors ecològics a les conques del Besòs i la Tordera


Infosalut - La incidència de COVID-19 a les Balears continua a la baixa\nArticle anterior Compra de 15 ultracongeladors per a les vacunes de la COVID-19\nArticle següent COVID-19: Dispositiu extraordinari de proves pel pont de desembre\nLa incidència acumulada de la COVID-19 en els darrers 14 dies en el conjunt de les Illes Balears continua la tendència a la baixa en els darrers 7 dies i passa de registrar 247,8 casos per cada 100.000 habitants la setmana passada a 212,4.\nAixí es recull en l’informe 27 del Servei balear d’Epidemiologia que es publica aquest divendres i que recull informació fins al 24 de novembre. Totes les illes continuen registrant descensos en les incidències, excepte Formentera, on s’han detectat 6 casos la setmana passada, mentre que l’anterior varen ser 4 (passa d’una IA14 de 57,8 a una de 82,6 casos per 100.000 residents).\nAixí mateix, entre les dades facilitades en aquest estudi figuren les taxes d’incidència acumulada per municipis i per zones bàsiques de salut. Aquestes dades poden variar respecte de les que ofereix cada dia la Conselleria de Salut i Consum i que tenen com a referència la positivitat de les proves PCR i d’antígens, indicador que també es considera vàlid per tenir informació diària de l'evolució de la pandèmia de COVID-19.\nPer municipis, el que es manté amb una incidència més alta per cada mil habitants (comptant el total de casos registrats fins al 18 de novembre i incloent-hi els diagnòstics en geriàtrics) és el municipi mallorquí de Sant Joan, amb 52,66; seguit d’Eivissa, amb una taxa de 34,75; Montuïri, amb 33,65; Ariany, amb 31,11, i Palma, amb 27,64 casos. Cal dir que tant en el cas de Sant Joan, Montuïri i, en menor mesura, Palma i Eivissa, han patit brots importants en les residències que han disparat la incidència. Per contra, els menys afectats continuen sent Fornalutx (0), Ferreries (1,26), es Migjorn (1,42) o Estellencs (3,17).\nPer zones bàsiques de salut, el Servei d’Epidemiologia fa una comparativa entre els diagnòstics de la setmana de l’11 al 17 de novembre i la del 18 al 24 de novembre , en què es constata que el nombre de casos diagnosticats baixa en 34 ZBS, puja en 22 i en 2 es manté igual.\nEn nombres absoluts, la que més ha baixat el nombre de casos ha estat Nuredduna-Artà, on d’una setmana a l’altra s’han registrat 26 casos menys: de 31 detectats de l’11 al 17 de novembre als 5 diagnosticats del 18 al 24 de novembre. Ha passat d’una incidència setmanal de 3,8 casos per 1.000 habitants a una de 0,61. També destaca la reducció a Arquitecte Bennàzar, on s’ha passat de 53 positius a 29 d’una setmana a l’altra, 24 casos menys.\nContràriament, on més ha augmentat la incidència setmanal –en nombres absoluts- ha estat a la zona bàsica d’Andratx, amb 30 casos més: de 9 detectats entre l’11 i el 17 de novembre als 39 confirmats del 18 al 24 de novembre. De fet, aquesta zona registra ara per ara la taxa setmanal més elevada de l’arxipèlag: 3,38 diagnòstics per cada 1.000 habitants.\nEn total, des de l’inici de la pandèmia i fins al 18 de novembre, el Servei balear d’Epidemiologia ha validat 23.906 diagnòstics positius de SARS-CoV-2 a la comunitat (3.417 a Eivissa, 164 a Formentera, 19.575 a Mallorca i 750 a Menorca), un 72 % (17.219) dels quals han presentat símptomes, mentre que un 28 % (6.687) han estat asimptomàtics. 238 han estat catalogats com a casos arribats d’altres comunitats autònomes i 148 importats d’altres països. 948 han estat usuaris de residències geriàtriques i 1.145, sanitaris. 405 defuncions han estat validades com a causa de la COVID-19 fins que es va tancar l’elaboració d’aquest informe, 162 de les quals corresponien a persones que vivien a residències.\nL’informe d’Epidemiologia també fa una anàlisi completa del perfil de persones afectades per la COVID-19 des de l’inici de la pandèmia: estableix que la malaltia ha afectat pràcticament igual dones (12.211 casos, 51 % del total) i homes (11.695 casos, 49 % del total) i que, per grups d’edat, els més nombrosos són les persones d’entre 40-49 anys (4.299), seguits dels de 30-39 anys (4.206) i de 20-29 (3.838). Del total de casos detectats el mes de novembre, la meitat (50 %) tenien entre 20-49 anys, un 22,3 % tenien entre 50 i 69 anys, un 17,7 % eren menors de 19 anys i un 10 % majors de 70 anys.\n375 brots detectats\nL’informe 27 elaborat pel Servei balear d’Epidemiologia ofereix informació àmplia sobre brots —agrupacions de 3 casos o més de COVID-19. Fins a la publicació de l’estudi, a les Illes Balears se n’han detectat fins a 375 des que va començar la pandèmia a les Illes Balears, 43 la darrera setmana, i 130 amb investigació encara oberta. En total, s’han diagnosticat 2.840 casos positius associats (aproximadament el 12 % del total). Un 30 % dels brots (111) varen ser d’àmbit familiar, un 26 % (99) d’àmbit mixt, i un 17 % (64) varen ser originats a causa de reunions socials. En 365 brots el cas primari era autòcton. La mitjana de casos per brot detectat a les Illes ha estat de 8 positius: els mínims han registrat 3 casos i el màxim (cas de residència geriàtrica) va tenir 94 casos associats.\n[Font: Conselleria de Salut i Consum. 27/11/2020]


El Govern destinarà "immediatament" 2,9 MEUR de la subhasta d'immobles d'herències a comprar habitatge de lloguer social - Diari Jornada\nLa Generalitat recapta un total de 3,8 MEUR amb la venda pública de 27 habitatges intestats després que s'hagi retardat una hora i mitja la licitació per la protesta d'Aturem la Subhasta\nEl Govern destinarà "immediatament" 2,9 MEUR de la subhasta d'immobles d'herències a comprar habitatge de lloguer social\n| 05 de jul, 2018 - 19:05\nEl Govern destinarà "immediatament" 2,9 milions d'euros de la venda pública d'immobles d'herències sense testament a comprar habitatge de lloguer social. Ho ha concretat aquest dijous el director general de Patrimoni de la Generalitat, Francesc Sutrias, després de la subhasta de 46 habitatges intestats que ha acabat amb la venda de 27 immobles per un total de 3,8 milions d'euros. Segons ha dit Sutrias, els 2,9 milions de la venda de 16 dels immobles (13 habitatges, un local, un estudi i un pàrquing) es destinaran a la compra d'uns 30 o 40 habitatges de lloguer social. El director general de Patrimoni ha assegurat que la resta, 900.000 euros dels 11 habitatges restants, també es dedicarà a la compra d'habitatge social però més endavant ja que són propietats amb actius pendents de liquidar. A la subhasta d'aquest dijous hi han assistit al voltant de vuitanta licitadors que han presentat 156 ofertes per a 27 dels 46 lots que el Govern ha posat a la venda. La subhasta ha començat amb una hora i mitja de retard per la protesta que ha convocat la plataforma Aturem la Subhasta per impedir l'entrada dels ofertants.\nA banda, en un principi, la subhasta era de 47 immobles però la Generalitat va retirar temporalment, el passat 12 de juny, l’edifici situat al carrer Llibreteria número 16 a l’espera de rebre un informe tècnic dels departaments de Cultura i d’Empresa i Coneixement de la Generalitat, ja que es tracta d’un edifici singular i emblemàtic que gaudeix d’una especial protecció, donades les seves característiques arquitectòniques.


La neu d'aquesta nit i matinada agafa a Rubí però provoca poques incidències - Ajuntament de Rubí\nLa neu d'aquesta nit i matinada agafa a Rubí però provoca poques incidències\nLa neu d'aquesta nit i matinada agafa a Rubí però provoca poques incidències L’afectació més important es troba a les urbanitzacions, sobretot al bus de la Línia 3 https://www.rubi.cat/ca/ajuntament/comunicacio/sala-de-premsa/notes/la-neu-daquesta-nit-i-matinada-agafa-a-rubi-pero https://www.rubi.cat/@@site-logo/ajuntament-de-rubi.svg\nL’afectació més important es troba a les urbanitzacions, sobretot al bus de la Línia 3\nRubí s’ha despertat aquest matí coberta de neu, tot i que pocs centímetres. L’afectació més important ha estat cap a les urbanitzacions, especialment Castellnou i Sant Muç, tot i que s’està treballant per eliminar els problemes de circulació a la zona. L’autobús de la Línia 3 té dificultats per a realitzar tot el recorregut a Castellnou i s’està tirant sal pels carrers afectats i també per alguns punts del casc urbà amb més problemes. Durant el dia d’avui i la nit es continuarà aplicant les mesures preventives perquè, tot i que la previsió del Servei Meteorològic de Catalunya és que deixi de ploure i de nevar les pròximes hores, les temperatures continuaran sent molt baixes i hi ha risc de gel. Per tant, es recomana precaució a la població, sobretot a la nit i les primeres hores del matí.\nContinua activat el NEUCAT en fase d’alerta\nA Rubí continua activat en fase d’alerta el Pla Especial d’Emergències per Nevades a Catalunya (NEUCAT) pel risc de nevades de forma abundant a cotes mitjanes i amb menor intensitat en cotes baixes, on habitualment no neva, i les afectacions que se’n puguin derivar. La previsió indica que durant aquest matí deixi de ploure i de nevar.


Notícies - Drivania implementarà una aplicació per contractar cotxes a qualsevol punt del planeta de forma immediata\nDrivania implementarà una aplicació per contractar cotxes a qualsevol punt del planeta de forma immediata\nDrivania, premiada per la patronal PIMEC, prepara l'ampliació de la seu (18/jun/07)\nSant Cugat acollirà la seu de l'empresa de lloguer de cotxes Drivania (18/abr/07)\nDrivania ofereix cotxes de luxe amb xofer\nel 4/mar/11 Acn / Núria Juanico Economia PDF\nL'empresa santcugatenca Drivania incorporarà una aplicació per a 'smartphones' per contractar un cotxe gairebé a temps real i saber el cost del servei des de qualsevol punt del planeta. La companyia de lloguer de vehicles aposta així per l'ús de les noves tecnologies a través del telèfon mòbil amb l'objectiu d'oferir un servei immediat i eficient.\nDrivania ha dissenyat el Routebox, una aplicació que incorpora un geolocalitzador per contactar de forma gairebé immediata amb un cotxe de lloguer. A més, aquesta eina tecnològica calcula el preu exacte del servei d'acord amb la disponibilitat de vehicles i aprofitant les relacions que l'empresa manté amb uns 2.000 xofers repartits per tot el món.\nMitjançant aquesta aplicació, el geolocalitzador determina la posició del client i la dels xofers i busca la millor combinació d'espai i temps per fer el lliurament del vehicle en el menor termini possible. A més, l'aplicació informa al passatger del temps aproximat d'espera.\nHo ha explicat un dels fundadors de la companyia, Osvald Martret.\nHem creat un sistema que calcula qualsevol servei a qualsevol lloc del món. Podem donar un preu exacte per un itinerari fet a mida segons la disponibilitat.\nL'empresa santcugatenca Drivania ofereix vehicles de gamma alta als clients, la majoria alts directius d'empreses que disposen de poc temps per fer les seves gestions. La companyia, que està present en 450 ciutats dels cinc continents, té previst reforçar la seva presència als països del centre de l'Àfrica.\nWeb de Drivania


El bloc de la Laia Gomis: gener 2006\nEncara no fa quinze dies que en aquest mateix espai destacava el triomf d'una dona, concretament de Michelle Bachellet a les eleccions de Xile. Avui, aquest petit comentari el dedicaré a Tarja Halonen, actual presidenta de Findlàndia, càrrec que revalidarà durant sis anys més gràcies als excel·lents resultats electorals que ha aconseguit al seu país.Ja en el meu primer article apuntava sobre l'avenç de les dones en l'àmbit polític. Afortunadament, en el meu municipi una dona ocupa l'alcaldia, Helena Arribas, acompanyada d'un excel·lent equip de govern en el qual cal destacar la presència de dues dones més, concretament parlo de Belén Alcón, regidora de cultura i d'educació, i Pepi Pérez, la qual ocupa la regidora d'Hisenda. No obstant, a la resta de grups polítics que tenen representació al consistori vendrellenc aquesta tendència no es manté. Convergència i Unió entre els seus vuit regidors tan sols podem trobar una dona, mentre que el Partit Popular, Esquerra Republicana i Plataforma per Catalunya estan composats integrament per homes. Si de l'àmbit municipal em trasllado a l'autonòmic, constanto que de les 16 conselleries tan sols 5 dones estan estan al capdavant de les mateixes, curiosament tres de les anteriors són membres del PSC, concretament parlo de Montserrat Tura (Consellera d'Interior), Marina Geli (Consellera de Salut) i Caterina Mieras (Consellera de Cultura), mentre que ERC té les dues restants, Marta Cid (Consellera d'Educació) i Anna Simó (Consellera de Benestar i Familia). Encara ens trobem lluny de l'equiparació plena però la xifra d'un 31% que suposa la representació de les conselleres ha de ser un punt de partida per aconseguir la plena equiparació. Per evitar allargar-me excessivament només destacar el pas de gegant que en el nostre país va tenir lloc quan el president Zapatero va formar el seu govern paritari, integrat 50% per homes i 50% per dones, sense que la discriminació hi tingués lloc. No podria acabar aquest comentari, que pretenia ser breu i m'he allargat de manera exagerada ja que és un tema que dóna per molt, parlant sobre l'Estatut. No fa massa dies, una diputada publicava en el seu blog una reflexió molt interessant i com guarda una estreta relació amb el contingut del present text he decidit incloure-la. El nombre total de dones de la Delegació del Parlament a la Comissió Mixta Paritàtia del Congrès dels Dipuats, es queda per sota del 30% , destacantque l'únic partit que sobre passa la xifra anterior és el PSC el qual s'apropa al 50% quedan tan sols cinc punts per sota. Molts són els que creuen que parlar de l'etern debat de la paritat és perdre el temps, que es tracta d'un tema instrascendent, sense importància i un recurs que les dones sempre emprem. Els primers que difonen aquestes tesis són aquells que estan en contra que les dones puguin ocupar càrrecs públics i molts són presoners d'una època que fa molts anys que va passar a la història. Ha plogut molt des d'ençà, en un primer moment les dones ni tan sols teníem dret a sufragi actiu i en ple segle XXI les coses han canviat molt ja que la dona, no tan sols té garantit el dret de sufragi actiu sinó també el passiu, és a dir, el dret a ésser escollides en unes eleccions i així esdevenir en representants dels ciutadans ocupant una regidoria, l'alcaldia, una conselleria, un ministeri o per què no arribant a la presidència del país com Michell Bachellet i Tarja Halonen. posted by Laia Gomis @ 12:48 a.m. 1 comments\nDia sí i dia també l'ex-president del govern, José María Aznar, dedica un espai del seu preuat temps d'oci a criticar a José Luis Rodríguez Zapatero. És una pràctica obessiva, quan parla de l'actual executiu la ràbia i l'odi s'apoderen dels termes que pronuncia. Recordo les dures crítiques que rebia quan abans de ser president del govern, Zapatero, era el cap de l'oposició. Des de les files populars no s'estalviaven les mofes i les burles, mostrant una gran manca de respecte i perquè no dir-ho d'educació vers una persona que no volia caure al mateix joc que ells.Primer van titllar a Zapatero de Bambi, inspirant-se en el clàssic de Walt Disney però sembla que actualment han passat del gènere de la fantasia i s'han traslladat fins a un best-seller dels nostres dies, Harry Potter. No sé ells, però l'únic aprenet de bruixot que conec jo és aquest especial personatge creat per JK Rowling.\nposted by Laia Gomis @ 3:14 p.m. 0 comments\nQuan l’horrible so del despertador ens fa obrir els ulls, el primer que pensem és la possibilitat de restar tan sols cinc minuts més dins del llit. Enmig dels forats de la persiana constatem que l’enllumenat públic està encès i la lluna encara no ha donat pas al sol però la jornada laboral no pot esperar. Els més atrevits es lleven d’un salt, altres ens ho pensem més però després de donar moltes voltes, rondinar i lamentar-nos, no tenim escapatòria i ens acabem aixecant del llit. Dilluns, quarts de vuit del matí, el record del cap de setmana inoblidable et fa néixer una sensació particular, només esperes que arribi el proper divendres a la tarda. Abans de començar a treballar, una visita imprescindible, la màquina de cafè, espai per excel·lència on neixen diversos comentaris, crítiques i opinions respecte les darreres notícies que ofereix l’actualitat. Mig adormida, perquè negar-ho, sempre procuro escoltar aquelles impressions més repetides i comentades, a vegades gràcies a elles aconsegueixo despertar-me, quan no és així sempre em recomanen una tertúlia de la cope o la lectura d’alguns editorials d’importants diaris, sense cap mena de dubte, tenen efectes immediats. Sorprenentment una senzilla expressió de l’estil, “Avui t’has llevat amb el peu esquerra” dirigida directament vers la meva persona em fa despertar de cop.Una acció molt simple com suposa llevar-nos del llit és objecte d’una subtil crítica política, d’una manera tímida i barrejada amb un component que sempre funciona, la tradició, es dóna a entendre que aquell que es lleva amb el peu esquerra tindrà tot el dia creuat. Sempre m’he preguntat per què el responsable del malestar ha de ser el peu esquerra i no el dret. L’esquerra des del moment en que es llevem és vista com a quelcom negatiu, relacionada amb el mal humor i mal caràcter.No obstant, aquesta qüestió no va quedar aquí ja que arrel d’aquest comentari que podria semblar anecdòtic vaig estar reflexionant sobre aquest tema i em vaig adonar de la nombrosa presència de la dreta en el desenvolupament de la nostra vida. De camí cap a casa, vaig recordar la màxima que tots aprenem quan anem a l’autoscola, sempre hem de circular pel carril de la dreta quan anem per l’autopista. Quina casualitat, la dreta de nou és converteix en un símbol de correcció. Acte seguit, abans de sortir de l’autopista, també per la dreta, vaig reduir la velocitat i quan vaig canviar de marxa vaig adonar-me que ho feia amb la mà dreta, de la mateixa manera que amb el peu dret accionava dos pedals, el fre o l’accelerador mentre que el peu esquerra tan sols té una funció secundària. Quan vaig arribar a casa, em vaig trobar amb uns amics que tenien un nen petit, a banda de parlar amb ells tranquil·lament, el nen esperava impacient la meva arribada perquè volia pintar i sabia que jo sempre li donava els colors. No vaig trigar ni dos minuts en donar-li els instruments que necessitava, tot just començava a aprendre a agafar els colors per pintar però estava entossudit en fer-ho amb la mà esquerra. Els seus pares no sabien com treure-li aquest “mal costum” tal com ells el denominaven, repetien constantment que els colors s’agafen amb la mà dreta però ell es feia el sord. Després del dia que havia viscut els hi vaig plantejar que tenia de dolent que ho fes amb l’esquerra i no van saber respondre la meva qüestió.Tanmateix, quan vaig pujar a la meva habitació per posar-me a estudiar, vaig obrir un dels molts llibres que tenia sobre la taula i vaig constatar que la dreta ens inunda en molts àmbits de la nostra vida però n’hi ha un que se li escapa. La cultura resta en possessió exclusiva de l’esquerra perquè curiosament els llibres sempre s’obren vers aquesta direcció. Article publicat al Diari Baix Penedès, 27/01/06 Laia Gomis\nposted by Laia Gomis @ 10:38 p.m. 0 comments\nEl passat dilluns 16 de gener, l’Auditori Pau Casals va quedar petit davant el nombrós públic assistent a l’acte d’homenatge a Joan Reventós. Tot i ser un dia plujós i laborable, molts vendrellencs i baixpenedesencs no van deixar passar l’oportunitat de recordar una insigne persona com era en Joan.A vegades, una té la sensació que en el nostre país, les persones que més han treballat en la seva construcció no són reconegudes tal com s’ho mereixerien. És fàcil que aquestes persones caiguin en l’oblit perquè acostumen a no ser amants del protagonisme, sempre estan lluny dels mitjans de comunicació i dels flashos de les càmeres, prefereixen situar-se en una segona línia però a l’hora de treballar si les busques sempre estan al capdavant, es marquen un objectiu i empren totes les hores necessàries, moltes d’elles robades de la dedicació familiar i de l’oci personal, amb l’única finalitat de cercar-lo. Precisament, en Joan Reventós era un d’aquests. Primer va ser la lluita clandestina durant el franquisme la qual duia sempre una companya de viatge indesitjable, la presó. En una època on ningú es plantejava el restabliment de la democràcia en Joan quan constatava que el dictador tenia els dies comptats, el perseguia el neguit sobre com s’hauria de dur a terme la implantació d’aquesta. Mentre durava l’agonia dels darrers mesos del règim franquista, en Joan va prendre una posició determinat i clau per la unió del socialisme català, el secret no va ser cap altre que un terme repetit fins a la sacietat aquests dies, el consens. Les primeres eleccions democràtiques van suposar el seu primer triomf electoral, i amb elles va venir el compliment de la seva promesa electoral, restablir el govern legítim de la Generalitat que es trobava a l’exili i el retorn del president Tarradelles. Sense la valuosa tasca que en Joan Reventós va desenvolupar per fer possible aquesta promesa, les famoses paraules del president Tarradelles “Ciutadans de Catalunya, ja sóc aquí” molt probablement no s’haguessin arribat a pronunciar mai. Uns anys després, en Joan es convertiria en l’ambaixador espanyol a París, gràcies al seu treball incessant, les relacions entre França i Espanya van quedar restablertes i lluny quedava l’època plagada de reticències entre ambdós països. En darrer lloc, esmentar que també va ocupar la presidència del Parlament de la Generalitat, a més d’ésser diputat al Parlament de Catalunya i al Congrés dels Diputats. Aquestes tan sols són algunes pinzellades sobre les nombroses activitats polítiques que va dur a terme Joan Reventós, sóc conscient que pel camí me’n deixo moltes però desitjaria aprofitar les darreres línies que em resten abans d’acabar el present article parlant sobre la vessant humana del Joan Reventós.En Joan sempre va estar al costat dels ciutadans, si te’l trobaves pel carrer el podies aturar i conversar tranquil·lament amb ell. No era una persona que marqués una línia divisòria entre ell i els ciutadans, sinó més aviat al contrari, passejant pels carrers de la nostra vila o per les nostres platges era un més entre nosaltres. Pot semblar anecdòtic però quan anava a veure castells defugia dels balcons, preferia estar entre els castellers a la plaça, donant suport i animant a la colla, fent pinya. Si algun tret el caracteritzava era la seva tossuderia intel·ligent, a simple vista poden semblar mots antagònics però no ho són ja que ell sempre sabia fins on podia arribar, coneixia els límits amb gran deteniment. Acompanyada d’aquesta trobem el preuat valor de l’autocrítica, la qual s’acostuma a trobar faltar entre l’actual classe política, l’inconformisme el va acompanyar fins els darrers dies de la seva vida, per ell les coses mai estaven prou ben fetes, sempre es podien millorar. A més, en Joan era un amant de l’escriptura i la lectura, les seves obres poètiques sempre les signava amb un pseudònim, Pere Oliva. En una entrevista, ell mateix exposava el significat d’aquest, Pere era el seu nom de guerra i Oliva provenia per la passió que tenia vers l’arbre que proporcionava aquest fruit, l’olivera.La seva important i extensa trajectòria política va ser clau pel nostre país i per aquest fet mereix no ésser oblidada però allò que sempre seguirà persistent entre nosaltres és l’immens bagatge social, cultural i per sobre de tot humà que el Joan ens va deixar. Article publicat al Diari del Baix Penedès, 20/01/06Laia Gomis\nposted by Laia Gomis @ 3:32 p.m. 2 comments\nMichelle Bachelet serà la presidenta de Xile, l'escrutini gira entorn del 67% però els resultats són clars, obté el 53,22% dels vots davant del 46,77% que obté el seu adversari. El dretà Piñera no ha dubtat en felicitar a la futura presidenta Bachelet quan ha conegut les xifres proporcionades pel Ministeri del Interior.Per primera vegada a la història, una dona arribarà a la presidència d'un país del continent americà. Només un 4,4% dels 226 països i territoris de la Terra estan avui dia sota la direcció de dones democràticament elegides. Sense cap mena de dubte, Bachelet marcarà un abans i un després en l'activitat política al seu país, i de retruc, ha trencat el domini masculí a Amèrica. Per conèixer amb major deteniment quin és el seu programa de govern, la pàgina web següent és de gran utilitat: http://www.michellebachelet.cl/m_bachelet/ambientes/0/\nposted by Laia Gomis @ 1:14 a.m. 0 comments\nEl jersei és una peça de vestir imprescindible a qualsevol dels nostres armaris durant el període hivernal, a més si sortim al carrer sense ell no dubtarem en anar-lo a buscar ja que les temperatures així ho reclamen. Ara bé, mai hagués imaginat que una peça de roba com aquesta es convertiria en l’objecte de totes les mirades durant la visita que el president electe de Bolívia, Evo Morales, va realitzar al nostre país la setmana passada.Les recepcions oficials que qualsevol president de govern efectua amb els seus homòlegs es caracteritzen pels innumerables actes protocol·laris, tot està estudiat i determinat al mil·límetre evitant improvisacions no desitjades. Precisament, la darrera visita no va ser pas una excepció però quan el president electe de Bolívia va baixar del cotxe per entrar al Palau de la Moncloa, els flashos no van deixar de disparar. Molts van ser els que es van sorprendre quan van veure el futur president de Bolívia sense trajo, havia preferit uns pantalons de pinça i una “chompa” (jersei de colors variats amb ratlles amples, tradicional de l’Amèrica Llatina) sota la qual s’amagava una camisa d’un to clar.La llum d’alarma es va encendre ràpidament, les crítiques dirigides a Evo Morales pel seu vestuari van ser objecte de diverses tertúlies buides de contingut. Tots els membres d’aquestes tenien el dret d’insultar i faltar al respecte a una persona escollida democràticament pels ciutadans bolivians pel simple fet de no dur trajo, una actitud llastimosa. No obstant, cada dia em sorprèn menys escoltar actituds com l’anterior perquè tinc la percepció que totes les actuacions que efectua un sector determinat de la nostra societat estan legitimades i en el moment que algú es pronuncia en contra d’aquestes, és quan apareixen els vulneradors de la llibertat d’expressió.Al marge d’aquesta qüestió, els judicis de valor realitzats abans de conèixer en profunditat a una persona sempre resulten perillosos ja que allò que popularment es denomina com intuïció acostuma a fallar amb relativa facilitat. Tanmateix, el més sorprenent de la qüestió és que la crítica aferrissada no es dirigeix directament vers les discrepàncies que podrien sorgir respecte l’ideari polític d’Evo Morales ni tampoc sobre els seus compromisos electorals, sinó l’objecte és un jersei.Segurament, si en comptes de ser el president de Bolívia el que va optar per posar-se un jersei hagués estat el president dels Estats Units, George W. Bush, probablement els mitjans de comunicació haurien recollit la notícia anterior com una innovació i un estil a potenciar entre els líders mundials per trencar la fredor i la simplicitat dels trajos. En canvi, com no ha estat així, s’ha de donar el tomb a la notícia explicant-la des de la vessant que considera aquest fet com un protocol inadequat.La “chompa” d’Evo Morales és tot un signe de valentia, els colors que conformen el teixit del jersei no només trenquen amb la tradicional barreja del blanc i del negre, tonalitats típiques que sempre llueixen els presidents del govern sinó que va més enllà. Els colors vius i variats són el símbol de la diversitat dels països del Tercer Món i amb aquest jersei Evo volia deixar palès l’orgull que sent de formar part de l’ètnia aimara, una de les més antigues de l’Amèrica Llatina, parlem doncs del intens orgull indígena compatible amb el profund sentiment democràtic que té el futur president de Bolívia. En darrer lloc, voldria fer meves les paraules pronunciades per un assessor de comunicació: “Evo Morales es tracta d’un senzill home amb jersei...però president del seu país” Article publicat al Diari Baix Penedès, 13/01/06 Laia Gomis\nposted by Laia Gomis @ 8:54 p.m. 0 comments\nEn una societat en la qual l’esport nacional és el consumisme cal no menysprear la importància que té la publicitat a efectes pràctics en l’increment de vendes registrades aquests dies. L’arribada de les festivitats nadalenques s’aprecia a principis de desembre quan les marques comercials s’afanyen a promocionar els seus productes. De sobte, els espots publicitaris de perfums, colònies, torrons, caves o bombons inunden tots els canals televisius. Els anuncis sempre van dirigits als consumidors potencials, i és per aquest motiu que no cal oblidar un col·lectiu que tot i la seva curta edat es troba al centre de totes les atencions publicitàries, els infants.Tots coneixem el tarannà dels més petits de la casa, sempre desitgen tot allò que veuen als aparadors de les botigues o a les extenses revistes de joguines que en aquesta època no falten a cap les cases. I precisament, no fa massa dies que em va caure una revista de joguines a les meves mans i em va sorprendre la distribució en la qual es trobaven les joguines. Sense cap mena de dubte, no es tractava d’una classificació aleatòria sinó que tenia una raó de ser, probablement molt més estudiada del que alguns ens pensem.En primer lloc, vaig poder constatar que apareixien les joguines pels nadons, els colors harmoniosos acompanyaven totes les fotografies. Després hi havia una secció dedicada única i exclusivament a les nenes, on el rosa era el color predominant acompanyat de la gran varietat de nines, cuinetes i electrodomèstics. Aquests últims reproduïen fidelment la funció que desenvolupen a la vida real. Vaig seguir fullejant la revista i em vaig trobar amb la secció de nens, on els cotxes, les motos, els camions i els ninots de guerra eren els protagonistes, en canvi, els colors escollits eren molt més agressius. I per acabar, hi havia una secció on s’hi podien trobar trencaclosques, telescopis, jocs de taula...emprant la mateixa denominació que efectuava la revista seria diversos.Per un moment, vaig pensar que aquesta distribució no seria la seguida per la majoria de botigues de joguines sinó que havia tingut la mala sort de trobar-me amb una revista d’aquestes característiques. Encuriosida per aquesta qüestió vaig anar a cercar noves revistes i malauradament, totes seguien amb major o menor fidelitat la línia expressada anteriorment.Aquesta qüestió em va preocupar i molt ja que de manera implícita des de petits ensenyem als nostres infants a diferenciar les joguines per nens i les de nenes, què hi ha de dolent en què un nen jugui amb nines o una nena amb cotxes? Tanmateix, les nenes han d’interioritzar quin serà el rol que hauran de desenvolupar a la societat quan siguin grans. Elles han de tenir cura de les nines, portar-les a passejar, donar de menjar, canviar els bolquers i preocupar-se de totes les qüestions relacionades amb el desenvolupament de les tasques domèstiques ja que les cuinetes i les rentadores de joguina són un bon instrument per començar a aprendre. En canvi, els nens només s’han de preocupar de divertir-se, sense més. Aleshores quin sentit té l’enorme esforç que entre tots intentem dur a terme dia rere dia davant la conscienciació i la promoció de la igualtat de gènere si el nostre discurs va en una línia però a la pràctica als nostres fills els hi ensenyem just el contrari? Article publicat al Diari Baix Penedès, 05/01/06. Laia Gomis posted by Laia Gomis @ 8:33 p.m. 0 comments


La vida del trompetista de jazz Chet Baker a 'Born to be blue' - Teleponent\nInici Cultura DVD-BD La vida del trompetista de jazz Chet Baker a ‘Born to be...\nLa vida del trompetista de jazz Chet Baker a ‘Born to be blue’\nLa pel·lícula fuig dels estereotips habituals en produccions autobiogràfiques\nEthan Hawke en un dels moments de la pel·lícula\nFa poques setmanes Don Cheadle ens acostava a la biografia de Milers Davis, com un dels seus projectes més personals. Ara ens arriba un altre biopic, en aquest cas protagonitzat per Ethan Hawke, en un dels papers més treballats i complexos de la seva carrera. La pel·lícula narra la història del llegendari trompetista de jazz Chet Baker en els anys 60. La història se centra en l’època en la qual Baker comença a rodar una pel·lícula sobre ell mateix i s’enamora de la seva companya de rodatge, l’enigmàtica Jane (Carmen Ejogo). El conflictiu passat del músic torna per turmentar-ho, fins al punt que sembla que mai tornarà a poder ser capaç de compondre, però Jane ho repta a tornar a l’escena musical en contra de tots els pronòstics. En pel·lícules de pressupost ajustat cal destacar la química entre els actors i la fugida d’alguns dels estereotips amb els quals Hollywood s’acarnissa amb aquells als quals autobiografia. No serà dens, però és intens i s’agraeix.\nBont to be blue\nArticle anteriorFira de l’Oli i el Moviment Slow Food: la unió que fa força\nArticle següentEduard Fernández és Francisco Paesa, ‘El hombre de las 1000 caras’


Més de mil escolars gaudiran d'una sopa musical a La Sala Teatre | Ràdio Sabadell\n18.02.2019 13:24 Pere Gallifa\nLa Sala Miguel Hernández i l'Obra Social "la Caixa" han programat quatre representacions de l'espectacle Acaba't la sopa, amb la qual volen apropar la música als espectadors més joves de la ciutat. Una nena que no es vol acabar la sopa és l'excusa per endinsar més de mil escolars sabadellencs en melodies que van des de Bach i fins als Beatles. "Amb aquest fil conductor i dues ballarines, el que fan és apropar-nos a la música. A més, tenim un violí, un violoncel, un clarinet i un piano de cua a l'escenari, cosa que és un privilegi per apropar la música d'una manera molt directa als nens i nenes", explica la directora de l'equipament cultural, Eulàlia Ribera. Una proposta que també compta amb "un dossier pedagògic molt potent per treure tot el fruit d'aquest espectacle" que es pot consultar a la web de la Sala Teatre. Ribera també ha explicat que la Miguel Hernández ja va acollir aquest espectacle el 2015, i que ha tornat gràcies a la insistència dels centres escolars, que hi volien portar el seu nou alumnat: "L'aposta escènica, la qualitat musical, el treball pedagògic són molt importants i estan molt ben valorats", ha afegit.\nPer part de l'Obra Social "la Caixa", que fa anys que col·laboren amb La Sala, Aurora Verdugo ha assegurat que aquest vincle es mantindrà ben actiu per aportar propostes escèniques com aquesta a la nostra ciutat. "Aquest concert és un bon exemple de com promoure la música, el teatre i les arts en edats inicials és molt important per al desenvolupament personal dels nens i nenes i estem molt contents de participar-hi", ha garantit.\nLes funcions seran els dies 19 i 20 de febrer a la Sala Miguel Hernández i tindran un cost reduït de sis euros per a l'alumnat dels centres sabadellencs de la Concòrdia, Nostra Llar, Joan Maragall, Escola Pia, Escola del Sol, Mare de Déu de la Salut, Can Llong, La Floresta, Teresa Claramunt, Roureda i Creu Alta.


El Maresme es promociona a Fitur amb la nova marca turística | Consell Comarcal del Maresme\nInici Turisme El Maresme es promociona a Fitur amb la nova marca turística\nEl Maresme es promociona a Fitur amb la nova marca turística\nLa nova marca turística de la comarca: Costa de Barcelona-Maresme ha arribat a Madrid. Fins el 3 de febrer, els professionals que passin per Fitur, la Fira Internacional de Turisme, trobaran un còrner encapçalat per la nova marca que promociona els atractius turístics dels diferents municipis de la comarca.\nFitur és una fira professional i el públic s’interessa bàsicament pels allotjaments i les disponibilitats de cada territori. A banda d’aquestes informacions, el Maresme també hi aporta material complementari amb la finalitat que els interessats puguin disposar d’informació relativa a les diverses i variades activitats de les quals poden gaudir els turistes. Els visitants que s’acosten a l’estand del Maresme són atesos per empresaris del sector, per tècnics municipals i per responsables de les oficines de turisme de l’Alt Maresme (Calella, Santa Susanna, Malgrat de Mar i Pineda de Mar). Aquest personal, però, facilitarà informació turística de tota la comarca. Activitats a Fitur SICTED: Santa Susanna rebrà el dia 31, de mans de la Secretaria General de Turisme, el diploma que acredita el municipi com a destinació que ha treballat i ha certificat empreses al 2007 dins el Sistema Integral de Qualitat Turística en Destí (SICTED). Aquest any, s’està treballant a banda de Santa Susanna, amb Calella, Malgrat de Mar i Pineda de Mar perquè aquests municipis puguin aconseguir abans de l’estiu aquestes certificacions de les entitats adherides. El Consorci de Turisme del Maresme, Diputació de Barcelona i la Cambra de Comerç de Barcelona estan coordinant aquest projecte.\n–Destinació de Turisme Esportiu: Santa Susanna presentarà també el seu nou certificat, atorgat a finals d’any 2007 per Turisme de Catalunya, com a Destinació de Turisme Esportiu.\n–Marca de destí familiar: Calella, Malgrat de Mar i Pineda de Mar presentaran també les seves novetats entorn a la marca de destí familiar, així com les seves guies d’allotjament i informació més local.\nArticle anteriorEl Consell Comarcal vol impulsar l’artesania alimentària del Maresme


Els universitaris, en campanya contra les taxes\nEls universitaris, en campanya contra les taxes | A.D.\nDavid Fernàndez i Xavier Domènech donen suport a la vaga programada pels estudiants el 9 de maig\nper Abel Degà Redactor 24 d’abril de 2019 14:32\nEl divendres 9 de maig hi ha programada una vaga d'estudiants per tal de reclamar allò que fa tants anys que reclamen els universitaris: una rebaixa del preu dels seus graus. La campanya Iniciativa Legislativa Popular (ILP Universitats) té la voluntat que es compleixi una rebaixa dels preus universitaris que el Parlament de Catalunya va aprovar l'any 2016 però que encara no s'ha fet efectiva.\nUn cop donada per finalitzada la crisi econòmica que es va iniciar ja fa una dècada, els estudiants consideren que l'augment de preus que es va produir l'any 2011 no pot prorrogar-se més, i que cal que ara disminueixin. En un acte celebrat aquest dimecres a la Facultat de Biologia de la Universitat de Barcelona (UB), els estudiants han volgut reivindicar allò que és un dret reconegut internacionalment: el de l'accés a l'educació. "Una demanda de mínims", deien en el manifest.\nDurant l'acte hi ha hagut diverses proclames a favor d'un ensenyament públic que no "penalitzi" la voluntat de les persones d'accedir als "estudis superiors". El preu dels estudis de màster també s'han criticat, ja que en moltes branques del coneixement aquests estudis acaben sent necessaris si un estudiant vol accedir al món professional.\nL'acte ha comptat amb la presència dels exdiputats de la CUP i dels comuns David Fernàndez i Xavier Domènech. L'exparlamentari de la formació ha recordat que "no hi ha drets sense lluita" i que així com "l'accés universal a l'educació va ser una conquesta social", ara cal combatre als carrers per tal d'aconseguir que es rebaixin els preus dels graus universitaris públics. "Queda demostrat que res és per sempre; ni les victòries ni les derrotes", ha dit.\nDomènech ha atribuït a "motius ideològics" l'augment dels preus dels graus universitaris públics. "Us diran que d'aquesta manera és més equitatiu i que ho fan per vosaltres, però és mentida", ha explicat a l'alumnat que ha assistit a l'acte celebrat a la gespa de la Facultat.\nLa portaveu del Sindicat d'Estudiants dels Països Catalans, Laia Casas, que també ha estat present a l'acte, ha reivindicat una "educació digna en una terra lliure feta al servei de les persones i no de les empreses". A més, ha afegit que en aquesta situació de taxes universitàries cares "el subjecte més afectat son les dones perquè paguen més per estudiar i cobren menys per treballar".


Posada La Robla Castaneda Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 4 allotjaments a Castaneda.\nLa Cueva, s/n , La Cueva, Castaneda, Espanya, 39650 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Posada La Robla\nAl visitar Castaneda, vosté es sentirà com a casa a Posada La Robla, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Posada La Robla és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, servei de cangur, habitació familiar, s'admeten animals de companyia.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, servei de despertador, escriptori, balcó/terrassa, insonorització a cada habitació. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com camp de golf (a 3 km), parc infantil, jardí, sala de jocs que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Posada La Robla.


IB3 | El Regne Unit endurirà els requisits per obtenir un visat d’entrada al país\nPortada > món > El Regne Unit endurirà els requisits per obtenir un visat d’entrada al país\nEl Regne Unit endurirà els requisits per obtenir un visat d’entrada al país\nEls immigrants hauran d'acreditar un nivell suficient d'anglès i no hi haurà opció per als treballadors poc qualificats\nEl Regne Unit endurirà els requisits per obtenir un visat d’entrada al país. Els immigrants hauran d’acreditar un nivell suficient d’anglès i tindran preferència els qui hi arribin amb una oferta de feina, i no hi haurà opció per als treballadors poc qualificats.\nAquests canvis entraran en vigor a partir de l’1 de gener de 2021, un pic hagi conclòs el període de transició del “brexit”.\nEls immigrants que arribin al Regne Unit a partir de 2021 hauran d’acreditar un nivell suficient d’anglès i tindran preferència per a obtenir un visat d’entrada aquells que arribin amb una oferta de treball o acadèmica.\nEl govern de Johnson considera que el sistema migratori europeu, amb llibertat de moviments, ha fallat a l’hora de complir amb les necessitats dels britànics i per això té previst aprovar una nova llei d’immigració en els pròxims mesos. La nova legislació pretén donar prioritat d’entrada a treballadors més qualificats com científics, enginyers o acadèmics. Tant els ciutadans europeus com els immigrants de la resta del món tendran el mateix tracte.\nLes ofertes de treball per a immigrants hauran de garantir un salari per sobre dels 30.800 euros anuals, cosa que suposa una reducció respecte dels 36.000 euros que s’ofereixen ara als estrangers no comunitaris.\nEls canvis entraran en vigor l’1 de gener de 2021, una vegada hagi conclòs el període de transició del “brexit”, durant el qual el Regne Unit continuarà mantenint la lliure circulació per a ciutadans de la Unió Europea.\nTres treballadors del geriàtric des Mercadal donen positiu en covid-19\nPompes Fúnebres ofereix alternatives virtuals per poder realitzar el comiat dels difunts\nLa segona edició del ‘Tots a ca teua Festival’ canta també al públic infantil\nLes mascaretes casolanes no són homologades però tenen un grau de protecció alt\nEls constructors demanen poder fer obres durant la temporada alta\nEl consum d’aigua es redueix durant el confinament\nBingo als terrats de Palma per amenitzar el confinament