Ferran Requejo: 'El RUI és una proposta de polítics adolescents'\n'Un poble en marxa', el discurs d'Octavi Saltor a la Diada del 1976 a Sant Boi\t'Un poble en marxa', el discurs d'Octavi Saltor a la Diada del 1976 a Sant Boi\nDemòcrates recorda al PDC que ja els van avisar de la 'impossibilitat' de registrar el nom\tDemòcrates recorda al PDC que ja els van avisar de la 'impossibilitat' de registrar el nom\nCarles Puigdemont publica un vídeo per fer una crida a participar en la Diada\tCarles Puigdemont publica un vídeo per fer una crida a participar en la Diada\nEl Bisbe de Solsona anima la població catòlica a influir en el procés constituent\tEl Bisbe de Solsona anima la població catòlica a influir en el procés constituent\nPuigdemont anuncia que anirà a la manifestació de l'Onze de Setembre a Salt\tPuigdemont anuncia que anirà a la manifestació de l'Onze de Setembre a Salt\nEls rectors diuen que les universitats seran 'fidels a la ciutadania i a les institucions' del país davant les amenaces\tEls rectors diuen que les universitats seran 'fidels a la ciutadania i a les institucions' del país davant les amenaces\nNorwegian anuncia quatre vols directes de Barcelona als EUA a partir de l'any vinent\tNorwegian anuncia quatre vols directes de Barcelona als EUA a partir de l'any vinent\nEl govern espanyol prohibeix el nom i els objectius del Partit Demòcrata Català\tEl govern espanyol prohibeix el nom i els objectius del Partit Demòcrata Català\nRovira veu la qüestió de confiança com una gran oportunitat per acabar amb 'el debat permanent'\tRovira veu la qüestió de confiança com una gran oportunitat per acabar amb 'el debat permanent'\nEl govern impulsa un pla d'identificació genètica de les víctimes del franquisme i de la guerra del 1936-1939\tEl govern impulsa un pla d'identificació genètica de les víctimes del franquisme i de la guerra del 1936-1939\nFerran Requejo: ‘El RUI és una proposta de polítics adolescents’\nParlem el catedràtic de ciència política sobre el moment actual del procés quan falten pocs dies per a la Diada\nFerran Requejo, catedràtic de ciència política i membre del CATN, s’ha erigit aquests darrers mesos en una de les veus més actives contra el RUI. I aquesta entrevista no n’és cap excepció. No l’accepta de cap manera perquè creu que és una proposta adreçada a ‘acontentar els independentistes impacients’. També ens parla del moment polític actual, centrada en la mobilització de la Diada i la qüestió de confiança al president de la Generalitat, i es mostra crític amb els lideratges del procés. Tot plegat en aquesta entrevista que forma part de la sèrie ‘A punt per a la independència? (entrevistes Diada 2016)’.\n—Nom: Ferran Requejo\n—Edat: Seixanta-quatre anys\n—Independentista? Ara sí\n—Des de quan? Des del canvi de segle. Sóc independentista des d’abans que fracassés l’estatut, perquè vaig començar a veure que pel camí del pacte no ens en sortiríem. Jo havia defensat models de federalisme plurinacional, però vaig veure que era una idea massa civilitzada per a l’estat espanyol.\n—La política és… com tenir una xicota nova. És una cosa apassionant, però alhora basada sempre en una informació incompleta de la realitat, amb un futur amb incerteses i amb unes tensions permanents perquè les dues persones són diferents.\n—Com us definiu políticament? Sempre em defineixo com a liberal d’esquerres. És a dir, en qüestions polítiques sóc liberal, en el terreny social sóc d’idees socialdemòcrates i en matèria nacional-cultural sempre defenso les minories, perquè no es troben mai ben acomodades en les regles democràtiques.\n—Teniu cap llibre de capçalera? No. Tinc autors que m’han ajudat a pensar millor, com per exemple Michel de Montaigne, William Shakespeare, John Stuart Mill, Isaiah Berlin…\n—El personatge històric que us inspira: No en tinc cap. No m’agrada focalitzar-me en les persones, em fixo més en les actituds.\n—És una Diada de continuïtat. Estic totalment convençut que el que no fallarà serà la ciutadania. No falla mai. El format descentralitzat potser no ha estat la millor idea, però això no deixa de ser secundari en termes interns –una altra cosa és l’impacte internacional d’aquesta Diada, que serà menor pel format establert. D’una altra banda, l’objectiu de la manifestació d’enguany no ha estat tan ben marcat per part dels organitzadors com en ocasions anteriors.\n—L’error d’enfocament és de l’ANC?\n—Hi ha certa confusió en el plantejament, perquè es prestarà a interpretacions diferents. Hi ha diverses respostes a la pregunta sobre l’objectiu de la manifestació d’aquest any. És clar que s’han de defensar les institucions catalanes, però torna a ser un objectiu reactiu davant les agressions de l’estat. Les diades crec que haurien de ser propositives a partir d’objectius àmpliament compartits.\n—Per què creieu que hauria de sortir la gent a manifestar-se, tenint en compte el curs polític que ve?\n—Això no em preocupa gaire, perquè motius n’hi ha de sobres, tant els de caràcter permanent com el que van apareixent amb la conjuntura. La pregunta principal que cal dirigir als lideratges polítics i socials és la del full de ruta dels pròxims temps. Crec que hauria d’aclarir-se. No pot ser que hi hagi tres o quatre versions. Cal establir clarament quins són els objectius de la legislatura vinent. En dic uns quants: internacionalització, estructures d’estat, ampliació de la base social independentista, generar la confiança i incentivar la unitat entre partits –i, quan s’hagi fet, engegar el procés constituent civil–, elaborar un document breu de preguntes i respostes per part del govern sobre els perquès i els avantatges de la independència, un document que tothom entengui com el que va fer el govern escocès, tenir preparades les lleis de transitorietat i del procés constituent… Donar, en definitiva, una indicació clara de lideratge polític a la ciutadania i a les organitzacions socials per tal de reforçar la confiança de la ciutadania i establir un pla polític clar, contundent i, sobretot, compartit. Crec que els informes del CATN, últimament potser massa marginats, donen una base sòlida per fer tot això.\n—Per què no s’avança més?\n—Per les desconfiances que hi ha entre els actors polítics. I això contrasta amb l’espectacular energia que ha demostrat la societat civil. Que encara duri aquesta desconfiança entre els partits o en associacions com l’ANC és força ridícul. Sobretot si ho comparem amb el repte immens que significa posar un nou color al mapa polític d’Europa.\n—Ha de triomfar clarament. No tinc cap dubte que serà així, i no veig amenaçada l’estabilitat del govern. Ara, això és una condició necessària, però no suficient. Hem de tenir un govern reforçat parlamentàriament al màxim. No només per la CUP, perquè en determinats punts el suport es pot ampliar. Aquesta qüestió de confiança ha estat una bona jugada del president Puigdemont per treure’s de sobre la pressió i el protagonisme permanent de la CUP.\n—Unes eleccions serien molt inconvenients en aquest moment i debilitarien el procés. I no es perdonaria a la classe política actual haver deixat perdre una gran oportunitat de comptar per primera vegada a la història amb setanta-dos diputats independentistes al parlament. Unes eleccions serien un tret al peu.\n—Crec que el RUI és una idea molt desencertada, tant des del punt de vista de contingut polític i jurídic com des del punt de vista estratègic. Bàsicament per tres motius: en primer lloc, perquè té un problema de legalitat-facticitat. És a dir, que com que és il·legal probablement aquesta vegada el govern espanyol optarà per no deixar-lo fer perquè, a diferència del 9-N, ara hi ha una nova llei del Tribunal Constitucional que permet d’actuar contra tot allò relacionat amb el procés de manera directa. En segon lloc, el RUI té un problema de legitimitat: previsiblement, hi hauria una participació baixa, perquè els votants del no no anirien a votar i tornaríem a estar en una situació semblant a la del 9-N. Una participació del 30%-40% no legitimaria gens el resultat, ni a escala internacional ni a Catalunya. I en tercer lloc, el RUI divideix el moviment independentista. Hi ha molts independentistes de base que això no ho veuen clar. I no ens convenen divisions. Ja tenim molts problemes sobre l’adversari principal. Espero que el govern de la Generalitat no compri la proposta. Crec que seria un error, tant des del punt de vista empíric com conceptual, que podria fins i tot hipotecar el futur de tot el procés. Perdríem molt temps, molta energia i probablement ens situaria davant una profunda decepció.\n—Dieu que el RUI pot dividir el moviment independentista i, de fet, ja hi ha dues posicions clarament marcades a favor i en contra del RUI.\n—Trobo que és una proposta de polítics adolescents dirigida a acontentar els independentistes impacients, que són una minoria en la societat catalana. Al moviment independentista li fa falta confiança mútua entre els partits i clarificació d’objectius i estratègies. En termes generals, crec que als partits i a les organitzacions més impacients els sobren presses i, sobretot, ingenuïtat política.\n—El full de ruta actual proposa declaració d’independència i posteriorment, eleccions constituents. Però podem proclamar-nos independents sense tenir un aval democràtic?\n—En un món ideal o en una democràcia i estat de dret civilitzats l’ordre de les coses és: primer es pren una decisió sobre el tema de fons, la independència, i, en cas de victòria del sí, s’estableixen les bases procedimentals de la separació i, internament, es procedeix a unes eleccions constituents que emmarquin l’elaboració d’una constitució. Però el cas espanyol ni és ideal, ni és una democràcia, ni és un estat de dret civilitzat. De manera que si no pots fer un referèndum previ de caràcter pactat, com els del Canadà i del Regne Unit, has d’actuar d’una altra manera. Primer has de procedir a una proclamació de la independència –quan estiguis preparat per a poder aguantar-la i desenvolupar-la– i després pots optar o per un referèndum de convalidació, tal com ha proposat J. Costa, o directament per unes eleccions constituents. Cal tenir previstos diversos plans d’acció, perquè la reacció de l’estat serà ferotge.\n—Però perdre unes eleccions constituents després d’haver proclamat la independència també pot originar molta frustració.\n—No, les eleccions constituents hi són per a elaborar la constitució d’un nou estat. Per això dic que cal clarificar el full de ruta sense dividir el moviment, és a dir, especificar què ve abans i què ve després, quins són els passos, quines són les aliances i les estratègies… Però crec que és una barbaritat que en un moment de tantes dificultats externes, encara ens imposem més dificultats internes que aprofundeixen la desconfiança, no solament entre els partits sinó també entre el lideratge polític i la ciutadania. S’ha de mantenir al màxim la unitat i la confiança internes perquè de problemes amb l’adversari exterior en sobren i en sobraran.\n—I mentrestant, construir les estructures d’estat.\n—Tot això és bastant complex i la responsabilitat bàsica del lideratge és de les institucions, el govern i el parlament. Sense tenir garantit un 50%-60% dels principals elements del full de ruta que he esmentat no pots procedir a una proclamació amb garanties d’èxit. Calcular el tempo és una qüestió alhora delicada i decisiva. No es pot establir a priori fent veure que com més aviat ho facis més garanties d’èxit tindràs. Les coses no són així de senzilles. Un error en el tempo voldria dir hipotecar l’objectiu, segurament per dècades. Com he ja he dit moltes vegades, les coses s’han de fer primer bé i després ràpid, no a l’inrevés.\n—Cal eixamplar més la base independentista?\n—Això sempre. Sempre és convenient que l’independentisme s’eixampli. Fa temps que insisteixo en el fet que hi ha un problema de comunicació de les institucions i els partits cap a la ciutadania.\n—I creieu que es fa bé?\n—Es parla molt de com s’ha de fer el procés, però no es parla mai del què i sobretot del perquè. És aquí on situo la proposta que deia abans, i que he recomanat personalment als governs de la Generalitat, tant al presidit per Mas com al presidit per Puigdemont: que, igual que va fer el govern escocès, es redacti un document de preguntes i respostes sobre els avantatges de la independència per a tots els ciutadans de Catalunya. Que no sigui un informe de cent pàgines, sinó un text breu i entenedor que doni resposta als principals dubtes del procés que fem. Per dir-ho d’alguna manera, seria el llibre blanc posat a l’abast de tothom, amb un llenguatge fresc i donant respostes de mitja pàgina a les preguntes formulades (podrien ser unes 50 preguntes).\n—La independència necessita ciutadans. Necessita una base social àmplia. Si l’independentisme tingués el 65% dels ciutadans a favor seria imparable. Però no tenim aquest percentatge i, per tant, un desafiament fonamental és passar del 40% i escaig, que més o menys sembla clar, fins al voltant del 55%-60%. S’han de detectar els diferents grups, que ja s’ha fet, i definir estratègies diferenciades dirigides a cadascun. Però també ens hem d’adreçar al mateix món dels independentistes perquè molts tenen dubtes, tant de procediment com de contingut.\n—Quin tant per cent d’independentistes creieu que hi ha?\n—En termes estrictes, no ho sap ningú. Només tenim indicadors i càlculs indirectes, però sembla que la xifra oscil·la entre un 40% i un 50% i escaig, depenent del moment.\n—El 27-S l’independentisme va superar el 50%.\n—Sí, el vot a partits independentistes va superar el vot a partits oposats a la independència (47% – 39%). Però el 27-S es votaven partits independentistes i no es votava la independència. Són coses diferents. Les xifres varien en tots dos sentits. Hi ha ciutadans que van votar partits explícitament no independentistes que votarien independència, però també hi devia haver ciutadans que van votar partits independentistes que a l’hora de la veritat s’abstindrien o fins i tot votarien no. Observo que hi ha massa improvisació i que a vegades els partits i l’ANC estan massa capficats en si mateixos i en les seves tensions internes.\n—Tres coses de la independència que us motiven i que feu servir per a convèncer un indecís.\n—De raons en sobren. Primer de tot, un estat independent és important per ‘ser algú al món’. Per una qüestió de dignitat col·lectiva i individual. Ser algú vol dir ser respectat, ser un actor de decisió, que els teus símbols estiguin en peu d’igualtat amb els d’altres nacions i això es basa en el fet de tenir poder polític, econòmic, social i cultural, tant en l’àmbit intern com en l’europeu i l’internacional. Sense tenir un estat, això un país sempre ho farà precàriament (llevat que visqui en una democràcia plurinacional amb grans cotes de reconeixement i d’autogovern, de les quals hi ha molt pocs exemples). Entre la resta de motius, no tinc dubtes que una Catalunya independent seria un estat de qualitat, tant en el terreny polític com de desenvolupament socioeconòmic i cultural. Comparativament, seríem en el primer 5% dels estats del món en un termini inferior a 5 anys.\n—Quin gran error ha comès el procés?\n—M’estimo més parlar de dèficits que no d’errors. El principal dèficit són les desconfiances que hi ha entre els actors polítics, que contrasta amb l’espectacular energia que ha demostrat la societat civil. Que encara duri aquesta desconfiança entre els partits o a l’interior d’associacions com l’ANC és força ridícul, en comparació amb la magnitud de l’objectiu principal. Necessitem i hem d’exigir molta més professionalitat en els actors polítics.\n—I algun encert?\n—El gran encert és la fortalesa dels ciutadans, que mentalment han fet una ruptura espectacular i amb molt poc temps. Que només en cinc anys s’hagin mobilitzat dos milions de persones i que aquesta mobilització es vegi que no és flor d’un dia, és sorprenent. Normalment els canvis mentals en les democràcies costen una generació, i aquí s’ha produït en molt poc temps. Ara, seria imperdonable que la classe política i les institucions dinamitessin aquesta fortalesa ciutadana. I encara no ens hem alliberat d’aquest perill.\n—No, mai no ho he vist magre. Hi ha hagut moments de preocupació i fins i tot d’emprenyament, quan els lideratges estan més pendents de les seves batalletes internes, que normalment només els interessen a ells, que de fer avançar el procés d’una manera intel·ligent i raonable. Però confio en la ciutadania de Catalunya. I també confio que la classe política i els lideratges de les principals organitzacions socials finalment aniran aprenent a ser cada vegada més professionals i a estar més pendents de l’èxit del procés que no de les seves qüestions internes.\nSèrie ‘A punt per a la independència? (entrevistes Diada 2016)‘: Eduard Voltas,Salvador Cardús, Natàlia Esteve, Isona Passola, Roc Casagran, Bel Olid,Imma Tubella, Pau Alabajos, Núria Bosch, Quim Morales, Albert Pont i Marc Crosas.


"A cada capítol de 'Dones valentes' hi ha un bri d'esperança"\nTxell Feixas Torras amb un micròfon de TV3.\n15/03/2020 - 06:00h\nEntrevistem Txell Feixas Torras, periodista corresponsal al Pròxim Orient per a Catalunya Ràdio i TV3 i autora del llibre ‘Dones valentes’\nTxell Feixas Torras és una periodista nascuda fa 40 anys a Sant Joan de Mediona i que des d’en fa gairebé quatre és la corresponsal de Catalunya Ràdio i TV3 al Pròxim Orient. Abans d’instaŀlar-se a Beirut, Feixas va treballar a Ràdio Vilafranca i després va passar a Catalunya Ràdio, emissora on ha estat a la delegació de Barcelona i cobrint, durant una dècada, informació econòmica a Madrid. El 2015 va tornar a Barcelona per treballar un any al programa matinal que dirigeix Mònica Terribas. Dijous passat va presentar a l’Escorxador de Vilafranca, que era ple de gom a gom, el seu llibre ‘Dones valentes’. L’èxit és aclaparador i ja ha esgotat la primera edició.\nPer què decideix escriure aquest llibre colpidor?\nPrimer, perquè és un encàrrec que em fa l’editorial Ara Llibres. En un primer moment els dic que no amb l’argument que ser periodista no et fa ser escriptora, i que hi ha experts en geopolítica catalans a la regió que en saben molt més, però aleshores em diuen que els interessa la meva mirada –que veuen a la tele i escolten a la ràdio–, sobre algun tema que em sacsegi de veritat, i aquí sí que vaig veure-ho molt clar.\nPerquè em vaig adonar que el que em sacsejava de veritat no eren bombes, morts, ferits ni sang, sinó aquesta mateixa guerra, però per com me l’havien fet arribar unes dones a qui considerava que no havia fet prou justícia amb les peces periodístiques. M’havien entregat el poc que els quedava en molts casos –la seva dignitat, la seva història i la seva intimitat– i jo m’ho havia ventilat, en el millor dels casos, en tres minuts, i m’havien quedat moltes coses pendents.\nQuin criteri va seguir per a la tria dels testimonis?\nLes primeres van ser les que més em van impactar, i després n’hi ha per raons geogràfiques de la zona que cobreixo, perquè és evident que he conegut més libaneses que dones del Kurdistan, i també he volgut seguir la idea del cicle vital des que una nena neix o no pel fet de ser nena fins que creix com a dona, mare i àvia, i mor. Això també em va condicionar a agafar una dona o una altra per reflectir molts retrats del que pot ser una dona al món àrab.\nQuè la commou més de les dones protagonistes del llibre?\nLa seva capacitat, des de la mirada que crec que només tenen les dones, de poder-te explicar una regió, un país i una guerra a través de paraules, silencis, plors i somriures sense grans anàlisis de geopolítica internacional, i sense erigir-se, com fan molts dels homes que m’he trobat, protagonistes o herois d’aquell moment. Elles se situen al centre i es limiten a explicar-te, amb molta força, com han passat de víctimes a supervivents. Totes tenen en comú que són supervivents i exemple de coratge i de valentia, i no se t’apropen des de la pena i la condescendència. I totes són representants d’una revolució femenina i feminista a la regió que, tot i ser històrica, malauradament és poc mediàtica.\nDels comentaris que li han fet sobre ‘Dones valentes’, quin l’ha sorprès més?\nTothom m’ha dit que fa molt mal i que s’ha de llegir dosificadament. Però m’agrada que, a la vegada, em diuen que és colpidor, i també que en cada història hi ha un bri d’esperança i de revolució. I també crec que a través d’aquestes històries detectes les esquerdes del sistema i veus com aquestes dones valentes les esquiven i, com gotes malaies, canvien lleis.\nAquestes donen saben per a què pot servir, explicar la seva història?\nAlgunes sí, com la Hiyam [cinquena història del llibre, especialment dura], que em diu que la seva única força per continuar endavant en la seva lluita és que nosaltres sapiguem el que ha passat perquè no es torni a repetir. I que tot i que saben que hem retransmès en directe la seva massacre, ens la torna a explicar perquè ens quedi clara.\nLes històries que m’han explicat m’han causat dolor, però un dolors gestionable i que pots pair perquè tens la xarxa de la gent que t’estima i la capacitat d’escapar”\nCom ha afrontat el fet d’escriure un llibre tan dur?\nLes històries que m’han explicat m’han causat dolor, però un dolor gestionable i que pots pair perquè tens la xarxa de la gent que t’estima i la capacitat d’escapar. Elles no poden, però tot i que et sacsegen, també m’ha sorprès fins a quin punt, per estar tant en contacte amb la seva realitat, l’arribes a normalitzar una mica. M’he adonat de la brutalitat d’alguns casos quan els he escrit i he donat a aquestes dones més espai que una crònica periodística. A més, el que m’ha acabat de demostrar que és duríssim és la reacció de la gent.\nI com ho aguanta, allà?\nCrec que amb petites rutines. Quan arribes a casa, et sents com si t’haguessin apallissat, estàs molt més sensible i plores per coses que normalment no et farien plorar, però la capacitat de gestionar la història quan estàs a la zona de confort en què tornes fa que passi el teu dolor, perquè no és res comparable amb el d’aquelles dones. Fa que no et quedis atrapada en el dolor de les històries, sinó que –com he fet amb el llibre– intentes pensar quina sortida els pots donar perquè et facin menys mal. Perquè és veritat que quan fas aquests reportatges tens el sentiment de culpa que els has robat una història i has marxat amb la feina feta. Crec que aquest llibre intenta també curar-me una mica d’això i mirar de remoure alguna consciència.\nCom és el seu dia a dia a Beirut?\nEl que m’agrada és que sempre saps on et lleves –que és a Beirut–, però molts cops no saps com acabaràs el dia o què cobriràs. I sempre tinc la maleta a punt per marxar on sigui, i això és un estímul diari que et fa funcionar d’una manera diferent. I també em va bé llevar-me ben d’hora, perquè allà tenim una hora més i ningú et molesta per poder posar-te al dia i veure quins temes pots oferir a la ràdio i la tele.\nQuin suport laboral té al Líban?\nA l’equip som tres: l’Oriol Andrés, un càmera català que porta molts anys allà, i el Tariq Saleh, el productor, a més de jo mateixa. I quan sortim tenim un fixer, un facilitador o productor local de la feina on anem. Guanyes temps i coneixement de la zona. I són com àngels de la guarda, perquè ensumen el perill.\nLi agrada, Beirut?\nSí. És una ciutat de contrastos, amb una part occidentalitzada que et permet estar en un bar com si fossis a Barcelona i el barri àrab, on visc. A més, la societat és molt oberta. Ara bé, també és una ciutat que d’igual manera que t’enamora, t’expulsa. No és una ciutat per viure-la, perquè és duríssima pel caos, i no està pensada per disfrutar-la, però té alguna cosa en l’ambient que t’enganxa.\nManté gaire contacte amb els seus conciutadans?\nAl bar de davant de casa on vaig sovint, per exemple, em tracten com una filla, i si fa molts dies que no hi vaig ja pateixen. Això és molt bonic perquè et sents cuidada per la gent que tens al voltant. Són una societat patriarcal, amb el que això té de dolent, però també són gent que et cuida molt. Tot i que el fet de ser una dona estrangera que viu sola i amb tots els dubtes que els generava la meva feina (amb tant de trànsit d’homes al pis), quan t’agafen confiança són gent que et cuiden de cor. Em sento molt mimada.\nNo. En el meu dia a dia tinc respecte, perquè sé que soc en un país complex i amb dificultats, però tinc por només com a alarma que et salva d’anar més endavant a un front de guerra, per exemple, i que cal escoltar. Ara bé, tenim els fixers que, només respirant, saben dir-te: “Aquí no”. Això, esclar, et dona tota la seguretat.\nQuè té pendent de cobrir després de gairebé quatre anys de corresponsal?\nUna assignatura pendent que tinc estant allà, perquè és una de les raons de ser moltes vegades, és arribar a anar a Damasc, capital de Síria, que només tinc a un centenar de quilòmetres. Ens han negat cinc vegades el visat.\nM’agrada la frase: ‘Ser corresponsal al Pròxim Orient, d’entrada és una derrota que només la pots girar i guanyar la partida amb molta feina, estudiant molt i fent equip'”\nLi és complicat explicar determinades realitats del món àrab?\nEt recordaré una frase que vaig saber d’algú i que m’agrada molt: “Ser corresponsal al Pròxim Orient, d’entrada és una derrota que només la pots girar i guanyar la partida amb molta feina, estudiant molt i fent equip”. I això perquè són prop d’una desena de països, amb diferents llengües, cultures i realitats molt divergents, i del corresponsal es té la pàtina romàntica i pel·liculera de que som herois, omnipresents, que ho sabem tot i que som objectius. Al final, quan hi vas t’adones que ets una personeta amb una presència i visió molt limitada, que no ho saps tot, que has d’estudiar molt a part d’estar sobre el terreny i que vas carregat d’una subjectivitat que només pots afrontar sent-ne conscient de que la carregues i explicar amb honestedat el que hi ha. Per tant, per poder fer-ho bé he intentat desmuntar el mite del corresponsal. No pots arribar allà i saber què passa a tots els països amb la complexitat que hi ha. Per tant, a les cròniques hi ha moltes hores d’estudi i contextualització.\nHi ha molts tòpics sobre la dona al món àrab…\nI el llibre Dones valentes també neix, en part, de voler desmuntar –perquè jo també ho havia experimentat– el prejudici que en aquella part del món no podia haver-hi heroïnes d’aquest tipus. M’ha xocat, perquè no me les esperava. És una revolució femenina i feminista en una regió on la majoria de la gent no se l’espera, jo inclosa. Crec que sorprèn trobar-se amb gotes malaies com aquestes dones.\nQuins avantatges i inconvenients té per a la seva feina al Líban i països del voltant el fet de ser dona?\nHi ha els inconvenients que sovint no et miren o et menyspreen, però són molt més importants els avantatges. I entre aquests hi ha el fet que ser dona m’ha facilitat accedir a les protagonistes de Dones valentes.\nRicard Vinyals | 18/06/2021 - 08:00h


Data i hora oficials: 27/09/2020 04:00\nActes previstos per al dia : 19-10-2019\nFins Dg.20/OctubreSetmana de la Gent Gran\nFins Dm.22/OctubreRenovació del DNI\nCita prèvia a l'Oficina d'Atenció Ciutadana, a partir del 15 d'octubre. Renovació als Vienesos (c. de la Segarra, 12), el 22 d'octubre.\nFesta de la cervesa Masnoberfest\nQui ho organitza : Federació del Comerç, la Indústria i el Turisme\nFesta de la cervesa d'origen alemany.\nTaller de primers auxilis en l'esport\nAula 1, Creu Roja El Masnou-Alella-Teià\nQui ho organitza : Creu Roja Montgat-Tiana\nAprèn els coneixements teòrics i les habilitats necessàries per respondre a un cas d'emergència durant la pràctica esportiva.\nJornades Pedagògiques. Taller: Límits i rutes per créixer\nDes de les 09:30\nQui ho organitza : Comissió Pedagògica de l'AFA Marinada\nSegona edició de les Jornades Pedagògiques de l'AFA Marinada. Taller: Límits i rutes per créixer, a càrrec de l'Institut d'Ecologia Emocional. Obert al poble, però sense servei de ludoteca. L'activitat s'adreça a persones adultes. Cal inscripció prèvia a: afamarinadamasnou@gmail.com. Per a més informació: www.afamarinadamasnou.cat.\nTaller: "Descobreix les teves emocions per a ser referent"\n30 € (una persona) | 45 € (parella)\nQui ho organitza : Col·lectiu Escola de Vida\nTaller conduït per Xavier Caparrós. Per a mares, pares, docents i persones interessades en el creixement personal.\nL'hora del Conte: 'Rovelló Petit'\nL’hora del Conte de “Parcs i biblioteques... naturalment!”\nFins Dj.14/NovembreExposició de fotografies "La Calàndria en imatges"\nQui ho organitza : Gent del Masnou, amb la col·laboració de la Fundació La Calàndria\nLa Calàndria en imatges. Mostra gràfica de la història de La Calàndria.\nActe anul·lat: Cinefòrum: projecció del documental 'Azul'\nDes de les 19:30\nSeu de Som Masnou. Av. de Joan XXIII, 13.\nQui ho organitza : Som Masnou\nAtenció, per un problema tècnic, aquest acte ha estat anul·lat.\nA partir de 4 euros amb una consumició\nSala Petit Cafè\nQui ho organitza : Associació Petit Cafè\nComença la temporada de concerts del Petit Cafè. Cada dissabte, de 20 a 21 h. Després del concert, qui vulgui s'hi pot quedar a sopar.


L'AFA de l'Escola Aqua Alba: NOTA INFORMATIVA CASAL D'ESTIU\nUs informem que el divendres dia 1 d'agost, per cel·lebrar la cloenda del Casal d'Estiu, tindrem un parell de sorpreses per als nens i nenes que de segur els agradaran molt.\nDurant el matí, entre les 10,30 i les 12,30 aprox podran muntar en pony i, en acabar, farem entrega a tots els nens i nenes d'un record del Casal.\nTOTS els nens i nenes que s'han apuntat al Casal aquest estiu estan convidats a aquesta Jornada de Cloenda, amb independència de si han vingut 1 setmana ó tot el Casal complet i no es cobrarà res per assistir-hi. Si el vostre fill o filla no està apuntat al Casal aquesta setmana i teniu intenció de portar-lo/la divendres, us agrairem que ens ho feu saber dimecres a les 12h com a màxim, per tal de disposar del monitoratge necessari. D'altra manera és possible que no poguem acollir a tothom per manca de monitors.\nIgualment, el record serà per també per a tots els participants al Casal. A aquells nens i nenes que no puguin venir se'ls guardarà el seu record per a que el puguin recollir un cop començada l'Escola.\nAl migdia, anirem a dinar al Til·ler amb els nens i nenes que es quedin al menjador. (No hi haurà modificacions respecte els preus de menjador)\nNo cal dir que tot això serà sorpresa i que ens agradaria que els nens no en sabéssin res fins arribat el moment.


Curso de: PRIMEROS AUXILIOS\nFecha Inicio: 10/11/18\nFecha Final: 20/11/18\nFecha Limite Matriculación: 09/11/2018\nHora indicativo: sábado de 10 a 14h y de 15h a 19h\nHora Teóricas: 4\nHora Prácticas: 4\nObjetivos Generales: Proporcionar als participants els coneixements,habilitats i actituds fonamentals, que els permetin desenvolupar amb seguretat i eficàcia les tècniques de primers auxilis en cas necessari.\nObjetivos Específicos: Aprendre a valorar la realitat de l'accidentat i dels diversos accidents. Aprendra a utilizar les tècniques de socorrisme a desenvolupar en cada cas concret. Adquirir les aptituds fonamentals que li permentin exercir amb seguretat i aficàcia, les tècniques de primers auxilis.\nTemario: Els signes vitals / el PAS Obstrucció via aèrea Suport vital bàsic Farmaciola\nRequisitos: Majors de 16 anys\nNotas: QÜESTIONS DURANT EL CURS o\tL¿ASSISTÈNCIA ALS CURSOS ÉS OBLIGATÒRIA? Diàriament es farà un seguiment de l¿assistència al curs i, si no hi ha un mínim d¿un 80%, l¿alumne perd el dret a ser avaluat i per tant serà considerat NO APTE. o\tFALTES D¿ASSISTÈNCIA Només es consideraran faltes d¿assistència justificades aquelles que siguin per causes de força major (presentant el corresponent certificat oficial acreditatiu). En cap cas es retornarà l¿import de la matrícula una vegada començat el curs. En cas de no assistència (mínim al 80% del curs), i en cas de voler apuntar-se una altra vegada al curs, s¿haurà d¿abonar el 100% de l¿import de la matrícula. Les persones becades que no assisteixin a un mínim del 80% del curs perdran la possibilitat de rebre més beques per a la realització de la formació.


Youtel Chengde Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 162 allotjaments a Chengde.\nDatan， Fengning County., Fengning, Chengde, Xina, 068350 - Veure al mapa\nAl visitar Chengde, vosté es sentirà com a casa a Youtel, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Chengde. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, instal.lacions de barbacoa.\nL'ambient de Youtel es reflexa en cada habitació. calefacció, insonorització, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, articles de tocador són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com equitació, karaoke. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Youtel no troba competidors en cap categoria.\nCal que els clients presentin un carnet d'identitat o un passaport oficials i vigents a l'arribada. Cal que informeu el Youtel Chengde de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nAllotjaments a Chengde


El MOT 2019 "connectarà" les quatre ribes del Mediterrani\n'Mindhunter', un clàssic instantani Pep Prieto\nEl festival MOT 2019 "connectarà" les quatre ribes del Mediterrani a través de la literatura. La sisena edició del certamen, comissariat pel poeta i traductor, Manuel Forcano, té com a lema 'La Mediterrània, un mar de pàgines" i busca propiciar el ·"desembarcament literari" d'autors com Alaa Al Aswani, Burhan Sönmez, María Belmonte, Javier Reverte, Adrià Pujol o Carme Riera. El festival començarà a Olot el 28 de març i acabarà a Girona el 6 d'abril, oferint dues setmanes consecutives de converses i activitats literàries en les quals participaran una quarantens d'autors que, en paraules de Forcano, "han escrit les seves històries amb el mateix mar a la mirada".\nLa sisena edició del MOT ha convidat autors nacionals i internacionals procedents de les quatre ribes del Mediterrani i d'altres sota la mateixa premissa: tots escriure amb el mateix mar com a rerefons. Els primers noms confirmats del festival hi ha Alaa Al Aswani, Marcello Fois i Burhan Sönmez; en l'àmbit de la literatura en castellà, María Belmonte i Javier Reverte i, finalment, Carme Riera, Josep Piera, Josep Maria Fonalleras i Adrià Pujol.\nEl festival se celebrarà del 28 al 30 de març a la sala El Torín d'Olot i del 4 al 6 d'abril a la Biblioteca Carles Rahola de Girona. Com sempre, les converses entre autors i especialistes constituiran el nucli de la programació del festival, que s'estén de dijous a dissabte en dues setmanes consecutives.\nA més, els dissabtes al matí hi hauràa el ver-MOT, una trobada més distesa entre tres o quatre autors al voltant d'un vermut. Finalment, completaran el certamen les activitats que s'apleguen sota el paraigua del +MOT, organitzades per entitats i associacions en relació amb el tema del MOT 2019 a cada una de les dues ciutats.\nNo tots els intercanvis entre les quatre ribes del Mediterrani han estat pacífics però, segons Forcano, "compartim més del que creiem". És per això que el comissari crida a recuperar la "consciència" de pertànyer a una mateixa "joia de viure", a "una rica tradició cultural comuna".\nEl MOT arriba a la sisena edició, segons els organitzadors, amb un públic més que consolidat. El festival va començar a caminar el 2014 dedicat a la literatura fantàstica i comissariat per David Roas. El 2015, Mita Casacuberta va rellevar Roas i va idear un MOT al voltant del lema "Escriure ciutats". L'any següent, de nou Casacuberta va liderar un festival dedicat a les vides escrites. El 2017 es va dedicar a la literatura que escrivia el passat. Finalment, l'any passat el fil conductor va ser la literatura de compromís i de l'experiència, amb Josep Ramoneda al capdavant.\nEl MOT està organitzat per l'Ajuntament de Girona i l'Ajuntament d'Olot amb el suport de la Diputació de Girona i del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya\n'Mindhunter', un clàssic instantani


HI HAVIA UN NEGRE, UN MORO I UN SIONISTA\nSobre els matisos diferents en el racisme actual.\n�s clar que no tots els catalans som racistes, per� com que Catalunya mira sempre cap a Europa i a Europa d�u-n�hi-do el racisme que hi ha, doncs �s l�gic que aqu� tampoc no n�estiguem lliures. Per exemple, he assistit a mantes converses en qu� s�assignen atributs negatius a tots els membres d�un grup determinat tan sols perqu� comparteixen el mateix fenotip.\nSegons aquesta mena d�an�lisi primitiva, els �negres� solen ser afables per� curtets; pel que fa als �moros�, se sol dir que no nom�s s�n de baixa estofa sin� tamb� llestos i enganyosos: un prejudici contradictori, tal com Josep Anglada va demostrar inconscientment quan, en el quart congr�s del seu petit partit (novembre del 2008), va xisclar que la majoria dels musulmans residents al pa�s eren �xusma� i poc despr�s que la missi� de �cada musulm�� era �governar el m�n�. En qu� quedem: els �moros� s�n xusma ximple o uns conspiradors murris?\nSe�m va acudir que, dins l�espectre del racisme actual, els �moros� hi ocupen un lloc al mig, entre la presumpta inferioritat dels �negres� a un extrem i, a l�altre, la presumpta ast�cia perillosa dels �sionistes� (un mot que, segons el diputat laborista David McShane, que ha investigat el tema al seu llibre recent Globalising Hatred, ja s�aplica en la pr�ctica a gaireb� tots els jueus). L��nica difer�ncia �s que quan es critica els africans i els nord-africans hom se sol excusar tot assegurant que no �s racista; amb els jueus, per�, no cal; potser perqu� bona part de l�esquerra ens ha donat perm�s per fer-ho.\nTot el racisme prov� d�uns plantejaments tan estults com habitualment dretans per� nom�s l�antisionisme �vull dir, l�antisemitisme� ha merescut el malnom suplementari (encunyat pel pol�tic alemany August Babel, fa 125 anys) de �socialisme per a idiotes�.


Vadevi | Mon Iaio Sisco, la singularitat d’una carinyena de la Terra Alta per fer un homenatge | Tastos\nMon Iaio Sisco, la singularitat d’una carinyena de la Terra Alta per fer un homenatge\nEl celler Josep Vicens redissenya la imatges d’aquest vi per recalcar que es va fer en record a la tercera generació d’aquest celler de Gandesa\nper Ramon Roset divendres, 3 de juliol 2020 - 10:10h\n15 mesos de criança en bóta\nCeller Josep Vicens (DO Terra Alta)\nPreu aprox.: euros\nLa 27èna Festa del Vi de Gandesa celebrada l’any 2014 era testimoni de la presentació d’un nou vi, un vi elaborat pel celler gandesenc Josep Vicens i que naixia amb la voluntat de retre un homenatge al Francisco Vicens Pallarès qui en casar-se l’any 1960 amb la Cintra Vallespí i Alcoverro es convertia en la tercera generació de la nissaga del celler.\nPer fer aquest homenatge, la quarta i la cinquena generació del celler, en Josep Vicens Vallespí i en Josep i en Pau Vicens Pellisa, van triar uns raïms de carinyena procedents d’uns ceps d’una de les finques més antigues de la Terra Alta. És un fet singular que per fer aquest homenatge triessin la carinyena negre, una varietat que no forma part de les varietats de raïm predominants d’aquesta denominació d’origen que, sobretot es caracteritza per les seves garnatxes.\nVuit anys després el celler vol reivindicar de bell nou aquest vi, per això amb l’anyada 2017 han redissenyat la seva imatge i han afegit al nom del vi la paraula “homenatge”. És un vi que servit a la copa presenta un color de cirera picota amb ribet cardenalici. De capa alta, net i brillant. Glicèric, presenta una llàgrima densa d’evolució lenta que tinta la copa. En nas és intens i fragant. Ens ofereix tot un festival d’aromes de fruites del bosc ben madures, gerds, nabius, maduixes silvestres, prunes vermelles ben acompanyades de notes balsàmiques de sotabosc mediterrani que en cap cas treuen protagonisme a la fruita, formant tot plegat un conjunt aromàtic molt atractiu i que fa frisar per tastar-lo. L’entrada en boca és potent i voluminosa, amb una acidesa que ha de fer mans i mànigues per aportar una certa frescor tot equilibrant el tacte càlid que li proporciona la seva graduació alcohòlica i que estarà present en tot moment.\nEn el pas de boca marca un taní rugós i bona estructura. Una vegada més les fruites del bosc madures en són les protagonistes, si bé aquesta vegada a més de les aromes balsàmiques també les acompanyen notes d’espècies dolces derivades del seu pas per bóta. L’acidesa condueix tot el conjunt cap a un final de boca llarg i persistent. Aquesta carinyena, carnosa, potent i càlida serà un complement de luxe per plats on la caça major en sigui la protagonista, plats com el civet de cérvol, de senglar, en serien un bon exemple... també de peces grans (txuletons) de carns de vaca, bou o vedella madurades i cuinades a les brases o a la pedra.


Estil de vida 2019 - Les Dones De Moda Del Club 2019\nLes Dones De Moda Del Club Estil de vida 2019\nEstil de vida 2019\n3 Noves Novel·les sobre les dones màgiques que us deixen encantat\nSabem que totes les dones són éssers màgics, però algunes dones de ficció tenen poders que van més enllà de ser increïbles, donant culpes a la cara del sexisme o fins i tot de la vida. Les tres novel·les del club de llibres d'aquesta setmana es refereixen a dones que aporten una mica d'aquesta màgia de fantasia al món.\nEstàs esperant un heroi? No esperis més. Els nous llançaments del club de llibres d'aquesta setmana ens mostren que els herois poden venir d'on menys espereu, i que les missions poden prendre qualsevol quantitat de formularis. 1. The Luster of Lost Things de Sophie Chen Keller ($ 15): The Lavenders, la pastisseria de 13 anys d'edat, la mare de Walter Lavender Jr.\nÉS difícil tenir diversió d'estiu sense una cosa divertida. L'estiu pot ser un bon moment per llegir la platja brisa, però també és un moment increïble per a una sàtira afilada i apuntada que toca, personatges memorables i situacions peculiars. Les tres novel·les del club de llibres d'aquesta setmana tenen moments seriosos.\nQuè hi ha als arbustos? Mireu darrere vostre. És un assassí? Un psicòpata? Un pallasso malvat? No... són novel·les noves. Els nous thrillers del club de llibres d'aquesta setmana els portaran a un viatge fascinant, ja sigui a partir de les manipulacions mestres de l'anomenat "millor amic", el turbulent món de l'art d'altes apostes, o fins i tot un qüestionament de la realitat mateixa.\nAnem a ser reals. Hi ha alguna cosa extremadament satisfactori a l'hora de llegir sobre què les dones són les seves parts més exitoses i més simples, i que mai no responen qui són. Les tres noves memòries del club de llibres d'aquesta setmana són totes les dones que són o eren les reines del seu joc, ja sigui pel·lícules, menjar o esports.\nMolts de nosaltres ens sentim incapaços de lluitar i evitar que es produeixin atrocitats milers de persones a tot el món. Tant si implica la supressió de drets i llibertats governamentals, la cobdícia corporal o la brutal violència, hi ha un gran canvi que ha de passar i no hi ha prou gent que treballi per aquest canvi.\nNo importa si ets un director d'art experimentat o proveu la mà en el disseny gràfic per la primera vegada; La tipografia pot ser una part complicada de l'equació. Sovint, els elements gràfics d'un disseny, com ara la fotografia o la il·lustració, poden obtenir la major atenció, i el tipus s'afegeix com un pensament posterior.\nLes 5 millors ciutats dels Estats Units per visitar aquesta tardor\nL'estiu pot ser tot sobre les vacances de platja, però la tardor està millor reservada per a escapades a la ciutat. Mireu els millors llocs per viatjar fins ara, com Denver, Boston, NOLA i Los Angeles, i prepara't per passar un cap de setmana de diversió amb les nostres opcions per on allotjar-vos, menjar i jugar.\n5 Idees d'últim minut per a una nit de data romàntica a\nAixò es va a treballar dur, parelles ocupades per a aquest moment quan les estrelles s'alineen i que, magically, tens una nit inesperada gratuïta. És el moment perfecte per crear la millor data de la nit. Planificar la vetllada perfecta a la vostra casa no és fàcil (especialment quan teniu nens!), De manera que estem aquí per ajudar-vos.\nLa famosa festa de globus de Nou Mèxic és un dels esdeveniments més adorats d'Amèrica, amb globus aerostàtics de totes les formes i mides màgiques flotant sobre la ciutat durant la setmana. Encara que milers de persones per veure els globus aerostàtics, que en realitat es van aixecar durant un temps durant l'esdeveniment, històricament va ser difícil, per això ens vam quedar tan agraïts per veure que Uber va llançar una opció d'aire calent a l'aplicació per ajudar a les persones a Albuquerque, e\nParaula al carrer és que els mil·lenaris són força bells en el matrimoni. La nostra tendència a esperar més temps que els nostres predecessors per lligar el nus, juntament amb el nostre enfocament generalment més deliberat per fer grans plans de vida, ha contribuït a una disminució constant de la taxa de divorcis en els últims tres anys.\n8 Maneres de fer temps per a romanços sense importar Com n'estiu ocupat\nQuan va ser l'última vegada que realment va fer temps per a una vetllada romàntica amb la seva altra significativa? No, no estem parlant només de posar un delineador d'ulls per a una cita o canviar les vostres mitjanes de teixits per als pantalons texans a la nit de la pel·lícula. Volem dir esforços reals, intencionals i reflexius al voltant d'un moment únic amb la vostra persona especial.\n9 Indica que un entrenador personal pot ser adequat per a vostè\nJa sigui que feu clic al gimnàs per apagar el vapor, per mantenir-lo inclinat i tonificat o per obtenir un temps de cara extra amb els vostres amics amics amants de la condició física (diguem que cinc vegades més ràpid), coneixem la importància de la teva rutina d'entrenament, i si l'exercici és una part important i coherent de la teva vida, també et pot semblar tu sap tot el que cal saber sobre mantenir-se en forma.\nHeu ordenat el vostre vestit d'unicorn a eBay, haureu perfeccionat la vostra recepta de batut de carbassa i teniu les decoracions més fantasioses a la perfecció. Estàs (gairebé) preparat per Halloween. L'únic que falta? El teu embolcall de dolços. I ja que està molt més enllà de l'edat de trucar-o-tractar, haureu d'escollir els vostres dolços sols, cosa que no és fàcil, ja que hi ha tantes opcions.\nSi bé és possible que la vostra ansietat us ajudi a viure més temps, això no vol dir que us interessi fer aquells sentiments estressants! De fet, sembla que estem constantment a la recerca de mètodes de desestressió saludables, ja sigui practicant ioga i meditació regulars o intentant dormir millor cada nit.\nEl vostre impuls lateral podria estar dissenyant els vostres propis segells o revistes, però no esteu segurs de com parlar amb seguretat de la seva projecte lateral (tenim pro consells per a vostè!). Potser heu llegit sobre aquests mil·lenaris dissenyadors, i allò que els inspira retalla els vostres propis sucs creatius.\nL'espai ha inspirat tot, des de pel·lícules inoblidables com Apollo i Gravity fins a magnífics tatuatges de galàxies que honoren el misteri del cosmos. Ara, l'autor Gina Damico està donant un nou gir als planetes i les estrelles amb la seva nova novel·la, Waste of Space. És un espectacle divertidíssiu i realista a la realitat de la televisió a través dels ulls dels adolescents que passen a ser protagonistes d'un reality show ambientat.\nFes una ullada a qualsevol de les nostres respectives plaques de nit i veureu un quadre similar: una llauna buida de La Croix, l'últim llibre d'Emma Watson recollida del club, un bonic plat per a les nostres joies i, per descomptat, una col lecció de cristalls. Perquè mentre no podem ser completament venuts sobre l'eficàcia de la curació de cristalls (és clar, una petita dosi d'escepticisme és sa!\nCom treure el màxim profit d'una lectura de Palm\nHi ha una raó per la qual la lectura de la palma ha sobreviscut durant segles. Una bona lectura pot deixar-vos amb una millor comprensió de tu i la claredat d'on vas. A diferència dels adivinadors, psíquics i mitjans, els palmistes confien en les pistes físiques del cos. Tothom pot aprendre a llegir palmells, però es necessita una persona especial i altament preparada per fer-ho bé, ja que hi ha milers de minuts de característiques i connexions a les mans que triguen anys a dominar.


1 CNY a EUR ᐈ Converteix ¥1 Yuan xinès in Euro\nHas convertit 1 🇨🇳 Yuan xinès a 🇪🇺 Euro. Per mostrar-vos el resultat més precís, utilitzem el tipus de canvi internacional. Convertir moneda 1 CNY a EUR. Quant ¥1 Yuan xinès a Euro? — €0.125 EUR.Mirar el rumb invers EUR a CNY.Potser us pot interessar CNY EUR Cartell històric, i CNY EUR Dades històriques del tipus de canvi. No dubteu a provar-ho converteix més...\nConverteix 1 Yuan xinès a Euro\nPer taxa: €0.125 EUR (-0.000217)-0.173%\nInvers: ¥7.985 CNY\nHo savies? Fa un any, aquest dia, la taxa de canvi Yuan xinès a Euro era: €0.129. Des de llavors, la taxa de canvi té disminuït per -0.00340 EUR (-2.65%).\n50 Yuan xinès a Euro100 Yuan xinès a Euro150 Yuan xinès a Euro200 Yuan xinès a Euro250 Yuan xinès a Euro500 Yuan xinès a Euro1000 Yuan xinès a Euro2000 Yuan xinès a Euro4000 Yuan xinès a Euro8000 Yuan xinès a Euro20399950 Travelflex a Euro0.1 Monero a Pes filipí300000 Dinar iraquià a Rial iranià449 Dòlar de Hong Kong a Dòlar australià2550 Krypton a Euro13341 Ruble rus a Dòlar americà100 Real brasiler a Dòlar americà1 MorpheusCoin a Bangladeshi Taka52000 Dòlar de Hong Kong a Rupia pakistana1 Dòlar americà a Dòlar canadenc50 Dòlar americà a Euro20 Dòlar americà a Dòlar neozelandès8000 Dòlar de Hong Kong a Dòlar americà60000 XYO a Ruble rus\nS'han actualitzat les taxes de canvi: Thu, 04 Jun 2020 07:40:02 +0000.


AVV Sant Andreu de Palomar | AVV Sant Andreu de Palomar AVV Sant Andreu de Palomar – Pàgina 2 – AVV de Sant Andreu de Palomar\nNotícies: AVV Sant Andreu de Palomar\nPosposada assemblea i repartiment revista\nLes restriccions i mesures de confinament decretades pel govern, ens impossibiliten repartir el número de març de la nostra revista. Aquest exemplar ja el teníem preparat per començar a repartir, i en el cas dels socis i sòcies, en el seu interior hi havia d’anar la convocatòria de l’Assemblea General. Degut a aquesta impossibilitat comuniquem:… seguir llegint >>\nTancament de l’AVV\nSeguint les recomanacions de prevenció per la contenció del COVID19, l’AVV estarà tancada mentre duri el confinament. No es faran activitats ni atenció al públic. Qualsevol consulta ens la podeu fer arribar per correu electrònic al info@avvsantandreu.cat.\nTió de l’AVV\nl’AVV organitza també un Tió popular a la plaça del Comerç. Aquesta activitat té per objectius mantenir les tradicions catalanes i fer teixit veïnal. Aquest any serà dissabte 21 de desembre a les 12h. Us hi esperem!\nLloc: Plaça CAN FABRA Dia: Dimarts 10 de setembre Hora: 18:30h Com cada any coorganitzem amb el Foment Sardanista Andreuenc una ballada de sardanes per celebrar la Diada, acte amb el qual volem potenciar les tradicions catalanes i afirmar la nostra identitat nacional. L’acte començarà a les 18:30h i comptarà amb la Cobla Mediterrània. A… seguir llegint >>\nJa som de @SomEnergia !!!\nContentes de formar part d’una cooperativa de consum d’energia verda sense ànim de lucre, compromesa en assolir un model energètic 100% renovable.\nExposició de la Federació d’Organitzacions per la llengua catalana. La podeu veure tot el juliol i el setembre de 18 a 20h al local de l’AVV (C/ Dr. Balari i Jovany 14). L’exposició mostra en 20 plafons la realitat de la llengua amb els següents eixos temàtics: els territoris on es parla el català, la… seguir llegint >>\nAl·legació habitatge Casernes\nAl Consell Plenari del passat 29 de març de 2019 de l’Ajuntament de Barcelona es va aprovar destinar a venda en dret de superfície i/o coohabitatge diferents soalrs de la ciutat enlloc de a lloguer assequible. Entre aquests n’hi ha dos a les Casernes de Sant Andreu. Per aquesta raó l’AVV hem fet al·legacions reclamant:… seguir llegint >>\nEl proper dijous 2 de maig #DebatCapaPeus per les municipals. S’ha convidat a tots els partits amb representació municipal. Fins ara, han confirmat ERC, JxCat, BeC, CUP, PSC i PP. Us esperem a partir de les 19h a l’Auditori d la Biblioteca de Can Fabra! Cartell electoral 2019 Vídeo debat electoral 2019.\nAssemblea ordinària de socis i sòcies\nUs informem que pel proper dia 19 de març de 2019 està convocada l’Assemblea General Ordinària de Socis de la nostra entitat, que se celebrarà a la Sala d’Actes de la nostra Associació (Carrer Dr. Balari i Jovany, 14) a les 18:30 hores en primera convocatòria i a les 19:00 hores en segona convocatòria. ORDRE… seguir llegint >>


COL·LECTIU D'ANTIARTISTES: EL CEL PARTICULAR DE MARTA ROJALS\nLa novel·la s'articula al voltant d'un cap de setmana en què els tres germans es retroben a la casa d'una de les bessones, la casada i amb fills. És ella qui convoca els germans, presa de la desesperació quan la seva filla gran, tot just en la vintena, es queda embarassada -o això li diu- i fuig de casa. L'estructura narrativa es compon de breus escenes que ens reflecteixen la vida en el present dels tres germans fins a confluir a la casa de l'amfitriona Eva, alternades amb escenes anteriors cronològicament, en què anem recuperant el passat de tots ells i dels cercles familiars tempestuosos en què han crescut, fins a aquests quaranta i escaig d'edat que ens situa en el present del relat.\nCom és habitual en la Rojals, hi ha predominança del diàleg en les escenes, amb un ús enlluernador del llenguatge col·loquial que sens dubte pot ser un objecte d'estudi per als filòlegs del futur immediat -esperem que no d'una llengua extingida-. L'autora usa desacomplexadament formes incorrectes i barbarismes del català, o el castellà directament i sense traduir quan escau, però també es val de l'enginyós recurs de fer del mateix llenguatge un element més de l'enfrontament entre les germanes, quan una, la que ha residit a terra, i a la terra, corregeix contínuament els mals usos del català de sa germana, la que ha fet del volar la seva forma de viure i que ha residit fora de Catalunya bona part de la seva vida.\nTot plegat, ens descriu un aplec de vides sostingudes entre els remordiments pels errors i les renúncies del passat i les ànsies provocades per les il·lusions i els projectes de futurs que, els uns més, els altres menys, senten encara ple de possibilitats. Com diu una de les definicions brillants que el narrador omniscient escandeix entre sòbries descripcions d'accions i diàlegs, fet i fet, se saben ànimes empeltades en arbres prohibits, pertorbacions en l'equilibri natural d'uns hàbitats restringits, pensats per a uns altres. Veritablement, ¿no és aquesta una definició en la qual ens acabem reconeixent tots nosaltres, lectors, siguem de la generació X o no? Com la història que ens fa maleir-nos perquè sempre ens toca la fila dels lents en els peatges o en les caixes dels supermercats, cada un de nosaltres es creu desencaixar en un ordre de coses que, quan ens aturem a reflexionar-hi, se'ns apareix profundament estrany.\nPersonalment, preferiria un text amb més densitat especulativa, però aquesta és una valoració personal, i sens dubte bona part de la gràcia i l'èxit dels llibres de la Rojals resideix en l'agilitat amb què traça els retrats dels personatges i les relacions que els uneixen/distancien. Presos dels seus propis i intransferibles dimonis interiors -tot i haver compartit la llar de l'infortuni (ja se sap, cada família infeliç és diferent perquè ho és a la seva manera)-, no saben saldar bé els seus pactes amb el passat. Tanmateix, finalment, és el Pep, el germà menys reflexiu i més, per dir-ho així, superficial, el que li etziba una bona lliçó de filosofia a l'Eva, la germana capficada en els diversos conflictes que la tenen paralitzada en l'angoixa: Cadascú se sap lo seu, tia: jo em sé lo meu, tu et saps lo teu, la Sara se sap lo seu. Però una cosa et vull dir, perquè tu primer la fots i després només fas que plorar que si he fet bé, si no he fet bé, si vaig fer bé, i quan et torna a passar tornes a fer el mateix (...) Jo què sé, tia, no soc jo, qui t'ho ha de dir. Però si no t'espaviles i fas un canvi, t'espera una vida de puta pena...\nL'antagonisme entre les dues bessones, marcat per la contraposició entre l'arrelament de l'una i la passió per volar de l'altra, és l'essència dels llargs conflictes soterrats en la llar familiar, i és d'alguna manera també una metàfora de les contradiccions de la nostra espècie, que circula sempre entre les grans aspiracions i els instints més terrestres. Perquè una obra literària, una novel·la, mantingui una respiració de llarga distància i pervisqui en el temps, perquè sigui més que un senzill entreteniment que crema unes hores de la vida dels seus lectors, ha de ser capaç de convocar aquests conflictes bàsics de la nostra espècie. Potser sense explicitar-los, sinó simplement mostrant-los de manera implícita, com sap fer Marta Rojals en aquest llibre. Un llibre que sens dubte la col·loca directe en el vol cap a cels que no són per a tothom.\nPublicado por Eduard en 21:15


Carreras (EUPV): “Cal un reglament de participació ciutadana”\nLa portaveu municipal d'EUPV a l'ajuntament de Castelló ha demanat avui un canvi radical en la participació ciutadana: “A Esquerra Unida pensem que el que ha fet el PP amb la proposta de “Protocol de Funcionament Intern” de participació ciutadana és un altre gest de cara a la galeria i que no comporta cap canvi real. A la nostra organització pensem que la ciutadania ha de tindre uns drets clars, i això implica fer un reglament específic que no deixe la porta oberta a les interpretacions subjectives i els favors de l'equip de govern del PP”\nEn l'opinió de la regidora, els beneficis dels pressupostos participatius són clars: “El que es pretén en uns pressupostos participatius és donar-li la veu directament al ciutadà per a què trie en què vol gastar-se els diners, donar-li la possibilitat de fixar directament les seues prioritats i fer-lo corresponsable de la gestió del seu municipi. Uns pressupostos participatius ben fets són, en definitiva, un pas cap a l'autogestió municipal”.\nA més a més, la representant d'esquerres va voler aclarir que no estem parlant de res novedos: “La primera experiència amb pressupostos participatius va ser la de Porto Alegre, Brasil, a l'any 1989. Han passat 24 anys des de llavors i multitud de municipis i ciutats del nostre estat s'han sumat a la iniciativa, com són els cassos de Còrdova, Rivas Vaciamadrid o Sebastian de los Reyes. Ciutats totes elles governades per Izquierda Unida i que demostren que una altra forma de fer política és possible”.\nPer tots aquests motius, Carmen Carreras va concloure: “Volem aprendre de les ciutats que millor estan aplicant els pressupostos participatius i, per això, presentarem com a alternativa al “Protocol de Funcionament Intern” un reglament basat en el d'aquells municipis amb més experiència. L'objectiu no és altre que empoderar a la ciutadania, dir-los que la seua opinió és bàsica per a millor la nostra ciutat i els serveis municipals. Obrir-se a la democràcia sempre dona millors resultats que no fer-ho”.


Ibèria assegura que la vaga de personal al Prat no causa incidències\nVueling ha suspès un centenar de vols entre avui i demà\n27.07.2019 - 09:16\nActualització: 27.07.2019 - 11:16\nIbèria ha assegurat que la vaga de personal de terra de l’aeroport del Prat, que pertany a la companyia, es desenvolupa amb ‘normalitat total‘. Afirma que fins a les nou del matí s’han atès 102 vols: 55 de sortida i 47 d’arribada.\nExplica que es compleixen els serveis mínims i que no hi ha cap incidència relacionada amb la vaga. ‘Disculpes als clients, tant als passatgers com a les línies aèries a què es presta el servei’, conclou el comunicat.\nArran de la vaga, Vueling va anunciar ahir que cancel·lava un centenar de vols entre avui i demà a Barcelona. Ibèria i sindicats es van reunir anit per intentar trobar una solució in extremis per a evitar-la, però les negociacions es van acabar sense acord.


Eixos de treball - Grup Sant Pere Claver\nEl Grup Sant Pere Claver organitza tota la seva activitat en cinc grans eixos de treball:\n1 Contribuir a la millora de la qualitat de vida. Promoure una bona salut\nDetectar les necessitats dels nostres pacients per proporcionar un servei socio sanitari amb un acompanyament multidisciplinar i especialitzat.\nGenerar i compartir el coneixement dels nostres experts per acostar-lo a la societat a fi de millorar la informació sobre la seva malaltia.\nIntegrar les noves tecnologies en l'activitat assistencial per afavorir la recerca de nous estudis a nivell internacional.\n2 Identificar i atendre noves demandes socials adreçades als col·lectius en risc d'exclusió social, amb especial atenció als malalts mentals, discapacitats intel·lectuals, infants i adolescents en risc i persones sense sostre o immigrants\nL'actual context econòmic i social genera noves necessitats pels col·lectius en risc d'exlusió al mateix temps que està desencadenant noves necessitats socials dirigides a col·lectius que han quedat desemparats a causa de l'atur i la crisi: joves exposats a riscos socials i psicològics, famílies desestructurades sense recursos ni ajudes socials.\nCrear i gestionar els recursos que són més deficitaris pels col·lectius en risc d'exclusió. Buscar respostes als reptes que els canvis socials i l'entorn plantegen afavorint noves pràctiques i models d'atenció des del treball en xarxa amb diferents proveïdors i potenciant al màxim el vincle i treball amb la comunitat i el territori.\n3 Incorporar l'usuari al centre de la pressa de decisions\nPreveure com serà el malalt del futur (tipologia de pacient) i el futur professional (aptituds, formació, perfil ) per anticipar i preveure quin model d'assistència caldrà desenvolupar i com es farà l'avaluació de les pràctiques assistencials.\nDescentralitzar la pressa de decisions, treballar transversalment i incorporar a l’usuari com a persona clau en els processos de millora de la salut i dels serveis socials. L'apoderament de l'usuari i treballar per la seva corresponsabilitat en el procés, són aspectes claus per la millora de la seva salut.\nIncorporar la tecnologia a la pràctica perquè repercuteixi en un millor servei i atenció als nostres pacients i usuaris. Accessibilitat, proximitat, equipaments dinàmics i oberts.\n4 Promoure l'ètica i la comunicació des de la prevenció i l'educació d'hàbits\nEducar en la corresponsabilitat de la salut física i mental dels individus des de l'educació i prevenció d'hàbits saludables. Apostar per una medicina que incorpora nous rols i amb un servei més multidisciplinar.\nAcompanyar i cuidar els pacients des d'una vesant integradora i completa. L'enfoc biopsicosocial de l’assistència on tingui també molta importància l'estat emocional de com viu el pacient el seu estat de salut.\nImpulsar Consells de Participació i espais d'informació pensats per als usuaris i pacients, que complementin la relació entre els professionals i els pacients.\n5 Recerca i Innovació aplicada al benestar social\nAnalitzar les futures expectatives dels nostres pacients i usuaris per ser capaços de provar noves fórmules assistencials que complementin el model actual, sobretot de cara a la població jove.\nAdaptar la nostra organització a una nova cultura inspirada en la identitat del passat però amb la capacitat per ser competitius en el futur, i poder seguir atenent i sent útils als usuaris del futur.\nDesplegar aliances estratègiques amb universitats, empreses i institucions per anar incorporant i incentivant les noves tecnologies a la salut. Apostar pel lideratge i la transmissió del coneixement.\nEn defensa de les cures 5 (3)... Llegir »\nAsma i COVID-19 4.4 (27)... Llegir »\nHoraris de la nostra activitat en el procés de desescalada 4.4 (7)... Llegir »


Jaume de Puntiró oferirà un tast de Vimblanc i bunyols en la represa de l’activitat social del celler\nUn vi que és una "raresa" a l'abast de molt pocs i que forma part de la tradició del celler | Cedida\nSerà divendres, amb motiu d'una vetllada musical amb Tonades de Vermada i del Camp\nSembla que la bubota de la COVID es fa enfora i, mentre així sigui i les mesures de seguretat sanitària ho permetin, els cellers recuperen la “vida social”.\nA can Jaume de Puntiró la música és part fonamental d’aquesta vida social i tot aprofitant la proximitat de la festivitat de les Verges i les tradicions que l’acompanyen, Pere Calafat ha organitzat divendres dia 29 una vetllada de música sota la denominació de Tonades de Vermada i del Camp. Seran interpretades per Grup de Festa de sa Ximbomba, de Sa Pobla. Antònia “Mussola”, Biel “Collut” i Toni “Ballador” les saben totes aquestes tonades. I al celler de Santa Maria el vi marca sempre el contrapunt a aquestes trobades. En aquest cas, Pere ha triat un Vimblanc per acompanyar els típics bunyols d’aquests dies. Una delicatessen que no sempre és a l’abast de tots els que el volen tastar.\n“El celler no ha deixat mai d’elaborar aquest vi dolç”, explica Pere a Balears Vadevi, “sempre en petites quantitats. També es anomenat com a vi bullit. Amb els codonys bullits en feim unes postres amb un poc de mel, tal com feien en temps del rei en Jaume”, comenta.\nL’actuació musical es farà a l’interior del celler per aprofitar les seves sonoritats, que acompanyaran el so de les veus i de les ximbombes, i el tast a l’exterior per facilitar el compliment de les mesures sanitàries.\nQuè és i com es fa el VIMBLANC\nVi dolç 2018 (Jaume de Puntiró)\nMost reduït dins una caldera amb codonys i garroves, posterior fermentació alcohòlica i repòs.\nVi de color marronós.\nAromes de fruites i confitures, codony i garroves.\nDins la boca és molt untuós, dolç i cremós.\nJaume de Puntiró vimblanc


València comptarà en octubre amb una nova escoleta municipal – RiberaTV\nNotario: “Esta escoleta és una mostra més de la nostra política educativa, que reforça l’ensenyament públic en totes les etapes, també esta de 0 a 3 anys, que crea noves infraestructures educatives i millora les existents”\nLa regidora de Gestió de Recursos de l’Ajuntament de València, Luisa Notario, ha anunciat que la finalització de les obres de la nova escoleta infantil per a xiquets i xiquetes de 0 a 3 anys al carrer de la diputada Clara Campoamor, en la confluència del barri de Sant Llorenç amb els Orriols i Benimaclet, està prevista per a la primera quinzena d’octubre.\nCom és conegut, el projecte es va iniciar ara fa dos mandats, però un concurs de creditors de l’empresa adjudicatària va forçar la paralització de les obres durant anys. Ara la intervenció ha consistit en una adequació en aquells elements de l’edifici i la parcel·la inacabats. S’han alçat algunes instal·lacions, sanitaris i paviments en mal estat, s’ha executat el barandat interior i la regulació de paraments interiors, acabaments, falsos sostres i pintures. A més, s’han reajustat fusteries interiors i s’han col·locat les exteriors, també s’han tornat a executar les instal·lacions deteriorades d’electricitat, lampisteria, gas, sanejament, climatització, incendis, calefacció, etc.\nLa regidora ha explicat que l’estat de l’obra inacabada era pitjor d’allò previst inicialment, fonamentalment pel deteriorament de parts ocultes de les instal·lacions. Una vegada revisat i ajustades les obres també es va proposar una alternativa d’instal·lació d’aerotèrmia més eficient. En total, el pressupost ha arribat als 545.100,42 euros.\n“Esta escoleta és una mostra més de la política educativa per la que treballem en el govern de Joan Ribó, que reforça l’ensenyament públic en totes les etapes, també esta de 0 a 3 anys, que crea noves infraestructures educatives i millora les existents”, ha defensat Notario. “Des que arribàrem a este ajuntament i també al govern autonòmic l’escola pública ha tornat a tindre l’atenció i el protagonisme que mereix, amb la rehabilitació de col·legis i escoletes, amb la construcció de nous, amb la contractació de més docents i amb un diàleg permanent amb la comunitat educativa per conéixer de primera mà les necessitats dels centres educatius, escoltar-los i actuar de la seua mà”, ha afegit. A més, ha posat com a exemple la inversió a l’inici d’este mandat de 380.000 euros per a millorar el funcionament de 10 escoletes municipals gràcies a una subvenció de la Diputació de València per al Pla de Millora d’Espais Educatius Municipals.\nValència comptarà en octubre amb una nova escoleta municipal added by Ribera Televisió on 3 setembre, 2021


Recerca catalana al Vallès\n"És ben sabut per tots que Catalunya i Espanya no destaquen per ésser països punters en sectors com la recerca o la innovació, ni a nivell europeu ni a nivell mundial"\nper Carles Toronjo i Manyé 19 de desembre de 2012 18:05\nEl coneixement, la innovació, la recerca o la investigació són el futur de qualsevol país, o més ben dit, han de formar part ja del seu present. Totes les societats que volen tenir un paper rellevant en el món actual d'avui i del futur, òbviament, saben que per assolir-lo han d'invertir en tots aquests àmbits. És fonamental, cabdal, necessari i imprescindible. D'aquí que, tots aquells governs conscients d'aquesta màxima, aposten per enfortir i incrementar les partides públiques destinades al futur econòmic del seu país, és a dir, a la investigació, la innovació i el coneixement.\nÉs ben sabut per tots que Catalunya i Espanya no destaquen per ésser països punters en sectors com la recerca o la innovació, ni a nivell europeu ni a nivell mundial. Les inversions que efectuen són moderades i no són les que realitzen altres països com puguin ésser Suècia, Finlàndia o els Estats Units d'Amèrica, on les inversions per a recerca i desenvolupament se situen per sobre del 3% del seu PIB.\nLa situació de la recerca i la innovació al nostre país no és l'adequada i, a més, no hi ha una aposta clara i decidida en el redreçament i el potenciament d'aquests sectors. Tot i això, hi han certes excepcions que poden ésser un bri d'esperança, un principi de canvi de cara al futur. A la comarca del Vallès, per exemple, en tenim un cas.\nL'esmentada comarca s'està erigint en líder de la recerca i el desenvolupament al nostre país. I això no és tot, el Vallès, dins d'un marc europeu, està posicionant-se com a clúster de futur i amb projecció en l'àmbit de la investigació. Els elements que han fet possible aquest fet són diversos. És el cas d'universitats com l'autònoma de Barcelona (UAB) o la Politècnica de Catalunya (UPC), per una banda, o el Parc Tecnològic del Vallès (PTV), per una altra, que amb els seus centres de recerca i innovació potencien aquest àmbit i atreuen talent investigador, de dins i fora de Catalunya. I, darrerament, hi han entrat dos nous elements realment rellevants i transcendentals. Són l'escola de la creativitat i la innovació Creàpolis d'ESADE i el sincrotó Alba. Aquest enorme microscopi és una de les instal•lacions de l'àmbit de la ciència i la tecnologia de més pes de tot l'estat. L'Alba serà un laboratori on es podran estudiar estructures petites, de dimensions inferiors a la longitud d'ona del visible.\nTots aquests elements estan propiciant que la zona estigui convertint-se en un important clúster investigador, un autèntic pol del coneixement i de la ciència de referència al país, a l'estat i a Europa. Un oasi en el desert a favor del coneixement, el desenvolupament i la recerca. Una aposta de progrés i de futur per al nostre país que, sense cap mena de dubte, hauria de marcar la dinàmica i ésser referent a l'hora que els nostres responsables polítics i empresarials es conscienciessin i prenguessin les decisions en aquesta direcció, si el que es vol és passar de l'economia basada en la construcció i el turisme, a una nova economia basada en el coneixement, la tecnologia i la recerca.


Presentació del llibret 2019 | Falla Port de Silla\nAutèntic esperit faller!\nLa nostra Cançoneta…\nHome » Actualitat » Presentació del llibret 2019\nEl Centre Cultural Carmen Valero de Silla acollia dissabte passat 26 de gener la presentació del llibret de la Falla Port de Silla, una obra de referència en el món faller guardonada en els últims anys per la Conselleria de Cultura a través dels premis a la promoció i l’ús del valencià. En aquesta ocasió Alba Pérez, ha estat l’encarregada de presentar el llibret de les Falles 2019, que porta per títol “Els deu patrimonis Valencians”.\nEn la innovadora presentació, a través de diferents vídeos els assistents han pogut conèixer els blocs que conformen el Llibret. Aquest any encara que el tema central és un repàs als 10 patrimonis de la Humanitat que tenim en la comunitat Valenciana, en el llibret del Port, els seus lectors poden gaudir de textos sobre la igualtat de gènere, l’ús de la llengua vanlenciana o el moviment #VolemFalla.\nIvan Serrador, director del llibret ha volgut destacar que per a la comissió del Port, la llengua valenciana és la seva més alt i valuós estàndard. “El llibret d’aquest any de la Falla Port, no és sols una bona oportunitat per a conèixer de prop el nostre patrimoni, és una obra literària on podem trobar textos que transmeten valors com la igualtat de gènere, la lluita per conservar la nostra llengua i els nostres senyals d’identitat i un lloc per a reflexionar sobre el moviment #volemfalla dintre de la pluralitat”.\nEl llibret d’aquest any compta amb la participació d’importants col·laboradors com l’arqueòleg i antropòleg Llorenç Alapont, l’historiador i cronista Josep Antich, l’investigador Joan Carles Zaragozá i la dissenyadora Mar Navarro.\nL’acte va concloure amb el lliurament dels llibrets als màxims representants de la comissió, el President Infantil Llorenç Alapont i Serrador, la Fallera Major Infantil Clàudia Sánchez i Peris i la Fallera Major Layla García i Lorente\nTambé a Twitter!\nCreat per Socialnovaweb.com - Creació Web i Social Media Marketing


Santandreuencs pel món Archives - Ràdio Sant Andreu\nHome / Seccions Via directa / Santandreuencs pel món\nfebrer 22, 2021\tActualitat Sant Andreu Barca, Cultura, Destacats, Especial Coronavirus SAB, Santandreuencs pel món 1,266 Views\nfebrer 11, 2021\tActualitat Sant Andreu Barca, Destacats, Especial Coronavirus SAB, Santandreuencs pel món 1,003 Views\nCom s’ha viscut la pandèmia al món? Ràdio Sant Andreu entrevista a santandreuencs que viuen fora de Sant Andreu de la Barca per analitzar com han viscut la pandèmia de la COVID-19 en els seus respectius països. Sara Rayo, nascuda a ...\ngener 19, 2021\tActualitat Sant Andreu Barca, Destacats, Especial Coronavirus SAB, Santandreuencs pel món 1,086 Views\nCom s’ha viscut la pandèmia al món? Ràdio Sant Andreu entrevista a santandreuencs que viuen fora de Sant Andreu de la Barca per analitzar com han viscut la pandèmia de la COVID-19 en els seus respectius països. Juan Herrero, nascut a Sant ...\ngener 14, 2021\tActualitat Sant Andreu Barca, Destacats, Especial Coronavirus SAB, Santandreuencs pel món 1,387 Views\nIván Gomez viu des de fa tres anys a Xina on treballa com a entrenador de futbol en una escola de Shangai. Gómez ha analitzat a Ràdio Sant Andreu com ha viscut la pandèmia a la Xina i quina és ...


Pau a Europa - Ferran Sáez Mateu\nEl ministre d'Exteriors espanyol, José Manuel Albares, a Brussel·les. OLIVIER HOSLET / EFE\nDivendres passat, 30 de setembre del 1938, es va fer públic a Munic l'acord a què havien arribat el dia anterior el primer ministre francès, senyor Edouard Daladier, el seu homòleg britànic, senyor Neville Chamberlain, el canceller del Reich, senyor Adolf Hitler, i el cap del govern italià, senyor Benito Mussolini. Segons el nostre corresponsal a Berlín, desplaçat a la capital bavaresa per cobrir aquest important esdeveniment, l'acord permetrà resoldre de manera definitiva la crisi dels Sudets, que ara mateix és la principal amenaça per a la pau a Europa. Esperem, naturalment, que aquest esperit conciliador arribi també ben aviat a la nostra castigada República. Encara que de vegades sembli impossible de dur a terme, la pau ha de prevaldre sempre sobre l'odi i el ressentiment. En l'acord signat divendres passat, els quatre mandataris van donar un exemple al món que amb bona voluntat i una actitud lleial les coses més aparentment difícils poden fer un gir inesperat. Europa viu amb il·lusió aquest gran triomf de la diplomàcia i espera encarar la dècada del 1940 en un clima de pacífica prosperitat.\nTot i així, resulta entre sorprenent i indignant sentir les veus que acusen tant Daladier com Chamberlain d'haver "cedit" davant d'un suposat expansionisme alemany en comptes de plantar-li cara. En un to exagerat i apocalíptic, afirmen que Europa, i potser fins i tot la resta del món, pagaran ben cara aquesta actitud que una part de la premsa britànica ha qualificat d'appeasement policy o política de calmar els ànims. A casa nostra, una persona propera al president Lluís Companys ha declarat a l'ARA que "és tan inadmissible una guerra sense motius com una pau a qualsevol preu". Sembla que el president de la República, senyor Azaña, s'ha expressat fa poques hores en termes semblants. Per què no poden admetre que la pau és possible sempre que tothom respecti la seva part de l'acord?\nAl·lucinant: ¿algú pot imaginar-se de veritat que d'aquí un any, posem per cas, l'1 de setembre del 1939, Alemanya pugui envair Polònia? No ho troben ridícul?\nLa segona crítica té a veure amb la naturalesa de la crisi dels Sudets. El Reich no podia permetre que els alemanys que vivien en territori txecoslovac fossin separats a poc a poc de la seva pàtria. Les concentracions de tropes al llarg de la frontera nord i oest de Txecoslovàquia estava totalment justificada. Són els mateixos habitants d'aquell territori on no es parla txec, sinó alemany, els qui han demanat ajuda. El que passa és que tant a Europa com als Estats Units hi regna una clara germanofòbia i un odi profund cap al führer. Però resulta que Hitler ha tornat la dignitat als alemanys després del Tractat de Versalles i de la gravíssima crisi econòmica i social que va provocar. Molts europeus són incapaços d'entendre-ho, en part degut als rumors i a les falsedats expandides pel judaisme internacional.\nLa tercera crítica és la més delirant de totes. Alguns afirmen, sense aportar cap prova, que si l'annexió dels Sudets es fa efectiva sense cap tipus de resistència per part de les altres potències europees, el Reich culminarà la política que anomenen de Lebensraum (espai vital) tant cap a l'est com cap a l'oest. Al·lucinant: ¿algú pot imaginar-se de veritat que d'aquí un any, posem per cas, l'1 de setembre del 1939, Alemanya pugui envair Polònia? No ho troben ridícul? Siguem clars: els qui alberguen aquesta absurda fantasia són uns irresponsables bel·licistes que no creuen en la diplomàcia, ni en la política, ni tenen cap respecte per les persones. Afortunadament, el ministre d'Exteriors de la República, senyor Julio Álvarez del Vayo, ha declarat a través del seu portaveu José Manuel Albares: "Lo que está encima de la mesa es el diálogo. Hay un camino. Construyamos medidas de confianza. Despejemos las dudas que puede tener cualquier país. Establezcamos un marco en el que ese tipo de tensiones no se vuelvan a producir".\nFalten menys de dos anys per iniciar la dècada del 1940. És fàcil preveure que l'Acord de Munic constituirà el primer pas per iniciar la dècada més pròspera del que portem de segle XX. Vam superar la Gran Guerra. Vam superar igualment la terrible pandèmia de grip del 1918. El futur és esperançador. El führer no ha faltat mai a la seva paraula, i és impensable que persones de la talla política de Mussolini, Daladier o Chamberlain traeixin l'acord que acaben de signar. L'annexió dels Sudets és justa, i les concentracions de tropes prop de la frontera txecoslovaca també: de la propaganda jueva internacional no n'hem de fer cas. La pau a Europa ja és una realitat gràcies a la generositat i el sentit comú de l'Acord de Munic. Que ningú ens prengui l'esperança, que ningú ens usurpi una pau que ha de durar dècades.\nSegona Guerra Mundial Nazisme Hitler


Avís legal - Creu Roja Tortosa\nASSEMBLEA LOCAL CREU ROJA TORTOSA, Responsable del lloc web, d’ara endavant RESPONSABLE, posa a disposició dels usuaris el present document, amb el qual pretén donar compliment a les obligacions disposades a la Llei 34/2002, de 11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic (LSSICE), BOE No 166, així com informar a tots els usuaris del lloc web respecte a quines són les condicions d’ús.\nASSEMBLEA LOCAL CREU ROJA TORTOSA es reserva el dret de modificar qualsevol tipus d’informació que pogués aparèixer al lloc web, sense que hi hagi obligació de preavisar o posar en coneixement dels usuaris aquestes obligacions, entenent-se com suficient amb la publicació al lloc web de ASSEMBLEA LOCAL CREU ROJA TORTOSA.\nNom de domini: https://crtortosa.com\nNom comercial: ASSEMBLEA LOCAL CREU ROJA TORTOSA\nDenominació social: ASSEMBLEA LOCAL CREU ROJA TORTOSA\nDomicili social: Berenguer IV, 34 – 43500 TORTOSA (Tarragona)\nCorreu electrònic: tortosa@creuroja.org\nInscrita al Registre (Mercantil / Públic): …………………………………………………….\nEls dissenys, logotips, text i / o gràfics aliens al RESPONSABLE i que poguessin aparèixer en el lloc web, pertanyen als seus respectius propietaris, sent ells mateixos responsables de qualsevol possible controvèrsia que pogués suscitar-se respecte als mateixos. El RESPONSABLE autoritza expressament a que tercers puguin redirigir directament als continguts concrets del lloc web, i en tot cas redirigir al lloc web principal de https://crtortosa.com.\nPer realitzar qualsevol tipus d’observació respecte a possibles incompliments dels drets de propietat intel·lectual o industrial, així com sobre qualsevol dels continguts del lloc web, pot fer-ho a través del correu electrònic tortosa@creuroja.org.\nPer a la resolució de totes les controvèrsies o qüestions relacionades amb el present lloc web o de les activitats en ell desenvolupades, serà d’aplicació la legislació espanyola, a la qual se sotmeten expressament les parts, sent competents per a la resolució de tots els conflictes derivats o relacionats amb el seu ús els Jutjats i Tribunals més propers a TORTOSA.


8. Com era la vida familiar dels yàmana? - Recerca en Accio\n01 gener 2010 | Arts i Humanitats, Post de projecte\nCom eren les relacions entre les famílies yàmana? Cooperaven? Feien feines conjuntes? Possiblement, la cooperació devia ser important car Darwin va observar que “La perfecta igualtat que regna entre els habitants endarrerirà durant algun temps la seva civilització”.\nLa nostra recerca busca pistes per a una de les preguntes de la nostra història. En algun moment, diferents grups humans del passat van iniciar un canvi en la seva forma de vida: es van anar fent cada cop més complexes i deixaren les formes de vida itinerants dels caçadors-recol·lectors per no sobreexplotar els recursos. S’inicia la sedentarització i la domesticació de plantes i animals. L’agregació social (la reunió de gent que es reconeix com d’un mateix grup però que, normalment, no viu conjuntament) és un element cabdal d’aquest procés. I ha estat un dels elements explicatius proposats per a jaciments de la Península Ibèrica tan importants com Altamira, famós per les seves pintures (http://museodealtamira.mcu.es/).\nLes fonts etnogràfiques ens diuen que si una balena varava a la costa, diferents famílies, cadascuna amb la seva canoa, es reunien per a aprofitar-la completament (carn, greix, ossos…). Les excavacions del 1995 i 1996 (dirigides per A. Vila, J. Estévez i E. Piana) i del 2005 (que vam fer nosaltres) a Lanashuaia I van posar al descobert una gran quantitat de balena minke. La pregunta és senzilla i la vam fer tots dos equips de direcció: i si els concheros de la platja de Lanashuaia són una agregació? Si ho són, podrem buscar quins trets són els característics d’aquest tipus d’assentament i aconseguir hipòtesis per altres llocs del món.\n“La perfecta igualtat que regna entre els habitants endarrerirà durant algun temps la seva civilització: si se’ls hi dóna una samarreta, o qualsevol altra peça de roba, la trenquen a trossos immediatament. Fins que no sorgeixi un cap, que amb el seu poder pugui apropiar-se d’aquests regals, així com animals, etc., s’haurà d’endarrerir l’esperança de millora de la seva condició.”\nI és que Darwin se sorprenia que la gent yàmana fes trossos d’una samarreta i es repartissin entre tots…


Víctor Alexandre - Propera parada: la novel·la\nInici Crítiques Propera parada: la novel·la\nPropera parada: la novel·la\ndimarts, 01 setembre 2009\nDe vegades la cultura catalana és tan restrictiva i conservadora davant de qüestions literàries que només se la pot titllar de "pre-moderna". Ho dic per la recepció incongruent que ha tingut en certs sectors el recull de contes Set dones i un home sol de Víctor Alexandre.\nUn dels trets més característics de la modernitat literària és precisament el qüestionament dels límits dels gèneres literaris tradicionals. I en aquest sentit, gairebé no cal dir que alguns dels escriptors més rellevants de la modernitat, com ara Claudio Magris, Peter Handke o John Berger, han practicat fins a la sacietat l'anomenat "mestissatge" literari o barreja de gèneres.\nAquest aclariment serveix per presentar la figura de Víctor Alexandre, un escriptor que es dedica a fer periodisme, assaig i narrativa. Ara bé, primer de tot, Alexandre sempre fa literatura, faci el que faci. I, en segon lloc, els gèneres que cultiva no són mai, repeteixo mai, compartiments estancs sinó que molt sovint, com a indiscutible autor modern que és, els seus textos són una barreja d'elements. Només cal agafar el seu penúltim llibre, Nosaltres, els catalans (2008) per veure que tècnicament és un llibre d'entrevistes però té clars contagis i transvassaments del món de la narrativa com ara la recreació dels ambients, la vertebració dels diàlegs, el ritme del desplegament de la conversa, etc.\nI, a Set dones i un home sol, hi apareix clarament l'assagista i articulista Víctor Alexandre. Per exemple, les narracions d'Alexandre recullen la preocupació de l'assagista per evidenciar i analitzar les coordenades generals de la societat que l'envolta. O les constants referències musicals i cinematogràfiques són un senyal de la presència inequívoca del nostre autor en el seu vessant d'articulista i blogaire.\nSet dones i un home sol és un conjunt de set narracions que, entrellaçades, formen una sola història, la història d'un home, Ricard, i la seva interacció amb les vides de set dones al seu voltant. La història de Ricard està plantejada en els mateixos termes que la gran novel·la de Virgínia Woolf, L'habitació de Jacob (1922) en el sentit que les dues obres giren a l'entorn d'un protagonista absent. Les dues històries ens arriben a través dels testimonis dels altres perquè Ricard està en coma a causa d'un accident i Jacob ha mort a les trinxeres de la Primera Guerra. Les persones que envolten Ricard i Jacob fan de miralls que reflecteixen els protagonistes. D'aquesta manera, el llibre d'Alexandre se'ns apareix, en conjunt, com un estudi de l'alteritat portat a les darreres conseqüències. Un tema que sempre ha preocupat al nostre autor.\nAlexandre aprofita la situació límit d'una vida que penja d'un fil per sotraguejar els altres personatges i fer-los buidar el pap i expressar les seves preocupacions més profundes: "¿Per què necessitem que es produeixi una situació límit per fer allò que sempre diem que volem fer i que no fem mai?" Cadascuna de les co-protagonistes, les "set dones" es confessa davant l'accidentat, "l'home sol", amb brutal sinceritat i autenticitat. I aquesta sinceritat es converteix en un altre tema dominant del llibre: la discrepància entre aparença i realitat o veritat.\nLes set dones són molt diferents entre si perquè tenen edats i condicions ben diverses, de manera que formen una galeria de prototips que reflecteixen perfectament el nostre món actual. De fet, respecte a la seva intencionalitat primera, el llibre es pot interpretar com un retrat global del clima moral, social i cultural del món actual. Alexandre utilitza sàviament les relacions entre els dos sexes com a pretext per anar molt més enllà. Recordem que el número set és el de la totalitat a la nostra cultura.\nSet dones i un home sol és un llibre sòlid, ben travat, un llibre profundament humà i sagaç, un llibre calladament ambiciós. Només té dos defectes que detreuen de la seva excel·lència. La falta d'independència total de les històries, que revela una insuficiència narrativa. I la falta d'independència total de les set dones entre si perquè a nivell de registres expressius s'assemblen massa.\nEn el fons Alexandre volia fer una novel·la i se n'hagués sortit, com sempre.\nEl Mundo , 4/6/2009


Tarragona Ràdio obté un nou guardó per la Inclusió dels Premis Ràdio Associació per 'Heroïnes Anònimes'\nL’organització reconeix de l’espai feminista de l’emissora mitjançant una menció de qualitat en la categoria d’Inclusió\nLaura Recasens i Aida Bañeres, d''Heroïnes Anònimes' TARRAGONA RÀDIO\nDimecres, 20 abril 2022 21:44\nEl nou programa-podcast de Tarragona Ràdio ‘Heroïnes Anònimes’ ha estat reconegut amb una menció de qualitat en la categoria d’Inclusió pels Premis Ràdio Associació, els més prestigiosos del sector de la ràdio en llengua catalana. El programa guardonat, que s’emet els dimecres al 96.7 FM, té com a protagonistes dones de totes les edats, professions i procedències que resideixen al Camp de Tarragona i Terres de l’Ebre i aborda multitud de problemàtiques que viuen les dones de forma transversal i inclusiva, des d’una perspectiva feminista i de la mà de les pròpies convidades. “No totes les dones volen ser la Marie Curie, ni pujar l’Everest; potser l'únic que volem les dones, a banda de ser lliures, és que se’ns reconegui i se’ns visibilitzi, pugem l’Everest o ens aixequem a les 5 del matí per anar a treballar”, explica la impulsora i conductora de l’espai, Laura Recasens.\nAquest 2022 és el segon any consecutiu que Tarragona Ràdio s’endú un guardó a la inclusió en els Premis de Ràdio Associació de Catalunya, ja que en 2021 l’històric programa ‘Tothom’ va aconseguir el màxim reconeixement de l’organització en aquest àmbit. Segons la presidenta de Tarragona Ràdio, Paula Varas, l’anunci d’aquest doblet per la visibilització de la diversitat “no deixa de ser una mostra del rumb que vol seguir potenciant l’emissora. Més enllà dels avenços tecnològics i l’adaptació als nous models de consum, Tarragona Ràdio entén el seu paper cabdal com a referent social i, per això, creu en la inclusió i la diversitat cultural, funcional o de gènere de forma transversal, com un dels grans reptes que hem d’abordar tots els mitjans de comunicació públics”.\nLa menció de qualitat que s’endú ‘Heroïnes Anònimes’ en la 22a edició dels Premis Ràdio Associació pren especial rellevància al costat de la resta de programes i podcasts guardonats en els Premis Ràdio Associació, com ‘Oh My Goig!’ de Betevé (Premi a la Inclusió que inclou la menció de qualitat per Tarragona Ràdio), ‘TN-Comarques’ de TV3, ‘Il·lustres Execrables’ del Via Lliure de RAC1 o ‘El matí i la mare que el va parir’ de Flaixbac, entre d’altres.\n'Heroïnes Anònimes' va començar a emetre’s a Tarragona Ràdio durant la temporada passada i ha estat un dels principals èxits a les plataformes de distribució Spotify i Youtube. A més, és un dels programes que s’emet també en altres ràdios de Catalunya mitjançant l’acord amb la Xarxa Audiovisual Local (XAL), que també ha apostat per la distribució d’aquest nou producte de Tarragona Ràdio amb perspectiva obertament feminista.\nLa impulsora d’Heroïnes Anònimes, Laura Recasens, directora de l'àrea d'Igualtat de la cooperativa Combinats, també compta amb el suport en directe de la dinamitzadora cultural i comunicadora Aida Banyeres, que s’encarrega de les recomanacions musicals en la mateixa línia del programa, recuperant la història, el repertori o la vida d’una artista, grup o estil musical, sempre amb accent femení i feminista.\nAbans de ser un programa de ràdio, 'Heroïnes Anònimes' va néixer com un projecte a la xarxa social Instagram i, actualment, ja compta amb el seu propi espai a www.tarragonaradio.cat. Heroïnes Anònimes és, per tant, una plataforma de continguts multiplataforma i destaca també per ser el primer producte híbrid programa-podcast de Tarragona Ràdio: s’emet en directe al 96.7 FM, però la versió podcast es poleix i es distribueix de forma independent a les plataformes de distribució Spotify i Enacast.


Més de 6.000 persones han passat per la quarantena d'actes de la Festa Major | Ajuntament L'Escala\nUna assemblea, una enquesta i tres tallers inicien la fase de participació ciutadana del nou POUM\n6 setembre 2021 General\nEl concert de Banda Neon va posar ahir el punt i final a la Festa Major de l'Escala 2021, amb una quarantena d'activitats programades, per les quals han passat més de 6.000 persones.\nLa Comissió de Festes i l'Ajuntament de l'Escala han fet una molt bona valoració del funcionament de les activitats i de la bona resposta del públic, que va esgotar les incripcions a la major part dels actes programats. En aquest sentit, però, és lamenta que aproximadament un 20% dels inscrits a les activitats gratuïtes no assisteixen a l'activitat a la qual s'havien apuntat. A la majoria d'actes, aquestes places acaben sent ocupades per públic que es registra al control d'accés, però des de la Comissió de Festes es reivindica que les persones que s'inscriuen a les activitats avisin amb anterioritat si renuncien a la seva plaça, per tal que altres persones puguin reservar-la.\n"Ha estat una Festa Major amb un ventall d'activitats per a tots els públics i fem una valoració molt positiva de com s'ha desenvolupat i un gran agraïment a la gent que organitza, col·labora i participa d'una programació, que no hem d'oblidar que està condicionada per una situació de pandèmia que obliga a fer les coses amb certes restriccions", remarca l'alcalde de l'Escala, Víctor Puga.\nEn termes generals, totes les activitats han funcionat molt bé. La pluja va deslluir la cursa d'objectes amb inflables, que malgrat tot es va poder fer durant més de dues hores, i va obligar a ajornar un dia l'observació amb telescopi. Malgrat tot, no es va haver de suspendre cap dels actes previstos.


Humor i música amb el quartet Désaxés\nEls quatre saxofonistes francesos actuaran el pròxim 20 de febrer al Centre de Congressos d'Andorra la Vella\n2 min. Andorra la Vella 14/02/2019 13:33\n651x366 El director de l'Andorra Sax Fest, Efrem Roca, durant la presentació del concert de Désaxés. / T. N. (ANA) El director de l'Andorra Sax Fest, Efrem Roca, durant la presentació del concert de Désaxés. / T. N. (ANA)\nEl quartet Désaxés aterra a Andorra el proper 20 de febrer amb el nou espectacle 'Super Sax Show'. Una funció humorística en què els quatre saxofonistes explicaran com és ser músic amb un to trencador i diferent, demostrant tot el que l'instrument pot oferir musicalment. Els músics ja havien actuat al Principat d'Andorra al 2014, en el marc de la 44a Temporada de teatre conjunta d’Andorra la Vella i Sant Julià de Lòria.\nEl concert és fruit de la col·laboració entre l'Andorra Sax Fest i l'ambaixada de França, que fa sis anys que patrocina l'esdeveniment, com a part de la iniciativa. Així, Désaxés s'avança a la resta de concerts, formant part també de la Saison Culturelle, el programa cultural que l'ambaixada du a terme des de fa més de 20 anys al Principat. "És un festival molt important per la imatge d'Andorra", ha explicat l'ambaixadora francesa Jocelyne Caballero, i per aquest motiu des de l'ambaixada volen formar-ne part.\nLa data coincideix amb època de vacances escolars, amb la voluntat d'atraure tant a professors com a alumnes perquè coneguin totes les possibilitats que pot tenir el saxofon, des del saxo clàssic, passant pel de carrer de jazz o el saxo d'estudi. Les entrades tenen un preu general de 15 euros, 5 per als estudiants, i es poden comprar a través dels webs de l'ambaixada, el festival de música o una hora abans de l'espectacle al Centre de congressos.\n"Vam obrir 50 places per al concurs professional i es van esgotar, per la qual cosa vam obrir unes altres 10, que també es van esgotar", comenta el director de l'Andorra Sax Fest, Efrem Roca. Un fet que referma el renom internacional del festival, en el qual volen participar músics del país, però també d'Espanya, França o el Japó. Pel que fa a la categoria juvenil, l'organització va obrir 20 places i no descarta haver d'obrir-ne 10 més quan la data de l'esdeveniment s'apropi. Tot i això, el que té més èxit són les 'masterclass' individuals. Enguany comptaran amb la participació de saxofonistes com Claude Delangle, que Roca ha definit com "el millor saxofonista del segle XX", Jean-Denis Michat, Christophe Grèzes o el rus Nikita Zimin.


Jaume Orpinell - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n31 d'octubre de 1954 (63 anys)\nJaume Orpinell (Barcelona, 31 d'octubre de 1954) és un fotògraf català especialitzat en fotografia d'arquitectura i paisatge, així com del patrimoni arquitectònic de la ciutat de Barcelona, ha gestionat arxius fotogràfics i imparteix tallers de fotografia.\nEntre 2007 i 2010 fou el responsable a Barcelona de l'Arxiu Fotogràfic del Col·legi d'Arquitectes de Catalunya. Portà les negociacions amb els hereus del Fons Fotogràfic de Francesc Català-Roca i el Col·legi d'Arquitectes de Catalunya pel seu dipòsit a l'Arxiu Fotogràfic del COAC. Entre 2006 i 2010 també fou fotògraf de l'equip de redacció de la revista Quaderns d'Arquitectura d'aquesta mateixa institució. Ha estat coautor de nombroses publicacions d'arquitectura per a diverses editorials i institucions, entre les quals hi ha Gustavo Gili, ACTAR, la Fundació Mies Van der Rohe, la Fundació Caixa d'Arquitectes i la Nau Ivanow. Ha col·laborat en més d'una ocasió amb Xavier Basiana, amb qui ha documentat les metamorfosis urbanes i arquitectòniques dels barris de la ciutat i amb el qual va editar l'any 2000 el llibre Barcelona, ciutat de fàbriques.\n1 Presència a museus\nPresència a museus[modifica | modifica el codi]\nDiverses de les seves fotos formen part de la col·lecció permanent del MACBA.\n1991‐93 - Barcelona 1888 ‐ 1929 ‐ 1992 per l'Ajuntament de Barcelona.\n1998 - Ciutat i Fàbrica, un recorregut pel patrimoni industrial de Barcelona. Col·legi d'Arquitectes de Catalunya, ITEC…\n2000 - Nit, color, moviment a la Nau Ivanow i a la Demarcació de Tarragona del COAC.\n2000 - Díptics 20 00 a la Nau Ivanow.\n2008 - L'Art de la Llum. Exposició col·lectiva a la Sala Vinçon de Barcelona\n↑ Obres d'Orpinell a la col·lecció permanent del MACBA\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Jaume_Orpinell&oldid=18331326»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 abr 2017 a les 06:40.