Més de 20 plantes de toga i els seus beneficis (complet) + imatges\nPrincipal » Interessant » Més de 20 plantes de toga i els seus beneficis (complet) + imatges\nLes plantes de toga o plantes medicinals familiars són plantes que es poden cultivar a la pàgina d'inici que tenen propietats medicinals.\nPotser algunes persones haurien d'haver caigut i ferides i després tractades amb saba de fulles de iode o de plàtans joves. Les plantes que feu per tractar aquestes ferides són plantes medicinals familiars o comunament anomenades bata.\nLes plantes medicinals familiars es troben molt sovint al voltant de la casa al pati o fins i tot tests. La toga es creu des de l'antiguitat com una planta que té propietats perquè pugui curar diversos tipus de certes malalties.\nA més dels molts beneficis, la toga també és una planta que es pot tractar fàcilment i que no té efectes secundaris elevats. Per tant, la toga sovint és cultivada per la majoria de la població mundial per a subministraments o fins i tot com a planta ornamental.\nTipus de plantes de toga\nEls beneficis de la toga poden provenir de les arrels, tiges o fins i tot de les flors i llavors de la planta. Així, només algunes parts de la planta es prenen per la seva utilitat com a medicaments tradicionals. El següent és un exemple de toga i les seves propietats que sovint es troben el públic:\nEl gingebre és una planta popular per les seves propietats. No només s'utilitza com a espècia, el gingebre també es pot utilitzar per tractar diverses malalties.\nEl gingebre es serveix generalment com a beguda calenta per tractar problemes d'estómac com inflor, refredats, nàusees i diarrea.\nGalangal és una planta que es troba sovint al món. Aquesta planta s'acostuma a utilitzar com a espècia en plats regionals. No obstant això, el galangal també té diverses propietats com a planta d'herbes.\nEs creu que el galangal tracta l'asma o la tos, baixa la febre, baixa el colesterol i fins i tot prevé el càncer i els tumors.\nLa cúrcuma és una planta famosa pel seu color groc com a ingredient per cuinar o beure. A més, la cúrcuma també és una planta rica en eficàcia com a planta medicinal.\nUn d'ells és la planta de cúrcuma que pot augmentar el sistema immunitari per evitar diverses malalties.\nTemulawak o curcuma xanthorrhiza roxb és una planta que ha estat molt utilitzada com a medicina tradicional. Aquesta planta es troba sovint a zones tropicals com el món.\nTemulawak conté curcumina i altres substàncies que es poden utilitzar per millorar el rendiment dels ronyons i el tracte digestiu.\nPassa el mateix amb temulawak, meetreng o curcuma aeruginosa roxb és una planta que té un color més fosc que el temulawak.\nTemuireng també pot millorar el sistema immunitari perquè pugui prevenir diverses malalties. A més, el meet reng també s'utilitza sovint com a potenciador de la gana quan els nens tenen dificultats per menjar.\nEl comí és una planta medicinal familiar que s'utilitza per a les llavors de les seves flors. El contingut en comí és alt en antioxidants, de manera que pot evitar els radicals lliures.\nA més, el comí també pot evitar la diabetis i nodrir el fetge i reduir el colesterol.\nLlegiu també: 51 tristes paraules d'amor que toquen el vostre cor i els vostres sentiments\nEl cardamom és una espècia que s'utilitza sovint per la comunitat mundial. Aquesta planta prové de l'Índia i és famosa per la seva olor distintiva. A més, la planta de cardamom també és una planta medicinal familiar perquè té beneficis per a la salut.\nEs creu que el cardamom tracta les aftes, problemes digestius i supera la depressió. El contingut de vitamines, antioxidants i olis essencials del cardamom també és beneficiós per a la salut de la pell i allunya els radicals lliures.\n8. Corona de Déu\nCorona de déu o phaleria macrocarpa és una planta medicinal familiar que és endèmica de l'illa de Papua. Els beneficis d'aquesta planta s'obtenen bevent aigua bullida, extreure càpsules de fruita seca.\nTanmateix, la corona dels déus també pot causar efectes secundaris si es consumeix de manera incorrecta. El contingut de la corona dels déus són forts antioxidants com flavonoides, folifenols, saponines, tanins i alcaloides que poden superar el dolor menstrual. A més, la corona dels déus també pot ser un fàrmac antial·lèrgic i un verí desintoxicant per superar els mals de cap.\n9. Fulla de Déu\ndéu fulla o gynura procumbens o comunament coneguda com a fulles de tota la vida és una planta que es troba sovint al món.\nAquesta planta també s'inclou a la planta medicinal familiar perquè és famosa per les seves propietats per la qual cosa s'utilitza com a herba medicinal. Es creu que les fulles de Dewa poden tractar l'herpes, la diabetis i l'ictus per prevenir el càncer.\nLa fruita del noni és una fruita que es troba sovint a la regió del món. Aquesta fruita, famosa per la seva olor, té molts beneficis perquè s'inclogui en una de les plantes medicinals de la família.\nLa fruita de Noni conté terpenoides que són capaços de restaurar les cèl·lules del cos. A més, el noni també pot funcionar per tractar la inflamació. També es creu que Noni pot iniciar el procés d'orinar i defecar.\nKejibeling és una planta que s'utilitza generalment com a planta de tanca o barrera de pati. En general, aquesta planta sol créixer en grups a causa de les seves nombroses fulles.\nLa planta de fragments vils també s'inclou a la planta medicinal familiar perquè es creu que és capaç de superar diversos problemes de salut. Per aprofitar els beneficis de les fulles de kejibeling, normalment les fulles es bullen primer i després es beuen l'aigua bullida o també es poden extreure en pols.\nLes fulles de kejibeling poden tractar la febre, els càlculs urinaris, les hemorroides i fins i tot tractar les picades de serps.\ndlingo planta o acorus calamus és una planta que es troba habitualment a Java. La planta dlingo també s'inclou a la família de plantes medicinals i fins i tot s'utilitza habitualment en medicina natural a la Xina.\nLes propietats de la planta dlingo poden alleujar la inflamació i la febre. A més, el dlingo també pot tractar trastorns nerviosos i equilibrar les hormones. Tanmateix, la planta dlingo conté beta asarona que pot ser tòxica per al cos si es consumeix en excés.\n13. Fulla de betel\nLa fulla de betel pot ser ben coneguda entre la comunitat mundial pels seus beneficis per superar els problemes de salut.\nEl contingut de polevenoland i flavonoides a la fulla de betel pot ser un antioxidant, antisèptic i antiinflamatori. A més, el contingut d'uegonol i carvakol també pot alleujar el dolor i superar el mal alè i la secreció vaginal.\n14. Fulles de Moringa\nLes plantes de moringa són molt populars a la comunitat com a verdura. Però pel que sembla, les fulles de Moringa també tenen diversos beneficis per a la salut de l'organisme de manera que es classifica com a planta medicinal familiar.\nLlegiu també: Llista de rangs i sous PNS [COMPLETA]\nLes fulles de moringa són riques en vitamina A i vitamina C perquè puguin augmentar la immunitat del cos. El potassi i el potassi continguts a les fulles de Moringa també són eficaços per equilibrar la pressió arterial.\n15. Fulles de Bidara\nLes fulles de Bidara són una planta medicinal familiar que solen consumir les fulles d'aigua bullida. Aquesta planta pot iniciar la menstruació i nodrir l'estómac, superar la febre i fins i tot malalties avançades com la diabetis, el càncer i els tumors. A més, les fulles de bidara també es poden utilitzar per tractar la cara i el cabell.\nSambiloto és una planta famosa pel seu sabor amarg, per la qual cosa s'utilitza habitualment com a herbes medicinals. Aquesta planta medicinal conté antioxidants que poden augmentar la immunitat.\nA més, hi ha contingut de paniculata que serveix per reduir els nivells de sucre en sang i colesterol. També es creu que Sambiloto és capaç de tractar diverses infeccions com l'herpes, la sinusitis, la lepra, la malària i la pneumònia.\nLa magrana és una fruita bona per a la bellesa i la salut. El contingut de la magrana que inclou niacina, àcid fòlic i vitamina C és molt bo per al consum.\nA més, l'alt contingut en fibra i minerals d'aquesta fruita també es pot utilitzar com a menú a l'hora de fer una dieta. La magrana també pot prevenir el càncer de fosfat, contrarestar els radicals lliures, per la qual cosa no és estrany que aquesta fruita estigui classificada com a planta medicinal familiar.\nA més del seu fruit dolç, la srikaya també és una planta medicinal familiar. La fruita Srikaya té un alt contingut de niacina, de manera que pot reduir els nivells de colesterol quan es consumeix.\nA més, el contingut de vitamina C i fibra alta també pot augmentar el sistema immunitari i millorar la digestió. També es creu que la fruita Srikaya augmenta la quantitat de llet materna per a les mares lactants.\n19. Àloe Vera\nL'àloe vera és una planta que ens trobem sovint al món. A més de ser una planta ornamental, l'àloe vera també té beneficis per a la salut.\nEls polisacàrids i els compostos de manosa-6-fosfat de l'àloe vera poden ajudar a la cicatrització de ferides. També hi ha un contingut de ferro, sodi, potassi, calci, flavonoides i fenols en gel d'àloe vera que serveix per prevenir l'envelliment prematur, malalties degeneratives fins a infarts.\nLa planta de rosella és una planta medicinal familiar que s'utilitza habitualment per les seves parts florals. El contingut de vitamina C a les flors de rosella pot ajudar a augmentar el sistema immunitari.\nA més, les flors de rosella també contenen flavonoides com a antidepressius. També es creu que les flors de Rosella poden aprimar el cos, nodrir el fetge i prevenir tumors i càncer.\n21. Bigotis de gat\nEls bigotis dels gats poden provocar un augment de la producció d'orina que fa que la gent orini més sovint, això pot ajudar indirectament a eliminar els bacteris que entren a la bufeta.\nEls bigotis del gat també contenen alts nivells de potassi, glucòsids i ortosiponona, que és bo per reduir els nivells d'àcid úric, fosfat i oxalat. Els bigotis de gat tenen propietats antiinflamatòries i antihipertensives que ajuden a alleujar els símptomes del reumatisme i la gota.\nAquests són exemples d'algunes plantes medicinals familiars que sovint ens trobem a la comunitat. Esperem que aquest article us sigui útil.


El passat dimecres 12 d'agost ens passarem per l'oficina de turisme de la platja de Puçol perquè ens comptaren com està funcionant, els serveis que ofereix i alguna novetat respecte a altres anys o al començament de l'estiu.\nLa primera cosa que ens van dir a l'arribar és que el servei de biblioteca, que és el primer any que es fa, està sent tot un èxit amb una mitjana de 20 persones diàries que fan ús del servei de préstec de llibres.\nQuant a la informació que s'ofereix, una gran part dels turistes demanden propostes a València, sobretot com arribar a la Ciutat de les Arts i les Ciències i el centre de la ciutat. Sol·liciten que llocs visitar a la capital i també demanen informació del Bioparc i de l'Albufera.\nTambé, encara que en menor grau, demanen dades de les Coves de San Josep de la Vall d'Uixó, d'El Puig i de Sagunt. Igualment requerixen la informació habitual com horaris de tren i autobús, supermercats, excursions per la zona, etc.\nEn general, podríem dir que el perfil mitjà de turista estranger és una família francesa. Molts dels visitants de l'oficina són d'origen francés ja que es troben allotjats en un dels càmpings de la platja. També hi ha prou turistes anglesos, sobretot a partir d'ara a finals de mes.\nD'Espanya, sobretot vénen persones de Madrid i de la pròpia Comunitat Valenciana en busca de llocs emblemàtics i de visita obligada.\nÁngela Camps, treballadora de l'oficina, ens explica que “la majoria de turistes són francesos, per tant necessitem publicacions en este idioma per a així poder-los oferir una bona informació tant de Puçol com en general. També necessitaríem més informació en castellà”.\nD'aquesta manera, a falta d'informació en francés i castellà, es pot dir que el servei d'informació ubicat a la platja és positiu i es desenvolupa amb èxit.\nRecordem que el servei que s'ofereix és de dilluns a dissabte de 10 a 14 i de 17 a 20 hores, i els diumenges només amb horari de matí. Es podrà disfrutar fins al 31 d'agost així que si tens algun dubte ves, no dubtes a acudir i preguntar.


S'asseu al vàter i una pitó de tres metres li mossega el penis\nVa succeir a Tailàndia quan Attaporn Boonmakchuay, el nostre protagonista, va mantenir una lluita titànica contra una enorme pitó de més de tres metres durant mitja hora. En tot aquest temps, el rèptil es va agafar a la seva membre com un nàufrag al pal esqueixat del navili . Van ser trenta minuts que van mostrar a Attaporn el miserable que és la vida i la seva fortuna esquiva. I és que només l'ajuda de la seva esposa i un veí va poder salvar-lo de la traïdora serp.\nPel que sembla, la serp pitó que va lliscar a través del desguàs de casa i es va aferrar al seu penis, tot just va consentir deixar anar la seva presa quan l'esposa de la nostra víctima va amarrar una corda al voltant del cap del rèptil . Només llavors va poder Attaporn obrir la gola de la traïdora. Immediatament després, qui sap si per l'alleujament, la víctima es va desplomar desmaiat a la son. Almenys aquest és el relat que van fer els tres testimonis del malson viscuda. ??\nPoc després, treballadors d'emergències van desmantellar el vàter d'estil asiàtic mentre la pitó encara estava enroscada voltant. El futur del rèptil? Anaven a posar-la en llibertat novament , segons va comentar un treballador d'emergències al diari local, Thai Rath. LEs fotos que testifiquen el moment desmenteixen aquest fet. I va tenir un final en consonància amb el seu terrible traïció.\nI Attaporn Boonmakchuay? Va ser intervingut d'urgències en un hospital de la província de Chachoengsao, a l'est de Bangkok. I els doctors van dir que es recuperaria. "Té una molt bona actitud … tot i que la seva pròpia dona i fills estaven commocionats. Ha estat somrient i donant entrevistes tot el dia des del seu llit" , va comentar el director de l'hospital, hutima Pincharoen.\nAixò sí, les fotos del seu bany esquitxat de sang testifiquen seu martiri.\nArtículo anteriorEl G-7, preocupat per Donald Trump\nArtículo siguienteColombia confirma que el ELN tiene a Salud Hernández


EIX CRONOLÒGIC DE L'AUDIOVISUAL timeline | Timetoast timelines\nPeriod: 1535 to 1615\nVa ser el primer en posar un mirall en una càmera fosca per projectar la imatge.\nGiovanni Batista al 1558 va ser el primer en utilitzar un mirall convex per projectar la imatge en un paper.\nPeriod: 1765 to 1833\nCientífic que va influir indirectament a la creació del Daguerrotip, i va ser el primer en conseguir una imatge negativa sobre paper i va ser el creador de les heliografies.\nPeriod: 1787 to 1851\nVa crear el Daguerrotip.\nPeriod: 1800 to 1877\nVa ser el creador del calotip.\nImatge negativa sobre paper\nNiépce va utilitzar una càmera fosca i va necesitar una exposició d'unes 8 hores\nPeriod: 1817 to 1879\nVa ser l'inventor del fonoautògraf.\nHeliografia amb betum de Judea\nNiépce va utilitzar aquest material encara que la imatge continuava sent negativa\nVa ser creat per Daguerre a partir de les innovacions de Niépce. La imatge es forma sobre una superfície de plata pulida.\nVa ser creat per William Fox. Es basava en un paper amb nitrat de plata i àcid gàlic que després de l'exposició a la llum era revelar i fixat amb hiposulfit de sodi. Això generava una imatge amb negatiu que es podia pasar a positiu tantes vegades com es volgués.\nPeriod: 1847 to 1931\nThomas Alva Edison va desenvolupar invents de repercusió mundial com el fonógraf, la càmera de cinema o el Quinetoscopi.\nProcediment fotogràfic creat per Evrard que positivitzava les imatges en el paper a partir d'un negatiu.\nGustave Le Gray va crear un tractament amb col·lodió humit per conseguir imatges a partir del revelat amb sulfat de ferro amoniacal.\nPeriod: 1851 to 1929\nVa ser el creador del gramòfon.\nVa crear la càmera Kodak i va substituir les plaques de vidre per carrets de paper.\nVa ser creat per Leon Scott i va ser el primer dispositiu capaç d'enregistrar so, tot i que després era impossible de reproduir.\nPeriod: 1860 to 1940\nVa ser el creador del disc de Nipkow\nImatge en color\nLa primera fotografia en color permanent va ser fotografiada per James Clerk\nPeriod: 1862 to 1954\nAuguste Lumière (1862-1954) i Louis Jean Lumière (1864-1948). Van ser els creados del cinematògraf\nProcès fotogràfic creat per Maddox. S'utilitzava una placa de vidre sobre la qual s'extenia una solució de bromur de cadmi, aigua i gelatina, no necesitava humitat.\nVa ser creat per Thomas Edison. S'utilitzava per grabar i reproduir sons.\nPatent del sistema de fotografia en color\nPatent que la va dur a terme Leon Favre\nPaul Nipkow va crear un dispositiu mecànic que permet analitzar una escena de manera ordenada.\nEmile Berliner va crear el primer sistema de grabació i reproducció de sons que utilitzava un disc pla.\nGeorge Eastman va crear una càmera en forma de caixa amb lent ocular i un botó en un costat per disparar les fotografies. Incorporava un rotllo de 100 fotos.\nCarret de paper\nVa ser una innovació de George Eastman que va permetre substitiur les plaques de vidre\nCreat per Thomas Edison. Era un artefacte d'ús individual en el que s'hi visualitzava una pel·lícula en bucle.\nMàquina creada pels germans Lumière que era capaç de gravar i projectar una imatge en moviment.\nTub de rajos catòdics\nVa ser creat per Carl Braun i és una tecnologia que permet visualitzar imatges mitjançant un feix de rajos catòdics.\nProcès de cinema en color que constava de dos (al principi) o tres (uns anys més tard) colors que eren el vermell i el verd i després es va afegir el blau. Barrejant aquests 2-3 colors es va aconseguir el primer cinema en color. Va ser creat per Comstock i Wescott\nPrimera càmera amb pel·lícula de 35mm, creada per Osar Barnak.\nÉs un sistema de reproducció de so analògic. Thomas Edison és considerat el seu creador.\nJohn Baird va ser el primer en fer una retransmisió per televisió\nPrimera pel·lícula amb audio sincronitzat al vídeo\nThe Jazz Singer va ser la primera pel·lícula amb l'audio sincronitzat al vídeo. Es va emetre a Nova York.\nFont de llum intensa que es sincronitzava amb la càmera.\nPrimera pel·lícula en color\nLa primera pel·lícula en color va ser Becky Sharp.\nVa ser la primera SLR de 35mm.\nLa càmera Polaroid revela i positivitza la imatge en 60 segons.\nTenía 0,01 megapíxels i es va inventar en un laboratori Kodak\nFETS ARTÍSTICS: Gerard Contreras\nLINIA FONAMENTS ART\nLínia de temps de l’evolució històrica de la imatge en moviment


Hotel Paral·lel, millor preu a Barcelona\nRuta Alternativa per Montjuïc\nRuta Bodegues del Poble Sec\nRuta per Les Rambles\nAmpolla d'aigua de cortesia (Solan de Cabras 33cl)\nDescompte 2€ al pvp de l'esmorzar (aplicat a la tarifa)\nLa millor opció a Montjuïc\nL'Hotel Paral·lel serà la vostra millor elecció a Barcelona. Un hotel amb un servei de qualitat, per que la vostra estada a Barcelona sigui molt agradable.\nLes nostres 64 habitacions ofereixen accés gratuït a Internet WiFi, climatitzador individual i caixa forta gratuïta. A més a més, l'hotel admet petites mascotes, un dels pocs hotels de Barcelona que us ofereix aquesta possibilitat.\nLa seva proximitat a l'estació de Sants, plaça Espanya, recinte firal Montjuïc i Palau de Congressos, l'enmarquen estratègicament per a tot aquell que ve per negocis.\nL'Hotel Paral·lel us ofereix cada dia un ampli Esmorzar de 7:00h a 10:30h.\nD'acord amb la Resolució SLT/3512/2021 de la Generalitat de Catalunya, a partir del 03 de desembre, per accedir a l'interior de bars i restaurants és obligatori la presentació d'un certificat emès per un servei públic de salut (en suport digital o en paper), que acrediti alguna de les circumstàncies següents: certificat de vacunació, certificat de prova diagnòstica i/o certificat de recuperació.\nHotel Paral·lel Poeta Cabanyes, 5-7 08004 - Barcelona - Espanya Tel.: +34 93 329 11 04 E-mail: hparalel@nnhotels.com\nSi ho autoritzeu, HOTEL PARAL.LEL, SL. tractarà les vostres dades amb la finalitat d’enviar-vos el nostre butlletí d'informació, amb novetats i ofertes de totes les empreses del grup, dedicades al sector hoteler, al sector immobiliari i a la gestió d'aparcaments. En qualsevol moment podeu revocar la vostra autorització enviant un correu electrònic a gdpr@nyn.es. Podeu exercir els drets que us atorga la legislació vigent tal com s'indica de manera detallada en la Política de privacitat.


Nom: CASTELL DE VICFRED\nAdreça: C/ del Sol Ixent, s/n\nLocalització: Sant Guim de la Plana - Vicfred (Segarra)\nBarroc Façana i elements decoratius\nEl castell de Vicfred és una antiga fortalesa defensiva que es va transformar en una residència senyorial al segle XIX. Es troba en un punt elevat amb vistes privilegiades que permet dominar un extens territori. Consta de tres pisos i està construït amb pedra arrebossada i pintat de color salmó. A la planta baixa trobem una portada retangular amb llinda en la qual apareix la data "1700"; aquesta porta està flanquejada per dos mènsules. A l'extrem NE del castell trobem un arc de mig punt dovellat que dona pas a un passatge que travessa l'edifici. En aquest arc es troba inscrita la data "1728".\nAl primer pis quatre portes balconeres i una finestra amb àmpit. Totes aquestes portes balconeres, a excepció de la que es troba damunt de la porta d'accès, tenen un balcó de forja de grans dimensions. Totes aquestes obertures es troben emmarcades per carreus de pedra regulars que contrasten amb el color salmó de la façana. Al segona pis apareix cinc finestres quadrangulars amb àmpit de diferents dimensions, també emmarcades per grans carreus de pedra.\nUna placa a la façana just a la vora de la porta d'accès, ennumera tots els personatges il·lustres que han passat per aquest castell.\nLa sobrietat de la façana contrasta amb la profussió decorativa de l'interior del castell. El castell de Vicfred és una antiga fortalesa defensiva que es va transformar en una residència senyorial al segle XIX. Es troba en un punt elevat amb vistes privilegiades que permet dominar un extens territori. Consta de tres pisos i està construït amb pedra arrebossada i pintat de color salmó. A la planta baixa trobem una portada retangular amb llinda en la qual apareix la data "1700"; aquesta porta està flanquejada per dos mènsules. A l'extrem NE del castell trobem un arc de mig punt dovellat que dona pas a un passatge que travessa l'edifici. En aquest arc es troba inscrita la data "1728". ...\nUn dels primers esments del lloc de Bechfred data de l'any de 1079, en una acta testamentària atorgada abans d'una peregrinació. El tornem a trobar esmentat a l'acta de consagració de l'església de Guissona, el 1098. Les notícies documentals del s. XII testimonien l'existència d'un castell a Vicfred, com és el cas del testament atorgat per Gombau de Ribelles, marit de la marquesa de Cabrera, el qual deixà el castrum de Becfreit a la seva filla Sança de Llobera. Cal dir que els Ribelles i llurs descendents foren durant un llarg temps castlans del lloc i d'altres propers. Sembla ser que a mitjan s. XIV el castell passà a mans dels Cardona que el conservaren fins a l'extinció dels senyorius.\nAl 1998 va ser comprat per un particular que el va restaurar i el va obrir al públic com a monument. Un dels primers esments del lloc de Bechfred data de l'any de 1079, en una acta testamentària atorgada abans d'una peregrinació. El tornem a trobar esmentat a l'acta de consagració de l'església de Guissona, el 1098. Les notícies documentals del s. XII testimonien l'existència d'un castell a Vicfred, com és el cas del testament atorgat per Gombau de Ribelles, marit de la marquesa de Cabrera, el qual deixà el castrum de Becfreit a la seva filla Sança de Llobera. Cal dir que els Ribelles i llurs descendents foren durant un llarg temps castlans del lloc i d'altres propers. Sembla ser que a mitjan...


Casa de la Vila (Martorell) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCasa de la Vila (Martorell)\nPl. de la Vila, 46. Martorell (Baix Llobregat)\n41° 28′ 28″ N, 1° 55′ 51″ E / 41.474382°N,1.930804°E / 41.474382; 1.930804Coord.: 41° 28′ 28″ N, 1° 55′ 51″ E / 41.474382°N,1.930804°E / 41.474382; 1.930804\nLa Casa de la Vila és l'edifici de l'ajuntament del municipi de Martorell (Baix Llobregat), una obra protegida com a bé cultural d'interès local.\nÉs un edifici del segle xvi, de planta baixa i dos pisos, conegut antigament com "la casa del marquès", posteriorment rebé el nom de Cal Notari. De l'edifici del segle xvi solament es conserva el portal d'accés, els dos arcs escarsers del vestíbul de la segona planta, el d'entrada a la sala de sessions, el d'accés a l'àrea de despatxos i dependències de l'Alcaldia, a part d'altres elements estructurals. Aquest immoble ha patit diferents modificacions al llarg del temps. Concretament l'any 1916 el portal fou desplaçat cap a la dreta i es va suprimir una finestra. L'any 1937, quan l'Ajuntament va adquirir la casa, els dos balcons de la primera planta es van canviar per un sol balcó corregut. També es van incorporar alguns elements escultòrics -un escut, quatre gàrgoles (que posteriorment es van retirar)- procedents de l'església parroquial que havia estat destruïda.\nFerran Serra fou l'autor dels esgrafiats de la façana. Els quals representen els rius Anoia, com una nimfa, i Llobregat, com un faune, la fertilitat de la terra simbolitzada per la deessa Pomona, etc; així com l'escut de Martorell que conté una mà i un martell. També fa al·lusió a la muntanya de Montserrat i al pont del Diable.\nAquest esgrafiat fou fet quan l'Ajuntament adquirí l'edifici el 1937.\n↑ 1,0 1,1 1,2 «Casa de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 febrer 2016].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Casa_de_la_Vila_(Martorell)&oldid=26304196»\nEdificis noucentistes de Martorell\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 feb 2021 a les 16:17.


El conseller Castells ha rebut l'Informe eco... - Govern.cat\nquery_builder 17 maig 2004 17:00\nEl conseller Castells ha rebut l'Informe economicofinancer sobre l'estat de les finances de la Generalitat\nDemà dimarts el lliurarà al Govern i, a la tarda, el presentarà al Parlament\nEl conseller d’Economia i Finances, Antoni Castells, ha rebut aquest migdia l’Informe economicofinancer que va encarregar el Govern per analitzar l’estat de les finances de la Generalitat a 31 de desembre del 2003. Castells ha rebut l’Informe elaborat per la unitat especial dirigida per l’Interventor General, Josep Maria Portabella, així com l’Informe de la Comissió d’Experts de mans d’Antoni Serra Ramoneda, el seu president.\nEl conseller Castells lliurarà l’Informe a la reunió del Consell Executiu que es celebrarà demà dimarts. Després, el conseller el presentarà en nom del Govern al Parlament i a tots els grups parlamentaris. A les quatre de la tarda, Castells compareixerà davant la comissió d’Economia, Finances i Pressupost per explicar als representants de tots els partits els detalls de l’Informe i el marc en què el Govern haurà d’elaborar els Pressupostos per al proper exercici.\nEn acabar la compareixença, el conseller atendrà els mitjans de comunicació al mateix Parlament.\nQuatre mesos de treballs\nEl passat mes de gener, el Govern va crear una Unitat Especial de la Intervenció General, dirigida per Josep M. Portabella, per a realitzar un informe economicofinancer sobre l’estat de les finances de la Generalitat a 31 de desembre del 2003. També va acordar la constitució d’una Comissió d’Experts en el camp de l’auditoria i la comptabilitat pública, responsable de supervisar i orientar l’elaboració d’aquest Informe. Aquesta Comissió, designada pel Conseller d’Economia i Finances, Antoni Castells, està presidida pel catedràtic d’Economia de l’Empresa, Antoni Serra Ramoneda, i en són membres: Milagros García Crespo, catedràtica d’Economia Aplicada de la Universitat del País Basc i antiga presidenta del Tribunal de Cuentas de España; Oriol Amat, catedràtic de Comptabilitat de la UPF; Joan Baptista Casas, soci director de la firma Faura-Casas Auditors-Consultors; Vicent Montesinos, catedràtic d’Economia Financera i Comptabilitat de la Universitat de València i Síndic Major de la Sindicatura de Comptes de la Generalitat valenciana; i Martín Pagonabarraga, interventor de l’Administració Local. Enric Genescà, que inicialment també formava part d’aquesta Comissió, va haver d’abandonar-la en el moment que va ser nomenat membre de la Sindicatura de Comptes.\nDurant aquests quatre mesos, la Comissió ha validat les tècniques i els procediments utilitzats per elaborar l’Informe i, finalment, ha estat l’encarregada de certificar-ne les conclusions.\nBarcelona, 17 de maig del 2004


22 de novembre de 2014 Llibres, Totalitaris\nKonzentrations Lager Reich (Camp de concentració del Reich), novel·la fonamental del manresà Joaquim Amat-Piniella, supervivent de Mathausen. Una obra que hauria de ser text obligatori als nostres instituts. Amb un distanciament reeixit, l’autor imprimeix un realisme difícil d’oblidar. Escrit a Andorra al 1946, no es va poder publicar fins al 1963:\n“Abans d’oblidar una cosa cal haver-la coneguda. Entre els milions de persones que van trobar la mort als camps de Hitler, hi havia milers de catalans, un 70% caigueren per la fam, el treball i els maltractes. El nazisme no ha mort. L’oblit de tantes víctimes seria facilitar el camí del seu ressorgiment.”\n“De fusta, d’un sol pis, en rengles damunt de terraplens, els Blocks eren com una ombra. Els alemanys cedien els seus poders a l’intèrpret. La netedat aparent era un refinament de crueltat. A cada grup de treball era remarcable un personatge amb una gorra blava o negra i un bastó a les mans. Tenien la sensació d’haver caigut en un pou molt profund. Havien de renunciar a tot el que portaven. Una fortor de suor empudegava l’aire. Uns presos-escrivents prenien filiacions. Els espanyols, quan estan a punt de caure, se’ls emporten a un altre camp. Allà els acaben de matar. Els primers dies són molt durs però un s’hi acostuma. O es mor. Qüestió de sort i de moral.”\n“Un plat trencat, un cop de porta, qualsevol cosa era sabotatge. L’hora del somni era el moment de les evasions cap a mons millors, per als qui tenien la sort de poder dormir. La realitat del camp s’imposava. Una agonia llarga però molt més curta que la guerra. No eren els SS els responsables de la major part de les tortures, sinó els presos alemanys. El litre escàs de sopa o aquell mos de pa negre constituïa tot el sopar. Els peus, dintre dels sabatots amb sola de fusta, servien de pont al fred que pujava cames amunt. El moment millor era quan s’anava a recollir el menjar. A l’oficina, presos comuns alemanys, eren buròcrates perfectes, però eren més útils com a botxins. Un camp nazi oferia una possibilitat contra mil de salvar-se. Els homes cercaven desesperadament aquesta possibilitat. Els cuiners eren presos privilegiats i protegits entre els subalterns de la SS. Hi havia barraques amb llits, un signe de categoria social. Aclimatar-se era adormir la sensibilitat, haver oblidat l’exterior, l’embrutiment total. Tancat i maltractat pels mateixos companys, un home qualsevol era, en principi, l’enemic.”\n“Quan un oficial entrava tothom es posava dret. Hi havia SS que menjaven amb els guants posats. Per a molts alemanys, l’únic fre és l’autoritat. Cadascú fa sentir el seu poder sobre l’inferior. Les relacions depenen de la por o dels serveis que es puguin fer. La tortura més corrent, 25 fuetades al cul. Les víctimes eren obligades a comptar els cops en veu alta. Com més injustos els càstigs col·lectius, més eficaços resultaven. Resistir el cansament era la millor oposició. Alemanya és un poble primitiu, amb civilització material només, és a dir, inexistent. Són els invasors, disfressats els apetits amb ideals pomposos. Fan la guerra pel saqueig del veí ric. Tots els detinguts a Alemanya poden escriure a casa, llevat dels espanyols, per la seva condició de segrestats. Això significava treballar, cadascú per la sort dels altres.“\n“Acabat el recompte, es podia observar una gran afluència de SS. Els evadits anaven a la carretel·la. L’aire era cada vegada més feixuc. Les víctimes eren ofertes al déu de la guerra i els assistents presenciaven la immolació enmig d’un silenci buit. Els mateixos condemnats hagueren de col·locar una escala metàl·lica. En el silenci se sentí el clic metàl·lic i el cruixit del cadafal. El cos oscil·lava com si la soga fos elàstica. Al cap d’uns segons es movia com un pèndol. La desfilada del personal sota els penjats constituí el darrer acte de la funció.”\n“Els dies de festa, els carrers es veien concorreguts, se celebraven partits de futbol i es muntaven barberies. El camp prenia l’aparença d’un poble. Els diners eren els pans o els cigarrets; l’ambició era qualsevol càrrec als magatzems o als rentadors; l’ostentació, portar una gorra de visera. Un món amb classes socials, més injustes, ja que els motius eren el favoritisme i les inclinacions inconfessables. El treball a l’exterior constituïa una temible tortura. Onze hores d’aguantar la pluja. Nus, amb la muda bruta a les mans, fent cua per arribar al distribuïdor de les peces netes, un altre turment que calia suportar cada setmana. Amb el sol s’inflaven els turmells, penetrava la pell resseca i esberlava les articulacions. La pell s’encongia als llocs més carnosos, les natges desapareixien per donar lloc a una taca negrosa de pell arrugada, amb un diafragma al centre. L’aigua començava per omplir els peus, pujava per les cames i saltava a les bosses dels ulls i embotint el cap sencer. En arribar a aquest estat ja no tornaven.”\n“La inauguració del bordell, cada client proveït d’una papereta amb la signatura del SS, el número de la dona coincidia amb el de la cambra. El SS repartia els números a l’atzar, procurant igualar la feina de cada dona: quatre homes diaris per a cadascuna i quinze minuts per a cada home. Una hora, dos marcs de guany. Per demanar relacions calia signar en el full del compte corrent a la cantina. Les fantasies eren prohibides, es pagaven amb la companyia de càstig. Aquelles noies eren internades d’un camp organitzades en comando de treball, prometent-les la llibertat al cap de mig any de feina. Les havien portat per acabar amb l’homosexualitat.”\n“Es despullaven per grups, baixaven a la dutxa d’aigua bullent i tornaven a sortir al carrer, des d’on eren aconduïts a les barraques. I nus van estar-se tres o quatre dies, en espera de la mateixa roba, neta i desinfectada. Molts no pogueren vestir-se mai més. L’arribada dels russos fressà el camí a innombrables deportats eslaus. La borratxera augmentava la perillositat dels SS, acabaven amb una víctima i començaven amb l’altra. Fent dues fileres, de les taules a l’escala de la dutxa, cadascun amb el fuet a la mà, obligaven els nou-vinguts a passar per entremig. El joc consistia a encertar amb el fuet els ulls o les parts. Quan havien arribat, un SS amb la planta del peu els feia rodolar esglaons avall. Altres SS esperaven a les dutxes amb les mangueres a tota pressió. Una part morien rebentats quan els obligaven a obrir la boca.”\n“La revista de polls era una recerca minuciosa de paràsits per les costures de la roba interior i per les regions piloses, un parell de cops cada setmana. A la troballa d’una bestiola o d’una posta d’ous, els pres passava per una depilació general, una dutxa, unes fregues de desinfectant i una muda neta. A la saleta destinada als infecciosos, només hi entraven els casos desesperats, a la seva sortida només hi havia un camí únic: el crematori. El metge SS només pujava les tardes en què calia triar fitxes. Els cartons escollits eren senyalats en tinta vermella.”\n“La sala d’arrest suposava prohibit seure a terra, passejar, fumar, parlar o cantar. Per menjar, un tros de pa diari i un quart de litre d’aigua negra. Dues vegades per setmana, un litre de sopa calenta. De bon matí, anar al lavabo a rentar-se i buidar el cossi. Una de les obligacions, era la desinfecció periòdica del crematori. Els cadàvers els portaven nus, estibant-los en una gran cambra frigorífica, en espera del torn, car el forn només podia cremar un centenar de cossos cada dia. Sota mateix per on entraven els cossos, hi havia el fogó, per fer desaparèixer els rastres de l’assassinat. Calia partir-los abans de ficar-los al forn, perquè sencers no hi cabien. Una estiba de pots de llauna servia per guardar-hi les cendres. Els blockältester començaven per esbrinar quins eren els que portaven or a la boca, procurant accelerar la seva decadència i mort. A la infermeria, durava poc i la impunitat absoluta. Al crematori li arrencaven les peces de metall. L’organització comptava amb un director, qui repartia les víctimes entre els kommandos, organitzava els accidents de treball, cursava els tràmits de defunció i donava l’alarma en cas de fugida.”\n“La llei del camp imposava a cadascú la ignorància dels seus semblants. El temps abatia els seus veïns, però respectava els predestinats, que no eren potser els millors o els més forts físicament. Era depriment que, mentre afusellaven, la multitud lamentés només la lentitud que retardava l’hora de sopar, o que alguns passessin les hores contemplant les tortures col·lectives o quan entraven els SS al crematori amb destrals, a liquidar transports especials. El coratge era afrontar la crua realitat. El camí de l’escala era tallat amb 50 metres a plom. Els ressagats eren invitats a llançar-se a l’abisme. La mitjana de suïcidis eren de sis a deu per viatge. Si no tenien la sort de morir de seguida, els SS no els acabaven de matar, traslladant-los a la infermeria on eren injectats. Els cabells llargs, era la nova moda per aprofitar el pèl humà en la fabricació de feltres, obligant els presos a deixar-se el cabell llarg.”\n“La ciència alemanya havia trobat solucions massives al problema de l’eutanàsia. La injecció de benzina, la dutxa freda o les pallisses eren massa lentes; rendia més portar els malalts a Dachau, a fer de conills d’índies. També el cotxe-fantasma donava resultats apreciables, els vidres havien estat substituïts per planxes metàl·liques. En plena marxa, engegaven el gas letal. Els cossos al principi eren duts als crematoris, més endavant, eren transformats en greix per fabricar sabó. Però cap procediment més expeditiu com la cambra de gas. En aparença, una inofensiva sala de dutxes. La porta era massissa i tancava a pressió. Si eren nou-vinguts, els feien despullar en una antesala amb penja-robes. Depenien directament de la Gestapo, on anaven famílies senceres. Un cop tancada la porta, de les peres de la dutxa sortia gas. L’agonia era esgarrifosa, molts s’estavellaven el cap contra les parets. Oficials contemplaven l’espectacle des de l’altra banda, a través del vidre del finestró.”\n“Cada dia era exactament igual als altres. Permetia una saludable avarícia d’esforços. La ració era tan justa que el secret de la conservació descansava en l’estalvi de forces. La monotonia era aplanadora, però hi havia pietat i ajuda per als decaiguts i la mort era combatuda en tots els terrenys. Esperaven que la nit portés molts somnis per evadir-se de la realitat. Només podien robar els joves per comerciar. Ajudar un malalt era un delicte dels que es pagaven. Havien de viure els joves que podien treballar, i alhora corrompre’ls perquè ja no fossin homes.”\n“Quan hi hagué entre els espanyols una relativa abundància, la brega entre comunistes i anticomunistes experimentà una intensitat inusitada. Havien descobert que la generositat amb els desvalguts podia constituir algun dia un mèrit, deixant de ser generositat. La competència per arribar a llocs de poder econòmic fou acarnissada. Tothom i a tot arreu robava. Els més lladres passaven per herois. L’interès comú que va imposar la treva fou l’arribada de detinguts a França per actuar a la Resistència. El mot que duien era la unió de tots contra l’enemic comú. Una nova vanitat es posaria de moda: la del puritanisme.”\n“Els americans havien arribat al Rin i els russos queien damunt Varsòvia i Budapest. Un dia d’octubre arribà l’ordre de suspensió de tots els treballs. El camp era ara un enorme camp-hospital. Milers de malalts, sense cap tractament i sense aliments, per cada quatre homes un sol llit, esperaven amb paciència l’hora de la mort. Els murs significaven un aïllament de quarantena. Esgotats els uniformes ratllats, els substituïen amb l’equip dels presos morts.”\n“-El nostre mèrit és haver superat l’ambient de presidi. Hem passat quatre anys entre bandits, amb l’amenaça constant de la mort, i ens hem sabut conservar homes.“\n“La població, llençada al carrer des del toc de diana, feia esforços per combatre el fred. Molts s’apilotaven per donar-se escalfor. Quan era prou gran, començaven a balancejar-se, sobretot els eslaus i entonaven corals tristos. L’esperit del camp continuava fent la seva obra destructora. L’embrutiment era implacable. El Block 20 era per als condemnats a mort, reus d’alta traïció contra el règim nazi. La capacitat normal era de 200 persones, però s’arribava a encabir-ne 1500. L’única alimentació era sopa aigualida. Quan calia fer lloc, eren portats a la cambra de gas o eren morts a destralades o a trets.”\n“Era de preveure la fi de la guerra. La pregunta era: què farà la SS? En un camp de Polònia havien emmetzinat el menjar, en un altre tots havien estat gasejats. Es constituí un Comitè Internacional de Protecció, les reunions es feien amb l’aparença de passejar. Tot havia estat previst, però no pas el dia de l’ensulsiada. Una població de 40.000 ànimes es deixava dur pel flux i reflux de l’esperança i la depressió. Abans que la SS no procedís a destruir-les, trobaren clixés de totes les morts violentes, presentades com a suïcidis o accidents, admirablement organitzat i sistematitzat. La fam tornà a fer estralls. Aviat va començar l’acció contra els dipòsits de queviures, l’habilitat en la rapinya determinà la separació de classes. Mentre, els russos assaltaven Viena, els anglo-americans avançaven per territori alemany. Les aviacions bombardejaven els nusos de comunicacions. La llibertat venia darrera de les corrues dels evacuats!”\n“Arribà la fi. Un matí, Hitler fou donat per mort i se suspengueren els treballs perquè els americans eren a trenta quilòmetres. Qualsevol incident insignificant podia aixecar onades de pànic o un alçament suïcida. Per primera vegada, la campana es va descuidar de tocar diana. Ningú no parlava d’anar a treballar. Entraven i sortien quan els venia de gust. El comandant havia ordenat que a les deu del matí tot el camp es formés. Les instruccions foren que cada nacionalitat tenia un grup de xoc amb una missió especial. El Comitè desconsellà sortir del camp a la recerca de protecció.”\n“Aquelles poques hores, les darreres, semblaven més dures que tots els anys anteriors. L’instint de conservació s’havia desfermat. Oberts els camps de quarantena, les multituds donaven un primer pas cap a la llibertat. Tota la plana major de la SS havia fugit del camp. Es recomanà calma a tothom. Des de primera hora, s’esperava l’arribada de les avantguardes motoritzades. Per la plaça baixaven veritables raïms de presos. Els tancs roncaven pujant per la carretera. Els components del Comitè muntats al sostre del primer tanc, feien voleiar banderes. Els pocs jueus que havien arribat a la fi arrossegaven els peus i no deien res. La turbamulta assaltà els magatzems exteriors i es vessà sang. Per a la massa hi ha dos termes absoluts: bons i dolents, vida i mort. Allò que ha triomfat només pot ser el revés d’allò que ha estat vençut.”\n“K. L. REICH, és l’estigma, l’únic epitafi que han merescut els companys morts. La significació de les paraules Konzentrations Lager Reich. L’Home per damunt del que és accidental, la raça, la nacionalitat, els partits, els nuclis d’amics i les individualitats. Milions d’homes com aquest són els qui han guanyat la guerra amb les seves sofrences i la seva humilitat, però sobretot amb el seu indestructible instint de conservació. És una massa de milions i milions, de totes les races, classes, religions i ideologies, una massa que ho ha donat tot sense queixar-se, desconeixedora del valor del seu sacrifici que és la més profunda palpitació del món. La repugnància s’ha tornat tendresa i amor per la humanitat. Totes les altres coses són anècdota. La gran pau del món només podrà néixer el dia que cada home senti dins seu la petita pau de la seva ànima. La victòria d’aquesta nit és el triomf real de l’Home sobre l’esperit del camp nacional-socialista.”


LABORATORI I RAJOS X\nLa pràctica de la implantologia a les clíniques dentals ha incrementat significativament en els darrers anys. Mentre que al 2007 a Espanya més de la meitat de les clíniques dentals (51%) practicaven de forma habitual tècniques implantològiques, al 2012 aquest nombre ha crescut fins al 82%.\nAquest important creixement durant els darrers anys ha donat crescuda alhora a la industria proveïdora d’implants dentals i aditaments relacionats. La competitivitat en aquest mercat dona com a resultat una gran diversitat de productes en quant a preu, i inherentment, en quant a qualitat.\nQuins són els motius perquè hi hagi tanta diferència de preus?\nDoncs senzillament no tots els implants són iguals. Tenim a disposició implants que estan sotmesos a escrupolosos controls de qualitat (control d’ajustos i càrregues a llarg termini) amb estudis de més de 40 anys que els avalen, com implants sense estudis que els recolzin i que moltes vegades són copies, patint afluixaments de les pròtesis o fractures amb més freqüència com a conseqüència.\nQuan es parla de la mateixa gama d’ implant, la diferencia de preus entre una clínica i una altre solen ser mínimes. Els estudis clínics a llarg termini han demostrat que els implants utilitzats a la Clínica Barroso, de la marca Straumann, tenen un índex de supervivència molt elevat (98% als 10 anys).\nEstablerta a Girona des de fa més de 60 anys la Clínica Dental Barroso es distingeix per la proximitat i el compromís amb la ciutat, impulsada ara per la tercera generació de dentistes de la família.\nLa busca de l’ excel·lència per part de tot l'equip de Clínica Barroso es complementa amb la vessant docent i d’investigació d’Albert Barroso, codirector de la Clínica, que imparteix classes als estudiants del International Master of Oral Surgery de la Universitat Internacional de Catalunya, a part de dirigir i col·laborar en diferents cursos de formació continuada per a odontòlegs. Barroso, a més, du a terme una important labor de recerca en el camp de la implantologia oral, sempre amb l’objectiu de traslladar les tècniques més novadores, contrastades i que ofereixin els millors resultats a la seva tasca diària a la clínica.\nEn l'actualitat BARROSO CLINICA DENTAL és un centre acreditat per la Generalitat de Catalunya i vinculat a la Universitat Internacional de Catalunya on es duen a terme diferents tasques d’ investigació científica en el camp de la implantologia oral.\nL’ objectiu és cerca de l’ excel·lencia i màxima eficàcia en les tècniques emprades en la pràctica diària. Tota l'activitat professional es complementa amb un tracte humà, proper i compromès per part de tot el personal de Clínica Barroso.\nLUPES DE MAGNIFICACIO:\nEl tractaments dentals s’han de fer en un espai reduït i de dificultosa visibilitat en molts casos. A la vegada, la qualitat i precisió dels tractaments influeix directament en l’ èxit tant a curt com a llarg termini, en altres paraules, a la duració del tractament. Per això, a Clínica Barroso treballem amb lupes de magnificació, per a conseguir la máxima precisió possible en benefici del pacient.\nA Clínica Barroso disposem de la darrera tecnologia en radiologia digital, la qual ens permet realitzar diagnòstics més precisos ja que la qualitat de la imatge obtinguda és superior a la dels equips tradicionals, a la vegada que la dosi de radiació absorvida pel pacient és considerablement menor.\nEl bisturí piezoelèctric és un instrument d’última generació i altament específic per a la especialitat de la cirurgia oral, reduint els riscos en intervencions delicades de regeneració òssia com la elevació sinusal o els empèlts d’ ós.\nDESINFECCIÓ I ESTERILITZACIÓ:\nSeguint l’estàndard de qualitat de Clínica Barroso, tots els instruments emprats passen un rigorós protocol de desinfecció i esterilització abans de ser utilitzats amb cadascun dels nostres pacients. La cadena d’ esterilització de l’ instrumental comença amb l’eliminació de les restes orgàniques, segueix amb la màquina termodesinfectadora i acaba en els moderns autoclaus de classe B.\nPRÒTESIS PER ORDINADOR:\nLa boca forma part de la nostra carta de presentació en les relacions socials. Al somriure comuniquem moltes coses, d’ aquí la importància d’ un bon somriure. Unes dents blanques, ben alineades, en definitiva sanes, ens permetran somriure sense complexes.\nTradicionalment les fundes necessitaven d’ un nucli metàl·lic per aconseguir una resistència adequada. L’ evolució en els materials ens permet fer servir avui dia fundes amb nucli ceràmic, utilitzant les tècniques CAD-CAM (dissenyades i confeccionades per ordinador).\nAmb aquestes noves tècniques no es perd gens de resistència a la vegada que es milloren els ajustos de la funda amb la dent. L'estètica de les restauracions dentals és millor, ja que aquests materials copien més fidelment l’ estructura de capes de la dent natural, tenint un nucli ceràmic en comptes de matèl·lic, al que li podem donar diferents tonalitats de blancs en funció de cada pacient.


El Paner: de març 2012\n3 aspectes clau per diferenciar el nostre currículum (CV)\nEn la situació actual de saturació del mercat laboral cal buscar més i millor les oportunitats de feina. És evident que fer el que sempre hem fet (esperar ofertes i enviar CV) no és efectiu. A més un cop aconseguim una oferta hem d'aprofitar-la al màxim (preparar molt bé la nostra candidatura) ja que haurem de "lluitar" amb una gran competència per aquell lloc. Hem d'intentar diferenciar-nos.\nDestaquem tres aspectes clau a l'hora de diferenciar el nostre currículum (CV):\nAlinear el CV amb l'objectiu professional i amb l'oferta de feina. Hem d'intentar que la nostra candidatura transmeti una imatge clara i definida. Això ho aconseguirem si en el CV destaquem aquells aspectes clau (formació, experiència) que encaixen amb el nostre objectiu professional actual i amb el que l'oferta de feina demana.\nDestacar en el nostre CV les competències clau del lloc al que volem optar. Sempre que vulguem optar a un lloc de treball (via oferta o autocandidatura) hem d'analitzar detingudament quins aspectes són els més destacats que requereixen per poder fer aquella feina. Un cop identificades les tres o quatre competències més importants pel lloc les hem de relacionar amb les nostres experiències i han de quedar reflexades en el nostre CV.\nDonar dimensió digital al nostre CV. Actualment tenir una identitat digital a la xarxa pot complementar perfectament el teu CV en paper. Pot servir per reforçar i demostrar aquells aspectes que vols intentar destacar del teu perfil i que encaixen en el lloc de feina que vols aconseguir. Tenir un bloc de temàtica professional, participar en debats de grups de xarxes professionals, comentar en blocs especialitzats, compartir informacions relacionades amb la nostra especialitat a les xarxes socials, ... poden ser petites passes que sumin en la nostra reputació digital.\nPublicat per cporté a 23:07 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: currículum, CV, digital, feina, ocupació, oferta\n3 aspectes clau per diferenciar el nostre currícul...


El cau de Vista Alegre: de novembre 2011\n[RiNG] PRIMERA EXCURCIÓ DE RÀNGERS I NOIES GUIA!\nPRIMERA EXCURSIÓ AL CASTELL DE SANT MIQUEL!\nEi Llops i Daines, esteu preparats per una cursa d'orientació?\nVa doncs, el pròxim dissabte 26 de Novembre ens trobarem tots i totes a dos quarts de 10 del matí al cul de la lleona (puntualitat siusplau).\nÉs impressindible dur el kit de supervivència on hi haurà...\nESMORZAR I DINAR, CANTIMPLORA PLENA D'AIGUA I MOLTES GANES DE PASSAR-S'HO BÉ!\nUs esperem aquest dissabte amb moltes ganes de fer la nostra primera excursió!\n[CiLL] Excursió a St. Miquel!\nCastors i llúdrigues!\nEl diumenge 13 a les 9 del matí quedem a l'aparcament de la font del ferro, per fer la nostra primera sortida com a unitat: Anirem a pujar a Sant Miquel! Tornarem a les 6 de la tarda a allà mateix.\nHem de portar una motxilla amb:\n- esmorzar (però ja haurem menjat alguna cosa abans).\n- cantimplora plena d'aigua.\n- Com que quan caminem agafarem calor, és molt important que a dins la motxilla ens hi càpiga tot: el menjar, la cantimplora i el jersei.\n- Dissabte NO hi haurà cau.\nUs esperem amb molta energia i sobretot, moltes ganes de passar-s'ho bé!!!\n[Agrupa] Els capgrossos del cau van a la Trobada de Gegants de Girona!\nSUSPÈS - SUSPÈS - SUSPÈS - SUSPÈS\nEns posem en contacte amb vosaltres per anunciar-vos que durant les Fires de Sant Narcís farem la presentació en societat dels capgrossos del cau, que els Ràngers i Noies Guia van construir el curs passat com a projecte d'unitat. Serà el diumenge 6 novembre, durant la XXX Trobada de Gegants de Fires.\nPer nosaltres és un honor poder presentar els capgrossos en aquesta diada tan especial de la ciutat, i per això ens fa molta il·lusió convidar tot l'Agrupament a participar en aquest acte, al qual us animem a venir.\nAixí, convoquem els Ràngers i Noies Guia del curs 2010-2011 a les 9 del matí al Parc del Migdia, per a fer la plantada de gegants i capgrossos i l'esmorzar. La resta de l'Agrupament podeu venir pels volts de les 11 per veure començar la cercavila, que recorrerà els carrers de Girona i s'acabarà a la plaça del Lleó cap al migdia. A tots plegats us demanem que porteu el fulard i la camisa per fer ambient i que se'ns vegi força.\nUs esperem el diumenge 6 de novembre, i us desitgem unes molt bones Fires!\nNotícia de la unitat de Agrupa, RiNG\n[Agrupa] Els capgrossos del cau van a la Trobada d...


Penjar amb èxit objectes del sostre | Consumer\nPenjar amb èxit objectes del sostre\nS'ha de realitzar una prova prèvia de perforació per determinar el tipus de fixació\nEn ocasions, la precipitació i la falta de coneixement motiven el fracàs d’una tasca tan senzilla com penjar un llum en el sostre o una barra per a les cortines. Igual que ocorre amb sòls i parets, no tots els sostres tenen la mateixa resistència o estructura. Cada classe exigeix un mètode de suspensió específic. Per aquest motiu, abans de fixar qualsevol objecte s’ha de comprovar la naturalesa del sostre per determinar què fixació és la més apropiada.\nPerforar la coberta\nUn dels mètodes més fidedignes per identificar la resistència i l’estructura del material que compon el sostre és realitzar una prova de perforació. Per a això, cal realitzar amb un trepant elèctric un forat d’uns 4 cm de profunditat, en el futur punt de fixació.\nLes broques de carbur de tungstè, amb una longitud d’entre 4 i 5 mm, són apropiades per a aquesta tasca. Sempre que sigui possible, és aconsellable realitzar la prova amb un d’aquests accessoris ben afilat i en correcte estat de conservació.\nLa broca ha d’estar afilada i en bon estat\nEls principals indicadors per esbrinar la naturalesa i resistència del sostre són el color de la pols que es desprèn mentre es realitza la perforació i la velocitat amb la qual avança la broca.\nSi en el primer centímetre de l’orifici el trepant s’enfonsa amb facilitat i, de sobte, sembla topar-se amb el buit, la perforació s’ha realitzat entre dues bigues i és probable que es traspassi l’armadura. En aquest cas, s’ha d’emprar un sistema de fixació expansible, com el ganxo basculant, per penjar objectes lleugers. És una suspensió que s’adapta al buit del sostre.\nSi l’element que es vol instal·lar és pesat, és recomanable canviar d’idea i desplaçar la fixació a un altre punt davant el risc que l’armadura no aguanti el pes.\nPer als sostres antics es recomana usar un ganxo basculant\nÉs habitual que en trepar el sostre la broca trobi resistència i comenci a caure serradures de fusta. Si això ocorre, no hi ha dubte que s’ha perforat una biga. Bastarà amb fixar un tirafons o una armella amb cargol per col·locar qualsevol element en el sostre de forma segura.\nFacilitat de perforació i restes grises o vermells barrejats amb fragments blancs de guix. Aquestes són els senyals inequívocs que s’acaba de travessar un sostre farcit. La pols de la broca adquireix aquestes tonalitats perquè el trepant perfora el revoltó que se situa entre les bigues de l’estructura. És possible que aquest espai estigui buit. En tal cas, es recomana utilitzar un ressort en forma de paraigua.\nSi en successives perforacions el trepant topa amb celdillas i altres materials compactes, el més apropiat per fixar qualsevol objecte és escollir un tac universal.\nFixació per a sostres de formigó\nÉs freqüent que en les construccions actuals els sostres estiguin formats per una llosa de formigó monobloque i que, al seu torn, es recolzin en biguetes armades d’aquest material. Ambdues característiques fan que la perforació sigui més complexa.\nPer aquest motiu, és convenient emprar un trepant de percussió de mitja potència i broques de carbur de tungstè ben afilades. Com a sistema de fixació, es recomanen els tacs metàl·lics o les armelles per assegurar una subjecció resistent i duradora.\nfixació penjar perforación-ca prova sostre\nDiferents tipus de llums en la decoració


La ràpida resposta del Tercer Sector en temps de pandèmia - FPdGi\nEls quatre premiats coincideixen en assegurar que la pandèmia ha visibilitzat el paper crucial que juga el Tercer Sector. A més, s’han mostrat optimistes i creuen que la col·laboració pública-privada-social, que s’ha vist incrementada en els últims mesos, seguirà ampliant-se en el futur.\nAjudar els que més ho necessiten forma part de l’ADN de Guillermo Martínez Gauna-Vivas (Premi Social 2020), Begoña Arana (Premi 2019), Arancha Martínez (Premi 2018) i Felipe Campos (Premi 2013). Els quatre lideren entitats que treballen per donar resposta a problemes socials com la pobresa, el fracàs escolar, la tracta de blanques, la desocupació o la discapacitat. S. M. la Reina ha conversat amb aquests joves per conèixer les iniciatives que han impulsat des de les seves entitats per ajudar els col·lectius més afectats per la pandèmia. Aquesta xerrada s’ha emès en el transcurs del tercer acte virtual de la Gira de la Fundació Princesa de Girona en què s’ha proclamat al fundador de l’ONG, NASCO Feeding Minds, Ousman Umar, com a guanyador del Premi Social 2021.\nFelipe Campos dirigeix l’Associació Educativa Itaca des dels 22 anys. La COVID-19 ha colpejat amb força als usuaris d’aquesta entitat que actua al barri Collblanc-La Torrassa de L’Hospitalet de Llobregat, un dels de major densitat de població d’Europa. «Jo visc en un barri que, segurament, ja patia unes pandèmies no resoltes abans de l’arribada de la COVID-19 com són la pobresa, el fracàs escolar o els infrahabitatges», ha explicat Campos que ha recordat que, amb l’arribada de la pandèmia, «tot es va fer més dur i ens vam posar a fer coses que mai haguéssim imaginat. Era l’única manera de poder garantir la dignitat de les persones i intentar que ningú es quedés enrere». Durant els últims mesos, Itaca ha posat en marxa diverses iniciatives per ajudar les famílies més vulnerables. Ha creat “targetes moneder” per a la compra d’aliments, ha ofert suport psicològic i ha distribuït ordinadors i tauletes perquè els nens poguessin connectar-se a internet i seguir les classes.\nUna experiència molt similar és la que ha viscut Begoña Arana que dirigeix Nuevo Hogar Betania. Aquesta associació sense ànim de lucre del Camp de Gibraltar atén qualsevol persona que es trobi en situació d’exclusió social, com a persones sense llar, reclusos i exreclusos, dones víctimes de tràfic de blanques, immigrants, etcètera. Fer visibles els invisibles va ser l’objectiu d’aquesta associació que va treballar sense descans durant les primeres setmanes de l’estat d’alarma per garantir que totes les persones poguessin complir el deure i el dret de poder estar confinats i protegits.\nLa creativitat i la innovació han ajudat al Tercer Sector a oferir una ajuda ràpida a les persones que més han patit amb la COVID-19. Guillermo Martínez Gauna-Vivas, fundador d’Ayúdame3D, no ho va dubtar. En les primeres setmanes de la pandèmia, va posar a la seva ONG – especialitzada en la creació de braços impresos en 3D – a treballar per elaborar pantalles protectores per als sanitaris.\nArancha Martínez, fundadora de l’ONG It Will Be, ha definit els últims mesos com «un tsunami». A més de mantenir els projectes internacionals en què treballava, també ha posat la seva mirada a Espanya. Una de les accions que ha impulsat ha estat Stopcovid.io, una plataforma blockchain que permet gestionar les donacions contra la COVID-19 d’una manera transparent i traçable.\nS. M. la Reina ha agraït la generositat dels quatre premiats a qui ha considerat «els millors referents per a milers de joves» que «segueixen i estan molt pendents» de la seva tasca social. S. M. la Reina ha recordat les altres línies d’acció en què treballa la Fundació: la millora en l’ocupabilitat dels joves i la transformació educativa.


Fins el 30 de setembre es pot sol·licitar l'ajut per a alumnes amb necessitats específiques de suport educatiu 2021/2022 • AFA Escola la Llacuna del Poblenou\n09 set. Fins el 30 de setembre es pot sol·licitar l’ajut per a alumnes amb necessitats específiques de suport educatiu 2021/2022\nPosted at 08:52h in Escola inclusiva, General, Notícies\tby\tEli Capdevila\nFins el 30 de setembre es podrà presentar la nova ajuda per a alumnes amb necessitat específica de suport educatiu per al curs 2021/2022.\nNo confongueu aquest ajut amb la Convocatòria General d’Estudis de l’Ministeri d’Educació (beca MEC). Tots els anys hi ha sol·licitants que s’equivoquen al sol·licitar-la ja que a la seu electrònica del Ministeri s’ofereixen les dues opcions. Un cop finalitzats els terminis de sol·licitud aquest error NO té solució.\nAquests ajuts són una alternativa a la beca general del MEC que poden sol·licitar els alumnes que presentin necessitats educatives especials «derivades de discapacitat o trastorn greu de conducta» i que estiguin en els següents nivells educatius:\nEnsenyaments artístics professionals.\nProgrames de formació per a la transició a la vida adulta.\nAltres programes de formació professional.\nTambé poden sol·licitar-la els que tinguin necessitat específica de suport educatiu «associat a altes capacitats intel·lectuals» en els següents nivells:\n– En aquest curs podran ser beneficiaris l’alumnat amb trastorn greu de comunicació i de llenguatge.\n– Els requisits, les quanties i el procediment continuen igual que en cursos anteriors.\n– No és requisit imprescindible que el sol·licitant disposi de certificat de discapacitat.\n– Es podrà sol·licitar a la seu electrònica del Ministeri d’Educació fins al 30 de setembre.\n– Un cop emplenada la sol·licitud on line heu d’imprimir-la i lliurar-la al centre educatiu (dins del termini anterior).\n– Aquesta sol·licitud només es considera presentada i pot ser tramitada quan es presenta en el centre d’estudis.\n– Aquest ajut és incompatible amb la Beca General d’MEC (o una o l’altra).\n– Com en altres cursos, l’ajut concedit s’ha de destinar a la finalitat per a la qual es concedeix, pel que posteriorment s’exigeixen els justificants de pagament per reeducació pedagògica, de el llenguatge, etc. (Conserveu les factures)\nMés informació En els següents enllaços podeu consultar la convocatòria, requisits i tramitació de l'ajut per al nou curs 2021/2022\n> Requisits acadèmics i econòmics de l’ajuda\n> Classes, ajudes i quanties\n> Com es sol·licita la beca i en què terminis?\n> La unitat familiar – Membres computables\n> On és la Unitat de Tramitació de la meva beca?\n>Text complet de la Convocatòria de NEE 2021/2022 (pdf)\n> Presentació Telemàtica de la sol·licitud\najuts, beques, Comissió d'Educació Inclusiva, curs 2021 - 2022, NEE, nese


Música, dansa, circ i gastronomia de l'època en la 2a edició del Festival Terra de Bandolers d'Alcover\nEl Festival Terra de Bandolers, proposta cultural complementària a la Fira que duu el mateix nom i que es celebra el segon cap de setmana d'octubre, convida a endinsar-nos a l'entorn natural i patrimonial a través de la música, la dansa, el circ i la gastronomia i amb diversitat de propostes artístiques. Set són els espectacles que s'han programat del 19 de juliol al 16 d'agost en diferents escenaris que ens ofereix l'església Vella, l'ermita del Remei, Mas de Forès, el Convent de les Arts i la plaça Nova.\nLa segona edició de Terra de Bandolers s'inaugurarà amb l'espectacle Absurdittiesde la Cia. Mortelo & Manzani, una proposta km.0 de pallassos i acrobàcies (divendres 19 de juliol a les 22h-església Vella). L' astronomia popular i les cançons tradicionals esdonaran cita en Mil cent i un estels de la Cia. Bocafoscant, un espectacle de cançons i divulgació astronòmica des de l’òptica de la cultura i el saber popular d’arreu dels Països Catalans (divendres 26 de juliol a les 22:30h- Mas de Forès). Dos dies després, arriba l'estrena Música en temps d’en Rocaguinarda de la formació de música barroca Tañer,la qual ens planteja un viatge a aquesta època d'esplendor de la vila d'Alcover a través del conegut bandoler Perot Rocaguinarda i la música que s'interpretava aleshores (diumenge 28 de juliol a les 19h-Convent de les Arts).L'espectacle estarà creat en residència artística al Convent de les Arts.\nEl mes d'agost s'enceta amb la proposta deNadade la Cia. deNada, un espectacle de dansa, circ i música d'autor (divendres 2 d'agost a les 22h- església Vella). La música d'arrel ens acompanyarà amb Ruegos y demás de la Cia. Raquel Lúa & Amaia Miranda, que ens presentaran des de la nana tradicional fins a la bossa o el flamenc ( diumenge 4 d'agost a les 22- ermita del Remei). Per altra banda, Guillem Anguera & Xavier Pié, músics del Camp de Tarragona amb una llarga trajectòria professional, ens oferiran un concert íntim i familiar, on l’acordió diatònic i el saxo soprano es fusionen per viatjar a diverses Músiques del Món (divendres 9 d'agost a les 22:30h-Mas de Forès). Cris Juanico clourà el festival amb la presentació dels temes del nou treball discogràfic que porta per nom Viu. Cançons inspirades en la Menorca més salvatge de la que n’és un privilegiat element més (divendres 16 d'agost a les 22h-plaça Nova).\nA més, el Festival Terra de Bandolers ens convida a fer un tomb pel patrimoni natural d’Alcover i ens dóna la possibilitat de pujar en excursió en aquells concerts que tenen lloc a la Vall del Glorieta. Per altra banda, durant el mes que durarà el cicle, es podrà degustar diversos propostes gastronòmiques de l’època del bandolerisme a Alcover als següents establiments: restaurant Ermita del Remei, restaurant K-l'Ermità, Casa Fornet i Cafeteria Bonillo.\nAquest dimecres 10 de juliol s'ha fet la presentació d'aquesta edició que ha comptat amb Josep Maria Girona, regidor de cultura, turisme i comunicació de l'Ajuntament d'Alcover, Carla Miret, regidora de la Fira de Bandolers, Aleix Vallverdú, coordinador del Convent de les Arts i Martí Yebras, impulsor del 1r Festival Terra de Bandolers.\nJosep Maria Girona ha destacat que "el Festival Terra de Bandolersvol ser únic, tant pel que fa a la qualitat del programa que ofereix com per l’objectiu que persegueix, que no és altre que el de desestacionalitzar l’esdeveniment alcoverenc més conegut arreu: la Fira de bandolers". També ha fet referència queAlcover aposta per fer-se un espai en l'àmbit cultural del territori, oferint espectacles de qualitat, de km.0 i potenciant la gent del territori amb la intenció que aquest certamen continuï evolucionant any rere any.\nTots els espectacles són gratuïts excepte l'estrena Música en temps d’en Rocaguinarda de la formació de música barroca Tañer que té un cost de 12€ i 9€ amb el carnet del CA.\nMés informació a www.conventarts.cat


La realitat de la lactància | Cosetes Nostres\nEn els inicis de la lactància tot s’ajunta. El post-part pot ser més o menys difícil però la mare sent que una part del seu cos ja no és seu. El cos està tornant a lloc, la matriu sagna per acomiadar el que ha estat la llar del teu fill durant nou mesos però sobretot el cervell necessita un temps d’adaptació perquè en el món actual els ritmes d’un nadó semblen contra-natura. Estem tan acostumades a anar corrent tot el dia que el simple fet d’estar-nos tirades al sofà amb el nen al pit i “sense fer res” ens fa sentir empresonades. Perquè és així, quan diem que la lactància és esgotadora ho és en uns termes que la gent que no ho ha viscut no pot entendre. Esgota mentalment, a més d’esgotar físicament. I segurament en major mesura. La lactància és esclava perquè et sents mancada de la llibertat a la que estem acostumades. No poder fer el que volem en tot moment és una cosa per a la que les mares del segle XXI no hem estat programades.\nQuan esperes un fill estàs disposada a posar totes les teves forces i energies en garantir el seu benestar. Es pressuposa una intenció de posar el nadó per davant teu, donada la seva situació vulnerable: neix totalment indefens i ens necessita per viure en el sentit més literal. Però el que la majoria no sabem és que aquestes cures han d’ésser satisfetes d’immediat i, no només això, durant les 24 hores del dia i sense descans. L’ideal del nen dormint al bressol mentre la mare passa les hores contemplant-lo o mirant la tele o llegint un llibre són imatges extretes d’un imaginari popular lamentablement massa estès. I sí que hi haurà mares que poden gaudir d’escenes com aquestes a diari, i espero que siguin conscients de fins a quin punt són unes autèntiques privilegiades, però no és el més habitual. És molt més normal la visió d’una mare totalment desbordada, que arriba al migdia sense haver pogut ni tan sols rentar-se la cara, que no té temps de fer-se el dinar i només veu passar les hores mentre espera l’hora que vingui algú a fer-li el relleu per a poder-se dutxar. I siguem sinceres, això passa sobretot si tries donar al teu fill el millor que pots donar-li. Els nens de biberó juguen a una altra lliga (i torno a generalitzar) i la majoria de mares ho saben perquè el nostre entorn s’encarrega de recordar-t’ho a diari.\nÉs habitual que la gent (des de la veïna del cinquè fins a la peixatera que de sobte es converteix en experta en lactància, tot i que ella no va tenir llet) et recordi que amb un biberó el nen i tu descansareu i tu tindràs llibertat per fer i desfer al teu gust, que si no dorms per les nits és perquè tu vols, que tu mateixa vas ser criada amb biberó i estàs ben sana… Totes aquestes opinions benintencionades venen a minar la ja de per si vulnerable mare lactant. I si sumem la soledat amb la que moltes dones viuen la maternitat en l’actual societat basada en l’individu, les desconegudes crisis de lactància que dificulten la comprensió de la pròpia relació amb el teu fill, el desconeixement d’alguns pediatres desactualitzats que pauten llet artificial davant la més petita dificultat,… tot es posa en contra quan la mare no té el suport necessari i enlloc d’ajuda incondicional es troba amb pals a les rodes i mirades acusadores. Tot això fa que, des de bon començament, la lactància materna estigui en perill. I moltes dones, que precisament en el post part no estan passant la seva millor època, simplement es rendeixen. N’hi haurà que no creuen que mereixi la pena tant d’esforç i d’altres que realment han de fer un esforç per al que no estan preparades. Jo no jutjo ningú. Cadascú sap els seus motius.\nI així, quan ja has passat els primers mesos, has patit la part més difícil i desgastant de la lactància i arriba el paradís de la teta… la gent deixa de donar el pit. Jo no ho puc entendre. Un cop totalment establerta, una lactància materna es podria dir que és infalible. Costa més deixar-la que continuar endavant. Un cop arribats a aquest punt la lactància materna simplement s’ha de deixar fluir. No cal fer res especial per a que tot rutlli. Els nens acostumen a mamar en poc temps i en qualsevol circumstància i postura. Aleshores, què passa? Per què es perden tantes lactàncies pel camí? Perquè, desenganyem-nos, les mares que donem el pit més enllà dels primers mesos de vida del nen som les rares. I jo, casualment, estic rodejada de moltíssimes mares rares. Sembla que visc en una bombolla. Tant al grup de mares de maig 2012 com a les d’abril 2014 moltes mares (i no dic totes per un cas concret on la nena va decidir unilateralment passar del pit de sa mare) hem pogut gaudir de lactàncies prolongades sense cap tipus de problema… No serà que el simple fet de tenir aquesta xarxa de suport, compressió i ajuda mútua fa que les nostres lactàncies funcionin? Ens encomanarem les ganes de seguir endavant les unes a les altres? Jo crec que la majoria de lactàncies perdudes són a causa de la desinformació. És molt curiós que en el meu entorn la majoria de mares gaudeixin de lactàncies prolongades i les estadístiques indiquin que només un 20% dels nadons d’un any són alimentats amb lactància materna.\nQuan alletes un nen que ja camina arribes a un nou punt. La famosa frase “Però encara pren pit? Tan gran?” no fa més que caure al sac de comentaris que totes les mares lactants arrosseguem darrera nostra. A aquestes alçades a la majoria ens la bufa el que la gent pensi.\nLa societat actual no està encara preparada per a que els nostres fills siguin alimentats amb la llet de la seva espècie. Si no, no m’ho explico.\nPS: a tu, mare, que estàs de ple vivint en aquests primers mesos de lactància:\nRealment sé que és esgotador. Quan estàs de ple en aquests primers mesos et sembla que la vida s’ha aturat, no tens temps de fer res i les hores s’ajunten les unes amb les altres… tot s’eternitza i no pots fer res més que alimentar al teu fill… però després, mires enrere i… què són 3 mesos de la teva vida enmig d’una vida de 80 o 90 anys? Disfruta del moment, busca les coses positives, pensa en ell i el que deu sentir aquí ben agafadet tan a gustet… I relaxa’t, tot pot esperar, la vida segueix allà fora però tu ara tens el més preciós i preuat de la teva vida entre les teves mans, mai tornarà a ser com és avui, mira’l, memoritza’n cada detall…\n11 thoughts on “La realitat de la lactància”\n13 Mai 2015 a les 12:32 am\n13 Mai 2015 a les 8:04 am\nHi estic TOTALMENT d’acord. Jo porto 8 mesos i mig de lactància. I puc dir que començo a voneixer totes les cares de la lactància després d’haver patit un munt de dificultats al començament: frenet, manca de recolzanent, clivelles… Però ho vam aconseguir i ara és un tresor. És un poder que tenim les mares que li fa molt bé als nostres nadons, i no parlo només de nutrició. La meva filla i jo ho deixarem quan vulguem nosaltres i només nosaltres.\nFelicitats per aquesta lactància, maremassoca!!! I encantada de formar part de la teva xarxa de mares rares… Encara falta molt per fer, en aquest tema, i el desconeixement generalitzat és el pitjor enemic\n13 Mai 2015 a les 8:25 am\nUn cop més és molt important responsabilitzar-se de la pròpia maternitat ( part, lactància, criança…). Només així acaba sent 100% feliç i sense fruatracions.\n13 Mai 2015 a les 8:32 am\nTotalment d’acord! Grácies per aquestes paraules sempre tan encertades, veig que pensem igual, tu i jo!\n14 Mai 2015 a les 12:56 am\nJo vaig estar donant el pit al meu fill fins els 3 anys, quan ell va deixar de mica en mica de prendre pit. Ho tornaria a repetir! Tot i que jo anava cansada, perquè era d’altíssima demanda.\nEm ric dels comentaris de la majoria de gent, a més dels que tu dius, també em deien el següent: “si no li treus abans de l’any et costarà molt fer-ho”. Quina gràcia! Si és que vivim en el món de l’alarmisme, si no el fas dormir sol, no sortirà mai del teu llit; si no el deixes a la llar d’infants, no es socialitzarà… I així un munt de comentaris sobre temes varis. I que cada família faci el que cregui convenient, jo no em ficaré, però nosaltres veiem que les coses es van donant, mica a mica, al ritme de la criatura…\n14 Mai 2015 a les 11:09 am\nEnhorabona per aquesta súper lactància, deadeae. Tens molta raó, la lactància no és més que un dels molts camps de la maternitat en el q tothom sembla saber més q tu mateixa… Al final el millor consell que ningú et pot donar és: fot el q et surti de dins, sigues conseqüent amb el que sents i penses, perquè facis el q facis sempre hi haurà qui ho veurà malament”. Gràcies per les teves paraules.\n16 Mai 2015 a les 1:27 pm\nS’agraeixen blogs com aquest, capaç d’informar a les mares més que els propis metges.\nJo vaig ser mare fa 9 mesos. Tenia claríssim que volia donar pit al meu fill. Però la desinformació o la mala informació que vaig rebre, no em va ajudar, al contrari. A més semblava que tothom estava en contra de la meva opció d’alletar el meu petit.\nTot i així vaig mantenir-me ferma.\nM’explico: El meu nen va nèixer, i vaig començar alletar-lo, ell volia pit tot el dia i tota la nit. Els problemes començaren ja amb el meu marit, que no li semblava correcte que el nen dormis amb nosaltres, això comportava que jo m’havia de llevar cada 2 hores… Esgotador.\nLes primeres revisions mèdiques tot correcte, però als 2 mesos ens digueren que el nen no havia agafat el pes que li corresponia. La pediatra, volia ja donar-li biberon. Jo m’hi vaig negar, tot i l’oposició ja no només dels doctors, sinó de tothom qui m’envoltava, entre ells el meu home, la meva mare…. Per sort, vaig contectar amb els de la lliga de llet i m’aconsellaren dormir amb el nen, malgrat el meu home no ho volgués. El nen va guanyar pes.\nAls quatre mesos, un altre vegada la mateixa història. Em vaig sentir dir de tot: “no deus tenir prou-te llet”, “la teva llet no és bona”, “tu i els teus germans no veu mamar i mira que sans esteu”, “estas fent patir el teu fill per la tonteria teva”… Jo esgotada, sense cap suport i amb la por de estar fent algo malament… Vaig accedir a donar-li “un complement” com deia el pediatra, jo li vaig dir: Si i dono bibe, deixarà de mamar…. em va contestar que no i que no passava res…. Durant un mes, va mamar i despres prenia biberon, però cada cop volia menys pit i més biberon. Passat un mes, vaig decidir tornar alletar naturalment i exclusivament el meu bebé. Tothom em va pendre per boja, tothom em va atacar. Però decidida, vaig tirar endavant…. no sense traves.\nAra el meu nen, te 9 mesos, i mama. La “Batalla” l’hem guanyat ell i jo. I no sense esforç. Em sento molt orgullosa de mi, per haver lluitat per fer-li aquest regal al meu fill.\nLa conclusió que n’he tret es que la societat d’avui en dia, ha perdut el nord. No entenc com pot ésser que ningú em recolces en el meu afan d’alletar el meu fill. Ni el meu home, ni la meva familia, tampoc el pediatres, és irreal!!!!!!!\nAconsello a totes les mares que es sentin com jo, a buscar per internet la informació adequada. Ningú sap millor que una mare, que es el que necessita el seu bebé. Simplement es observar la natura i escoltar el cor!!!!!!\n16 Mai 2015 a les 2:38 pm\nUfff, quina llàstima que moltes mares hagin de passar per experiències com la teva… I gràcies a déu tu tenies la informació a mà i vas poder empoderar-te i fer el q calia fer, però moltíssimes dones perden la seva lactància per manca de suport. Una dona lactant hauria de tenir recolzament total. La lactància materna, així com la criança respectuosa, el contacte,… S’està demostrant que tot això beneficia la salut física i mental dels nadons, nens i futurs adults. Si realment tothom entengués que la medicina preventiva comença amb tot això… Però a dia d’avui em sembla encara ciència ficció. El pitjor de tot, la ignorància total i absoluta de molts sanitaris al voltant de la lactància. És demencial… Moltíssimes gràcies pel teu comentari i per compartir la teva història!\n18 Mai 2017 a les 2:44 pm\nTotalment d’acord, coincideixo en totes i cadascuna de les teves paraules.\nM’encanta llegir aquests escrit, em fa recordar el meu temps de mami lactant, una època durilla si però meravellosa…\n22 Mai 2017 a les 12:20 am\nQuè bonic és quan es mira enrere, oi?\nGràcies pel teu comentari, Mireia!!!


privatització | CCOO ICS Primària Lleida | Pàgina 2\nResum de la Mesa general de la Funció Pública 30-5-2014\n4 Juny 2014 — ccooprimaria321\nEl Govern ni sap, ni contesta\nA petició dels sindicats que estan a la Mesa general de la Funció Pública, i després d’ignorar dues peticions de reunió anteriors, el dia 30 de maig es va reunir la Mesa.\nAprovació del protocol sobre assetjament sexual.\nEvolució de les plantilles i la seva repercussió sobre els serveis públics.\nSobre el protocol d’assetjament sexual CCOO va fer aportacions per millorar el text en el sentit de donar les màximes garanties a les persones implicades. Es va reconeixer la millora del text respecte de l’anterior i es va aprovar per intentar ficar-ho en marxa el més aviat possible.\nRespecte a les retribucions es demana:\nPagament generalitzat i automàtic de la part meritada de la paga de 2012.\nEstabliment d’un període de negociació per la recuperació de la resta de la paga de 2012 i de la de 2013.\nAdopció de les mesures necessàries per abonar les pagues de 2014, independentment de que es cobri o no un impost concret que depèn d’un acord amb el govern de l’Estat.\nL’Administració manifesta que només vol parlar de 2014 i vincula el pagament a la validació de l’impost sobre dipòsits bancaris i als recursos que generi. Tema del què, com sempre, afirmen desconèixer quina és la situació actual. Ens diuen que és el conseller Mas-Colell qui coneix la situació actual i ens adverteixen que l’ingrés al tresor de la Generalitat de les possibles compensacions d’aquest impost, en cap cas garantirien el cobrament de la paga.\nCCOO denúncia la política de retallades del Govern, i la negativa a qualsevol tipus de negociació, especialment sagnant en moments en el que la major part de les administracions catalanes i de la resta de l’Estat, troben vies de compensació als treballadors públics. La denúncia de l’escàs finançament, no justifica ni una política tributària que colpeja als més dèbils, ni una política de despesa de transvasament del capital públic als interessos privats.\nPer últim en el tema de plantilles es demana:\nInformació sobre l’evolució de les plantilles i la seva repercussió sobre el funcionament dels serveis públics.\nQue es restitueixi la jornada i el salari del personal interí al 100%.\nCobrir les substitucions i vacants en els diferents serveis i no precaritzar, encara més, les condicions dels treballadors i treballadores amb contractes temporals.\nFrenar els processos d’externalització i privatització que destrueixen ocupació pública.\nL’Administració diu que les dades estan a les seves webs i que no hi ha acomiadaments massius.\nCCOO manifesta que a l’anterior Mesa General, el Govern és comprometia al manteniment de les plantilles. La realitat que demostren les seves dades és que s’han destruït més de mil llocs de treball en aquests mesos, que som l’única administració de l’Estat en la que el personal interí continua amb una reducció del 15% del salari i que si els serveis no perden més qualitat és per l’esforç dels treballadors i les treballadores que els presten.\nCCOO manifesta el seu posicionament i les seves demandes:\nEl Govern de la Generalitat té com a objectiu la privatització dels serveis públics de Catalunya.\nLa reducció de salaris i condicions de treball dels empleats empleades públics encaixa en aquest objectiu. Es tracta de fer atractius alguns serveis públics per als inversors privats a base de precaritzar les condicions de treball.\nPagament de la part meritada de 2012, com ja s’ha acordat en altres comunitats.\nPagament de les pagues de 2014, sense condicionar-les ni en concepte ni en quantitat a l’impost de dipòsits bancaris.\nEstablir un període de negociació per la recuperació de les pagues de 2013 i la resta de 2012.\nRecuperació de les condicions de treball arrabassades per diferents modificacions legals. La Generalitat ha de negociar mesures pròpies i no limitar-se, com ara, a transcriure les que fa el govern de l’Estat.\nEquiparació del personal estatutari a la resta de personal de la Generalitat.\nManteniment de les plantilles i reposició de les vacants.\nPla d’actuació per restablir la plena qualitat dels serveis públics.\nFrenar qualsevol procés d’externalització o privatització de serveis públics com pot ser la sanitat (volen començar per Lleida), els parcs de carreteres, etc.\nEn el torn obert de paraules, CCOO ha plantejat si la recuperació de les vacances no gaudides, per baixa de malaltia, recollides recentment a la modificació del decret de jornada i horaris, afecten exclusivament al personal d’administració i tècnic. L’Administració ha respost que, d’acord amb la jurisprudència dels tribunals, aquesta interpretació és d’afectació a tots els treballadors de la Generalitat de Catalunya.\nArxivat a Uncategorized. Etiquetes: CCOO, estatutari, externalització, Generalitat, Govern, privatització, retribucions. Comentaris tancats a Resum de la Mesa general de la Funció Pública 30-5-2014


L’11è FIC-CAT posa l’ull a les localitzacions | EL CINÈFIL\nL’11è FIC-CAT posa l’ull a les localitzacions\nActualitatCine CatalàFestivals i activitats 25 de Febrer de 2018 Redacció 0\nEl FIC-CAT (Festival Internacional de Cinema en Català) ja escalfa motors per a la seva 11a edició que tindrà lloc del 4 al 10 de juny de 2018. Si l’any passat el focus es va posar en la figura del guionista enguany les protagonistes seran les localitzacions a les pel·lícules. Segons expliquen ells mateixos al web del festival  “les localitzacions són context, caràcter: escenaris inoblidables que marquen la llum, les olors, els accents, tant al cinema com a la vida. Els escenaris són testimonis atents de la tragèdia, del drama, de la comèdia humana, de la profunda passió: els escenaris ens observen. Els escenaris veuen com ens horroritzen i ens meravellen, com ens hi refugiem, com ens costa oblidar-los, com els immortalitzem al cinema”.\nA banda del leit motiv el festival també ha presentat el cartell de l’edició 2018 obra de Raül Riera i un espot promocional que han dirigit Toni Pinel i Cris Gambin.\nEl festival, l’únic que projecta exclusivament continguts en llengua catalana, ja ha obert el període d’inscripció per a pel·lícules curts i documentals i hi ha temps fins el 25 de març per a presentar projectes. També està obert el programa el programa Nova Crítica una activitat adreçada a joves crítics cinematogràfics que vulguin viure en primera persona l’experiència de cobrir un festival de cinema i la seva selecció oficial. A l’edició d’enguany la tutorització anirà a càrrec de Víctor Esquirol, periodista que treballa com a crític de cinema a El Mundo, Dirigido por, Cinemanía, Gara, Imágenes entre d’altres. Per anar fent bullir l’olla també han posat en marxa un concurs a Instagram per incentivar els seguidors del certamen a pujar a la xarxa social fotografies que serien localitzacions ideals per a una pel·lícula amb l’etiqueta #LocFiccat.


BiG Immobles - Pis en venda en Premià de Mar per 135.000 € - 2124\nBiG Immobles - Pis en venda a Premià de Mar per 135.000 € 2124\nValoració de l'immoble\nPis en venda a Premià de Mar\n2 HabitacionsHabs 1 Banys 57 m2\n2 HabitacionsHabs - 1 Banys - 57 m2\nTelèfon de contacte: 937410044 Telèfon de contacte: 937410044\nBonic pis en carrer semi-vianants en zona molt tranquil de Premià de Mar, i molt a prop de l'estació de tren.\nHabitatge de 2 habitacions, abans eren 3, amb un menjador lluminós, càlid, tot reformat amb terra de parquet, bany complet, cuina i 2 dormitoris amplis.\nTé un balcó, que han cobert amb vidre opac per tenir intimitat a el mateix temps que molta llum i sensació d'exterior.\nÉs una petita finca de 3 veïns, que gaudeixen d'una gran terrassa superior d'ús comú, però que és compartida per només 3 veïns, a la meravellosa terrassa recentment reformada i amb vistes a la mar, també tenim un traster per a nosaltres amb un gran espai que ens permetrà disposar d'l'espai de el pis per viure i gaudir, i poder emmagatzemar els estris de menys ús allà.\nÉs un piset còmode, pràctic, ben acabdo i molt lluminós!\nPodem veure-ho sense cap compromís, i si ets inversor també pot ser el teu pis, ja que per zona i característiques es pot llogar amb bona rendibilitat.\nHabitatge de 2 habitacions, abans eren 3, amb un menjador lluminós, càlid, tot reformat amb terra ...\n23 Kg CO2/m2 any


Appartement de Crécy Crecy-la-Chapelle França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n14 rue serret, Crecy-la-Chapelle, Crecy-la-Chapelle, França, 77580 - Veure al mapa\nMés informació sobre Appartement de Crécy\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Marseillan (Herault), no busqui més enllà de Appartement de Crécy. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Appartement de Crécy és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix habitació familiar, neteja en sec.\nL'ambient de Appartement de Crécy es reflexa en cada habitació. calefacció, aparell de televisió, nevera, forn microones, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses equitació, esports d'aigua (no motoritzats), per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Appartement de Crécy.\nTots els tipus de viatgers (85) Parelles (3) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (69) Famílies amb infants grans (6) Grups (6)


Distribució d'escons Ajuntament de Torredembarra 2019-2023\nTorredembarra estrena dimarts la nova distribució d'escons a la sala de plens\nAmb el nou mandat, també pertoca repartir l'espai dels plens municipals\ndilluns, 8 de juliol 2019 - 13:21h\nLa sala de plens de l'Ajuntament de Torredembarra acollirà aquest dimarts el ple de cartipàs. | Gerard Recasens\nEl nou mandat a Torredembarra es posarà en marxa, de totes totes, en el ple de cartipàs que tindrà lloc aquest dimarts, 9 de juliol, a partir de dos quarts de deu del matí. Passaran pel ple les regles del joc del nou mandat: convocatòries de plens, de comissions, delegacions de competències o retribucions, entre d'altres matèries.\nPerò la sessió, que és la primera després que el 15 de juny es fes el ple de constitució del nou consistori, també servirà per situar per primera vegada els disset regidors als seus escons corresponents. Fins ara, la sala de plens estava ocupada per vuit grups municipals, i ara es redueixen a quatre. Des del departament de Protocol de l'Ajuntament de Torredembarra, però, ja s'ha elaborat la nova distribució a la sala de plens, que es podrà veure dimarts.\nOn s'asseurà cada regidor en el nou mandat a l'Ajuntament de Torredembarra?\nUna novetat de tall anecdòtic, però novetat al cap i a la fi, que expliquem a BaixGaiàDiari.cat:\nLa bancada presidencial de la sala de plens. | Gerard Recasens\nLa banda esquerra de la sala de plens, mirada des del públic. | Gerard Recasens\nLa bancada de la dreta del saló de plens, mirat des del públic. | Gerard Recasens\nNomés l'alcalde Rovira repetirà al lloc reservat, precisament, per al seu càrrec: el centre de la bancada presidencial del plenari (1). El flanquejaran, com és habitual, la primera tinenta d'alcalde, Núria Batet (2) i el segon, Josep Maria Guasch (3). Batet ja hi era el mandat passat, però canvia de costat (se situarà a l'esquerra de l'alcalde, mirant des del públic), en passar de segona a primera tinenta d'alcalde. Guasch va a la bancada principal per primer cop.\nA l'esquerra, el govern i Magrinyà\nLa resta del govern serà a la bancada de l'esquerra, és a dir, a la segona imatge. Al banc de davant hi haurà el tercer tinent d'alcalde Raúl García (4) i la quarta tinenta, Maria Gual (5). El lloc 6 l'ocuparà la regidora Marina Riudeubas. Ja al darrere, s'asseuran la resta de regidors d'ERC: Joan Torras (7) al lloc que fins ara ocupava Jordi Solé; Margaret Rovira (8) al lloc de Lluís Suñé; i Guillem Pujol (9), on seia Clara Solivellas.\nLa cadira número 10, com al mandat anterior, serà per a l'oposició. Si els anteriors quatre anys l'ocupava Toni Sacristan (CUP), ara serà per a l'únic grup unipersonal que queda al plenari: s'hi asseurà Anna Magrinyà, de Junts per Catalunya.\nLa resta de l'oposició, a la bancada dreta\nLa bancada dreta, mirant des del públic, l'ocuparan els dos grups restants de l'oposició, i alhora els més nombrosos. A la fila de davant hi haurà tres regidors socialistes: Vale Pino al centre (12), amb María del Carmen Martín (11) a la seva dreta i José García (13) a l'esquerra. La quarta regidora del PSC, Angie Muñoz, ocuparà la cadira 14, al fons de la bancada de darrere i separada, doncs, dels seus companys de grup.\nFinalment, Ciutadans anirà als escons que fins al juny ocupaven Joel Navas, Núria Gómez i Rosa Maria Guasch. Toni Cruz (17) ocuparà el de Guasch; Ramírez el de Núria Gómez (16) i el lloc 15 serà per a la nova regidora Noelia González.


'Chuches' | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDj., 08/11/2018 - 01:15\n“L’escriptor txec Milan Kundera va escriure en 1968 una novel·la titulada La broma, en la qual un personatge envia una targeta postal amb la frase ‘L’optimisme és l’opi del poble’; per aquest delicte, al personatge l’acusen d’enemic del poble i el condemnen a treballs forçats a les mines de carbó”.\nLlegeixo això mentre viatjo en tren de tornada a casa. Al costat, la meva filla pren una cosa molt estranya que ha escollit a la botiga de chuches i somriu. No han passat ni dues hores que sanglotava perquè volia una cosa que en realitat no necessitava i li he dit amb veu de mare repel·lent: “Però si tens de tot i més de la meitat del que tens no ho fas servir”.\nVa ser precisament per aquesta obra, La broma, que Kundera va ser expulsat del Partit Comunista, les seves novel·les van desaparèixer de llibreries i biblioteques del país, i se li va prohibir viatjar als països occidentals. Eren altres temps. Dictatorials, d’autarquies i censors, de molta foscor...\nLa broma la vaig llegir anys enrere, quan era jove i estudiava a la ciutat que ara deixo enrere. Anava molt al cinema, molt més que a la universitat, i veia pel·lícules d’autor. Tenia coses que no necessitava, i plorava pels mals del món. I sanglotava. A vegades massa, perquè no veia la vida amb prou optimisme. I devorava llaminadures indescriptibles amb una certa ansietat, mentre la meva mare per telèfon, i amb la veu no gens repel·lent de qui pateix 600 quilòmetres de distància maternofilial em deia que tot estava bé si jo estava bé...\nLa cita del principi d’aquest escrit l’he tret del llibre Sonríe o muere: La trampa del pensamiento positivo, de Barbara Ehrenreich. A la introducció l’autora descriu com el pensament positiu es va infiltrar (parla de “les fosques arrels”) a la cultura nord-americana per reforçar-ne l’orgull nacional i, de manera simbiòtica, calar en el capitalisme de consum: “La cultura consumista fomenta que els individus vulguin més –més cotxes, cases més grans, televisors, mòbils, tot tipus d’andròmines–, i el pensament positiu hi és a l’aguait per dir-li a cadascun que es mereix més, i que pot aconseguir-ho si de veritat ho desitja i està disposat a aconseguir-ho amb el seu esforç”.\nInterrompo la lectura per pensar en les masses coses que no necessita la meva filla i no tindrà (perquè no les necessita, disculpi’m la redundància) mentre l’abraço de manera furtiva. Ella em respon amb més força i somriu. I li dic que tot està bé si ella està bé. Però no m’escolta perquè du posats els auriculars i mira alguna cosa que s’ha descarregat a la meva tablet. Ella fulmina sense pietat la llaminadura indescriptible. I el paisatge de casa nostra comença a albirar-se, potser metafòricament, allà al fons per la finestra del tren.\nEscrit per padrinak el Dj., 08/11/2018 - 11:11 Enllaç permanent\nVull compartir amb vosaltres el protocol :XUXES. Heu tingut un dia de merda a la feina (ahir mateix) preveus que el tema s'allargui durant la setmana? .Doncs felicitats! podeu iniciar el protocol.Elegeix de manera cuidadosa totes aquelles llaminadures de l'infantesa una bossa suficientment gran per compartir amb els teus companys de feina.En el moment més algit treu la bossa i crida XUXEEE PARTYY!.El consum de sucres dóna energia i alegra l'ambient.\nLes darreres opinions de Elena Aranda...