Manteniment industrial a Pera, La - Girona - Tallerspacs TALLERS PACS - Manteniment industrial professional - manteniment industrial caldereria - treballs en acer i alumini - manteniment industrial de cellers\nMANTENIMENT INDUSTRIAL A PERA, LA\nA Tallers Pacs estem especialitzats en el manteniment industrial a Pera, La. La nostra experiència ens permet oferir un servei professional de la màxima qualitat. El nostre equip humá compte una àmplia experiència en diversos sectors. Som experts en manteniment industrial calderaría, oferint muntatge i reparació incloent el desmuntatge i trasllat de maquinària vella. Tallers Pacs, manteniment industrial caldereria al seu abast.\nA PERA, LA\nEL MILLOR MANTENIMENT INDUSTRIAL A PERA, LA\nA Tallers Pacs som especialistes en manteniment industrial a Pera, La, els nostres clients i experiència avalen la nostra professionalitat i el nostre servei. Realitzem treballs de metalmecánica, aplicacions especials, trasllats, urgències, avaries, manteniment caldereria i actualitzem els seus equips per poder gaudir de les noves tecnologies. A Tallers Pacs, gaudirà d'un servei de manteniment industrial a Pera, La a l'alçada de les seves necessitats i amb la millor relació qualitat-preu.


Supercampió Inter - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEls escaldencs, amb gols de Betriu i d’Ilde Lima sumen un nou títol en derrotar, novament, l’FC Santa Coloma (2-0)\n20/01/2021 (22:26 CET)\nEls jugadors de l'Inter d'Escaldes celebren la Supercopa. FAF\nL’Inter d’Escaldes continua intractable quan es tracta d’aconseguir títols nacionals. Aquest dimecres s’han emportat cap a les seves vitrines la Supercopa d’Andorra després de superar l’FC Santa Coloma, de qui s’està convertint en una autèntica bèstia negra. Els gols de Betriu i d’Ildefons Lima han certificat un nou trofeu per a l’equip escaldenc.\nDe fet, el partit ha començat de la millor forma possible per a l’Inter. No s’havien disputat ni cinc minuts de joc quan ha trobat el primer gol. Betriu ha connectat un gran xut des de la línia de la frontal davant del qual res ha pogut fer el porter colomenc. Amb el marcador a favor, els escaldencs han sabut controlar el duel davant un rival que ha quedat tocat durant una bona estona.\nJa al segon temps, l’Inter ha ampliat la diferència en el marcador, aprofitant una badada del porter colomenc. Ramos no ha sabut refusar una falta lateral, tot sigui dit, no llançada excessivament bé i Lima, atent, ha posat la cama per anotar el segon.\nEl campió escaldenc, amb una clara avantatge al marcador, ha sabut controlar el duel i no s’ha deixat sorprendre. Per tant, suma a la Lliga i la Copa assolida la temporada passada, un primer títol en aquesta campanya: la Supercopa. La ratxa de l’Inter, per ara, continua.


🔴⚖ Llibertat amb càrrecs pel jove d’Arran detingut pels aldarulls | Diari La República Checa\n🔴⚖ Llibertat amb càrrecs pel jove d’Arran detingut pels aldarulls\nEl jove queda en llibertat amb càrrecs / Foto Jan Magarolas\nEl jove militant d’Arran Tarragona ha estat posat en llibertat amb càrrecs després d’haver declarat davant del magistrat, aquest dimarts 21 de gener, al matí. Al voltant de dos quarts de dotze del migdia, el jove encausat sortia del Palau de la Justícia de Tarragona, entre aplaudiments i amb mostres d’optimisme.\nUna cinquantena de persones s’han concentrat a les portes dels jutjats tarragonins, en una manifestació convocada per Alerta Solidària i Arran Tarragona, que s’ha celebrat des de les nou del matí. La manifestació s’ha produït sense incidents importants tot i que la força del temporal ‘Glòria’ ha afectat al desenvolupament de la concentració.\nA causa dels forts aiguats, els manifestants han intentat accedir dins del vestíbul del Palau de la Justícia, on els Mossos d’Esquadra, encarregats de garantir la seguretat dins l’edifici han tancat les portes i molts d’ells s’han quedat a les portes, incloent-hi els periodistes que han cobert el desenvolupament de la manifestació.\nA les 11:28, el jove militant de l’esquerra independentista ha sortit dels jutjats després de la seva declaració davant del jutge. El noi ha sortit entre aplaudiments de les persones que encara es concentraven davant de l’edifici i ha rebut les mostres d’afecte de companys i manifestants.\nprevious‘Glòria’ es fa sentir amb força a Tarragona\nnextAragonès afirma que unes eleccions provocarien “una paràlisi”


Becaris ,L'entrevista | Andorra Difusió\nAgafa la paella pel mànec\nL´Associació Andorra contra el càncer incideix per segon any a fomentar una alimentació saludable per prevenir la malaltia coincidint amb el Dia mundial. Amb el lema "Agafa la paella pel mànec", ha organitzat quatre tallers culinaris que s´impartiran aquest cap de setmana. Les inscripcions són gratuïtes, però cal reservar plaça al correu info@assandca.com. Les sessions, a càrrec d´un xef i d'un nutricionista en Marc Gil que amb Josep Saravia presiedent d'Assandca són les persones que ens ho expliquen.\nEl Cicle de Cinema de Muntanya i de Viatges celebra enguany la seva 22a edició a Ordino i La Massana. El programa de la 22a edició inclou 8 propostes per desvetllar la teva curiositat en apropar-te a la diversitat del nostre planeta. L'inici el marca avui "Hi arribarem. La Muntanya per a tothom", de Lluís Casabella (audiovisual en català), la cita és a l' Auditori Nacional d’Andorra a Ordino a les 21:00h.\nMar-Etienne Dalgé ens apropa el moviment reivindicatiu a França. Les manifestacions, les vagues, el maig del 68 i tota la documentació que ens porta en Marc-Etienne a dos quarts i cinc de sis al "Becaris".\nHibernation ja té cartell\nRichard Capdevila ens apropa el festival Hibernation, festival que es durà a terme al Pas de la Casa del 31 de març al 2 d'abril. Tot i quedar lluny, volem conèixer de primera mà tots els participants!!\nBusques el menú més romàntic del país per celebrar Sant Valentí? Nosaltres el tenim! «Kökoslove menú», la proposta amb més amor de l’equip de Kökosnøt que avui ens visita.\nExposició del Carnaval d'Encamp\nSota el títol "Retrospectiva d'un acte anomenat Carnaval que a Encamp és i serà immortal!' ens arriba una exposició que ens expliquen els seus responsables, Lluís de Juan i Rubén Calvo.\nElton Torrown amb helicòpter\nElton Torrown, mitjançant NWPD organitza una nova sortida, "HeliSki"!! No et perdis tot el que ens explica l'Elton!! Noves sensacions al teu abast!!\nJa tenim aquí el 9è Saló del Vídeojoc i Internet. Una edició on serà possible convertir la nostra passió en una professió! Ens ho venen a explicar Cristina Yáñez, coordinadora de rectorat d’internacionalització i relacions institucionals de la Universitat d’Andorra i Inés Martí, responsable RSC, patrocinis i premsa d’Andorra Telecom.\nPer segona vegada la iniciativa Mamapop, arriba a Andorra per recaptar fons destinats a la prevenció del càncer. L´any passat es van recaptar 5.000 euros que van permetre Assandca fer front a les despeses del servei de transport sanitari durant dos mesos. En aquesta segona experiència s´espera repetir l´èxit, ja en la primera edició més de 900 persones van omplir el Centre de Congressos per gaudir del pop rock dels 80. Ens ho explica tot plegat Manel Simón, director i promotor de Mamapop.\nAlbert Villaró no oblida res\n"El sindicat de l'oblit" és la darrera novel·la de l'Albert Villaró. Aprofitant que és col·laborador del programa en fem una pinzellada.


SOStenemos Cultura presenta a Nelo Curti, artista i poeta - LOBLANC\nLa Plataforma Sostenemos Cultura té com a objectiu posar en valor el paper fonamental dels artistes i professionals del sector i pal·liar la vulnerabilitat econòmica a la qual estan subjectes. Ha sigut creada per Projectes en Quart creixent, l’associació sense ànim de lucre ACTES i Cota Zero Disseny i Comunicació al costat de diferents professionals del sector cultural.\nLa plataforma promou una xarxa de contactes format per artistes i professionals de diferents disciplines culturals del món del teatre, audiovisual, música, fotografia, literatura, poesia o dansa i que es presenten setmanalment un projecte artístic en la nostra revista LOBLANC per a coneixement del conjunt d’alacantins i alacantines.\nAquesta setmana presentem al poeta i artista Nelo Curti. El va nàixer en Paysandú (l’Uruguai) en 1.981 i va anar en 1997 quan es va traslladar a viure a Vigo i un any després a Alacant, on resideix des de llavors.\nAl costat d’un grup d’escriptors i artistes plàstics va fundar en 2004 la revista de literatura Quaderns del Tábano, que es va publicar trimestralment durant 6 anys. Publica sota el segell del Tábano tres llibres de poesia: Los sonidos del niño roto (Ed. del Tábano, 2004), Introducción al fabulismo (Ed. del Tábano, 2007) y Memorias de un día futuro (Ed. del Tábano, 2010)\nEn 2015 rep l’Accèssit del Premi Adonáis de poesia pel seu poemari El lujo de ponernos tristes (Ed. Rialp, 2016) i en 2019 rep el tercer Premi de Poesia d’Aspe.\nDes de llavors, sota el concepte AFTERPOESÍA, porta la poesia a escena conjugant versos, performance, humor i altres potingues. Emmarcades en el mateix projecte ha desenvolupat diverses intervencions afterpoéticas en diversos espais públics.\nPer a teatre ha escrit Caracoles de Verano, Tanto correr para acabar viniendo, Se necesita poeta, Retratos de una familia numerosa, SUD-BERLÍN (teatro documental), Macbeth vs. Macbeth, Efedeu, S.A.L. y la Chacona del caballero de la flor oscura y la muchacha ausente que no lo supo querer, obres que ha representat amb Teatro de Esquina i Suicidas con Manguitos, companyies amb les quals treballa des de fa més de deu anys.\nLes seues webs:\nPreviousL’Ajuntament d’Alacant destina més de 4,2 milions d’euros a la recuperació del turisme després de la crisi de la Covid 19\nNextCambios en la programación de actuaciones del Teatro Municipal de Torrevieja\nObert el termini d’inscripció per a participar en el viatge a “Port Aventura World” Christmas


Nord-est Llibertari: Ángel Galindo Urrea\nÁngel Galindo Urrea\nEl 15 de setembre de 1902 neix a Vallobar (Cinca Baixa) l'anarcosindicalista Ángel Galindo Urrea\nÁngel Galindo Urrea: El 15 de setembre de 1902 neix a Vallobar (Cinca Baixa, Osca, Aragó) l'anarcosindicalista Ángel Galindo Urrea. El seu pare es deia Ángel Galindo Lorte i la seva mare, María Urrea Tarouchel.\nEn 1929 s'instal·là a Esplucs (Llitera, Osca, Aragó), on s'afilià a la Confederació Nacional del Treball (CNT-AIT) i es casà amb Pilar Ibáñez.\nDurant la Guerra Civil participà amb tota la seva família en la col·lectivitat agrícola d'Esplucs.\nL'agost de 1937, quan la repressió republicana burgesa amb la força armada stalinista contra les col·lectivitats, va ser detingut per tropes de la 27 Divisió de l'Exèrcit Popular de la República Espanyola i empresonat a Caspe (Bajo Aragón-Caspe, Saragossa, Aragó) i a Balbastro (Somontano de Balbastro, Osca, Aragó). Finalment, alliberat se'n anà al Principat de Catalunya fins al darrer moment de la Retirada\nrepublicana de febrer de 1939 quan, camí de l'exili, passà la frontera del Pirineu Oriental i patí els camps de concentració, establerts pel Govern francès presidit pel primer ministre Édouard Daladier.\nA partir de 1940 tingué problemes amb la guerra i la persecució alemanya.\nA partir de l'estiu de 1944 reorganitzà la CNT a Aush (Gers, Gascunya, Occitània) i fou un dels fundadors de la Federació Local de la CNT-AIT en l'Exili.\nÁngel Galindo Urrea va morir el 2 de gener de 1987 a la Llar d'Avis de La Ribère d'Aush (Gers, Gascunya, Occitània).


socis | Tot escrable\nConvocatòria d’assemblea general de socis i sòcies del Club Scrabble Eivissa\nPosted on 16 de gener de 2013 by Club Scrabble Eivissa\nPublicat dins de ACTES, socis\nCampanya de sòcies i socis del Club Scrabble Eivissa\nPosted on 29 de novembre de 2012 by Club Scrabble Eivissa\nDurant els següents mes de desembre volem dur a terme una terme una campanya de sòcies i socis del Club Scrabble Eivissa. Ara mateix som 21 sòcies i socis. Ens agradaria arribar a 30 abans del 2013 i començar l'any amb 10 incorporacions més. Per poder seguir duent a terme les nostres activitats de foment de l'scrabble i de la llengua catalana en general necessitam un suport econòmic. Per tant, animam tots els nostres amics i amigues que ens han anat acompanyant en els diferents campionats i tornejos a associar-se i donar-nos així suport.\nLes quotes actuals de la nostra entitat són 20 euros per als adults i 10 euros per als menors de 18 anys. Pensam que, malgrat els temps que corren, és una quantitat que podem assumir i més tenint en compte que és una inversió en la llengua, en la nostra llengua (aquest any 2012 centenars de persones entre adults i alumnes d'instituts han jugat a scrabble en català a Eivissa en diferents tornejos i activitats que hem organitzat).\nVolem animar a les sòcies i socis que encara no ho han fet a domiciliar la seva quota. Serà més senzill per vosaltres i més fàcil, sobretot per a la nostra tresorera que no us haurà d'encalçar cada mes de gener. Per tant, si ens podeu fer arribar la domiciliació abans de l'1 de gener que és quan les començarem a fer efectives totes juntes us ho agrairem molt.\nPer fer-vos sòcia o soci i/o per domiciliar la vostra quota és molt fàcil, tan sols heu d'imprimir la butlleta de sòcia o soci a l'enllaç següent i fernos-la arribar a un membre de la Junta actual:\nIrene Jaumà (tresorera)\nSi us voleu fer sòcies o socis i no coneixeu ningú de la Junta ens podeu enviar la butlleta al correu electrònic següent: cs_eivissa@hotmail.com\nMoltes gràcies i visca l'scrabble en català a Eivissa!


Pedrosa no correrà a Motegi després fracturar-se la clavícula Pedrosa no correrà a Motegi després fracturar-se la clavícula – Món Esport\nPedrosa no correrà a Motegi després fracturar-se la clavícula\nEl pilot català tornarà a Barcelona per ser operat d'urgència\nDani Pedrosa, pilot de Repsol Honda.\nE.P. Octubre 14, 2016 3:59 pm\nEl pilot català de Moto GP Dani Pedrosa (Repsol Honda) no correrà en el Gran Premi del Japó després de caure aquest divendres en els segons entrenaments lliures, fracturar-se la clavícula de l’espatlla dreta i haver de tornar a Catalunya per passar pel quiròfan.\nEl de Castellar va patir una dura caiguda en la segona sessió d’entrenaments lliures de la quinzena cita mundialista després de patinar al revolt onze. El fort impacte sobre el terra del circuit japonès va acabar provocant el trencament de la seva clavícula.\n“Dani Pedrosa té una fractura a la seva clavícula dreta i les primeres proves indiquen que necessita cirurgia. No està desplaçada, però l’os està trencat en quatre parts”, ha explicat el doctor Xavier Mir, metge de Moto GP, al web del Mundial.\nEl metge ha apuntat que el de Castellar del Vallès també ha pres mal “tot i que de manera lleu, al seu peu esquerre”. “Però la clavícula és la cosa més important. De tots els trencaments de clavícula que ha patit Pedrosa, aquest sembla el menys greu”, ha recalcat.\nD’aquesta manera, Pedrosa, campió del Gran Premi del Japó la temporada passada, tornarà a Barcelona per ser operat amb urgència i com que el Mundial es troba en plena gira transoceànica amb tres curses consecutives, és probable que no estigui a punt per competir fins al Gran Premi de la Comunitat Valenciana.


Cap Vermell - Judo Reshinkan 10 preguntes a Lluís Llull Riera\nJudo Reshinkan 10 preguntes a Lluís Llull Riera\nLluís té 17 anys i és una peça clau dins el Renshinkan. Un incansable del tatami que la seva constància i serietat el fan diferent És una persona de l'equip organitzatiu d'aquest club, que deixa el que fa per donar un cop de mà.\nEn el seu historial esportiu té un cinquè i un setè lloc en fases finals del campionat Espanya, Mesos enrere va aprovar amb molt bona nota l'examen de cintó negre 2º dan.\nPer això amb volgut tenir aquesta xerrada perquè ens comenti les seves inquietuds d'aquest esport d'origen nipó\n1r- Amb tots els esport que hi ha, perquè et va atreure el judo?\n- Un dia el meu mestre Pep va venir a la meva escola quan tenia 4 anys, a primera impressió ja me va agradar molt i vaig arribar a ca nostra dient "Avui ha vengut un home amb un traje blanc i vull fer judo"\n- És una passa més i tot un assoliment, encara així queda molt de camí per recórrer\n3è- Es fa dur practicar un esport de lluita com és el judo?\n- El judo és un esport sacrificat, al qual li has de dedicar temps, però no es fa pesat si fas el que realment t'agrada\n- Clar que sí! És un examen on necessites dominar tots els àmbits del judo, per tant necessites dedicar-hi temps i sobretot ganes.\n- Sí, ja de ben petit me va interessar la competició i avui en dia encara dura.\n6è- Es necessita alguna condició especial per afrontar un campionat?\n- El judo és un esport que et desafia al cent per cent, tant psicològica com físicament, això provoca que abans de un campionat t'hagis de mentalitzar i haver entrenat suficient per poder donar el teu màxim\n- He fet campió de Mallorca Balears en diverses categories a més d'haver competit en diverses súper copes d'Espanya, però els resultats els qual estic més orgullós són una cinquena i setena posició al campionat d'Espanya\n- Tothom que hagi practicat judo estirà d'acord amb jo, el judo és una forma de vida ja que no acaba al tatami, gràcies a ell he conegut grans amics d'altres pobles o comunitats i m'ha aportat moments meravellosos\n- El judo té les parts positives d'una art marcial, per el seu esperit i la tradició, però també agafa la part bona de l'esport, ja que és una molt bona activitat física la qual pots practicar sense preocupar-te de patir lesions\n- Vull animar a tothom a provar el judo, ja que és un esport on hi ha un ambient molt familiar i t'aporta molt al teu dia a dia.


L'Audiència de Barcelona rebaixa de dos anys i mig a tres mesos de presó la pena a un manter\nLa secció desena redueix un any i quatre mesos la condemna de presó al venedor que va colpejar amb una branca a un guàrdia urbà, tot i que manté la seva expulsió d'Espanya\nEl cas d'aquests manters va generar una onada de protestes dels venedors ambulants de Barcelona l'estiu passat\nManifestació de suport a un dels manters condemnats quan es trobava en presó preventiva SANDRA LÁZARO\nCinc anys de presó per a un manter per colpejar amb una branca a un policia a Barcelona\nETIQUETAS: manters, venda ambulant, barcelona\nL'Audiència de Barcelona ha rebaixat la pena imposada a un manter, C.S, de dos anys i mig a tres mesos de presó. Les tres magistrades de la secció desena consideren que els fets pels quals es va condemnar el venedor ambulant –negar-se a lliurar la mercaderia a agents de la Guàrdia Urbana de Barcelona, fugir d'ells i llançar cops mentre s'agafava a un fanal– no són constitutius d'un delicte d'atemptat sinó un delicte de resistència a l'autoritat.\nLa sala també ha matisat la condemna de cinc anys de presó imposada pel jutjat penal 25 de Barcelona a l'altre manter acusat en el cas, S.M. L'Audiència corregeix la sentència que va qualificar de delicte continuat el cop amb una branca que S.M. va propinar a un agent mentre fugia de la policia, i el deixa en un únic delicte d'atemptat a l'autoritat. Les magistrades imposen així una pena a S.M. de tres anys i sis mesos de presó, encara que mantenen la seva expulsió d'Espanya ordenada en primera instància.\nEl cas d'aquests dos manters va generar una onada de protestes dels venedors ambulants de Barcelona l'estiu passat. Fins i tot l'Ajuntament va criticar la presó preventiva ordenada per S.M, de qui el cop amb una branca va provocar una ferida lleu a un agent. La condemna en primera instància va ser exemplaritzant segons el parer de la Guàrdia Urbana i desproporcionada per a la defensa dels manters.\nEn el cas de C.S., l'Audiència accepta un dels arguments de la defensa i li imposa la pena mínima de presó pel delicte de resistència a l'autoritat, tot i que manté la pena de multa 270 euros per un delicte lleu –antigues faltes– de lesions.\nLa rebaixa en la condemna s'explica perquè l'Audiència ha seguit un criteri diferent al del jutjat a l'hora de qualificar els mateixos fets. Així, ressalta l'Audiència, la conducta del manter va ser "reactiva" a l'exigència dels agents que lliurés la mercaderia, per la qual cosa ha de ser considerada un delicte de resistència en comptes d'un delicte d'atemptat a l'autoritat.\n"C.S. es va negar a lliurar la mercaderia als agents [...] i guiat per un ànim de menyscabar el principi d'autoritat i la integritat física dels agents, es va agafar a un fanal, mostrant oposició a deixar anar el gènere i mentre que amb una mà s'agafava amb l'altra llançava cops i puntades de peu, colpejant a un agent", resol l'Audiència.\nAssenyalen les magistrades per unanimitat que la lesió que va patir l'urbà no va ser greu –es va curar després de la primera assistència mèdica– i que el manter no es va mostrar tan agressiu "des del punt de vista físic" com per ser condemnat per atemptat a l'autoritat.\nRespecte l'altre manter condemnat, S.M., la rebaixa en la pena es fonamenta en el fet que l'Audiència de Barcelona ha considerat el cop de branca a un agent com un únic atemptat a l'autoritat, eliminant així la "continuïtat delictiva" que recollia la condemna de primera instància. En conseqüència, imposa una pena de 3 anys i sis mesos de presó en comptes dels cinc inicials per un delicte d'atemptat en concurs amb un altre de lesions. Tot i la rebaixa, manté l'expulsió d'Espanya del manter.


"Ups! M'ha caigut a terra!" "Ups! Se m'ha trencat!" "Ups! Ja no funciona, hauré de trucar a un tècnic perquè ho arregli". Quan alguna cosa es trenca o deixa de funcionar a casa, sempre és un maldecap. Perquè n'has de comprar una de nova o perquè has de trucar algú que ho arregli. Però si se'ns trenca a la feina, no ens preocupa tant. Això sí, si l'empresa no és teva.\nLa setmana passada vaig dinar amb un amic. Té una petita cadena de forns de pa amb degustació i està tenint força èxit. Quan vam arribar al cafè, va començar a explicar-me, amb certa amargor, el seu problema amb tasses i plats. "Amb el volum que tenim, els plats trencats acaben sent una bona quantitat cada mes i tinc la sensació que els treballadors no hi donen gaire importància... Al cap i a la fi no són les seves tasses". Per fer-hi front, el meu amic va decidir posar una pissarra a la cuina de les cafeteries per apuntar-hi el nombre de tasses i plats trencats. "És el primer pas perquè la gent prengui consciència de la magnitud del problema; el següent serà apuntar el nom dels que trenquen els plats". A veure com li va...\nTraslladat a una oficina, a la meva en concret, aquest problema relacionat amb el sentit de pertinença té uns efectes similars. Tenim l'austeritat com a bandera i això comporta, per exemple, reutilitzar tots els papers que imprimim i fer clic a "baixa qualitat" per estalviar tinta. Fins fa poc tampoc no teníem servei de neteja i, cada divendres a les tantes, una servidora s'hi posava, no sense abans haver recordat a tothom que, sisplau, endrecessin una mica les seves taules. Doncs bé, ni els papers es reciclaven ni s'endreçaven les taules. Finalment, el meu discurs va ser: "Nois, no treballem per al Sr. Kalamazoo... Si volem que això tiri endavant hem de posar-hi tots de la nostra part". Ara, però, 70 euros mensuals (840 anuals) que podrien representar un augment de sou se'n van a una empresa que ve a netejar l'oficina.\nEl sentit de la propietat el tenim fortament interioritzat. Quan una cosa és teva, la cuides; si és d'una altre, no tant. Costa fer entendre que si es trenquen cent tasses al dia n'hauràs de comprar de noves i tindràs menys diners per pagar sous.


L'elaboració del sentit\nÉs enginyer. Molt alt, ja una mica gran i treballat per la vida. Hi ha un problema amb el seu passaport que no aconseguim desencallar. Camins de legalitat complexos. Portem en aquesta situació, entre París i Barcelona, gairebé un any. Baixa l’escala un mica derrotat i diu: Puc aguantar perquè trobo un sentit espiritual a tot, si no, hauria perdut el cap.\nL’immigrant és un vertader lloc teològic. Déu no està lluny, ni és distant ni un solitari, es comunica a través de tota la realitat, en cada vivència humana, al llarg de tota la nostra vida, però, quant de camí interior cal per saber-lo llegir! I no sempre ens n’han sabut transmetre els instruments.\nLes migracions al llarg del temps han estat una crida permanent a la universalitat, un reclam per saber viure les diferències i aprendre a dialogar-hi, però també han estat un aprofundiment sobre els misteris i les dureses de la condició humana, i una lliçó per a tots els que ens hi hem posat en contacte. Déu mateix, en la seva configuració trinitària, ens convida a la relació, així, de mica en mica, hem anat fent l’aprenentatge de convertir-nos en éssers de relació, vocacionats a la relació. Si els recursos de la societat per atendre els necessitats són limitats, tota l’església hauria de ser un signe generós de la preferència de Déu pels qui pateixen.\nEl cardenal Martini ho deia: l’aliança és el procediment pel qual persones que no són consanguínies arriben a ser-ho. Déu s’ha fet parent de l’ésser humà i en establir aquest parentesc Déu diu a la persona: tu ets la meva carn i la meva sang; i la persona pot dir a Déu: tu ets la meva carn i la meva sang. Som l’un per l’altre, de forma indissoluble, hem de solidaritzar-nos en tot i ni tu no m’abandonaràs ni jo podré mai abandonar-te. I més encara: més fort que el parentesc és el parentesc de la voluntat de Déu i l’església té la missió de fer-nos créixer en aquest parentesc.\nL’elaboració del sentit de l’existència és tan diferent si sentim que som víctimes només de l’atzar i de la desgràcia, o bé si creiem que tot forma part del camí d’aprenentatge, i no ens resignem ni ens enfonsem, sinó que assumim l’experiència que hem viscut com un element més destinat a fer-nos créixer, aprendre, canviar. Malgrat tots els cops que ens va donant la vida, podem tenir esperança, podem sentir amor, podem lluitar per la nostra dignitat i per la dels altres, podem construir la nostra vida en la voluntat de servir, de crear un àmbit propici per a aquells que ens envolten.\nRalph Waldo Emerson ho deia amb unes belles paraules:\nGuanyar-se el respecte de les persones intel·ligents i l’estimació dels nens. Apreciar la bellesa de la naturalesa i de tot el que ens envolta. Donar el regal de tu mateix a altres sense demanar res a canvi, perquè és donant que rebem. Haver acomplert una feina, com salvar una ànima perduda, curar un nen malalt, escriure un llibre o arriscar la teva vida per un amic. Haver celebrat i rigut amb gran entusiasme i alegria, i cantat amb exaltació. Tenir esperança fins i tot en temps de desesperació, perquè mentre hi ha esperança, hi ha vida. Estimar i ser estimat. Ser entès i entendre. Saber que algú ha estat una mica més feliç perquè tu has viscut. Aquest és el significat de l’èxit.\nsofia| Enviat el dia 11 de novembre del 2010 a les 21:41h\nL’elaboració del sentit és única, personal i intransferible. Forma la malla interna, el teixit amb què confecciones relacions i composicions. Les fibres amb què construeixes parlen, sense paraules, de tu. Poden ser de molt diferents materials, segons cadascú. Però articulen el bastiment més profund. Les més delicades i tènues en són les espirituals, i les de més difícil accés, fins i tot per a un mateix. El sofriment és l’escenari preciós, únic i irrepetible, on no tens més remei que agafar la filosa i filar-ne, per a poder debanar nou fil que et sostinga. Si no ho fas, pots morir. Si agafes floca de les fibres espirituals i en debanes, no saps quin fil eixirà de tot plegat. Hi una fibra difícil de trobar, perquè és molt amagada. A mi m’ha costat molt, ho dic. Però treballant-la amb les mans tremoloses de l’esperit que s’esquinçava de patiment, i demanant la Llum de dalt per poder-hi veure, perquè n’era fosc del tot, va sorgir, amb temps, no de seguida, un fil que em va desconcertar. Aquest fil encara em sosté, però el més rar de tot era què, amb aquest fil, es podien escriure paraules interiors sorprenents, que deien, calia passar-ho tot. Coneixes la cançó dels Beatles Let it Be? La primera estrofa en diu, When I find myself in times of troubleMother Mary comes to meSpeaking words of wisdom, let it be.And in my hour of darknessShe is standing right in front of meSpeaking words of wisdom, let it be.Quan em trobe enmig de la tribulacióla Mare Maria ve a mitot dient-me paraules de saviesa, deixa que siga.I en la meua hora més foscaella hi és dempeus davant meutot dient-me paraules de saviesa, deixa que siga.Deixa que siga. Deixa-ho ocórrer. Cal que passe. Siga. Fiat. Amén. Jo, en veritat, mai pensava que aquest fil em bastaria, per a sostindre’m. Però sí sé ara que, si no el deixava fer-se en mi, teixir-se en mi, si el patiment no s’encarnava, i em trencava les entranyes, i no em portava a algun lloc diferent, més enllà de les coordenades vitals del moment, més enllà del mateix sofriment i, finalment, més enllà de mi, seria plenament inútil, com ho és per a la majoria de gent. Una obscenitat, per a eradicar de la vida. Més enllà de mi, per un camí molt estret i costerut, cap a un lloc nou, on hi és l’altre. Així ara, quan puc, no sempre, acostar-me al patiment d’altre, ja no és un simulacre hipòcrita, ni una buida ganyota narcisista per a sentir-me millor. Hi ha una coherència, que no puc evitar.T’he llegit moltes voltes, Lluïsa, i a Àkan jo sé que en sabeu, de patiment. I d’elaboració de sentit. I de coherència.


Atlanta i Hipòmenes | Metamorfosejats!\nAtlanta i Hipòmenes\nPublicat el 6 abril 2017 per amartins1\nQuina relació hi ha entre les dues imatges? Per què la dona es para a recollir les pomes? Quines conseqüències té aquest acte? Qui és el lleó i qui és la lleona? Què en saps del mite?\nAida Martins i Lola Fígols\nAquest article s'ha publicat dins de General, Narracions de mites clàssics i s'ha etiquetat en 1a part, Atalanta, Hipomenes per amartins1. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n15 comentaris a “Atlanta i Hipòmenes”\nMargalida Capellà Soler el 7 abril 2017 a les 9:46 ha dit:\nUns dibuixos fets a dues mans, el de l’esquerra de l’Aida i el de la dreta de la Lola? Gràcies per seguir una bella i vella tradició, il·lustracions inèdites a la recerca d’un text. Qui s’anima ara a fer el text!\nSara Pradas el 7 abril 2017 a les 12:57 ha dit:\nM’han semblat uns dibuixos molt macos i molt ben fets\nJordi Álvarez García el 7 abril 2017 a les 12:59 ha dit:\nEl dibuix que més m’ha agradat ha sigut el d’Atlanta, era més complex que el de Hipòmenes. Tot i així felicitats a l’Aida i a la Lola perquè han dibuixat molt bé.\nLola Fígols el 19 abril 2017 a les 13:06 ha dit:\nGratias maximas Jordi, hem treballat molt els dibuixos!\nSara Pradas el 7 abril 2017 a les 13:01 ha dit:\nAquest dibuixos son molt macos i també crec que no fa falta res més per saber de quin mite és tracta.\nAida Martins el 19 abril 2017 a les 13:07 ha dit:\nGratias maximas Sara!!\nPaula Nieto el 7 abril 2017 a les 13:22 ha dit:\nAquests dibuixos m’agraden molt! Representen molt bé els mite de Atlanta i Hipòmenes.\nLa relació que hi ha entre las dues imatges es que les persones de l’esquerre es converteixen el lleo/lleona.\nLa lleona és Atlanta i el lleo és Hipòmenes.\nLola Fígols el 19 abril 2017 a les 13:08 ha dit:\nMoltes gràcies Paula, tens raó en la reflexió que has fet.\nsaramarin el 7 abril 2017 a les 13:22 ha dit:\nAquests dibuixops representen el mite d’Atlanta i Hipòmenes. Aquests dibuixos estan molt ben fets i es relacionanen a la transformació d’Atlanta i Hipòmenes en lleons.\nEs transformen quan, després que Atlanta perdés la cursa i es cassesin, fan l’amor en un temple, i al profanar-lo són convertits en lleó i lleona. Passen a ser els lleons dels Cibeles de Madrid.\nAtlanta representa la lleona i Hipòmenes el lleó.\nAida Martins el 19 abril 2017 a les 13:16 ha dit:\nExacte! Tot el que dius és cert i que bé que t’hagi agradat.\nVale et gratias maximas!!\nPAU ROCA el 19 abril 2017 a les 13:09 ha dit:\nM’han semblat molt interessants aquests dibuixos ja que representen el mite d’Atlanta i Hipòmenes, els dibuixos són molt originals, una obra d’art.\nLa relació entre les dues imatges es que els protagonistes del dibuix sacabe convertin en el lleó que apareix, per aixo una part del animal té cabell i l’altre no.\nLa dona es para a recullir les pomes per la avarícia que predomina en a seva ánima. La conseqüencia del acte es que per la carrera. Atlanta és la lleona i Hipòmenes és el lleó.\nTinc una pregunta per a vosaltres: qui va ser el culpable de convertir en lleó i lleona a aquests dos personatjes?\namartins1 el 19 abril 2017 a les 13:29 ha dit:\nMoltes gràcies per els comentaris del dibuix i tot el que has explicat és correcte.\nLa resposta a la teva pregunta és Cibeles, i, per això, actualment, a Madrid hi ha una font monumental amb dos lleons tirant d’un carruatge.\nrmoreno99 el 19 abril 2017 a les 13:31 ha dit:\nM’ha semblat molt interessants aquests dibuixos que representen el mite, son molt originals.\nRaquel Villellas el 10 maig 2017 a les 13:23 ha dit:\nestan molt bé els vostres dibuixos, no sabia que els feieu vosaltres!\nLa relació que hi ha entre les dues imatges és que en el mite, Atlanta i Hipòmenes són transformats en lleons per les deeses Diana i Venus.\nLa dóna (Atlanta) es para a recollir pomes perquè Hipòmenes se les tira (amb ajuda de Venus) per distreure-la i conseguir guanyar la carrera. Aquest acte té la conseqüència de perdre la carrera (per part d’Atlanta) i casar-se amb Hipòmenes. El lleó és Hipòmenes i la lleona és Atlanta.\nNerea Judez el 25 maig 2017 a les 13:17 ha dit:\nLa relació que hi ha entre les dues imatges és que les dues persones dibuixades, en el mite, s’acaben convertint en lleons, ja que un oracle li va dir a l’Atlanta que si contreia matrimoni, seia convertida en un animal.\nVenus li dóna a Hipómenes tres belles pomes d’or. Cada vegada que Atlanta li anava a donar abast en la carrera que estaven fent, ell, llançava una poma tot el lluny que podia i la jove, atreta per la bellesa de les daurades fruites, acudia a recollir-la, donant-li temps d’aquesta manera al seu contrincant per avançar-se.\nDesprés de la victòria d’Hipómenes, es va casar amb Artemis.\nHipómenes oblida donar les gràcies a Venus i la deessa ofesa per la falta de gratitud del seu patrocinat s’enfada amb ell i quan un déu s’enutja, porta conseqüències.\nDurant un temps, la parella va ser molt feliç professant-se un gran amor i compartint aventures.\nPerò temps després la deessa decideix convertir-los en lleó i en lleona. Els grecs mantenien la creença que un lleó solament podia apariar-se amb un lleopard, mai entre si. D’aquesta manera, el seu càstig seria estar sempre junts, però sense compartir el més íntim i romandre sota el control de Cibeles tirant del seu carro. També sense poder mirar-se un a l’altre.


Una de les administracions nord-americanes més reaccionària, intolerant i depredadora de la història moderna ha pres oficialment el poder. La presidència entrant de Trump, amb els seus tuits incendiaris i conferències de premsa estrafolàries i, amb nomenaments del seu gabinet i ordes executives reaccionàries, comprensiblement fan sentir...\nDonald Trump ara és el depredador per excel·lència, està al front d’una de les administracions més dretanes i perilloses de la història dels EUA. Al seu discurs d’inauguració, fa uns minuts, Trump ha dit que el seu govern seguirà el camí recte, serà un govern pel poble. Aquests homes i dones oblidats ja no ho seran més. Crearà...\nEs calcula que 4 milions de persones van omplir els carrers de les principals ciutats nord-americanes. La Marxa de les Dones va ser convocada mitjançant les xarxes socials per defensar la igualtat i els drets de les dones davant d’un president misògin i una administració que pretén acabar amb els drets com l’avortament, la reproducció...\nA només dos anys de les protestes històriques en Ferguson, Missouri, el moviment Black Lives Matter ja ha tingut un ampli i profund impacte en la política nord-americana. Cap aspecte cultural s'ha quedat indiferent, i el 2016 celebritats com Beyoncé i Colin Kaepernick han portat el racisme als mitjans de comunicació i la societat. Mentre...\nDesprés de vuit mesos de protestes contra la construcció d'un oleoducte que representava una gravíssima amenaça per a les seves condicions de vida i pel medi ambient, les comunitats indígenes sioux de Standing Rock (Dakota del Nord) celebraven el passat diumenge 4 de desembre la seva victòria. Standing Rock s'ha convertit ja per a milions...\nLa població als Estats Units i a la resta del món es va despertar amb una de les noticies més impactant que es recorden, l’elecció de Donald Trump com a president. Era la culminació d’un cicle electoral on els nord-americans corrents es van aixecar contra l’establishment polític i els efectes destructius de la globalització i el...\nLa victòria final de Donald Trump en les eleccions presidencials nord-americanes ha suposat una sacsejada sísmica del sistema polític nord-americà, però les seves conseqüències afecten també a l'economia mundial i les relacions entre les grans potències. Un candidat multimilionari, amb un programa profundament reaccionari, que apel·la...\nLa pugna per l’hegemonia mundial entre els EEUU i la Xina s’extèn per tots els continents i a tots els fronts de les relacions internacionals, aguditzada per la crisi capitalista. El règim xinès intenta taponar els forats oberts per la sobreproducció, expressada en l’enorme sobrecapacitat productiva i un creixement descontrolat per la...


Casal Catala De Vancouver-Edició de Maig 2003-Emails rebuts pel Casal, Casal Català Vancouver\nEmails rebuts pel Casal\nBenvolguts amics del Casal Català de Vancouver: Ens prenem la llibertat d'escriure-us, per donarvos a conéixer la nostra pàgina Web, i si ho creieu convenient, per que hi afegiu un enllaç en la vostra.\nL'adreça de la nostra pàgina és: http://www.esbartdansaire.com\nCom ben bé deveu saber, som una entitat sense ànim de lucre, amb la finalitat de difondre les nostres danses arreu.\nUs felicitem per la vostra pàgina, i aprofitem per a saludar-vos.\nJordi Salvador i Valls.\nEsbart Dansaire de Sant Joan Despí.\nHola, som una família que estem buscant una aupair per aquest estiu x cuidar els nostres fills. Vivim molt a prop de BCN a una casa de camp. Si coneixeu d'algú que volgui practicar el català ja ho sabeu, canllosses@vodafone.es. A casa parlem català , no castellà.\nPer la present només els volia notificar que hem muntat fa uns mesos una de les moltes comunitats web en català que circulen per la xarxa. A diferència de moltes que he vist, l'esperit d'aquesta és el d'aglutinar gent de diversa procedència, de dins ó de fora dels territoris de parla catalana, amb el sa objectiu d'intercanviar idees, opinions, gustos pel cinema, llibres, música, etc...fent servir la llengua catalana com a vehicle de comunicació.\nEls agrairia, si els és possible, de reenviar aquest mateix correu a qualsevol persona del seu àmbit que hi estigués interessada en participar. L'adreça és http://communities.msn.es GentdeLASALACATALANA http://communities.msn.es/ GentdeLASALACATALANA\nSi no és molèstia, agrairiem una resposta. Així sabrem que han rebut el correu. Moltes gràcies\nAbans de res, una abraçada ben cordial des de la capital del Principat.\nEm dic Marc Ventura, de Barcelona, bioquímic d'estudis però responsable de qualitat en una empresa tèxtil del Bages, prop de Manresa.\nCom a hobby em dedico a la Genealogia (recerca i estudi dels avantpassats). Vaig començar amb el meu arbre genealògic, després fent el d'algun amic, i ara m'he "professionalitzat" una mica. Sóc soci de la Societat Catalana de Genealogia, Heràldica, Sigil.lografia, Vexil.lologia i Nobiliaria, de la que rebo força informació.\nCom a Responsable/President del Casal, us faig arribar un oferiment que, penso, pot interessar, des de la llunyania en la que us trobeu de Catalunya, a tots els socis/sòcies de la vostra entitat.\nEs tracta de cercar els orígens dels vostres avantpassats en el cas de que tingueu naturalment arrels a Catalunya. També puc fer recerques a la resta de l'Estat espanyol contactant amb els registres civils. La meva oferta és totalment "amateur". Com he dit no m'hi dedico de forma exclusiva i per tant únicament cobro les despeses de desplaçament, correu i el temps d'escriure les sol.licituts als diferents registres i parròquies. Finalment faig un petit informe de cada component de la família.\nEn principi, només cerco els avantpassats directes: 4 avis, 8 besavis, 16 rebesavis, etc.\nJa no tant sols com a regal sinó pel cas de necessitar alguna partida de naixement, baptisme, matrimoni, defunció, etc, a nivell oficial segellada pel registre o parròquia corresponent, penseu en aquest oferiment.\nAgrairia que em diguéssiu quina és la millor fórmula per a fer arribar a tots els que formeu part de l'entitat aquest oferiment. I si és possible, que tingui la màxima difusió entre els associats.\nA l'espera de les vostres notícies, us saluda i desitja una bona entrada a l'Any Nou 2003,\nMarc Ventura i Noguera\nCarrer Badia nº 22, 2-2\nTel.particular: 34 932182898\nTel. mòbil: 639332579


Relat "Mitrash (Capítol 6)"\nInici > detall del relat: Mitrash (Capítol 6)\nL'últim tram de calma\nTot el que va seguir a la fugida d'aquella espècie de santuari va estar molt relaxat i tranquil. Els Frisin ja no ens seguien perquè segurament haurien perdut la nostra pista a l'indret on vam desaparèixer i confosos van tornar a la seva ciutat a tornar a excavar la pedra.\nTal com ens va dir en Lumin, des de Nàldurin tot va ser un camí recte, amb l'excepció d'alguns misteriosos forats que s'obrien petits de tant en tant en algun lloc en els que no gosàvem tan sols fitar-hi dins. Dos jornades després de l'encontre amb en Rèflantorg i en Finrad vam tornar a veure el sol.\nLa seva llum ara era més mordaç, més càlida i més presa en comte. Feia vuit dies que no la vèiem i sentíem dolor i alegria alhora quan la vam retrobar.\nDavant nostre estaven les extensions del nord, austeres i poc acollidores. Plenes de boscos frondosos i de paranys al seu oest i de muntanyes escarpades i infranquejables a l'est.\nDarrere nostre, després que la màgia de Gelthala tanqués la gran sortida per on havíem passat, s'alçaven amenaçadores les Muntanyes Gèlides. Brillants de llum taronja a les hores quasi vespertines. Semblava que amb aquell color relaxat, que no s'assemblava en res al blau viu i al cruel blanc de les seves neus, ens va semblar que era la manera dels déus menors que custodiaven els murs gelats de dir-nos adéu amb solemnitat.\nNo teníem clar per on havíem de passar per arribar a l'Altiplà Sagrat dels savis antics, i estàvem esgotats de tant dormir a la foscor absoluta respirant aquell aire viciat i carregat dels alés de totes les alimanyes de les profunditats de la muntanya. Vam fer nit allà mateix, encenent el primer foc en setmanes per calentar-nos.\nTots ens despertàrem el dia següent amb forces renovades i amb les galtes envermellides per haver-nos rentat la cara en la fredíssima aigua d'un rierol que queia del desglaç.\n-Segons el mapa - Va començar l'Elotho - El camí directament més curt és travessant la serralada dels savis directament, escalant la muntanya. Però també es pot fer una incursió pel Bosc Llòbrec, rodejar la serralada sense entrar de debò dins la seva veritable espessor i entrar pel Pas dels Reis, més al nord.\n-Que diu, senyor Den?\n-Per molt curt que sigui el camí, no estem preparats per escalar aquest tipus de muntanyes. El nostre equipament és bàsicament per viatjar per terres difícils, inclòs la espessura dels boscos més inaccessibles, però mai les calumnies d'una paret espinosa de pedra com és la Serralada dels Savis.\n-Així doncs proposes que passem pel Bosc Llòbrec??!! Saps el que s'hi amaga?? - Va replicar l'amazona\n-Segur que no tant bé com tu, que ets natural dels arbres i les mates\n-Aquell bosc no és per gent com nosaltres, s'hi amaguen una perillosa tribu d'orcs boscans. Uns maleïts éssers que han après a adaptar-se al bosc per culpa del setge a que els sotmetien els humans. Ara son amos de bona part d'aquells dominis i maten sense escrúpols a tots els qui gosen entrar-hi. Encara amb més fúria si es tracta d'humans.\n-He trobat una carta, senyor Den!! - Deia la veu llunyana del guerrer\nClavada a la paret de roca amb un punyal, al costat de la sortida, hi havia un tros de paper amb una nota.\nSense gaires esperances de trobar-hi resposta al nostre dilema, vam inspeccionar aquell tros de pergamí.\n"Als portadors del Rèblinsk" - Deia - "Os faig saber que els meus passos s'encaminen cap al Bosc Llòbrec, on he decidit anar després d'unes curtes cavil·lacions, i que os invito a entrar-hi amb mi.\nDemano perdó per tot el que os he fet passa., Os esperaré en el llac de les fades, aquesta nit. De segur que l'amazona Elotho sap on és. Aniré desarmat i trobareu la meva cota de malla i la meva espasa en el vostre camí."\n-Kaluqui de Darz-\nL'Elotho es quedà pensativa uns segons.\n-El seu cognom familiar, o més ben dit la casa a la que pertany és Darz...Em sona aquest nom, però no recordo de què.\n-Saps on és l'indret que ens ha indicat? - Vaig inquirir jo\n-Em sembla que si, és un antic santuari de culte a Dremens i a Lirana. Hi van molt els que encara persisteixen en purificar el bosc.\nEra negra nit, un llac tranquil de muntanya es vestia de crepuscle entre les estremençes que li produia la suau brisa. La lluna ja es trobava per sobre de les copes dels arbres que envoltaven l'aigua, i d'entre dos grandiosos faigs sortia un tendre noiet de pàl·lid rostre, com tots el descendents dels elfs. La llisa cabellera de color castany encés li voleiava mentre corria. S'aturà, es tragué les últimes restes de la seva lleugera armadura, que caigueren a terra trencant per un segon el fràgil silenci nocturn, i es quedà plantat davant d'una gran pedra esfondrada vora el llac, s'hi pujà i s'hi va arraulir.\nTot el seu cos, atret cap al ventre en posició fetal, tremolava. Però no de fred, sinó d'una tristor amarga que li pujava del cor. La vena que cobria els seus ulls li penjava ja al coll quan descobriren la nit estrellada i el vespre quiet i lluminós. En reconèixer l'indret es posà les mans a la cara, però sense deixar escapar encara les emocions de la seva boca silenciosa i xiuxiuejant. Buscà al seu sarró i en va treure un objecte allargat i fosforescent, que dirigí cap al seus llavis i tot d'una se sentí una dolça cançó d'amor que va embolcallar l'indret de la seva pròpia tristor i soledat.\nDesprés de deixar definitivament les terres escarpades el paisatge se'ns va fer més planer i ple de vegetació. L'herba creixia abundant i els arbres gaudien de la companyia dels ocells. Ara ens trobàvem de debò en un indret a les portes de l'estiu. Sabíem que a l'endemà aquell petit tram deixaria pas a l'obscuritat xafogosa del gran Bosc Llòbrec, però ara de moment els nostres cors podien descansar i eixamplar-se.\nAquella nit vam dormir apaciblement al costat d'unes grans roques rodejades de matolls que ens oferiren protecció, fins a mitjanit, és clar.\nAquell cel nocturn ple d'estrelles netes i brillants em va captivar de tal manera que no veia l'hora de dormir-me, observant-lo sense parar. Un soroll a unes vint passes va fer que els meus músculs es posessin en tensió, però era un cos femení el que s'allunyava cada cop més entre l'estepa, banyada per la claror blanca i espiritual.\nDe seguida vaig notar les flassades de l'Elotho buides.\nL'amazona caminava sense horitzons entre la suau gespa alta amb la vista perduda entre la lluna i el món, només la meva mà va fer que s'aturés, ni tan sols les meves paraules van ser escoltades.\nLa vaig fer girar i el seu cos es bellugà inert entre els meus braços, fins que caiguérem tots dos a terra.\nJo havia perdut el món de vista, i el cop em va desconcertar. Quan per fi vaig obrir els ulls els seus s'hem van clavar a l'ànima.\nL'amazona era damunt meu, defallida. El seu rostre reflexava perdició i una por sense nom. De les dues perles ambre brotaren quatre grans llàgrimes calentes, que m'abrasaren les galtes.\n-Elotho - Només un sospir va preludiar el que s'esdevingué després.\nAmb un esbufec de rendició i pena, em va abraçar com si no hi hagués ningú més al món per fer-ho. Més llàgrimes es van perdre entre les tijes.\n-Abraça'm - Va dir una veu desesperada - Abraça'm\nLa vaig abraçar, i l'instint em va fer fer-ho amb passió. El cel dansava allà dalt amb explosions de llum i oleatjes d'aurora, però allà a baix, dues persones s'abraçaven com si una esquerda anés a dividir el món entre ells dos.\nLa nit va transcórrer així, però els punts lluminosos van continuar hipnotitzant-me sense deixar-me dormir. A la noia que sospirava al meu costat, li vaig fer un fluix petó a la galta, plena de plor congelat. M'estava prendant d'aquella desconeguda? El temps m'ho diria.\nEl sol despuntava a la llunyania. Tres siluetes caminaven desafiants entre els primers rajos taronges.\nUn mag-lluitador amb mirada grisa, un lluitador aguerrit i ple de coratge, i una arquera de pell tòrrida i cos àgil.\nA mitja tarda tots tres eren a les portes del bosc més fosc, perillós i espès de tot Lurèsia. El Bosc Llòbrec estirava els seus mil braços recargolats donant la benvinguda a aquells tres aventurers que gosaven endinsar-s'hi.\n-El mapa de les amazones diu que quan trobem un gran roure que mostri l'emblema de les fades el camí ens serà clar als qui som de cor pur. - Va informar l'Elotho\n-Hem d'anar amb cautela, Jevediah - Vaig prevenir jo\nAllà dalt, entre les copes i el fullatge enterenyinat, un maliciós personatge vigilava els seus moviments. La seva mirada era vermella, tal com els focs més vius que s'empren per moldejar el ferro a la forja.\nAl capvespre una espatllera forjada amb un material èlfic va fer ensopegar el lluitador.\n-Vigila per on vas Jevediah, no se sap què s'hi amaga aquí. Però gràcies per trobar això\nL'amazona va emprar la seva vista i la llum màgica de la meva espasa per descobrir el dèbil rastre que havia deixat rere seu el semielf\n-Per aquí, no hi ha dubte que no ha volgut deixar empremtes visibles per als orcs - Va apressar-se la noia - hem d'anar amb cautela i el més ràpid possible.\nAllà dalt, des d'una posició avantatjosa, aquell fosc personatge encara vigilava, però el seu peu feixuc va fer caure una fulla.\n-Sento olor d'aquests fastigosos éssers per tot arreu - Va dir l'amazona just quan la fulla passà per davant la seva cara - Es nota fins hi tot a la natura més neta! - Una ràpida fletxa va ser col·locada a l'arc, que es tensà i buscà entre el sostre de branques. Una fiblada i un esgarrip garrativat van precedir la aparatosa caiguda de la malaurada presa de l'amazona. Uns sis passos més endavant, darrere d'ella, una gran roca de gel blau cel va estavellar-se contra el dur terra, trencant-se en bocins.\n-És un orc! - Vam dir en Jevediah i jo a la vegada\n-Ho era. Tenim sort que el cap s'hagi separat del cos, sinó la nostra fulla s'hauria tacat de la seva sang fastigosa - Va afegir la noia - Ens ha seguit tot el dia, semblava una criatura de les branques, però evidentment ens ha espiat\nfins ara per veure on ens dirigíem. Provablement buscava el semielf.\n-Com pots preveure tot això - Vaig preguntar\n-Per entrar al llac de les fades, quan trobes el gran roure t'has de desprendre de tot allò que sigui hostil i, si tens bones intencions, els esperits boscans que encara habiten en aquesta terra t'obriran les portes i desapareixeràs als ulls dels qui no porten bons sentiments al cor.\n-Així el semielf s'hi ha endinsat? - Va preguntar perplex el lluitador\n-M'en vaig creus que ho hagi fet, però la prova la tenim aquí. Aquest orc estava previngut de la nostra arribada i ens seguia perquè descobríssim on és el llac de les fades i així destruir l'últim punt de puresa que li queda al bosc.\n-No comptaven amb els teus sentits tan poc corrents - Afegia jo impressionat per les seves deduccions\n-Ara ens hem d'afanyar, el més provable és que s'hagin adonat de la mort d'aquest desgraciat espia i pot ser que en vinguin més - Va afegir Jevediah\nEl roure centenari que custodiava el paradís de les fades era en un indret on la maldat destructora dels orcs encara no havia arribat. De fet, es deia que tot el que fos verd després de les neus de la gran serralada gelada sorgia de la força vital d'aquell arbre. La seva fama precedia la immensitat del seu tronc rugós, l'alçada de les seves branques i la verdor de les seves altes fulles.\nAl vell mig del seu cos arrugat i ple de solcs, l'emblema de els fades hi era marcat i resplendent amb una tènue llum blavosa. Al seu costat, repenjada, descansava la gran espasa de dos punys d'en Kaluqui.\nHavíem de tirar a terra tot allò que a la vista i jutjament dels éssers boscans (amb excepció dels orcs, naturalment) podria resultar hostil. Les espases, fletxes, punyals i l'arc foren dipositats al costat de l'arbre, que els custodiaria i impediria que els éssers malignes els toquessin, ja que els impel·lia autèntic terror.\n-Encara no n'estic segura que puguem entrar - Va advertir Elotho - Tot i que hem fet el que calia: seguit el rastre del semielf, dipositat les armes, i purificat els nostres pensaments més impurs i amagats, encara hi ha alguna cosa que ens impedeix aventurar-nos a anar més endavant\n-Però hem fet el que calia, i cap porta no s'obre davant nostre - Va impacientar-se el lluitador\n-No s'havia d'obrir cap porta, capsigrany!. Això que veus davant teu és el passadís de fulles, l'únic sender que condueix al llac de les fades - L'amazona s'impacientava per moments - El que ningú pot preveure és que trobem el camí correcte sense perdre'ns, això encara és un laberint de sensacions i confusions\n-Sensacions i confusions? - Inquiria jo\n-Les fades juguen amb els qui són mortals deixant que girin eternament en cercles entre tres arbres, o perseguint una dona lleugera de roba entre la frondositat, confonent les seves ments fins que són massa vells per donar un pas més i cauen esgotats però feliços, com si haguessin portat una vida digna i plena.\n-És horrorós morir així! - Vaig esclatar - Vols dir que aquestes fades han deixat que el semielf passi?\n-Semblava molt segur d'ell mateix. De segur que posseïa un mitjà per travessar el passadís de les fulles\n-El que a mi em sembla és que tot això és obra d'en Finrad - Va intervenir en Jevediah - Penseu-hi bé. Com que sabia que no ens podia donar confiança, va enviar aquell semielf de veu melíflua perquè fóssim conduïts aquí i empresonats per les fades. Així ningú li impediria aconseguir els seus plans.\n-És molt possible que el que dius sigui cert. Provablement tingui els orcs esclavitzats amb les promeses de poder. - Va afegir l'amazona.\nTot d'una algú s'acostà caminant pel centre del passadís de les fulles amb pas segur però sense trepitjar gaire fort. Era en Kaluqui.\nEl semielf havia anat recollint la cota de malla que estava llençada pel terra. Les espatlleres i l'espasa les hi vam donar nosaltres.\nMentre ens explicava tot el que havia fet des de la nostra última trobada a gran trets (suprimint la majoria de coses estranyes) Anava lligant les vetes que aguantaven cada peça de la seva armadura amb els nusos més forts i apretats que podia lligar.\n-Aneu amb compte, els orcs ja fa estona que es preparen - Va dir\nTots (i en especial l'Amazona) vam escudrinyar la zona, entre la foscor de les copes i dels matolls, però no advertírem res.\n-No els podreu veure, són massa lluny per a la vista, però no per la meva oïda - Va dir la seva suau veu darrere nostre - Prepareu-vos com millor sapigueu. S'ha de defensar aquest indret sagrat costi el que costi.\nEm vaig girar per buscar aquell guerrer sense escrúpols que m'havia atacat a la presó màgica de l'espectre de foc. Ara no hi era, s'havia convertit en una criatura de gran bellesa d'esperit i cor noble.\nEls seus ulls semblaven tindre una altra llum, com una flagor de vivacitat que emergia de la profunditat del seu pròpi ésser, però que alhora mostrava l'ombra d'una angoixa sense nom que de moment vaig atribuir a la batalla que estava a punt de donar-se.\nL'atac de l'Ònius m'havia deixat sense la possivilitat d'executar cap conjur complicat en dos dies. Tenia por que, si la invocació tornava a fracassar com va fer amb en Kaluqui, em trobaria terríblement indefens davant l'ecomesa de les incertes tropes de monstres que venien a aniquilar-nos.\nUna idea brillant va brotar al meu cap tot recordant les estratagemes que havia aprés qui-sap-lo.\n-Vine amb mi, Kaluqui - Vaig ordenar - Sabries col·locar la teva "Bola de foc" dins el meu "Escut espectral"?\n-Jo no conec la màgia, Den Lures. Alló que vas rebre en aquell primer combat no va provindre de mi, sinó del meu braçalet. En Rèflantorg l'havia encantat amb una càrrega ígnea i m'hava ensenyat a conjurar-la. Ara és buida.\n-Veig que només jo puc fer el més bàsic que es pot aconseguir de màgia, ho tenim bastant cru.\nAmb l'ajuda de les fortes cordes de l'Amazona, i una mica de perill, m'enfilava a les branques dels dos arbres més propers, que es trobàven a banda i banda de l'indret que custodiàvem.\nL'enginy era fàcil, conjurar un atac senzill, retenir-lo a la mà uns segons mentres amb l'altra es feia l'Escut espectral (L'únic moviment d'aquell estil que podia fer llavors) i per últim s'embolcallava l'atac amb l'escut i s'orientava en la direcció desitjada. Només calia desfer l'escut perque l'atac sortís disparat i fregís l'objectiu. Una estratègia molt bona per col·locar trampes amb retard.\nA l'arbre de l'esquerra vaig col·locar una "Ira de la cinquena fosa" que faria els primers estralls, i a l'altre un altre conjur d'ombra, l'Ombra fugissera. Tan aviat com va ser penjat de la nuosa branca, s'em va escapar una rialleta murria en pensar el que faria aquell segon conjur.\nEls orcs van arribar a l'alvada per dotzenes. Eren a pocs metres davant nostre, esperant. N'eren a la fi més de cinquanta.\n-M´haureu de perdonar - S'excusava el semielf - Os he conduït a tots al perill, no sé per quin motiu\n-No entenc per qué t'impliques tant amb nosaltres, ni per quina raó emprens actes tan suicides - Va intervenir l'Elotho - Però en aquest cas, si la tasca és defendre el bosc, compta amb les meves fletxes.\n-Jo apoiaré la decisió que prengui el senyor Den - Va dir en Jevediah, donant a entendre que la meva decisió seria marxar ara que encara hi érem a temps\n-Qué decideixes, mag? - Acavava l'espadatxí en to d'impaciència a la veu\n-Has demostrat que no es pot confiar en tu. Manipules a la gent que t'embolta i acaves fent sempre la teva. Tinc la sencació que és per un motiu tancat dins el teu cor i que algún dia aconseguirem desvetllar.\nAvui ens tens a la teva mercé, no crec que sortim gaire ben parats d'aquesta, però fugir no seria de gaire utilitat, estem massa a l'oest.\n-Si, som prop de la frontera, no ens convé sortir de Fandòria - Va incidir el lluitador.\n-Compta amb mi i el meu ajudant, només per avui. Quan la batalla acavi, si encara som vius ens separarem.\n-Em sembla bé - Puntualitzà l'espadatxí\n-En quant a mi, no vull perdre de vista el meu promés, ni per totes les fulles verdes del món - S'emvalentonà l'amazona.\nMitja hora després, les bésties més impacients per lluitar (o morir) van anar arrivant en grups de cinc a sis. Moriren tots.\nEls cadàvers impurs s'amuntegaven a l'indret, però l'arbre seguia intacte. Després d'una forta escomesa de grans exemplars que carregaren amb força, i que foren derrotats per la "Ira de la cinquena fosa", plogueren sobre nostre una pluja de llances. L'escut antimatèria va protegir l'amazona i el lluitador, jo amb el meu "escut espectral", i l'espadatxí amb la dobla fulla de la seva espasa. El resultat va ser un munt de llances cremades, partides per la mitat o clavades a un escut.\nEl que no presentíem cap del nostre grup ni de l'altre era que alguna cosa, amagada a l'abric de les fulles ens observava esperant la ocasió de fer acte de presència. La seva mirada era tan vermella com l'enemic, però el seu cor tan pur com l'aigua cristal·lina.\nDesprés de dos minuts de victòries fàcils i alentadores les tongades d'orcs van anar arrivant en menor freqüència, fins que va haver-hi un breu espai de temps que van deixar de venir. Llavors vam poder descansar una mica. Un petit grup de tres orcs s'allunyava d'allà perseguits per la il·lusió d'un espectre d'ombra creat pel meu encanteri, l'Ombra fugissera. Tots vam riure divertits, aguantant la picor dels petits talls soferts. Jo no tenia temps ni esma per tornar a pujar als arbres i reposar les trampes.\nUns estendarts negres i vermells amb la figura d'un braç verd i musculós apuntant el puny al cel s'aixecaren poc temps després davant nostre. Les tropes restants no cridaven follament ni balancejaven les seves armes frenètics, sinó que s'acostaren poc a poc a nosaltres en una irregular unitat (no se'ls podia demanar més).\nEl semielf va ser el primer a incorporar-se\n-Ens hem adormit massa - Va dir girant el cap en totes direccions - Ara estem rodejats\n-Com dius?, me n'hagués adonat, tinc una gran vista i olfacte - L'inter\nreompí la noia\n-No tractem amb orcs normals i corrents - Insistia en Kaluqui - La tribu de Groak ha passat molt més temps dins aquests bosc que qualsevol altre clan orc. Per això és la tribu regent i la que lluita sempre la darrera. Saven moure's millor que els humans mateixos dins el bosc.\nUna veu rogallosa va provindre de davant mateix de tots nosaltres, i uns fulgurants ulls vermells com el ferro fos es van obrir a la foscor. En sortí un gran cabdill orc molt avituallat amb una capa morada\n-Criatures desgraciades...Us heu atrevit a desafiar el gran poble dels orcs boscans del Gran Bosc Llòbrec - Va fer una pausa perquè tots els seus congèneres entrexoquèssin rímicament les seves respectives armes, en un ritme progresivament més accelerat. Tots cridaven aguerridament.\n-Haurieu de saver que els designis de la gran tribu dels Groak no s'ha de desafiar mai. Aquest bosc és nostre i no d'un arbre fastigós!!! - Tots els orcs s'exaltaren i vitorejaren les paraules del seu cabdill.\nEn Kaluqui, fart de la ignorància d'aquelles bèsties, s'adelantà més que tots nosaltres.\nTenia la llarga cabellera castanya recollida en una cua i esgrimia la gran espasa plena de sang amb moviments ferms.\nVa dirigir-nos la última mirada del dia, que reflexava odi i pena alhora. Tots vam comprendre que volia que no el destorvéssim.\n-Saveu per casualitat qué representa aquest gran roure no només pel Bosc Llòbrec, sinó per a tot el nord de Lurèsia??!!\n-I qui és aquesta estranya criatura que gosa parlar al gran Zorak, El sobrenatural??! - Reia el cabdill\n-Em dic Kaluqui de Darz, soc un semielf errant provinent de l'oblit, i he vist moltes més coses que un orc estúpid com tu podria veure a vanda i vanda dels regnes!! - La seva mà s'aferrà molt fort a l'empunyadura, fins que els nusos dels dits van emblanquir i tot ell tremolà de ràbia - Tota la flora, i la fauna de retruc, del nord del país dels homes veu de la sàbia d'aquest arbre sagrat.\nJo soc el guerrer que ha triat el concili de les fades per protegir-lo, cap monstre el tocarà!!!\nDe sobte la gran marca feérica del roure va brillar amb una tènue llum, i allò feu fugir en desvandada els orcs més porucs.\n-El poder dels grans orcs de Groak no necessita per res la fastigosa sàbia d'aquest arbre, perquè el poder de l'obscuritat immortal ens dona força i vida - Va grollejar Zorak - Una força que supera totes les bestioles que corretegen impúdicament per la terra - S'aixecà del tron portàtil que quatre forts congèneres seus aguantaven. Va apartar la capa morada i l'origen del seu poder quedà a la vista de tots - Slàncer!!! - Va cridar mentre extreia l'espasa de la beina.\nUna verdor súbita i somorta va encegar als presents, però després tothom va poder comprovar que la llum provenia d'una espasa sense fulla, ja que tenia per fulla la mateixa llum encegadora.\n-Pretens dir que tot el poder dels orcs rau en aquesta arma encantada? - Va escopir en Kaluqui, que ni tan sols apartava la mirada.\n-Aviat t'adonaràs del seu poder - El replicà Zorak.\nRàpid com un llam, el semielf s'abraonà com un lleó silenciós a sobre del cabdill orc, que no va fer ni un moviment.\nLa gran espasa de llarga fulla va caure en vertical i tallà netament un braç verdós i ple de berrugues.\nAl mateix temps, la mà que empunyava l'Slàncer, la sobrenatural (d'aquí el sobrenom d'en Zorak) va estocar el tòrax de l'aventurer, foradant-li un pulmó. El cabdill orc ja veia la victòria.\nEl metall feu un soroll terrible al caure a terra, i una bocanada de sang espessa va sumar-se a la que ja tenyia la seva superfície.\nEn Kaluqui, però s'aguantà d'empeus desafiant.\n-Jo soc el guerrer que ha triat el concili de les fades per protegir el gran arbre, cap monstre... - Un nou esbufec portà més sang negra a la incansable boca - Cap monstre el tocarà!!!!\nEl braç del cabdill encara no estava regenerat, però havia deixat de gotejar salvatgement. No obstant la diferència de ferides era abismal.\nAgafant-se la ferida fortament amb la mà esquerra, en Kaluqui recollí l'arma del terra, disposat a acabar la feina. Molts orcs van pensar que era un fantasma si havia resistit l'estocada mortal de Slàncer, i s'allunyaren uns passos de la seva posició.\nDavant la impossibilitat de frenar l'imminent envestida del seu encoleritzat oponent, Zorak ordenà llençar les javelines enverinades. Cap dels seus subordinats es va atrevir a acatar les ordres. Tothom creia que el cabdill no tenia la força que els havia fet creure.\n-Garak!!!, germà meu, fes-ho pel nostre difunt pare!! - Cridava Zorak com a últim recurs davant la mort.\nUn fornit i poderós orc, quasi tant musculós com el cabdill s'atansà uns passos i amb un potent moviment de braç disparà la seva llança. Però el seu objectiu no va ser el semielf, sinó el seu propi germà\n-Mor d'una vegada, orgullós estúpid!! - Va escopir en Garak arrencant l'Slàncer de la mà del moribund Zorak - Qui pot ser tan curt de tenir una arma tan bona i no utilitzar al màxim les seves possibilitats des del començament??!!\nDurant un instant vaig recordar la nostra estada a les cavernes de Gelthala, quan aquell grup de Fladrats ens va atacar.\nEl rei de tots ells, Thrirmorath Ullals de Sang, encara que havia perdut l'ala durant la funesta batalla, i sabent tothom que no duraria molt més, els que l'acompanyaven (i en especial el seu fill, Thrarmonar), van esperar pacients a que la última voluntat del seu rei fos acomplerta abans de morir, encara que fos matar al valent Lumin Pook.\nAixò em demostrava un cop més que no hi havia sobre la capa de la terra unes criatures més vils, odioses i baixes que els orcs. Fins i tot alguns éssers irracionals com eren aquells rat-penats gegants sabien el significat que té a la vida d'un guerrer el fet de morir amb honor.\nAmb un últim esbufec de ràbia, deixant que la sang sortís volant de la seva boca, en Kaluqui va llençar-se espasa en alt contra el nou enemic. Encara que retinguda per la seva mà, la sang brollava vivament de la ferida.\nUn crit d'agonia va superar el dolor que sentia el temps suficient per cobrir la distància que el separava del seu objectiu. El desig d'eliminar d'aquell bosc tota l'escòria va ser suficient per fer-li oblidar la frustració de saber que no podria guanyar-los a tots aquell dia.\nAmb un somriure pèrfid, en Garak, germà d'en Zorak el va apuntar amb l'Slàncer\n-Urguluk!!! - Va cridar en idioma orc.\nLa fulla de llum es va allargar de cop molts metres, fins trobar el cos del semielf. Servint-se de la seva agilitat, en Kaluqui només va rebre una esgarrinxada al muscle. Una mica més amunt i no ho hauria pogut explicar.\nL'aventurer va caure pesadament a terra, al límit de les seves forces. Havia perdut massa sang per incorporar-se i jeia de genolls esperant la seva execució.\nL'orc cruel no va defraudar-lo, tampoc jo.\nUn cop més, l'Escut espectral va salvar una vida, però no per molt temps. El semielf s'estava morint.\n-Una poció!!! - Vaig implorar a tots els presents sense esperar resposta - Ningú coneix l'honor aquí??!!\nExhaust, en Kaluqui va donar-me les gràcies i va acabar de caure a terra.\n-Que algú ens ajudi!!!, una poció!!!\nDe sobte una ombra va passar a través dels arbres i feu trontollar el terra amb les seves trepitjades.\nS'aturà just on érem jo i en Kaluqui.\n-Pren-te això - Va dir ajaguent-se al costat del semielf\n-Què intentes fer, orc?? - Vaig cridar jo - No deixaré que enverinis aquest noble guerrer!!!\n-Si desitges que visqui, decideix, o la sort o jo - Va replicar-me aquella estranya bèstia dirigint-me la mirada més penetrant i (malgrat les seves línies facials tosques) plena d'una estranya sabiduria.\nL'orc que acabava de fer acte de presència tenia un cos més aviat alt i musculós, però les seves vestidures no eren exactament de guerrer. Si no hagués pensat que era foll, me n'hauria adonat ben aviat que era davant d'un mag poderosíssim.\nEn Kaluqui es va calmar, i aquella estranya poció li va tancar la ferida. Dintre d'uns segons ja podria tornar a mantindre's en peu.\n-No sé qui ets tu - Va dir l'orc nouvingut - Però sé el que portes a les alforges. Tingue's per segur que la meva màgia i les meves destrals estaran a la teva disposició per acabar de fer el que us proposeu.\nRàpidament, en Garak va tornar a apuntar-nos amb l'Slàncer cridant alguna cosa en llengua orca.\nJo no podia repel·lir cap altre atac, ja que el meu manà estava exhaurit. Vaig intentar apartar-me de la trajectòria de la llengua de llum.\n-No fugis, t'has de mantenir ferm i concentrat!!! - Va dir-me l'orc retenint-me junt a ell\n-Però ens matarà!!!, aquesta fulla de llum es mortal!!!\n-Ho és si creus que ho és!!, però si coneixes de debò el seu poder no et podrà enganyar!!!\n-Jo no sé res d'aquest poder, deixa'm estar, orc boig!!!\nEn Garak va cridar Urguluk una altra vegada, i la fogonada d'Slàncer va sortir disparada cap on érem. El nouvingut feu un crit esfereïdor i alçà la mà, i un foc negre s'hi movia.\n-Espasa de llum espectal!!! - Propulsant la palma oberta cap endavant, una columna negra de manà va aparèixer just quan l'Slàncer era a punt d'arribar. No només frenà l'atac d'en Garak, sinó que va seguir endavant emportant-se per davant tot el que va trobar, fins que amb un redoblament de les seves energies, i fent força amb l'altra mà, l'orc va alçar-se el seu propi braç per desviar la trajectòria i no danyar el bosc.\nTots els orcs que quedaven esperant que en Garak apareixés d'entre el fum produït pel fort atac màgic van acabar de fugir en quant van veure les seves grosses botes a terra, fumejants.


Noves pistes per al desenvolupament de la vacuna de la sida - Investigació\nNoves pistes per al desenvolupament de la vacuna de la sida\nPublicat per Editor Ciencia Ciencia el 10/12/2014\nPost de Christian Brander, investigador ICREA de l'Institut de Recerca de la Sida IrsiCaixa.\nEl passat 1 de desembre es va celebrar el Dia Mundial de la Sida. En les últimes dècades hem aconseguit grans avenços en la lluita contra aquesta malaltia, però avui dia encara hi ha més de trenta-cinc milions de persones al món infectades amb el virus que la causa, el VIH. Així doncs, aquest dia constitueix una oportunitat per recordar que encara queda molt camí per recórrer per frenar la pandèmia i eradicar el VIH. I això sense oblidar que cal seguir treballant per millorar la vida de les persones que viuen amb el VIH i reduir les desigualtats en l'accés a la prevenció i als tractaments, com demana ONUSIDA, l'Agència de Nacions Unides per a la Sida.\nAtesa la situació actual, la recerca sobre la vacuna és clau. La investigació del nostre equip a l'Institut de Recerca de la Sida IrsiCaixa, al qual em vaig incorporar el 2008, se centra en aquesta àrea: tant per curar les persones infectades mitjançant una vacuna terapèutica, com per evitar noves infeccions amb una vacuna preventiva.\nUna de les nostres línies de recerca és estudiar les persones que reaccionen d'una manera inusual al VIH. Encara que es tracta de casos excepcionals, aporten informació molt valuosa per als investigadors. Per exemple, hi ha els anomenats «controladors d'elit», persones que són capaces de frenar la replicació del virus sense sotmetre's a tractament antiretroviral. També hi ha un altre grup que últimament crida l'atenció dels investigadors: les persones que, tot i exposar-se sovint al VIH, no s'infecten. Són els seronegatius amb alta exposició al virus, coneguts com a HESN, de l'anglès Highly Exposed Sero Negative. Donada l'elevada prevalença de la infecció per VIH en determinats grups de la població sexualment activa, és molt probable que els anomenats HESN entrin en contacte amb el VIH de manera repetida. No obstant això, alguns d'ells, tot i tenir un comportament considerat d'alt risc, no s'infecten. L'anàlisi de les respostes del seu sistema immunitari pot contribuir enormement al desenvolupament de vacunes preventives eficaces\nEl passat mes d'octubre vam publicar a la revista científica Journal of Infectious Diseases un article sobre aquest grup de persones. Hem desenvolupat una nova tècnica que permet detectar senyals de protecció potencial enfront del VIH. La troballa ofereix informació rellevant per al disseny de vacunes preventives contra el VIH i també per millorar la comprensió de la immunitat enfront d'aquest virus. L'estudi s'ha dut a terme en col·laboració amb altres investigadors i metges de Perú i de Barcelona, juntament amb organitzacions comunitàries de col·lectius afectats.\nEl descobriment demostra per primera vegada que, amb els mètodes adequats, es poden documentar respostes immunitàries específiques contra el VIH a totes les persones analitzades. Aquesta qüestió ha estat un tema candent de debat, ja que els estudis anteriors no havien estat capaços d'identificar respostes del sistema immunitari enfront del VIH d'una manera tan precisa.\nA més, les respostes que hem detectat en aquestes persones són, en part, similars a les de l'assaig de vacuna preventiva contra el VIH RV144, que es va dur a terme a Tailàndia. Els resultats d'aquest estudi es van publicar el 2009, i van mostrar que la vacuna havia aconseguit una eficàcia del 31%. Aquests són, fins al moment, els millors resultats obtinguts en un assaig de vacuna preventiva. A més, altres anàlisis més recents d'aquest mateix assaig han descrit que l'efecte protector podria ser degut a una resposta específica i simultània d'un tipus de proteïnes anomenades citocines, responsables d'activar el sistema immunitari. També s'han detectat algunes d'aquestes citocines i respostes del sistema immunitari en HENS que han participat a l'estudi d'IrsiCaixa.\nAra, les nostres properes recerques se centraran a definir fins a quin punt aquestes respostes del sistema immunitari són les responsables de la protecció, i si canvien amb el temps. Esperem aprofundir en aquest descobriment i que les dades que obtinguem ens ajudin a millorar el disseny de vacunes i a intentar que aquestes respostes es mantinguin en el temps.\npimes algoritme corrents limfòcits espais verds ciutats malalties neurodegeneratives innovació responsable stem parasitologia fundació pasqual maragall inteligencia artificial estudi alfa corrents oceànics indústria farmacèutica barcelona brain health initiative hepatitis genètica reclaimed ciència ciutadana


Colau i Iglesias fixaran a Can Zam la seva posició en el referèndum | GRAMENET 2.0\nL’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, el secretari general de Podemos, Pablo Iglesias, el portaveu d’En Comú Podem al Congrés dels Diputats, Xavier Domènech, i la coordinadora de comunicació de Catalunya en Comú, Elisenda Alamany, participaran en un acte per la Diada al Parc de Can Zam. Desprès està previst que representants dels comuns vagin a la manifestació de Barcelona.\nL’acte de Santa Coloma es farà a les 12 del migdia amb el lema «Catalunya sobirana, diversa i valenta». Els comuns assenyalen que denunciaran el bloqueig del Govern espanyol defensant el dret a decidir perquè es pugui fer un referèndum pactat. Les formacions han anunciat que no donaran suport a les mesures que pugui tirar endavant l’Estat contra el referèndum anunciat per a l’1 d’octubre.\nTambé és possible que Ada Colau parli sobre la posició de l’ajuntament de Barcelona en el referèndum, avui pendent d’uns aclariments sol·licitats al Govern. En aquest impàs, la pressió política i a les xarxes socials sobre l’alcaldessa s’ha refermat.


Estímul de la presència femenina a les bandes en la presentació del nou CD de 'Retrobem' - Cultur Plaza\nVALÈNCIA. El diputat de Cultura, Xavier Rius, ha presentat aquest matí en roda de premsa un nou disc amb les gravacions de les bandes guanyadores del Certamen de Bandes de Música de la Diputació de València, en l’edició de 2017. Han acompanyat al diputat en la presentació, Roberto Jovar, representant de la Federació de Societats Musicals de la Comunitat Valenciana; Vicent J. Soler i Pablo Sánchez Torrella, assessors musicals de la Diputació; i Josep Vidal, cap del servei de Cultura de la institució.\nEl disc és una mostra del prestigi de les bandes valencianes que participen en el Certamen de la Diputació, i serveix de vehicle per a promocionar i donar a conéixer el seu treball. En paraules del diputat, “aquest és un disc de gran qualitat, amb les millors bandes valencianes”.\namb 'Sagittarius' de Guillermo Ruano\nA Lira de Ribadavia d'Ourense guanya la secció tercera del 132 Certamen de Bandes


Plataforma per Catalunya es queda a les portes d'entrar en el Parlament - Empordà\nPlataforma per Catalunya es queda a les portes d'entrar en el Parlament\nEl partit d'Anglada ha obtingut 75.321 vots, un 2,42% dels total i no ha aconseguit el 3% necessari per aconseguir representació parlamentària\n30·11·10 | 06:30\nEl partit liderat per Josep Anglada, Plataforma per Catalunya, s'ha quedat a les portes d'entrar al Parlament de Catalunya ja que ha obtingut 75.321 vots, un 2,42% dels total i no ha aconseguit el 3% necessari per aconseguir representació parlamentària. El partit Reagrupament Independentista, liderat per Joan Carretero, ha aconseguit 39.922 vots, un 1,28% del total, i per tant també ha quedat fora del Parlament. Entre els 32 partits que no han obtingut representació, també s'hi troben Unió, Progrés i Democràcia (UPyD), amb el seu canditat Antonio Robles, exdiputat de C's, i Alternativa de Govern, liderat per l'exdiputada del PPC, Montserrat Nebrera.\n32 partits no han aconseguit el 3% necessari per aconseguir representació parlamentària. El partit que ha quedat més a prop de la xifra ha estat Plataforma per Catalunya (PxC), liderat per Josep Anglada, que ha obtingut 75.301 vots, un 2,42% del total.\nSeguit d'aquest partit, tampoc no ha aconseguit cap escó el partit liderat per Joan Carretero, Reagrupament Independentista (RI.cat), ja que ha aconseguit 39.916 vots, un 1,28% del total. Seguidament, Escons en Blanc - Ciudadanos en blanco (Eb-CenB) ha obtingut 18.624 vots, un 0,60%; Els Verds - Grup Verd Europeu (EV-GVE), 15.449 vots, un 0,50%, i Pacma (Partit Antitaurí Contra el Maltractament Animal) - Animalista, 13.848 vots, un 0,44%.\nUnió, Progrés i Democràcia (UPyD), amb el seu candidat Antonio Robles, exdiputat de C's, ha quedat com la novena força política sense representació en obtenir 5.293 vots, un 0,17%. Alternativa de Govern, liderat per l'exdiputada del PPC Montserrat Nebrera, se situa com la dotzena força sense representació, en haver aconseguit 2.187 vots, un 0,07%.\nPlataforma per Catalunya, a punt de donar la sorpresa\nTot i no haver aconseguit cap diputat, 'Plataforma per Catalunya (PxC) està més forta que mai'. Així valorava el líder de Plataforma per Catalunya (PxC), el vigatà Josep Anglada, el resultat de les eleccions al Parlament. I és que PxC ha estat a punt de donar la sorpresa, ja que, a l'inici de l'escrutini, el partit sumava 3 diputats i amb el 40% de vots escrutats, obtenia 2 escons. Però quan ja s'havien recomptat el 60% de les paperetes el partit d'Anglada ha caigut de l'arc parlamentari.\nPxC ha estat la vuitena força més votada i és el grup sense representació parlamentària que s'ha quedat més a prop d'obtenir un diputat. 'Que ningú posi en dubte que a les properes eleccions entrarem al Parlament català', ha dit Anglada, el qual ha avançat que el partit presentarà més candidatures a les properes eleccions municipals. 'Seguirem treballant per aquells que creuen que primer som els de casa i després els immigrants', ha afegit.\n'Continuarem lluitant perquè Catalunya no sigui un país sota el poder de l'Islam', ha declarat Josep Anglada al més d'un centenar de simpatitzants de PxC que s'han aplegat a l'hotel Catalonia Barcelona Plaza per donar suport al partit en la nit electoral. Els militants l'han rebut amb aplaudiments i crits de 'Josep Anglada, em caus de puta mare', 'Es veu, se sent, Anglada president' i 'Catalunya cristiana, no musulmana'.\nDurant el seu parlament, Anglada ha destacat els resultats obtinguts a Osona, on PxC ha estat la cinquena força més votada amb un 4,48% de les paperetes, 'per davant del PP i d'Iniciativa', ha celebrat el candidat, que alhora és regidor a l'Ajuntament de Vic. Anglada s'ha mostrat especialment satisfet dels resultats obtinguts al Vendrell (7,02% dels vots), Vic (5,82%), l'Hospitalet de Llobregat (4,05%), Mataró (3,40%) i Vilafranca del Penedès (2,55%).\n'No hem entrat al Parlament, però crec que és una victòria perquè és important que arreu de Catalunya ens coneguin', ha valorat Anglada, que ha criticat els mitjans de comunicació per haver 'silenciat' el seu partit. En aquest context, el vigatà ha valorat positivament els resultats, 'tenint en compte que altres partits, com Ciutadans, han tingut tots els mitjans a la seva disposició i estan frec a frec amb Plataforma per Catalunya'.\nAquesta era la primera vegada que PxC es presentava als comicis del país. Actualment té representació municipal a Vic (4 regidors), el Vendrell (4), Manlleu (2), Cervera (2), Manresa (1), Roda de Ter (1), Olot (1), les Franqueses del Vallès (1), Tàrrega (1), Sant Martí de Riucorb (1) i Tarrés (1).\n2 Així és com circulaven dos camioners per l'autopista per estalviar-se la grua\n5 Nou pas endavant de la Diputació en la polèmica «variant» de Vilafant


Escalant pel món: ESCALADA A DATÇA\nComenço el post amb un enllaç al vídeo que va editar l' Araceli, amb pocs minuts us fareu una idea del que va ser Datça... Divertit i fanàtic!\nI ara si , sectors, vies, fotos i info de roca.\nNomés puc dir que totes, totes les vies que vam fer són molt bones. El comentari del dia era "...i és que encara no hem fet cap rostoll!", i no en vam fer cap.\nÉs una una bona zona d' escalada esportiva, que en uns anys esdevindrà un clàssic per uns quants motius: Roca perfecta, línies molt bones, grau molt agradable, gairebé tot equipat amb químics i amb molta generositat.\nEls sectors és troben escampats per una vall a pocs quilòmetres del poble de Datça.\nDe moment no s' ha publicat cap guia i la informació dels sectors i ressenyes ho vam trobar a:\nEs tracta del sector estelar, aquesta immesa i estètica cova és una delícia pels amants de les "tufes"d'alta gama .\nAquest temple de "xorreres" ens ofereix més de 50 vies desplomades i de pura continuïtat i algunes plaques de caràcter més tècnic a l' entrada.\nDe fet és difícil dir quines són les més bones perquè vam flipar amb totes.\nLa cova vista des de la pista per on aribàvem\nFoto de grup recuperant- nos de la calurosa aprox\nNo forma part del grup...\n... però vam coincidir amb unes quantes que passejaven per la pista\nDoncs déu n' hi dó amb la coveta!\nUna bona panoràmica de la cova des de les plaques exteriors (...sorry és el Lolo o el Kiko ?)\nAmb reposos així qui no vol enfilar-se per aquestes xorreres!..Res a veure amb Sant Llorenç, oi?\nEl Pep canvia les seves estimades regletes per un estil més ...De pinça..\nEl Sergi gestionant la pila....\nEl Kiko resolent amb molta elegància el bloc de Knidos\nSanti a Datça Rodeo una via de pila entre columnes...i després un bon pick to pick\nLes compactes plaques de l' exterior de la cova, i Mariano a " fondo"\nL'Araceli gaudint de les poques regletes de la cova\nCavalcant la xorrera de Dutzgar\nEn el "crux" de la Black Hole, tanta columna i era de regletes! I la va fer a l ' últim pegue del viatge....\nI jo mateixa aprofitant el relleu dels regalims que tant em molen!\nAixí de frescos estàn al principi del dia..\nI aquesta és l'estampa després d'uns quants pegues ...\nInteressant muralla a l'esquerra de Can Baba, plaça vertical, regletes , foradets i vies de més de 30m .També un molt bon sector de roca inigualable.\nFoto artística : escalador Juanka\nÉs un petit muret amb una vintena de vies, també totes de gran qualitat. Hi trobarem alguns sisens de placa i vies de 20-25 en desplom que posaran a prova la nostra resistència. Aquí la roca varia entre forats , regletes i xorrera, i com sempre d'una gran consistència.\nVistes del sector des de Balik\nBad Man 7b + de resis,tesis i bloc!\nFlat Cat un dels miĺors 7as del sector\nIçine Gir una altra gran línia...I el Pep descobrint el millor mètode per fer el bloc...\nGestionant el dinàmic a Sukuk Power 7C\nUn altre pegue a la Sukuk Power\nUna diminuta muralla que quan arribes al seu peu penses "...uf, doncs no és veu tan guai..." Però si, té unes quantes vies entre 6a i 7b que ben mereixen una visita. Molt i molt recomanables els dos 7bs de la dreta.\nDes del sector Sucuk, a l' altra banda de la vall veiem una muralla taronja que semblava ben bona, i era el sector de Balik. Hi vam anar un dia però pot donar per més , Aquest mur de pica metres en farà apretat de valent en les seves curtes i explosives vies. Línies intenses i bones de 7b cap amunt. Res a veure amb Can Babà, però bo, bo! És un sector bastant assoleïat i fins a mitja tarda ni hi podíem, anar. Molt recomanable.\nUna curiosa i enorme flor (recorda un lliri) que ens vam per alguns camins\nArribant a peu de via amb l' ombra\nApretant de valent per tants pocs metres!!\nI s' ha acabat! Ha estat un gran viatge no només per l'escalada que és brutal sinó pels grupet de fanàtics de la vida ...i de la birra!\nI així vam acabar\nPublicat per lali i quim a 4:26\nEtiquetes de comentaris: Datça, Turquia.\nTramix Tramixrehabilitacio 2 de juny de 2018 a les 3:06\nus ho peseu de conya, felicitats\nlali i quim 23 de juliol de 2018 a les 5:38\nSi noi!! Això és el que intentem!!


Amb les noves tecnologies mòbils, els adolescents ja no se sentin en bezvylazno casa. director creatiu SPRIDD col·lecció Es diu que la col·lecció està dissenyada per fer la vida quotidiana més fàcil i més divertit adolescents.\nSPRIDD present els productes per al carrer i la casa en colors blanc i negre. La inspiració per a la col·lecció va arribar a través de liquidació suposa pel·lícules, discos i CD. Com a resultat, l'equip ha desenvolupat una sèrie de productes que siguin compatibles amb els estils musicals com ara el metall, el hip-hop, el dub i psico electro dance. Tendes de campanya, tasses, motxilles i termos de la col·lecció serà perfecte per a esdeveniments a l'aire lliure.\nSTUNSIG - La col·lecció, que serà sorprenent en la seva lluentor, es llançarà l'any 2017. Els artistes de 6 van treballar en aquesta col·lecció en tècniques: dibuix, collage, art digital, fotografies de moda i còmics. Al final, els esforços conjunts van crear una sèrie d'impressions úniques que decoraran els productes de la gamma IKEA habitual, com ara cobertors, coixins, plats, etc. La col·lecció es publicarà en edicions limitades.\nCol · lecció STUNSIG Es posa l'accent en la individualitat, singularitat patrons de moda i estampats. Amb aquesta col·lecció d'ordinari, els productes bàsics es transformen en alguna cosa fenomenal.\nLa tercera sèrie de la col·lecció IKEA Art Event artistes 11 creats manualment convidats de diferents països. IKEA implementa conjuntament amb artistes de tot el món. En la tendència de moda de la recuperació del patró fet a mà, en comptes d'utilitzar la tecnologia informàtica. Els dibuixos, creats per un artista real, estan vius i porten l'empremta del treball humà.\nnoves col·leccions es pot veure al bloc oficial de la companyia a http://ikea.today/.