Caiguda del socialisme - Levante-EMV\nCaiguda del socialisme\nlluís mesa 04.10.2016 | 04:15\nEls episodis ocorreguts estos dies en el socialisme espanyol, els quals han arribat fins a la dimissió del seu secretari general, són preocupants. Es té la sensació que en els sectors enfrontats es barregen idees poc uniformes. No sols ve determinat pel suport o no dels seus dirigents a un govern del Partit Popular sinó per la manera d´interpretar la política que uns i altres mantenen. El paper jugat per les federacions, o pels antics líders que no saben retirar-se, indica que el partit està patint una greu crisi però que a més necessita profundes transformacions. Uns canvis que no sols han d´afectar el principal partit de l´oposició. Seria una lectura molt superficial el fet de pensar que allò ocorregut és un exclusiu problema del PSOE.\nSi es retrocedix en el temps, i es recorda el naixement del moviment 15M, es comprova que les persones isqueren al carrer perquè es fartaren dels models polítics imperants. Cridaren contra el sistema tradicional de partits. Clamaren per una participació més transparent i efectiva en la resolució de problemes socials. El naixement de noves forces polítiques és el resultat d´aquells improvisats i heterodoxos crits (potser estes ho obliden, quan també posen en marxa algunes de les actituds viciades dels vells partits). La realitat és que aquells ciutadans i aquelles ciutadanes que xafaren les places espontàniament digueren que el sistema polític i l´organització interna dels partits era inservible.\nEls continus casos de fraus, estafes i escàndols del PP no demostren més que la maquinària està obsoleta i permet que la corrupció s´insta·le còmodament. La lluita de poder en el PSOE posa èmfasi en el fet que l´estructura de l´Estat cal actualitzar-la i que hi ha una gran distància entre militants, barons i dirigents. Alguna cosa està passant quan les reaccions arbitràries i autoritàries del defenestrat cap socialista sols han estat contestades pels barons i la vella guàrdia, i no pels simpatitzants i militants. És una demostració que l´estructura de partit i les seues vies normals de comunicació no funcionen.\nLa caiguda de hui dins del socialisme crea una ferida nascuda de la deficiència del sistema polític. No es cura amb tirites que acabaran per caure. No hi ha prou amb tapar-les. Demanda una revisió profunda dels partits per a afrontar nous reptes. La retirada de Pedro Sánchez de segur hui alegra el Partit Popular, encara que no ho manifeste. Però, si no deprén la lliçó, potser demà la caiguda siga també la seua. Les resolucions judicials dels múltiples pleits, en els quals estan incursos membres de la força conservadora, poden tindre conseqüències que encara no s´endivinen hui. Tal vegada en alguns casos tan intenses i dures com les que han obligat a la dimissió de Pedro Sánchez.\nEn definitiva, la greu caiguda del PSOE no és simplement un problema concret. És la malaltia d´un sistema polític que necessita transformar-se amb radicalitat des del consens. Este bac és el dolor de l´estat espanyol. La cura és intensa i col·lectiva. En ella han d´estar també presents els polítics nou vinguts i aquells vells que no saben retirar-se. Sols naixerà quan la classe política escolte la veu clara de la ciutadania. Confiem que ho faça prompte abans que la crisi siga més profunda i l´eixida més estreta i complexa.


Jordi Castellví: Mig any de confluència social | Viu Molins de Rei\nJordi Castellví: Mig any de confluència social\nJordi Castellví • 15/12/2014\nAra fa gairebé mig any que va veure la llum a Molins de Rei la Confluència Social de les Esquerres. Érem un grup de veïns i veïnes de la vila que volíem impulsar l’acord i la interacció entre les forces polítiques d’esquerra locals, i facilitar alhora la summa de totes aquelles entitats, associacions i persones individuals que compartissin principis i preocupacions en relació al model de municipi que volíem.\nDurant aquest temps hem treballat per construir ponts de diàleg, i per debatre en el camp de les idees i no en el de les estratègies electorals. Hem celebrat diverses Jornades i hem pogut constatar que existeixen percepcions compartides que alguna cosa hem de canviar a Molins de Rei per revitalitzar la vila. Som moltes les persones convençudes per posar el nostre gra de sorra en la construcció d’una Catalunya socialment més equilibrada, econòmicament més justa i políticament més democràtica.\nSabem que vivim en temps de ritmes vertiginosos i de gran transcendència, i ens preocupa que la qüestió nacional, que ocupa amb justícia el protagonisme de tot el debat polític, pugui deixar en segon terme altres debats que se’ns mostren com una veritable emergència. El nostre compromís amb una Catalunya lliure i sobirana és ferm, però denunciem que no es defèn la llibertat i la sobirania d’un poble retallant drets socials, i que no construirem un país millor ofegant la sanitat i l’educació públiques, ni sense reclamar la sobirania energètica i de l’aigua.\nTambé posem en el centre de les nostres preocupacions les ofensives antidemocràtiques que davant la situació d’emergència social i de crisi econòmica, el govern del PP practica amb l’anomenada “llei mordassa” del ministre Fernández Díaz, que en seria només un dels nombrosos i més abominables exemples .\nPer sobre tot volem parlar de municipalisme i de Molins de Rei. No pensem només en un futur immediat, però com a vilatans i vilatanes d’esquerres ens neguiteja que després de les properes eleccions municipals les esquerres estiguin novament dividides i enfrontades, davant una dreta unida i crescuda, que revalidi l’alcaldia i que la política de posats i paraules buides s’instal·li en el nostre Ajuntament com ho ha fet en els darrers anys. Ens preocupa tornar a veure una sala de plens amb quatre o cinc partits d’esquerra afeblits i sense capacitat d’acció política. Nosaltres creiem en un Ajuntament que no sigui només un gestor de recursos, un recaptador de tributs, un “inaugurador” de places i de zones d’aparcament. Volem un Ajuntament amb un projecte de vila, amb vocació transformadora, que desenvolupi polítiques socials, urbanístiques, mediambientals, culturals i de cohesió, un govern actiu i obert a la participació. Necessitem un Ajuntament que sigui un agent actiu de dinamització de l’economia social, que afavoreixi el comerç local i de proximitat, i que vetlli per la defensa dels que ho passen més malament, contra la injustícia dels desnonaments, contra la pobresa energètica, contra la precarietat laboral.\nDes del nostre Manifest inicial, hem anat avançant en el debat social i ara treballem en l’elaboració d’ un codi ètic que tots siguem capaços de subscriure, complir i vigilar que es compleixi, i d’un document sobre participació ciutadana que tots ens comprometem a desenvolupar per garantir la transparència, l’honestedat i el control ciutadà sobre la gestió municipal.\nAmb generositat i compromís podem avançar i consolidar els llaços d’acord. Si mantenim ferma la voluntat i la capacitat de parlar d’idees i no d’estratègies electorals haurem fet una bona part del camí cap a la confluència social de les esquerres.\nJordi Castellví, Grup promotor per a la Confluència social de les esquerres\nEtiquetes:Confluència Confluència Social Confluència Social de les Esquerres Jordi Castellví


Una altra forma de governar i de legislar - Revista L'Altra Mirada\nAquest primer any de la IX legislatura, l’activitat parlamentària balear ha estat intensa. Probablement si el comparam amb el primer any de la legislatura anterior trobarem que no hi ha gaire diferències perquè enguany el Parlament ja ha aprovat desset lleis i en el primer any del Parlament amb la majoria del Partit Popular se’n varen aprovar quinze.\nNo és la quantitat el que destacaria d’aquest primer any sinó la qualitat, tant en termes de qualitat democràtica com de qualitat ciutadana. De les lleis aprovades el 2011 amb majoria absoluta del Partit Popular, l’única que tractava un tema “social” és la que modificà la Llei 12/2006, de 20 de setembre, per a la dona només per derogar un article que havia quedat inconstitucional arran d’una sentència del Tribunal Constitucional. La resta de lleis tenien a veure amb la situació de crisi econòmica, les obsessions bauzanianes contra la llengua catalana, el retall de drets i les modificacions legislatives a conveniència de la majoria conservadora, començant per la que va modificar el Consell Consultiu, la que modificà la Llei de funció pública per eliminar el coneixement de la llengua catalana com a requisit per accedir a la condició d’empleat públic de les administracions públiques de la CAIB i també, en aquesta línia, la que modificà la Llei de capitalitat per imposar el nom de Palma de Mallorca.\nLes aprovades en aquest primer any de legislatura, a part de la llei de pressuposts, tenen un caire social, mediambiental, humà i reivindicatiu innegable i es podrien presentar com aquelles que reconeixen drets i unes altres gràcies a les quals la ciutadania recupera drets, retallats en la legislatura passada.\nEn el primer capítol tenim una llista de lleis que ens enorgulleix presentar i reivindicar perquè la majoria són una iniciativa de MÉS, tant del grup parlamentari com de les conselleries liderades per MÉS la Llei 2/2016, de 30 de març, de l’impost sobre estades turístiques a les Illes Balears i de mesures d’impuls del turisme sostenible, la Llei 5/2016, de 13 d’abril, de la renda social garantida, la Llei 8/2016, de 30 de maig, per garantir els drets de lesbianes, gais, trans, bisexuals i intersexuals i per eradicar l’LGTBI fòbia, la Llei 10/2016, de 13 de juny, per a la recuperació de persones desaparegudes durant la Guerra Civil i el franquisme, i la Llei 11/2016, de 4 d’agost, d’igualtat de les Illes Balears. Cinc lleis que passaran a la història de la nostra Comunitat, i algunes que figuraran com a pioneres en el reconeixement de drets.\nAltra llei important pel que suposa de canvi en la percepció de la ciutadania respecte de la política és la Llei 9/2016, de 13 de juny, de modificació de la disposició addicional novena de la Llei 3/2007, de 27 de març, de la funció pública de la comunitat autònoma de les Illes Balears, que elimina el nivell 33.\nUna feinada ens ha duit desmuntar els intents de destruir drets, territori, llengua i fins i tot jo diria la pau social en la legislatura passada, i per a això el Parlament ha aprovat, a iniciativa del Govern, i dins del marc dels Acords pel canvi, la derogació de parts de lleis i fins i tot de lleis senceres.\nTambé passaran a la història, per això, la Llei 8/2015, de 27 d’octubre, de 16 d’octubre, per la qual es deroga la Llei 9/2013, de 23 de desembre, sobre l’ús de símbols institucionals de les Illes Balears; la Llei 9/2015, de 28 de novembre, de modificació de la Llei 15/2010, de 22 de desembre, de l’Ens Públic de Radiotelevisió de les Illes Balears; la Llei 11/2015, de 12 de desembre, de recuperació parcial l’any 2015 de la paga extraordinària i l’addicional, o l’equivalent, del mes de desembre de 2012; la Llei 1/2016, de 3 de febrer, de modificació de la Llei 3/1986, de 29 d’abril, de normalització lingüística a les Illes Balears i la Llei 4/2016, de 6 d’abril, de mesures de capacitació lingüística per a la recuperació de l’ús del català en l’àmbit de la funció pública; la Llei 6/2016, de 22 d’abril, de derogació de la Llei 9/2014, de 29 de setembre, per la qual s’estableix i regula la protecció a la maternitat; i, finalment, la Llei 7/2016, de 17 de maig, de modificació del text refós de la Llei de consells escolars de les Illes Balears, aprovat pel Decret legislatiu 112/2001, de 7 de setembre. Altres lleis són més tècniques però no per això menys importants perquè no s’havien presentat probablement per manca d’interès: la Llei 12/2016, de 17 d’agost, d’avaluació ambiental de les Illes Balears, la Llei 10/2015, de 10 de desembre, de la Comissió General de Consells Insulars.\nI per parlar de qualitat democràtica d’aquest primer any de legislatura destacaria dos fets dels quals m’agradaria que tothom en prengués bona nota. En primer lloc, que les lleis que reconeixen drets han estat aprovades per una ampla majoria, i una, la de recerca de les persones desaparegudes durant la guerra civil, per unanimitat. Això s’ha aconseguit amb un diàleg constant amb l’oposició fins i tot des del principi de l’elaboració de la llei, amb l’acceptació d’esmenes per part dels grups majoritaris quan han estat raonables i ben fundades i també, ho voldria reconèixer expressament, amb un canvi d’actitud del Partit Popular en alguns temes en els quals s’havien quedat sols i ara hi donen suport.\nAixò és, sens dubte, un canvi qualitatiu que ens hauria també d’enorgullir a tots els grups parlamentaris: no hi ha res més emotiu que un familiar de desaparegut, un jove gai o una activista feminista surtin d’un plenari satisfets perquè la seva lluita, lliurada massa anys en la marginalitat i en la confrontació ideològica partidista, a la fi tengui el reconeixement majoritari i unànime i tengui la garantia que aquestes lleis no seran modificades, perduraran en el temps malgrat els canvis polítics. També és extraordinàriament positiu que realment el debat sobre l’impost turístic sostenible es centràs més en la destinació dels recursos que no en la necessitat de l’impost: en això també MÉS per Mallorca ha convençut, i l’alt nombre d’esmenes acceptades o negociades en aquesta llei, o en la renda social i en la d’igualtat, indica també un altre manera de fer política i de fer les lleis: el #MÉSstyle.\nEl segon element de qualitat democràtica que destacaria és la reducció dràstica en l’ús dels decrets-llei. Les xifres entre el primer any de la legislatura anterior i l’actual són certament significatives: desset decrets-llei entre 2011 i 2012 (entre ells el del TIL), tres decrets-llei entre 2015 i 2016 (dels quals un modificava l’anterior perquè hi havia una errada). 17 a 2. Aquests dos decrets-llei regulen mesures urgents en matèria de grans establiments comercials (hi va acord de tots els grups, amb l’objectiu de frenar els efectes del recurs d’Inconstitucionalitat del govern estatal contra la Llei autonòmica de Comerç) i també en matèria urbanística: aquest és una de les iniciatives legislatives que hem hagut d’impulsar per desfer les mesures urbanístiques que el PP anomenava d’urbanisme sostenible.\nLes formes són importants, també en l’elaboració, el debat i l’aprovació de les lleis, i tot i haver tengut crítiques per la lentitud en aconseguir aprovar lleis, crec que aquest és el camí per garantir MÉS qualitat democràtica.\nEns queden lleis previstes en els Acords pel canvi que no hem pogut presentar en aquest primer any: la llei que modificarà la Llei de protecció animal, la llei d’habitatge, la llei per la qual es crearà l’Oficina anticorrupció, la llei de memòria democràtica… O la llei que defensarem en el Congrés de diputats per modificar el REB i gaudir d’una tarifa plana entre illes. I ens queda també la il·lusió per seguir treballant per tota la ciutadania i per seguir avançant en lleis que ens facin recordar aquesta legislatura com la més social i la més humana de totes.


Passejada pel Torrent de la Vall | Excursions per Sant Llorenç\nPosteado por: SRC | 20 junio, 2013\nPassejada pel Torrent de la Vall\nAgafem la carretera de Terrassa a Mura i ens desviem, desprès del quilòmetre 19, pel trencall que trobem a la dreta i que ens porta a la Masia de la Vall. En un parell de minuts arribem al costat de la masia i hi aparquem el cotxe.\nSortim de la Masia de La Vall deixant la masia a la nostra dreta i, a la primera cruïlla que trobem, agafem el camí que queda més a l’esquerra protegit per una cadena de ferro. El camí és ample i aviat travessa el torrent de la Vall per desprès continuar planejant. La pista no ofereix cap mena de dificultat i no és gens perdedora ja que està pensada perquè hi puguin passar els cotxes dels forestals. Al ap d’una bona estona el camí s’enfilarà una mica per arribar a un collet i desprès tornarà a baixar cap al torrent que ens queda sempre a la nostra mà dreta. Finalment el camí creua el torrent en una zona de bonics camps de conreu. La pista fa una giragonsa i poc més endavant enllaça amb una de més ample que agafem a mà dreta, com si tornéssim enrere però per l’altre costat del torrent de la Vall.\nUs recomano endinsar-se en els bonics camps que queden a la nostra dreta i observar la vista del massís del Montcau que queda al fons. Més endavant trobem un trencall ben marcat a mà dreta que ens permet arribar en pocs passos fins al costat del torrent i on recomano aprofitar per fer-hi una aturadeta i esmorzar ja que el lloc és força bonic.\nDesprès caldrà retornar a la pista anterior doncs aquest camí no té sortida. Seguim per la pista que a voltes puja suaument i d’altres planeja i, més endavant, cal estar atents a la nostra esquerra per observar les restes d’un cup de vinya, que es feia servir antigament per preparar el producte que servia en ensulfatar els ceps. Si ens hi fixem encara podrem observar restes del producte de color blavós adherit a les pedres que formaven el cup.\nSeguim la ruta i quan estiguem a punt de passar per sota de les línees elèctriques, que travessen el camí, recomano observar al fons la bonica vista del Montcau, la casa de la Vall i les roques de la Falconera. Seguim endavant i, desprès de travessar un cadenat de ferro, arribem a la Masia de la Vall on teníem el cotxe aparcat.\nP erò, arribats a aquest punt, no pugem al cotxe sinó que seguim camí avall fins la primera corba a la dreta que fa el camí. Aquí trobarem, just abans de travessar el torrent, un camí a l’esquerra que està protegit per un cadenat i que seguirem durant uns 10 minuts. En el moment que el camí gira a la dreta i travessa el torrent s’enfilarà i ens portarà a la capçalera del pantà de la Vall on podrem gaudir , si encertem l’època adequada, de la visió d’ànecs de coll verd que hi crien al seu redós.\nDesprès de la visita tornem enrere fins a la masia de la Vall, tot observant que actualment no ens hi podem atansar ja que està protegida per un filat elèctric. Llàstima doncs era bonic poder veure la font de la masia dedicada a la verge de Montserrat i l’estany que hi havia sota d’uns bonics castanyers bords.\nPublicado en Montcau, Mura | Etiquetas: la Falconera, Masia de La Vall, Montcau, pantà de la Vall, torrent de la Vall\n« El Salt del Tinent\nPuig de la Mata i Carena del Muronell »\nDesconexia totalment les restes d’aquest cup.\nA veure si pots enviar-me un mail amb el mapa i el teu nom si us plau.\nBy: Ramon Suades on 25 junio, 2013\nBon dia. Felicitats pel blog, estic encantada de trobar totes aquestes informacions per coneixer més aquest entorn tan maco que tenim. Però hi ha alguna forma de poder trobar aquelles excursions més adients per fer amb els nens,?? Vull dir per ser més curtes i més fàcils. Ens agrada molt passejar per la muntanya però voldriem començar per lo més fàcil i assequible per tota la família. Gràcies.\nBy: EVA ALVAREZ HINOJOSA on 27 octubre, 2013


Enguany es compleix el cinquanta aniversari del dibuixant, pintor i escultor Romà Bonet i Sintes (Barcelona, 1886-1967).\nEn Romà Bonet fou un artista de projecció mundial, polifacètic i amb idees avançades a la seva època. A principis del s. XX, desplegà la seva activitat per la península Ibèrica desembarcant a ciutats com València, Alcoi, Madrid, Bilbao o Donosti a més de la seva Barcelona i col·laborant amb multitud de publicacions. Per`a més, viatja per Europa i els EEUU. S'instal·la una temporada a Nova York on treballà per a importantíssims diaris i altres publicacions. Precisament retorna a Barcelona per l'Exposició Universal del 1929\nLa principal creació de Bonet Sintes és ell mateix o, més ben dit, el seu personatge: en BON. Fou un personatge que anomanava els seus estudis amb els títols de "El Monestir" i "La Abadía" i que vestia amb capa i picarols mentre era a Nova York. Inventa les "Conferències Mudes", feu de caricaturista amb enorme èxit, així com de dibuixant i pintor en múltiples tècniques a més d'escultor. A més, feu conferències d'esperanto, boxejador, artista de teatre, venedor de lupes, concertista de pianoles, torero i patinador, representant d'artistes teatrals i ballarines i mil coses més.\nEn Bonet Sintes és un artista irrepetible que va viure i florir en un temps també irrepetible. La desgràcia de la sublevació militar del General Franco, la llarga Guerra Civil i la llarguíssima postguerra van limitar el sostre artístic i vital d'aquest personatge però malgrat tot continuà treballant i ampliant els seus horitzons artístics. La seva vàlua artística, el reconeixement i l'acceptació social que tingué en vida bé justifiquen que se'l recordi ara que fa cinquanta anys de la seva mort.\nEl Pare pedaç>>> Caricatures>>> Obra diversa>>>


Història de l'Imperi Romà d'Orient - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nHistòria de l'Imperi Romà d'Orient\nLa història de l'Imperi Romà d'Orient, conegut igualment com a Imperi Bizantí en la seva fase medieval, es remunta a la divisió definitiva de l'Imperi Romà en una meitat occidental i una altra d'oriental a la mort de l'emperador Teodosi I el Gran (r. 379–395). Aquests territoris només eren independents de facto. Els romans de l'època no consideraven que l'Imperi s'hagués dividit en dos estats diferents, sinó que simplement el veien com una única entitat política governada per dues corts imperials diferents per facilitar-ne l'administració. Al llarg del segle v, tant l'Imperi Romà d'Occident com el d'Orient patiren les invasions bàrbares, incloent-hi els atacs dels huns, però Orient es mantingué en peu quan Occident caigué el 476 i assumí la jurisdicció sobre la totalitat de l'imperi.\nMalgrat les seves freqüents guerres amb l'Imperi Sassànida, l'Imperi Romà d'Orient no abandonà les seves ambicions de recuperar el territori cedit a Occident, notablement sota Justinià I el Gran (r. 527–565), que reconquerí Àfrica, Itàlia i parts d'Hispània. Tanmateix, la majoria d'aquestes reconquestes foren efímeres. El 602 esclatà una nova guerra entre romans i sassànides, la més devastadora de totes, que també acabaria sent l'última. Tot i que els romans aconseguiren imposar-se el 628, després de 26 anys de conflicte, l'enorme cost humà i econòmic de la guerra deixà els dos imperis en una posició extremament vulnerable davant de la irrupció d'un nou actor en el tauler geopolític, l'expansió de l'islam, que acabà amb la destrucció total de l'Imperi Sassànida i la pèrdua del Llevant, Egipte i Àfrica per l'Imperi Romà d'Orient. Com a reacció a aquests canvis, Heracli (r. 610–641) refongué l'estructura militar i administrativa de l'imperi i establí el grec com a llengua oficial en detriment del llatí.\nEls dos segles següents foren un estira-i-arronsa amb els califats islàmics a Anatòlia, en el qual generalment els musulmans solien tenir un avantatge per la seva major capacitat demogràfica i econòmica i per intenses disputes religioses que inflamaven la societat romana. Mentrestant, a la frontera occidental, els llombards reduïen cada vegada més les possessions romanes a Itàlia i les incursions dels eslaus i els búlgars augmentaren la pressió sobre l'Imperi Romà d'Orient als Balcans. A més a més, el dia de Nadal del 800, el papa Lleó III coronà Carlemany com a emperador romà, acció que marcà l'inici d'una gran rivalitat entre el Sacre Imperi Romanogermànic i l'Imperi Romà d'Orient per l'herència de l'antiga Roma.\nSota la dinastia macedònia (segles x i xi), l'Imperi tornà a expandir-se i florir durant el renaixement macedoni. Encara que Nicèfor II Focas i els seus successors, Joan I Tsimiscés i Basili II Bulgaròctonos, aconseguiren restaurar l'estabilitat de l'imperi i fins i tot resituar-lo com a primera potència d'Europa a finals del segle x i principis del segle xi, durant aquest període es consolidaren una sèrie de diferències religioses i polítiques entre l'Occident llatí i l'Orient grec que acabarien desembocant en el Gran Cisma del 1054 entre l'Església Catòlica i l'Església Ortodoxa. Els dos últims segles d'estabilitat s'acabaren amb la caiguda de gran part d'Anatòlia en mans dels turcs seljúcides després de la batalla de Manazkert (1071), que obrí la porta a l'assentament de la península pels turcs.\nA partir d'aquest moment, les relacions amb els estats cristians d'Occident (incloent-hi la Corona d'Aragó) i els esforços per mantenir els turcs a ratlla a Anatòlia dominaren les preocupacions romanes. El crit d'auxili d'Aleix I Comnè (r. 1081–1118) fou el factor desencadenant de les Croades a Terra Santa. A més a més de tenir un paper clau en les Croades, l'Imperi exercí una grandíssima influència cultural i política sobre Europa, l'Orient Pròxim i la conca del Mediterrani. Els emperadors Comnè tingueren un gran ascendent sobre els estats croats d'Ultramar. El contacte entre Constantinoble i l'Occident cristià «llatí», incloent-hi els estats croats, assolí el seu apogeu durant aquest període. Tanmateix, el derrocament de la dinastia Comnè i l'oportunisme dels croats desembocaren en el saqueig de Constantinoble per la Quarta Croada, que tenia com a destí inicial Egipte, i la partició dels territoris romans entre estats grecs i llatins en constant rivalitat.\nMalgrat que un dels seus estats successors, l'Imperi de Nicea, aconseguí recuperar Constantinoble i restablir l'Imperi Romà d'Orient el 1261, durant els dos últims segles de la seva història no fou més que un dels diversos estats petits que competien per imposar els seus interessos a la regió. Els otomans anaren conquerint els seus territoris restants en el transcurs de les guerres romano-otomanes dels segles xiv i xv. La caiguda de Constantinoble en mans dels turcs el 1453 constituí el punt final de l'Imperi Romà d'Orient. El seu últim estat successor, l'Imperi de Trebisonda, fou conquerit pels otomans vuit anys més tard.\nBaró i Queralt, X. «Skanderbeg (1405-1468), heroi nacional albanès, entre la realitat i el mite». Temps d'Educació, 56, 2019, pàg. 221–234. DOI: 10.1344/TE2019.56.13.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Història_de_l%27Imperi_Romà_d%27Orient&oldid=28071148»\nDarrera modificació: 21 ago 2021 a les 11:41


ᐅ Disseny web Castillo de Villamalefa - Disseny de pàgines web Castillo de Villamalefa\nDISSENY WEB CASTILLO DE VILLAMALEFA 100% PROFESSIONAL\nLi oferim disseny de pàgines web Castillo de Villamalefa professionals i 100% responsive per a tot tipus de dispositius,\nExperts en disseny web Castillo de Villamalefa\nComptem amb molts anys d'experiència en disseny web Castillo de Villamalefa de tot tipus de sectors i activitats. Som experts en la creació de tot tipus de pàgines web potents i elegants, utilitzant les millors eines, tècniques i tecnologia del mercat.\nEl nostre equip professional analitza i confecciona en cada cas una proposta de disseny web Castillo de Villamalefa a mida, tecnologia, model i estratègia comercial que millor encaixa amb les necessitats de cada projecte i client.\nRealitzem disseny web Castillo de Villamalefa 100% responsive i amb optimització a paràmetres SEO Google inclosa, ja que som experts en aquest tipus de disseny web Castillo de Villamalefa parametritzat específicament per a posicionar-se òptimament a Google, tant a nivell d'estructuració del disseny web Castillo de Villamalefa com en la dinàmica de continguts.\nDisseny web Castillo de Villamalefa. Experts en la creació de pàgines web Castillo de Villamalefa.\nEl nostre objectiu alhora de crear un disseny web Castillo de Villamalefa és la de transmetre elegància, professionalitat i envergadura a l'empresa, amb l'objectiu de generar imatge de marca i que l'empresa estarà a l'alçada de qualsevol tipologia de client a internet.\nDisseny web Castillo de Villamalefa. Molts anys d'experiència en el disseny web Castillo de Villamalefa.\nTots els nostres dissenys web Castillo de Villamalefa compten amb la base tecnològica adequada per poder evolucionar i millorar sense limitacions, junt amb una potent optimització de sèrie per a SEO en cercadors, és a dir el seu òptim Posicionament web, sobretot Posicionament Google i òbviament, l’optimització a qualsevol tipus de dispositiu com mòbils, tauletes, etc.. 100% Responsive i auto-gestionable!\nDisseny web Castillo de Villamalefa. Oferim tot tipus de disseny web Castillo de Villamalefa.\nRealitzem qualsevol tipus i model de pàgines web, des del disseny web Castillo de Villamalefa comercial corporatiu a portals sectorials, cercadors, directoris, landings, blogs i fins a models de negoci on-line innovadors.. Utilitzem diferents tipus de programació, tecnologia i plataformes CMS, sempre en funció del projecte de disseny web Castillo de Villamalefa final a desenvolupar. Amb Gestinet, tot allò que pugui ser imaginat, ho podem traslladar a web =)\nPlanificació de tot tipus de projectes de disseny web Castillo de Villamalefa a mida del client.\nDisseny web Castillo de Villamalefa i desenvolupament amb llenguatges de programació actuals i escalables.\nEstudi de les necessitats del client amb plantejament estratègic del disseny web Castillo de Villamalefa.\nOpcions de disseny web Castillo de Villamalefa personalitzades per diferents dispositius.\nDisseny web Castillo de Villamalefa, 100% responsive\nEl disseny de pàgines web Castillo de Villamalefa responsive o adaptatiu és una tècnica de disseny web Castillo de Villamalefa que busca la correcta visualització d'una mateixa pàgina en diferents dispositius. Des d'ordinadors d'escriptori a tablets i mòbils. Avui dia accedim a llocs web des de tot tipus de dispositius; ordinador, tablet, smartphone… pel que, cada vegada més, ens sorgeix la necessitat que la nostra web s'adapti a les diferents grandàries d'aquests.\nA Gestinet ens preocupem de plantejar el disseny web Castillo de Villamalefa també per afavorir les conversions utilitzant tots els recursos per crear call to action (trucades a l'acció) eficaços i atractius, d'aquesta manera afavorim la conversió dels visitants en clients, o la conversió de les visites en vendes.\nA Gestinet som experts en disseny web Castillo de Villamalefa.


L’ex unioniste Galcerà promou el catalanisme\nTema: L’ex unioniste Galcerà promou el catalanisme\n11/09/2007, 14:53 #1\nLes voltes que pega la vida. L’ex valencianiste Chimo Galcerà, qui optà a disputar la presidència d’Unió Valenciana (UV) al seu actual mandatari, José Manuel Miralles, està ara a sou del Partido Popular (PP) i fomentant el pancatalanisme des de la regidoria de festes que ell mateix ocupa.\nFa uns escasos dies, durant les festes populars i patronals en honor a la Verge al Peu de la Creu, es celebrà un concert per la nit que es publicità en el cartell de les festes com “Trau la llengua. Nit de música en valencià, en la Plaça del País Valencià”. Actuaren el grup local Kave Kanem i el grup d’Alcàsser Sva-ters.\nDes de Coalició Valenciana en Puçol es denuncia “l’actitut hipòcrita i catalanista” de l’alcalde Mariano Sanchis i en especial del regidor de festes, Chimo Galcerà, que varen permetre un concert de bandes catalanistes.\nEstos grups estan lligats als catalanisme independentiste, en especial Sva-ters, grup que ha compartit cartell en el grup radical Obrint pas, coneguts perque varis del seus membres s’han vist immersos en actes violents per motius relacionats en l’us de la violencia i amenaces contra persones que no compartixen la seua ideologia política”, informa Coalició Valenciana.


CAÑÓN DEL COLCA, PERÚ | Muztag Viajes\nper Muztag / dijous, 05 juliol 2012 / Publicat a General @ca, Grups, Viatges a mida\nEs fa estrany llegir notícies de nous descobriments en el nostre planeta en ple segle XXI. Sembla com si tota Terra estigui explorada, mesurada i també explotada. Però de molt en molt sorgeix la revelació d’algun científic, com la del polonès Andrew Pietowski, que en acabar una expedició al Perú l’any 2005, va rebatre les dades existents sobre la profunditat del Cañón del Colca. Des de l’any 1981 es creia que la fondària màxima del canó era de 3.250 m, ara amb el nou mesurament s’estableix que a la zona de Quillo Orco s’arriba a 4.160 m a la vessant nord i 3.600 m a la sud, això vol dir que passa a ser el de més fondària del món, al desbancar al veí cañón Cotahuasi de 3.535 m, fins aquell moment considerat el rècord de les valls engorjades.\nEl millor accés al Cañón del Colca és des d’Arequipa. La ciutat està ben comunicada per avió amb Lima i a més hi ha bons establiments hotelers. Hi ha prous motius per fer una mínima estada a Arequipa, on el seu casc antic és Patrimoni Mundial de la Unesco. Edificis colonials de primer ordre, com la catedral i l’església i claustres de la Companyia de Jesús, tot situat a l’entorn de la “Plaza de Armas”, i sobretot destaca el convent de Santa Catalina, un magnífic i acolorit conjunt arquitectònic del segle XVI. En el museu dels Santuarios Andinos s’exhibeix la mòmia Juanita, una nena noble inca que va ser sacrificada prop del cim del volcà Ampato i va ser trobada degut al desglaç sobtat provocat per l’erupció d’un volcà veí. Dos aspectes a tenir en consideració són la gastronomia arequipeña, de les més evolucionades i de qualitat del Perú i l’artesania, en especial els productes de llana d’alpaca.\nUna bona base per iniciar l’exploració del Cañón del Colca és la població de Chivay. La ruta que porta fins a aquesta petita ciutat transcorre a través de paisatges extraordinaris. Són només 160 kilòmetres recorrent l’altiplà i passant pel “Mirador de los Andes”, un indret situat a 4.910 metres d’altura, on es poden admirar diversos volcans entre ells l’Ampato de 6.288 m, el Hualca Hualca de 6.025 m, i el Mismi de 5.672 m, del qual es diu que és un neixen les aigües que donen origen al riu Amazones. Pel camí és fàcil observar algun grup de vicunyes salvatges i forces ramats de llames i alpaques. Amb sort es pot veure la vizcacha, mena de conill que habita en aquestes altures i és de pelatge gris. Una de les coses que crida l’atenció en aquest altiplà és la presència d’una planta molt verda, en forma de coixí i de tacte dur i compacte, és la yareta (Azorella compacta), un vegetal que només viu entre els 3.200 i 4.500 metres d’altitud. Tot l’any es mostra verda, doncs les diminutes fulles són perennes i alhora és una planta hermafrodita. La seva forma té a veure amb l’adaptació al clima fred, i també per causes climàtiques creix molt a poc a poc, no arriba als 1,5 cm anuals. Algun dels exemplars que es veu pel camí pot arribar a tenir més de 3.000 anys d’antiguitat.\nA Chivay es pot gaudir d’un bany calent a les seves piscines termals, aquesta remullada és molt benvinguda sobretot al retorn de la caminada per l’interior del Cañón. I si no ens banyem a Chivay podrem fer-ho en altres piscines naturals d’aigua calenta com les que hi ha a Yanque, Maca o les d’Achoma.\nA partir de Chivay el riu Colca comença a fer-se més i més profund, i l’única manera d’accedir-hi és dirigint-se per una pista per vehicles cap el Mirador de Tapay, a prop del poble de Cabanaconde. Però abans d’arribar a Cabanaconde es passa per un dels indrets emblemàtics del Colca: la Cruz del Cóndor.\nSi voleu un espectacle natural de primer ordre, segur que el que es dóna a la Cruz del Cóndor us sorprendrà. Cal ser-hi aviat al matí, ja veureu que hi ha moltíssima gent esperant allà. En una gran plataforma, just al costat la bora del canó, tothom espera que comenci el show. Des del lloc en som fins el fons del canó hi ha 1.200 metres i per sobre els nostres caps les muntanyes s’eleven 3.100 metres més amunt. I què passa de sobte? Doncs que comencen a aparèixer els còndors, les aus no marines de més envergadura de la Terra. En un vol tranquil i en grans cercles, els animals van cercant les tèrmiques que els permetin sortir del canó on nien per, a la fi, elevar-se sobre els caps dels turistes-espectadors i sortir volant, sense batre les ales i ben elegantment, cap els llocs on s’alimenten. Creieu-me, observar de tan a prop aquestes aus (alguns mascles tenen una envergadura de 3,30 metres), i veure’n tantes en poca estona, és una de les millors exhibicions mundials que ens pot oferir la natura.\nSi fins ara els atractius del Colca han resultat d’altíssim interès, el plat fort arriba amb el descens al fons del canó, les dues nits que es passem al seu interior i la posterior ascensió. Poc abans d’arribar a Cabanaconde i a la dreta del Mirador de Tapay, s’obre una bretxa que permet internar-se a les parets verticals que formen el canó en la seva riba esquerra. Un estret camí zigzaguejant salva el considerable desnivell fins a arribar al pont que creua el riu Colca, ja en la profunditat del canó. Calen unes tres hores de descens ininterromput seguint els pocs ressalts que permeten les roques basàltiques, exercint de funambulismes sempre en el fil de l’abisme. Al petit poblat de San Juan de Chuccho, ja a la riba dreta del riu Colca, hi ha unes poques i modestes instal·lacions que permeten allotjar-se als excursionistes.\nEl següent dia és un constant puja i baixa que recorre la part fonda del riu Colca en direcció sud. En el itinerari cal ascendir fins els pobles de Cosnihua i Malata, ubicats en esplanades ben allunyades de les aigües braves del Colca, però sempre en el interior del canó. Durant la caminada tindrem ocasió de visitar un petit museu local on s’exhibeixen alguns productes de l’agricultura tradicional, com és la diversitat de blat de moro, amb colors inusuals per a nosaltres. Un altre atractiu és poder veure les “plantacions” de cochinilla, un petit insecte que forma colònies paràsites a les fulles d’alguns cactus. D’aquests animalets se’n treu un tint de color roig molt valorat.\nPassat Malata comença un perllongat i fort descens que porta fins a l’oasi de Sangalle. Han calgut més de quatre hores de caminada efectiva per arribar a aquest indret misteriós i extraordinari, situat ben bé en la part més fonda del Cañón del Colca. Diverses piscines naturals ocupen la riba esquerra del riu, lloc on s’hi ha anat construint uns allotjaments bàsics en forma de cabanes d’argila i palla. L’estada a Sangalle produeix tot de sensacions estranyes. Per un costat aquí hi ha un microclima que permet unes temperatures elevades i que conviden al bany, per altra hi ha la percepció inusual de que quan es mira amunt, sembla com si ens trobéssim al fons d’un pou, donada l’altura de les parets que ens envolten.\nL’etapa que segueix és la que permet sortir del Colca, tot enfilant-se pel vessant esquerra, fins a Cabanaconde. L’ascensió es sol començar molt aviat, cap a les tres o quatre de la matinada. Amb això s’aconsegueix evitar la calor que pot ser asfixiant quan es puja pel camí enganxat a la paret, i a l’hora evitar que algú tingui problemes de vertigen, doncs al principi hi ha trams molt verticals i de pas estret. Amb l’arribada a Cabanaconde s’acaba la part més esportiva de trekking al Cañón del Colca, a partir d’aquí hi ha moltes oportunitats de caire turístic, com és anar a veure antigues tombes preincaiques, dels grups ètnics collagua i cabana (incorporats a l’imperi Inca l’any 1450). També resulta interessant visitar alguna de les esglésies que hi ha en els poblets que es troben entre Cabanaconde i Chivay, totes elles d’origen espanyol.\nSi voleu visitar aquesta zona del sud del Perú, és possible fer-ho al llarg de tot l’any, amb l’excepció dels mesos que van de principi de desembre a finals de març, quan allà les pluges són abundants. Les temperatures mitjanes són d’uns 10º C, amb matins en els que llueix el sol i nits fresques.\nMuztag us ofereix aquest recorregut en un viatge també associat al trekking del Camí de l’Inca.


Inici. Qui som – Associació de veïns Mas Jardí\nPublicat a 12 de setembre de 2017 29 de maig de 2018 per President\nBenvinguts a la nostra web, que acabem d’estrenar. Abans de res en permeto de presentar-nos com l’associació de veïns Mas Jardí. Som a Girona i estem a Palau-sacosta i com alguns poden endevinar, pel nostre logo, estem en el paratge de Torres de Palau, el Castell de Palau, o com he trobat a Wikipedia: PALAU CASTELL DE SACOSTA. Com associació tenim molts anys, quasí tants com la foto feta pel nostre company de Junta Pepe Herrero de la primavera del 1983, que ens acompanya en aquesta web.\nCom diu l’acta fundacional: “A la ciutat de Girona, el deu de Juny de 1988, a les dinou hores i trenta minuts, s’han reunit al domicili del primer compareixent, situat a la urbanització “Torres de Palau II, núm.17, de Girona en FARRIOL DANÈS I BALLEL, En JOAN VIDAL I XIFRA i En JOAQUIM NOGUER I MARTINEZ…..”.Acorden fundar l’ ASSOCIACIÓ DE VEÏNS MAS JARDÍ.El Castell de Palau, pels que no ho coneixeu, queda a la part més alta de Palau -sacosta, davant de l’Església de Sant Miquel i sobre el vessant que cau a la vall d’Onyar, que durant segles, han estat els seus terrenys de conreu.\nEn aquests primers anys de la dècada dels vuitanta, Girona comença a créixer, ho fa el centre de la ciutat, amb la seva expansió cap al sud, amb els carrers de la Creu primer en la dècada dels setanta, després el carrer D’Emili Grahit i amb la desaparició de les Casernes (1999), ja s’arriba el pla de palau. Però també ho fa a les seves perifèries, com és el cas de Montjuïc, buscant llocs atractius per dissenyar nous espais per viure i Palau, també, és un d’ells. De fet Així neixen uns senzills, curts i costeruts carrers, sota les Torres de Palau. Parlem del carrer dels Sarriera, nom que referència els propietaris del Castell en el segle XV (família Sarriera, desprès comptes de Solterra), el carrer Mas Jardí, perquè el final del carrer hi ha un Mas amb aquest nom i el Carrer Ros de Palau, amb honor al músic i sardanista, fill de Palau Sacosta, Martí Planas i Busó, “El Ros de Palau” (1910-1986)\nL’associació es constitueix, com diu l’article 6è., dels seus estatuts, amb dos objectius:\nFomentar les bones relacions de veïnatge entre les persones que habitualment viuen a l’urbanització.\nMillorar les condiciones de vida col·lectiva, col·laborant amb l’Ajuntament, en qualsevol de les formes admeses en Dret, per a l’establiment de serveis urbans d’ús comú i per l’adequada i millor prestació de serveis col·lectius.\nI com resum de l’idea d’associació que neix aquest any 1988, en quedo amb les línies finals que diu la resolució de la Generalitat: “ Realitzar totes les activitats que, directament o indirecta, tendeixin a garantir als associats un millor gaudi de les seves respectives propietats, i a fer més confortable la convivència nascuda de les relacions veïnals”\nI desprès de parlar d’on som, hem de parlar de qui som. A l’apartat 9e., diu que el “títol d’associat és personal i intransferible”, i si en l’ article sisè parla del context d’urbanització, s’entén que tenen dret a ser socis, tots els que hi viuen, sempre que compleixin amb els deures establerts dintre dels nostres estatuts, encara que per descomptat no necessàriament de manera exclusiva.\nLa Junta actual, només vol donar continuïtat a la tasca, que el llarg d’aquests anys han fet altres companys, això si, aprofitant al màxim les noves tecnologies, com és ara aquesta web, que ha de ser des d’ ara mateix la nostra principal eina de comunicació amb tots els nostres associats.\nValentí Giralt, President.\nEntrada prèviaAnterior Projectes ANUALS\nEntrada següentSegüent Agenda cultural i altres enllaços


Teatre documental sobre l’eutanàsia al Principal de Terrassa\nTeatre documental sobre l’eutanàsia explicat en primera persona | Producciones del Barrio\nMarcos Hourmann és el doctor que va practicar la primera eutanàsia a l'Estat i ell mateix n'explica la història\nEl Teatre Principal de Terrassa acollirà aquest dissabte, 23 d’octubre, un espectacle en format de teatre documental que té per tema principal l’eutanàsia. Serà a partir de les vuit del vespre, i inclourà un col·loqui gratuït amb la presència de l’autor, per aquelles persones que hagin assistit a la funció. Celebraré mi muerte parteix d’un text de Marcos Hourmann amb Alberto San Juan i Víctor Morilla, en el qual es narra la història real i autointerpretada del mateix Hourmann, el primer metge condemnat a l’Estat espanyol per practicar l’eutanàsia.\nL’obra realata com el 28 de març de 2005, de matinada, Hourmann va rebre la visita al servei d’urgències de l’hospital on treballava d’una pacient que tenia més de 80 anys. Afirmava que estava “sotmesa a un gran patiment físic i que el pronòstic només li donava unes poques hores d’esperança de vida”. Davant d’aquesta situació, la filla i la dona li van demanar al doctor si podia “acabar definitivament amb el patiment” i ell, “sense respectar el protocol mèdic, li va injectar 50 mg de clorur potasi i va morir a l’acte”.\nVa ser així com va començar tot un procés judicial, pel qual va ser acusat d’homicidi per part de l’hospital. Li demanaven deu anys de presó i per evitar-ho va arribar a un acord amb la fiscalia que passava per declarar-se culpable. El problema va ser que va perdre la feina i va ser rebutjat per bona part del sector mèdic. L’espectacle compta amb la interpretació profunda i colpidora de Hourmann i amb l’elecció de nou persones d’entre el públic que estaran a dalt l’escenari amb ell i que es convertiran en una espècie de jurat popular, en un judici que no es va arribar a celebrar mai. Per fer-ho encara més realista, la veu d’Alberto San Juan és l’encarregada d’interrogar el doctor, i en una pantalla es mostren les proves i evidències del cas.\nMés informació i compra d’entrades clicant aquí.\neutanàsia teatre Teatre Principal Terrassa


Autobús en família i rumb a la pineda de Vila-seca | Mutuam\nHomeAutobús en família i rumb a la Pineda de Vila-seca\nLa Residència Vila-seca de Grup Mutuam va organitzar el passat 13 juny un passeig amb residents i famílies per les afores del municipi, concretament, pel passeig de la platja de la Pineda. L’experiència de sortir i fer-ho en companyia dels seus va ser excepcional per a persones que porten molt de temps vivint al centre i per a qui la cadira de rodes pot ser una dificultat per traslladar-se amb transport. Moltes d’elles feia anys que no veien la platja, ja fos pel seu estat físic o pel cognitiu.\nLes sensacions que van tenir les 18 famílies (34 persones en total), així com les expressions que es van dibuixar als seus rostres van ser úniques. Aquells qui no poden sortir de l’entorn quotidià per la dificultat que els suposa un trasllat van poder reviure el que és gaudir d’una tarda de passeig per la platja i d’un gelat.\ncentres, gent gran, Residència Vila-seca, residències, Tarragona


Siusplau, ajuda'm a viatjar\nAmb l'estiu, que ja és a les acaballes, han arribat les esperades vacances per a moltes persones. Poder viatjar durant aquest temps de descans (tot i que malauradament de vacances no en pot tenir tothom, i qui en té potser no pot agafar-les quan vol) ja creiem que és inherent a la nostra rutina, està socialment acceptat i fins i tot, per què no dir-ho, incentivat.\nViatjar és una experiència molt gratificant. Però també és un luxe que una gran part de la població mundial no es pot permetre. A Occident, molts privilegiats poden viatjar per plaer i tenen un passaport que els permet moure’s amb considerable tranquil·litat pel món (deixant una petjada de contaminació que no podem obviar).\nPrecisament per l'impacte que té el fet de viatjar, és imprescindible reflexionar sobre les accions que duem a terme mentre viatgem per no contribuir de manera negativa en la vida de la gent del país. Intentar que l’estada no contribueixi a fomentar la degradació de zones turístiques, consumir de la manera més respectuosa possible amb l’entorn, etc.\nEm pregunto què porta una persona, amb capacitat econòmica suficient, a demanar almoina amb l'objectiu de seguir viatjant i complir amb el “somni de veure món”\nMentre reflexionava sobre l’impacte del turisme a escala internacional i local vaig topar amb un fenomen que desconeixia: els anomenats 'begpackers' (el nom és una combinació de la paraula 'backpackers', que en anglès significa 'motxillers', i el verb 'to beg', que significa 'demanar caritat').\nEls 'begpackers' són ja un fenomen molt present en països del Sud-est Asiàtic com ara Tailàndia, Malàsia, les Filipines o Indonèsia, i ara la nova tendència s'està estenent amb rapidesa també a altres continents com Sud-amèrica. En són practicants joves occidentals (la majoria blancs) que durant el seu viatge es dediquen a demanar diners (recullen donatius voluntaris, es dediquen a la venda de fotografies i altres objectes o toquen música al carrer) per seguir viatjant pel món.\nEl fenomen ja ha portat controvèrsia i països com Tailàndia estant fent modificacions en la seva legislació per intentar prohibir aquesta pràctica.\nEm pregunto què porta una persona (amb capacitat econòmica suficient per viatjar a altres continents, amb mòbils d’última generació, càmeres, 'tablets' i altres dispositius electrònics) a demanar caritat a altres persones, que saps que tenen unes condicions sociolaborals menys favorables que les teves, amb l'objectiu de seguir viatjant i complir amb el “somni de veure món”. I arribo a la mateixa conclusió: la divisió global entre Nord i Sud també incideix en aquest àmbit.\nAquest tipus d’aproximació a altres cultures és el reflex d’una posició vertical de poder (recordem altres accions malauradament molt presents en el món del turisme, com és la “síndrome del salvador blanc” que passa en el sector del voluntariat internacional).\nPer ajudar els 'begpackers' fins i tot existeixen plataformes digitals com Fund My Travel, que permeten que els usuaris creïn un 'crowdfunding' (una recaptació de diners online) per poder pagar-se el viatge.\nUn cop més el privilegi occidental i les seves conseqüències es fan presents. En aquest cas, en relació al fet de viatjar.\nRics demanant ajuda a pobres per pagar-se un viatge que la gran majoria de persones locals no es podrien permetre. És francament insultant.


HumanisTICs: nova edició del Fòrum Lluís Vives – InnDEA Valencia\nEsdeveniments HumanisTICs: nova edició del Fòrum Lluís Vives\nHumanisTICs: nova edició del Fòrum Lluís Vives\nLas Naves acull el dimarts 9 a les 18h la xarrada “La realitat augmentada: El que l’ull ja pot veure” impartida pel Professor UPV – UNIT Experimental, Jordi Llinares. Així mateix, el dijous 11 a les 11h, el professor de la UPV, Miguel Sánchez, impartirà el “Taller d’impressió 3D: Construint el teu món a mesura”.\nEl Fòrum Universitari Joan Lluís Vives celebra la seua XXVa edició amb unes jornades dedicades a donar visibilitat als llaços existents entre les humanitats i les TIC (Tecnologies de la Informació i la Comunicació). Sota el títol de HumanisTiCs, acollirà entre el 8 i el 12 de maig, a València, tallers i xarrades d’accés lliure, i comptarà en la seua sessió inaugural amb l’alcalde Joan Ribó i el Conseller de Transparència, Manuel Alcaraz, en una taula oberta a la participació del públic.\nDins de les activitats programades, destaca la realització, en viu, del programa de ràdio “Carne cruda”, dirigit per Javier Gallego, que en aquesta ocasió adequarà els seus continguts a la temàtica del Fòrum.\nAl llarg de tota la setmana, els matins estaran ocupats pels tallers pràctics. Tots són gratuïts, prèvia inscripció en la web del Fòrum. Xavier Molero (Director del Museu d’Informàtica) ensenyarà a programar videojocs amb Scratch, sense necessitat que els assistents tinguen coneixements previs en la matèria. Amb Ángel Valera (Professor del Dept. d’Enginyeria de Sistemes i Automàtica, de la UPV) s’aprendrà a muntar un robot mòbil amb configuració cinemàtica diferencial i a dotar-lo de moviment. Joan Fons (Professor Doctor de la UPV) respondrà, de manera pràctica a “Què ens oferirà el futur? La revolució digital de la Internet de les Coses”. Miguel Sánchez (Doctor en Informàtica i professor i investigador en la UPV) compartirà tots els secrets de la impressió 3D. I amb Lidia Contreras ens endinsarem en el món de la Ciència de Dades.\nEn l’apartat de xarrades, comptarem amb representants de totes les càtedres de Govern Obert i Transparència de les universitats públiques valencianes. A més, el professor de la UPV Carlos Hernández aconsellarà sobre els usos de les tecnologies perquè aquestes no ens passen per damunt. Jordi Linares (Doctor en Informàtica per la UPV) parlarà de la protagonista d’una de les últimes revolucions tecnològiques: la realitat augmentada. Ramón López de Mántaras (Director de l’Institut de Recerca en Intel·ligència Artificial del CSIC) compartirà els seus coneixements sobre la intel·ligència artificial al mateix temps que reflexionarà respecte als seus riscos i el professor de la UPV, Adolf Murillo mostrarà projectes de videoart i dispositius mòbils realitzats amb Soundcool.\nLa relació entre els joves i les tecnologies centrarà una altra de les ponències del Fòrum, en aquest cas des de tres punts de vista diferents, el dels investigadors Patricia Pons, Raúl Corobán i Carolina Marín. El Director de la Càtedra de privadesa i transformació digital Microsoft-Universitat de València, Ricard Martínez, per la seua banda, matisarà els pros i els contres de les transformacions digitals, tot posant en un costat de la balança el fet de viure en una societat permanentment vigilada i en l’altre les oportunitats que s’obrin amb les noves tecnologies. La periodista i adjunta a la direcció d’eldiario.es, Marta Peirano, descobrirà el costat fosc de la seguretat informàtica.\nTots els tallers i xarrades són gratuïts, encara que el Fòrum proposa un bescanvi amb els assistents: l’entrada sostenible. A canvi d’accedir al Fòrum, hauran de portar (els qui voluntàriament ho desitgen) un residu electrònic per a reciclar, aparells electrònics, xicotets electrodomèstics, impressores, pantalles, CD, DVD, mòbils, carregadors, bateries, piles, cables, etc. Qualsevol “RAEE” és benvingut per a conscienciar sobre la importància de reciclar i treballar la problemàtica de la brossa electrònica. La iniciativa, que compta amb el suport del Museu d’Informàtica i de la Unitat de Medi ambient de la UPV, es durà a terme en la taula de registre de cada taller o xarrada, on hi haurà un punt net per a deixar el residu electrònic.\nEl Fòrum Lluís Vives està organitzat per la Regidoria de Joventut de l’Ajuntament de València amb el recolze en aquesta edició de la Universitat Politècnica de València (UPV) i la col·laboració de les Universitats Valencianes. Les activitats es duran a terme en diferents seus: el Centre Municipal de Joventut de Algirós -seu de la Regidoria-, la Escola Tècnica Superior d’Enginyeria Informàtica i laboratoris de la UPV, Las Naves Centre d’Innovació i la Fundació ADEIT.\nDescarregar humanistics cartel\nFecha inicio 8/5/2017\nFecha fin 12/5/2017\nLugar Centro Municipal de Juventud de Algirós, Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Informàtica-UPV, Las Naves, Fundación ADEIT.


Anàlegs carnis o carn cultivada a debat en el pro...\nEl Fòrum Carni s’iniciarà amb la presentació que realitzarà l’investigador de l’IRTA, Jacint Arnau, amb el tema “Carn: Futur i futuribles”, en la qual s’abordaran les propostes actuals i futuribles. Les propostes que existeixen avui dia com alternatives a la carn tradicional són, bàsicament, de dos tipus: els anàlegs carnis sobre la base de proteïna vegetal i la carn cultivada.\nEn el segon bloc del Fòrum Carni, que tractarà el tema de la carn cultivada, els ponents convidats ens explicaran com s’obté, els seus avantatges i les seves perspectives de futur, entre d’altres aspectes. Per a això es comptarà amb la presència de Peter Verstrate (CEO de Mosa Meat), Mercedes Vila (CEO de Biotech Foods) i de Raquel Revilla (Cofundadora de CSO Cubiq Foods).\nPresentacions i debats amb experts en la matèria li permetran als assistents realitzar tant una posada al dia sobre el tema, com participar i exposar els seus comentaris, dubtes o inquietuds sobre el futur del sector carni, les tendències o les alternatives existents.\nEl cost d’inscripció és de 100 euros fins al 30 de setembre i de 150 a partir de l’1 d’octubre (ambdós amb IVA inclòs). Per a més informació, programa i inscripcions per al Fòrum Carni:https://www.forumcarnico.com/ForumCarnico2019/


Josep Maldonado: “L’Hospi és una fàbrica de generar il·lusió” | celh.es\nJosep Maldonado: “L’Hospi és una fàbrica de generar il·lusió”\nFutbol Base, Futbol Femení, Història, Primer equip\nAquesta tarda a les 18:00h s’ha celebrat al Centre d’Esports l’Hospitalet el lliurament de material esportiu a l’ONG Esport Solidari. L’acte ha comptat amb la participació del president de l’associació, Josep Maldonado; el regidor d’esports de l’Hospitalet, Cris Plaza i el president del club, Santi Ballesté. Tots reunits amb un objectiu comú: proveir de material esportiu als més necessitats.\nEl president de l’entitat, Santi Ballesté, ha obert l’acte agraint la presència dels assistents i cedint la paraula al regidor d’esports de l’ajuntament de l’Hospitalet, Cris Plaza, qui ha començat subratllant la importància de l’ajuda a un continent tant necessitat com és Àfrica. “Tots els que estem aquí tenim la vocació d’ajudar, la vocació de servei i, gràcies al vostre esforç i dedicació, fem millor al Club però també al món”.\nTal i com ha explicat Cris Plaza, l’Hospitalet -com indica el seu nom- és una ciutat hospitalària i acollidora. “Per nosaltres, que el CE L’Hospitalet faci aquest servei, aquesta col·laboració, ens omple d’alegria i és una prova més que el Club principal de la ciutat porta el nom de la ciutat a tot arreu, inclòs a Àfrica”, ha afegit. “Portar roba esportiva a uns nens que els encanta l’esport i que no tenen les facilitats del primer món és fonamental”.\nCris Plaza ha finalitzat la seva intervenció agraint que el CE L’Hospitalet estigui apostant per la solidaritat i agraint a Josep Maldonado i a Esport Solidari les tasques de gestió i vehiculació d’aquesta ajuda als nens que tant ho necessiten.\nA continuació, el president Santi Ballesté ha agafat la paraula i ha destacat també la implicació de tota la junta directiva en el projecte; unes paraules després de les quals ha donat pas al president de la ONG Esport Solidari, Josep Maldonado.\n“Un Club que per mi és un referent, un Regidor amb qui tinc molt bona relació des de fa anys, una Junta Directiva on tinc molts amics, uns companys de la ONG magnífics… per això he de donar gràcies”. Després d’aquests agraïments, Josep Maldonado ha explicat més a fons la tasca que duu a terme la organització. “Nosaltres recollim material digne per persones dignes, que han tingut la mala sort de néixer en un entorn i en una situació difícil”. I és que, després d’explicar unes vivències personals a l’Àfrica, el president d’Esport Solidari ha deixat més que present la gran importància que pot arribar a tenir el material esportiu per nens que viuen en condicions precàries.\nAixí, en relació a la donació de roba esportiva, Josep Maldonado ha afegit: “No és només una donació solidària, no és només cedir un material, és una fàbrica de generar il·lusió; l’Hospi és una fàbrica de generar il·lusió,això generarà moltes il·lusions a nens i nenes a l’Àfrica que han tingut la mala sort de viure la violència, la guerra i l’esclavitud”, i ha finalitzat la seva intervenció donant gràcies de nou. “Aquest és un acte que suma moltes coses, entre elles la voluntat solidària d’un gran club com és l’Hospi”.\nEl president de l’entitat,Santi Ballesté, ha estat l’encarregat de tancar l’acte amb una gran mostra de gratitud. “Hi ha coses que no es paguen a la vida. Un somriure, una amistat, estima… això no està pagat. Estem encantats i satisfets i ens omple de joia haver pogut fer això des del Club”. Amb aquestes paraules el president donava fi a un acte ple de solidaritat i on la suma de les forces del CE L’Hospitalet I Esport Solidari arribarà en forma d’ajuda per a les regions més pobres d’Àfrica.\nNextJosep Maldonado: “El Hospi es una fábrica de generar ilusión”Next


ARA MATEIX: Egipte (comentaris d'un home normal)\nEgipte (comentaris d'un home normal)\nAsseguts, (algú que no sabés dels nostres problemes diria que asseguts còmodament), mirem les notícies.\nEll està cansat de fer números, de fer equilibris, de rumiar com sortir del forat.\nNo hi ha cap esperança de canvi en positiu, la realitat ofega als treballadors, als petits comerciants, a les famílies normals, que vivien sense fer despeses extraordinàries del seu treball, sense poder estalviar, però sense massa deutes. Els qui ens han enfonsat van canviant de despatx, amb els mateixos beneficis, ostentosos, segueixen canviant de cotxe, d'ideologia si convé per seguir mamant de franc.\nLa Caixa ja no és Caixa (qui ho havia de dir), i quan sapiguem qui en són ara els amos, sabrem qui va sembrar el primer foc d'espant. Perquè sempre passa que, després d'una espantada global, puja la Borsa, quan algú ja s'ha fet més ric a costa d'una altra pèrdua de llocs de treball. I saps que el cercle dels rics s'estreny, però són més rics. I el dels pobres s'eixampla, i som més pobres. Quina vergonya que un jutge hagi de defensar dos pensionistes dels taurons, déu meu, quina vergonya.\nI llavors veus al carrer milers d'homes que fan recular les forces de l'ordre (llegiu les forces que salvaguarden el règim establert, sigui on sigui) i demanen a crits i a cops una altra manera de viure. I tenen un país aixecat en peu de lluita, farts de tot.\nI l'home normal, que només sap de treballar sense vacances pagades, que sempre es queda sense sou per pagar despeses als proveidors, amb un horitzó d'autònom de misèria, a casa, em diu,\n-Quan aprendrem això? Quan tindrem pebrots de sortir al carrer i fotre'ls fora? Ens han escanyat i nosaltres, sense dir res, sense fer res...\nNomés tinc una resposta. Quan realment no tinguen res, res de res. Quan tot ho tinguem perdut, i ben perdut. I llavors ja serà tard. De vegades, com diu la meva mare, la mida es posa quan n'hi ha, que quan no hi ha res, ja es posa sola.\nQui cridarà a la revolta?\nPrecisament es aixo, un poble que ho ha perdut tot en mans d' un dictador i d' altres possibles que venen pel camí.\nUn plaer descobrir-te\nEl dia que ho perdem tot, i que recuperem el valor real del mot: dignitat!\nHan sabut deixar-nos nus de dignitat.\nEl que està succeint aquests dies en tots aquests països és digne d'admirar. Han sortit al carrer per a reclamar més democràcia i més llibertats. Molts cops, des d'aquí, se'ls ha mirat amb menyspreu o amb un posat de superioritat. Ara ens estan donant tota una lliçó.\nES ENGRASCADOR,PERO DESPRES QUE?....TOTE LA CONCA MEDITERRANEA-AFRICANA EN MANS DE INTEGRISTES MUSULMANS.........QUIN FUTUR!!!,NO HAN FA GENS DE GRACIA,NI COM A DONA NI CON PERSONA LLIURE.\nQui crida i qui segueix? Potser sí quan ja no tinguem res... i tot estigui perdut.\nSom una societat decadent.\nNo tenim pebrots per res.\nLa gent es pensa que votant a uns partits que només es representen a ells mateixos ja està tot fet.\nHome , Brau Salvatge, sí ja res a fer\ni a pensar i a somniar, tot arribarà\nquan ...les gallines pixin !


Mazón: “La Diputació d’Alacant multiplica per deu la seva inversió en Creu Roja per la tasca que desenvolupa a la província” | Notícies Dígitals\nMazón: “La Diputació d’Alacant multiplica per deu la seva inversió en Creu Roja per la tasca que desenvolupa a la província”\n30/08/2021 creu roja, diputacio alacant, mazon\nEl president de la Diputació d’Alacant, Carlos Mazón, ha signat aquest matí un conveni de col·laboració amb el president de l’Comitè Provincial de Creu Roja, Francisco Galvañ, per donar suport a l’atenció de les emergències en l’àmbit local. Aquest acord, que des de fa gairebé una dècada subscriuen les dues institucions, contempla en la present anualitat una aportació provincial de 30.000 euros, així com el compromís de consignar la mateixa quantitat durant els tres propers exercicis -2022, 2023 i 2024-, fins a arribar als 120.000 euros.\n“La tasca de Creu Roja està sent fonamental durant aquesta pandèmia i, per això, des de la Diputació d’Alacant multipliquem per deu la inversió en la província per a poder atendre totes les necessitats psicològiques, humanes, de supervivència, de connectivitat i de resposta ràpida davant qualsevol emergència i contratemps que pogués passar, fins i tot des del punt de vista de l’atenció psicosocial “, ha avançat el president qui, a més, ha volgut tenir una menció especial per a l’equip de voluntaris i voluntàries de la província, dels que ha assegurat que ajuden a mantenir cohesionada la societat.\n“Les infraestructures, les instal·lacions, el conveni o el pressupost no tindrien cap sentit sense ells”, ha sostingut el responsable alacantí, que ha lloat la seva capacitat per “reaccionar de manera directa davant les situacions més complicades, difícils i compromeses que ens puguem imaginar “, a el temps que ha indicat que tenen” un altíssim nivell de formació i capacitació, a més d’una solidaritat que desborda i que són una referència per a nosaltres “.\n“No seríem res sense Creu Roja i Creu Roja no seria res sense els voluntaris”, ha insistit Mazón.\nEl president de la Diputació i de el Consorci Provincial per al Servei de Prevenció i Extinció d’Incendis i Salvament d’Alacant, organisme a través d’el qual es presta aquesta assistència, ha concretat durant la rúbrica de el document que les associacions de voluntaris en els municipis de la província compleixen un paper essencial en l’atenció a les necessitats bàsiques dels col·lectius més vulnerables.\nPer això, segons ha manifestat, “hauria desitjat que la Generalitat Valenciana no hagués centralitzat a València els CICU -Centres d’Informació i Coordinació d’Urgències- perquè estan deixant a Castelló i a Alacant sense la capacitat de resposta que haurien de tenir. Però nosaltres, en l’esfera de la nostra competència, si estem reforçant la província no solament amb aquest conveni, sinó amb una nova xarxa de parcs i subparques provincials de bombers a totes les nostres comarques per millorar la capacitat de resposta “.\nPer concloure, Mazón ha destacat la tasca de Creu Roja provincial durant tota la pandèmia de Covid o en situacions catastròfiques com la DANA i fins i tot en l’atenció de la Teleassistència. “Volem fer referència i visibilitzar el treball de tanta gent que posa a les persones per davant. La seva tasca està sent fonamental en aquests moments i ens ajuda a mantenir la societat cohesionada. Sense aquesta xarxa de solidaritat seria impossible que avancéssim com a societat i serien paraules buides que parléssim de recuperació “, ha asseverat el president.\nPrèviament a la rúbrica, els dos responsables han visitat el Centre d’Operacions de l’organització, acompanyats pel diputat d’Emergències, Javier Sendra, on han pogut intercanviar impressions amb els voluntaris que durant l’època estival han atès situacions d’emergència.\nPer la seva banda, Francisco Galvañ ha ressaltat la importància d’aquest conveni “per poder donar suport als equips de suport de respostes bàsiques de cadascuna de les poblacions en què tenim presència local i aquelles que gestionem des de les assemblees locals”. Segons ha explicat el president de l’entitat, “aquests equips de respostes bàsiques són grups de voluntaris que davant de qualsevol emergència són els primers que van a ser-hi”.\nConveni des de 2013\nLa Diputació, a través del Consorci Provincial de Bombers, i Creu Roja Alacant van subscriure el 2013 aquest conveni inicial que s’ha prolongat amb els anys per donar suport a el Pla d’Acció de l’ONG i les seves assemblees locals. Les actuacions es duen a terme dins dels plans municipals d’emergències, respectant els procediments i protocols de coordinació establerts dins dels mateixos, i enfocats a la prevenció de desastres i intervencions d’emergències.\nA més, l’ajuda provincial també permet desenvolupar i incrementar les capacitats logístiques a través dels Equips de Respostes Bàsiques d’Emergències (ERBEs), així com fomentar la informació, sensibilització, gestió i formació de la població.\n← Mollà visita la primera planta autoritzada de transferència de residus del Baix Segura abans de la seva posada en marxa\nMés de 2.500 persones donen la benvinguda a l’exposició Etruscos durant els primers tres dies d’exhibició →


Enric I. Canela » Blog Archive » Catàstrofe universitària\nAvui llegia que la política d’austeritat que s’han autoimposat les universitats públiques catalanes s’ha traduït en retallades per valor de 126 milions d’euros en els pressupostos que les últimes setmanes han estat aprovant els consells de govern i els consells socials de cadascuna.\nEls rectors temen, no obstant, que les restriccions no satisfacin les exigències de la Conselleria d’Economia i Coneixement, a la qual ha estat adscrita la secretaria d’Universitats, que dies enrere va anunciar que deixaria d’entregar a les universitats un 10% dels 900 milions d’euros anuals que va destinar el 2010 als centres d’educació superior.\nEl director general d’Universitats, Lluís Jofre, ha iniciat una ronda d’entrevistes amb els rectors per abordar l’abast de la tisorada, però sense revelar els criteris que s’aplicaran. Els recursos previstos en els plans d’inversions i de millora del finançament per objectius també segueixen en suspens.\nLa via per millorar el finançament de les universitats a través d’un augment de les taxes es revela, ara com ara, impracticable, ja que correspon al Govern central fixar els increments i és improbable que, a mesos vista d’unes eleccions generals i enmig de la crisi econòmica, prengui qualsevol decisió transcendent en aquesta línia.\nParal·lelament el rector de la UB, Dídac Ramírez, feia pública una “Carta oberta del Rector a la comunitat universitària“. Comença amb: Les darreres setmanes he mantingut contactes amb el conseller d’Economia i Coneixement, el secretari d’Universitats i Recerca i el director general d’Universitats, i m’han comunicat que per a l’exercici 2011 la nostra Universitat tindrà una notòria retallada en els ingressos que provenien de la Generalitat de Catalunya. Aquesta retallada és conseqüència de la conjuntura recent, de l’estat financer de la Generalitat i de la política d’ajustament promoguda pel nou govern. En relació amb les previsions, tenen com a referència una retallada de prop del 15% del pressupost assignat a les universitats a l’inici de 2010 abans de les diferents mesures i els anuncis de reducció del dèficit públic.\nEns demana implicació crítica i ens diu: Els temps actuals demanen a tots els sectors socials —i també a la universitat— sacrificis que es concreten en l’esforç professional i en la feina ben feta; però de cap manera hem de renunciar a l’exigència dels recursos que són indispensables per tal que la universitat pública continuï sent una institució independent que concentri les respostes de totes les branques del saber científic, que garanteixi la formació i que assumeixi el lideratge de pensar el nostre món i projectar-lo cap a un futur de progrés, benestar i solidaritat.\nImplicació i sentit del deure del rector. Sap que ens té al seu costat, però això no és obstacle per a què, a banda de veure la discrepància entre el que ens diu el rector i el que havia anunciat el Govern (15% davant del 10%), faci meves les paraules del diputat de CiU al Parlament, Antoni Fernández Teixidó, bastant liberal, per cert, en declaracions al programa “Parlament” de TV3, considera un “disbarat” la “perdigonada de retallades” pressupostaries generalitzades anunciades pel govern de la Generalitat.\nUna retallada d’aquesta magnitud fa inviable la universitat. Si tenim en compte que les despeses corrents són de 328 milions d’euros i que el finançament de la Generalitat prevists era de 275 milions d’euros i que les despeses de personal de 264 milions d’euros. La cosa està molt clara. Una disminució de 40 milions d’euros només podria assumir-se amb una reducció de personal per valor d’un mínim de 30 milions d’euros.\nConfio plenament en el rector i espero sabrà trobar el camí per sortir d’aquesta situació. El que és, però, gravíssim és que per dificultats pressupostàries portem ja anys sense preveure el recanvi de personal. El cop pot ser irreversible si el Govern no hi posa seny.\nPotser, amb tristesa, haurem de dir: per sort la recerca no ens la finança la Generalitat.\n4 respostes a “Catàstrofe universitària”\na 16 març 2011 a les 12:40 joan civallers\ncom sempre el seu article molt encertat, crec però que el principal problema es que aquestes retallades son fruit de la manca de credibilitat que tenen els nostres rectors i vicerectors (especialment el de economía), si tinguessim credibilitat no aplicarien retallades impossibles ,, ja que la generalitat donaria credibilitat als nostres arguments i actuaría en consequencia. Aíx si no ho fa es per que 1.- la universitat no ha sapigut guanyar-se el respecte de la societat ( i ara està d’esquenes a ella) i 2, les animalades que va promovent el nostre rector i el nostre mediatic vicerrector de economia ( a més de company de ESADE com a professor del Secretari general )fan increible qualsevol argument i per tant esperança de que la generalitat ens ajudi\na 16 març 2011 a les 7:34 joan josep puig i corbé\nSota el meu punt de vista el problema es que les universitats catalanes i especialment la de barcelona no son capaces de vendre a la Societat la necessitat en inverssió universitaria.\nen aquest cas concret, a mes es dona el fet de que la gestíó del rector i del seu equip està en entredit , tant per part de consell social com per part de la própia administració.\nels resultats als rankings internacionals i de excelencia dels nostres estudiants (del que la societat actual es reflexe) demostra que les universitats ho estan fent molt malament.\naixí doncs, primer toca demostrar i despres demanar\na 16 març 2011 a les 7:49 Enric I. Canela\nNo discutiré que la universitat, no només els càrrecs, té poca credibilitat, però una part important la té la Generalitat.\nQuan el parlament ha fet comparèixer un rector per demanar-li comptes, com seria la seva obligació?\nLa Generalitat té avui suficient informació, em consta, com per saber això.\nJo durant aquest mandat no he vist cap projecte que representi una despesa important per a la UB. Haig de dir que no disposo de tota la informació. M’he mirat bastant bé el pressupost, millor el de l’any passat, i no he detectat res que no sigui correcte. Altra cosa és si les prioritats són les mateixes, però això no em correspon.\nEls problemes més grans són herència. Hi puc escriure un article sobre el tema.\nAra bé, insisteixo que dic això amb la informació que disposo.\na 16 març 2011 a les 7:58 Enric I. Canela\nCap universitat és capaç de vendre res. En això fa anys que faig un crítica profunda a la universitat i especialment a la UB.\nLa gestió econòmica del rector de la UB ha estat criticada perquè s’ha negat a aplicar determinades retallades per solucionar el dèficit que arrossega la universitat des de l’any 2003 (augmentant) fins el 2007 o 2008 si no recordo malament. El punt més delicat és el de l’aplicació del conveni del PAS laboral. Aquest conveni estava signat prèviament a les retallades, amb el vist i plau de la Generalitat, més o menys explícit, jo no hi era, com tots els convenis.\nEls rànquings internacionals, segurament el que trobo més encertat, és el que publica el Times Higher Education. En aquest rànquing la UB no queda tan malament. Cert que globalment no hi surt excessivament bé, però en ciències biomèdiques o preclíniques està la 9 d’Europa i la 2 i 3 si descomptem les britàniques. Les valoracions dels estudiants són prou bones.\nAltres disciplines estan o posicions menys bones. El gran problema és l’abandó. La fórmula és senzilla, l’apliquen altres universitats, les normes de permanència, el relaxament en aquestes normes provoca grans volums de repetició. Aquesta és una competència del consell social, tot i que l’acadèmia mai no s’ha posat dura en el tema.\nLa demanda ha de ser recíproca, la Generalitat ha d’exigir retiment de comptes, no ho fa i hi posa els diners, una deixadesa històrica i que he criticat sempre, i la universitat respon segons li demanen.


Escriure sense interrupcions...: Liberosis 19-12-2016 El Periòdic d'Andorra - La finestra oberta\nLiberosis 19-12-2016 El Periòdic d'Andorra - La finestra oberta\nLlegia fa pocs dies el bloc de John Koenigs, un dissenyador i editor que ha trobat la manera de posar nom a emocions, sentiments i sensacions que, tot i ser –pel que sembla– bastant comuns, encara no tenien definició ni nom propi. Em vaig sorprendre en veure que em retrobava –com a mínim– en quatre d’aquestes emocions que Koenings descriu en el seu “Diccionari dels dolors foscos” i que ara comparteixo amb vosaltres, perquè si us trobeu en un cas similar pugueu posar nom al vostre sentiment.\nLes circumstàncies de la meva vida –tant personal com professional– m’han portat, per exemple, a experimentar la sensació subtil però persistent de trobar-me fora de lloc en determinats moments; pel que em consta, sembla que és un sentiment força comú, al qual ara ja podem posar nom: Monachopsis.\nUna altra sensació que, malauradament, cada cop m’afecta més sovint quan em trobo en grup, és la d’estar participant en una conversa en la qual tothom parla i ningú escolta; fins ara n’hauria dit falta d’empatia o –més senzillament– d’educació, però no: ara s’anomena Anecdoche.\nEn línia amb aquesta darrera vivència, em passa també alguna vegada de renunciar a explicar una experiència o a expressar una opinió perquè veig que els meus interlocutors no són capaços –o no els interessa– d’entendre-ho; d’això se’n diu Exulansis.\nUn sentiment que m’ha agradat retrobar en aquest diccionari és la nostàlgia que m’agafa en les llibreries de vell, o en antigues biblioteques, on m’envaeix aquell sentiment de que no en tindré prou amb tota una vida per arribar a llegir-ho tot; el nom d’aquesta nostàlgia és força bonic: Vellichor.\nHi ha moltes més descripcions en el referit diccionari. Per la part que em toca n’he trobat a faltar (no descarto enviar-li el suggeriment al Sr. Koenigs) especialment una: el desànim que m’afecta quan arriba el Nadal. Curiosament, no és un sentiment excepcional: fa uns dies l’Elena Aranda també en parlava en la seva columna; i també conec moltíssimes persones que no s’estan de manifestar, a qui les vulgui escoltar, el desig secret de saltar directament del novembre al gener, per estalviar-se viure una època agredolça.\nSembla que les festes nadalenques siguin l’època més genial de l’any, amb les bones intencions, els regals i les fartaneres, quan en realitat tot plegat –hi hem d’afegir l’oda al consum– embafa. El miratge de les festivitats d’arrel cristiana ha desembocat en alguna cosa molt superficial i que obvia la desigualtat, la soledat, la diferència... Ja sé que els més romàntics em diran que és una època feta per a la felicitat i la il·lusió dels infants, que és una època gairebé màgica; potser sí, però no deixa que en paral·lel segueix havent-hi –com la resta de l’any, però és potser ara quan més ho percebo– discriminació per pobresa, per religió, per edat, per ètnia, per cultura i un llarg etcètera. I, què voleu, a una –que també és idealista– li agradaria viure unes festes menys brillants però més igualitàries.\nDe moment, però, la nostra societat no canvia, així que als pobres afectats només ens quedarà l’esperança que es compleixi almenys un desig: que les coses i les situacions que ens envolten ens afectin menys. Per cert, aquest desig també té un nom: Liberosis.\nBé, estimats lectors, ha arribat l’hora. Als que creieu i viviu amb il·lusió el Nadal us desitjo molt bones festes, i a la resta... que us sigui lleu.\nPublicado por Montserrat Ronchera en 9:03


Convalidacions singulars per haver cursat estudis universitaris — Català\nSou a: Inici / Secretaria / Convalidacions / Convalidacions singulars per haver cursat estudis universitaris\nInstruccions sobre convalidacions singulars per haver cursat estudis universitaris\nCas 1. Alumnat que està matriculat en un cicle LOE\nEls alumnes matriculats en un cicle formatiu de formació professional inicial (LOE) que tinguin aprovats un mínim de 30 crèdits d’un estudi universitari o 12 crèdits ECTS poden sol·licitar la convalidació d’un o més dels mòduls o unitats formatives següents: unitat formativa 1 (“Incorporació al treball”), del mòdul professional de &rsqup;Formació i orientació laboral’, el mòdul professional &rsqup;Empresa i iniciativa emprenedora’, o unitats formatives creades pel centre amb les hores de lliure disposició.\nPer determinar aquesta convalidació cal aplicar el barem següent:\nEntre 30 i 40 crèdits universitaris o un mínim de 12 crèdits ECTS dels estudis de grau aprovats: convalidació d’unitats formatives del cicle formatiu, sempre que la suma dels crèdits no sigui superior a 66 hores lectives.\nEntre 41 i 50 crèdits universitaris o un mínim de 16 crèdits ECTS dels estudis de grau aprovats: convalidació d’unitats formatives del cicle formatiu, sempre que la suma dels crèdits no sigui superior a 132 hores lectives.\nMés de 50 crèdits universitaris o més de 20 crèdits ECTS dels estudis de grau aprovats: convalidació d’unitats formatives del cicle formatiu, sempre que la suma dels crèdits no sigui superior a 198 hores lectives.\nEn cap cas no es poden convalidar parts d’unitats formatives.\nCas 2. Alumnat que està matriculat en un cicle LOGSE\nEls alumnes matriculats en un cicle formatiu de formació professional inicial (LOGSE) que tinguin aprovats un mínim de 30 crèdits d’un estudi universitari o 12 crèdits ECTS poden sol·licitar la convalidació d’un o més dels crèdits següents: “Formació i orientació laboral”, “Relacions en l’equip de treball”, “Relacions en l’àmbit de treball”, “Administració, gestió i comercialització en la petita empresa” i crèdits organitzats pel centre amb les hores de lliure disposició.\nPer determinar aquesta convalidació cal aplicar el barem següent:\nEntre 30 i 40 crèdits universitaris o un mínim de 12 crèdits ECTS dels estudis de grau aprovats: convalidació de crèdits del cicle formatiu la suma dels quals no ha de ser superior a 60 hores lectives.\nEntre 41 i 50 crèdits universitaris o un mínim de 16 crèdits ECTS dels estudis de grau aprovats: convalidació de crèdits del cicle formatiu la suma dels quals no ha de ser superior a 120 hores lectives.\nMés de 50 crèdits universitaris o més de 20 crèdits ECTS dels estudis de grau aprovats: convalidació de crèdits del cicle formatiu la suma dels quals no ha de ser superior a 180 hores lectives.\nEn cap cas no es poden convalidar parts de crèdits.\nCas 3. Alumnat que vol convalidar altres crèdits, mòduls o unitats formatives\nSi els crèdits universitaris aprovats tenen una relació d’afinitat amb altres crèdits, mòduls o unitats formatives del cicle formatiu diferents dels esmentats anteriorment, també se’n pot sol·licitar la convalidació; en aquest cas s’haurà d’adjuntar el pla d’estudis cursat i el certificat acadèmic personal expedit pel centre universitari, amb indicació de les hores de les diferents matèries i el programa de les matèries en què es fonamenta la petició de convalidació.\nConvalidacions als Cicles Formatius\nConvalidacions per famílies professionals


El sopar més costumista\nGlobal icon-chevron-right Espanya icon-chevron-right Barcelona icon-chevron-right El sopar més costumista\nRacons nous a cada passejada i l'oportunitat de sopar entre paradetes del Born per tastar els productes de primera en un ambient únic. T'ho perdràs?\nSopar al born ja és per si mateix una experiència agradable; carrerons estrets, llambordes oscil·lants, banderoles a les places i racons nous a cada passejada. I és que si Barcelona és canviant, el Born flueix constantment i mai hi passaràs dues nits iguals. Si tu també n’ets un amant, no et pots perdre el sopar Paradetes de Mercat que organitza Moritz.\nEl divendres 17 de març a partir de les 20.30 h pots unir-te a la celebració de l’exposició Born. Memòries d’un mercat, amb un espectacular bufet on podràs tastar embotits i formatges, verduretes i amanides, guisats de carn i peix, i també fruites i postres dolces. I si ets un amant del bon vi, podràs regar la nit amb vi blanc Massís 2015 (amb DO Garraf); vi negre Pur Mas Oller 2015 (amb DO Empordà) o bé Cava Gramona La Cuveé 2013 (amb DO Cava). Si en canvi ets més de cervesa, res com gaudir d’un sopar costumista d’aquest nivell amb una Moritz ben fresqueta entre les mans. Sens dubte, una opció ideal per passar una nit genuïna i diferent.


Mig milió d'euros en posar a punt els col·legis per a l'inici de curs - TV Digital Ontinyent\nHome > Economia > Mig milió d’euros en posar a punt els col·legis per a l’inici de curs\nTV Digital Ontinyent 06/09/2018\tEconomia, Educació Comentaris tancats a Mig milió d’euros en posar a punt els col·legis per a l’inici de curs\nA més a més, la brigada d’obres municipals que coordina el regidor Manuel Cuesta ha vingut efectuant intervencions com les d’adaptació de dues aules per a l’alumnat de 2 anys als col·legis Carmelo Ripoll i Lluis Vives. Al Carmelo Ripoll les actuacions han estat de més calat, i han inclòs una rampa d’accés al pati, un bany adaptat a les necessitats de l’alumnat de 2 anys, l’habilitació d’un pati amb gespa artificial i arener. Igualment, s’ha procedit al tancament amb murs de dos porxes al Bonavista, que ha servit per habilitar una sala de reunions i un nou espai per als conserges. Igualment, s’han adaptat els banys del col·legi Vicent Gironés i s’han fet tasques de pintura o fontaneria en la totalitat dels centres. Cal recordar que a estes actuacions s’aniran sumant les intervencions finançades per la Generalitat a través del Pla Edificant, que estan sent delegades progressivament a l’Ajuntament d’Ontinyent, i de la gestió i execució de les quals es donaran detalls pròximament.\nAnterior Aquest divendres el Consell de Ministres aprovarà la declaració de zona d’emergència de Llutxent\nSegüent Educació inicia el curs amb 6.051 docents més que en la legislatura anterior


La Gàlia Dvorak més personal - CN MATARÓ : Junts Fem El Centre\nLa Gàlia Dvorak més personal\nA la Gàlia esportivament la tenim prou apamada, els seus èxits son seguits per a tots els que busquem el què fa, la seva vida amb la pala és tan prolífica que sempre la veiem en algun lloc o altre. Se’ns faria molt llarg llistar tot el que ha jugat i ha guanyat, afegint-hi el darrer campionat d’Espanya de fa quinze dies a Almeria. Aquest estiu no té campionats. corre pel club i li hem demanat permís per entrar en el pla més personal sense ser xafarder i molt important, sortint totalment del planeta tennis taula\nHi ha Gàlia fora del tennis taula, oi?\n_ Hahaha, clar, tinc una vida força senzilla, cert que una mica desordenada, competicions, viatges, entrenaments, a vegades costa una mica endreçar-ho tot plegat, ara bé soc molt tranquil·la en aquest sentit, m’agrada estar casa, amb els amics, res extraordinari. M’agrada molt conèixer coses noves, però n’estic bastant farta dels viatges, avions, trens, buf!\nI què t’apassiona?\n_ Què m’apassiona? umm, (pensa). Soc super senzilla. M’apassiona tot i res, els gustos em varien amb les èpoques, ara be, quan una cosa m’agrada, soc obsessiva. Puc tenir la dèria de llegir, de mirar sèries, com és el cas ara, vaig variant. Soc feliç amb molt poc; un bon esmorzar, veure sortir el sol, ja veus...\nI els amics no se'n ressenten del teu ritme de vida?\n_ Era més problemàtic que era més jove. Ara les amistats estan ben nuades i ja saben que avui soc aquí i demà a l'altra punta del món, però també saben que quan torno els truco, cert que sempre hi ha l'enyor, però ja hi estan acostumats\nUna noia llegida com ets, pots gaudir de la cultura; llibres, cinema, teatre?\n_ Si, tinc un fum d'hores mortes, puc estar llegint, veient molt de cine a la tablet i últimament m'ha donat per les sèries, però em pot agafar per les pel·lícules d'en Tarantino, pel Barça, o per les clàssiques i ensucrades (riu)\nPerò tantes competicions, tants viatges, tants entrenaments; no et fa ser un llop solitari?\n_ Si, sí que la tinc la sensació de solitud, però és que soc d'una manera que m'agrada prou ser-ho. M’agrada molt estar sola, i malgrat la vida social que tinc i preuo molt, m’encanta la soledat. A vegades potser trobo a faltar parlar amb algú en el sentit de tenir-hi una conversa més o menys profunda, però amb mi mateixa, també hi estic molt bé\nAmb vint-i-nou anys fets i mirant-ho ara, tens la sensació de que t'has perdut coses pel camí\n_ Quan era més jove sí que tenia la sensació que alguna cosa fora de la pista potser se m'escapava. Els meus amics tenien un temps per a fer coses que jo no tenia, però ara ja no la tinc. He fet tot el què he volgut, i ho estic gaudint plenament, ara no puc dir “ostres això, el tennis taula m’ho ha tret...” soc una tia feliç (torna a riure)\nVa, permet-m'ho; què et fa plorar?\n_ (Em mira amb els seus ullassos i arrenca) ; la injustícia social, el racisme, l'homofòbia, la xenofòbia (aquí s'atura) veus? em tremola la veu...no suporto les desigualtats. I això s'està vivint al costat de casa!...em treu de polleguera. Quan deixi l'esport potser em faig activista, és horrible. Fa un any estava a Viena jugant i vaig veure com a l'estació central, arribaven molts refugiats de la guerra de Síria, i com la gent els feia el buit, com se n'apartaven, va ser molt fort. No ho oblidaré mai...\nA les persones les estimes per...\n_ La seva lleialtat, per com son de francs, però és que soc molt confiada, massa i tot, i després me la foten. Quan algú me la lia(sic) no m’enfado (potser hauria) i intento comprendre-la, ser comprensiva, entendre-la, penso que potser ha fet això o allò dolent perquè deu estar patint...\nUf! això és Buda...!\n_ Sí, he llegit llibres budistes i els llegeixo sovint, de veres que m'han ajudat molt a entendre coses que abans m'angoixaven; intentar entendre a qui et vol fer mal, saber perdonar, et fa estar be amb tu mateix i sobretot et treu un gran pes de sobre. No tot depèn de nosaltres i ho hem de saber acceptar. A vegades, m'hi fixo, quan jugo amb jugadores japoneses puc veure'ls-hi coses que em diuen que practiquen el Zen. Ells això ho tenen molt més treballat que no pas nosaltres\nEt fa feble la sensibilitat?\n_ Sí, m'hi fa, i cert que pateixo, però no ho canviaré, vull ser així i rebre les coses tal i com ho faig. Sé que dels cops durs em recuperaré i m'ensenyen tantes coses...\nDarrera pregunta amb un tast de tennis taula; tenir els pares entrenadors, bo o dolent?\n_ Hahaha, bo, boníssim...hahaha.... A veure a la llarga els estic molt agraïda. Els meus pares m’han educat molt des de l’amor i l’exigència. A la pista, quan era joveneta, envejava a les meves amigues que tenien uns pares que no les havien d'entrenar. A mi, m’han renyat quan he entrenat malament i després enfadada a casa amb ells. M'han exigit molt...ara bé, si he arribat on soc és gràcies a ells, no en tinc cap dubte.... I ara me'n vaig amb ma mare a Nova York, ens ho passarem molt bé...\nI ho deixem aquí, i altra vegada la xerrada amb aquesta veritable crack mundial del tennis taula que passa pels llocs de puntetes, sense fer remor, m'ha somogut profundament; admiració? enamorament?...un mica de tot, segur...


Ajuntament de La Morera del Montsant - Normes de Privacitat\nVosaltres podreu decidir lliurement i voluntària si voleu subministrar informació a l'Ajuntament de La Morera del Montsant, quan feu la subscripció o us doneu d'alta en algun dels serveis que oferim a través dels diferents llocs a Internet\nEl propòsit de l'Ajuntament de La Morera del Montsant en reunir informació personal dels seus usuaris és oferir un servei al més personalitzat possible. Gràcies a aquesta informació l'Ajuntament de La Morera del Montsant estarà en condicions d'oferir-vos un servei millor, amb continguts que s'adiguin a les vostres necessitats i interessos.\nL'Ajuntament de La Morera del Montsant no revelarà les dades personals que puguin servir per identificar-vos de manera individual, excepte quan li fos requerit per ordre judicial o legal, o per protegir drets de .\npodrà enviar, si en algun moment heu proporcionat la vostra adreça de correu electrònic, informació relacionada amb les seves pàgines a Internet i altres productes i serveis que consideri que poden interessar-vos. Sempre tindreu l'opció de donar-vos de baixa de la llista, de manera que no rebreu més aquesta mena de missatges. Llei Orgànica de Protecció de Dades de Caràcter Personal. D'acord amb el que s'estableix en la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, vosaltres teniu en tot moment la possibilitat d'accedir a les dades que hàgiu proporcionat, modificar-les, eliminar-les o oposar-vos-hi, per a la qual cosa us podeu adreçar per correu electrònic a aj.morera@altanet.org, o, si ho preferiu, també per escrit (no us oblideu d'incloure el vostre nom, adreça postal i/o adreça de correu electrònic) a:\nAjuntament de La Morera del Montsant


Com aconseguir un enviament paqueteria barat - 12en comptes\nSi busques gaudir d'un enviament paqueteria barat has de saber que és possible, a més de ser molt beneficiós per a la teva empresa si és que disposes d'una i vols gaudir de millors preus a l'hora de realitzar les teves transports.\nAl llarg d'aquest article et parlarem de diferents trucs i consells que has de tenir en compte, partint de la base que hi ha diferents variables que influeixen d'una manera directa en el preu de tot enviament que vulguis realitzar, com són les dimensions de l'paquet, el seu pes, el seu destí, etcètera. Per poder oferir els millors preus als teus clients, especialment si comptes amb una botiga online, cal que tinguis en compte tot el que et anem a explicar al llarg de les properes línies.\nFes ús de comparadors d'enviaments\nUn dels primers trucs o consells que has de tenir present per al enviament paqueteria és recórrer als tan coneguts comparadors d'enviaments, els quals et permetran concertar diferents enviaments de paquets a un preu inferior a què podries gaudir contactant directament amb l'empresa de transport.\nAixò és principalment aplicable per a aquelles persones particulars o empreses que realitzin enviaments de forma esporàdica, ja que els que vagin a fer un ús habitual de el servei d'enviaments poden negociar de forma directa amb les pròpies empreses de transport per tractar d'obtenir els millors preus en els seus enviaments. En funció de les quantitats d'enviaments realitzades podràs aconseguir millors condicions en les empreses de transport, amb l'estalvi que això comporta.\nBusca un embalatge apropiat\nD'altra banda, és imprescindible que el teu paquet es trobi confeccionat amb un material d'embalatge apropiat, és a dir, que s'ajusti a l'producte i tipus de producte que es va a enviar, de manera que es pugui optimitzar tant el pes com les dimensions de l'paquet, dues característiques que influeixen d'una manera directa en el preu final de l'enviament de paqueteria.\nEn moltes ocasions les pròpies empreses que decideixen és personalitzar el material d'embalatge que utilitzen per als seus productes amb les mesures que necessiten per als seus enviaments. Això té nombrosos avantatges, ja que a més de suposar un estalvi en el material d'embalatge, també permet estalviar a l'hora de contractar els serveis d'una empresa per al enviament paqueteria.\nRecorre a el màrqueting en les teves paquets\nEn relació amb l'embalatge també cal tenir present que és una bona opció per poder desenvolupar noves estratègies de màrqueting. A l'ésser el contacte físic que el client té amb una botiga a través de la compra en línia és molt important que es contempli la possibilitat de potenciar la via de comunicació a través de l'propi embalatge.\nEn aquest sentit, una de les estratègies que més èxit estan recollint en l'actualitat és la de tractar de provocar sorpresa a el client amb un disseny original o diferent en el paquet triat o el tipus d'embalatge, si aquest és nou i mai ha estat vist amb anterioritat pel client.\nPer aquesta raó és molt més aconsellable, sempre que sigui possible, apostar per nous dissenys de paqueteria que puguin cridar l'atenció de el client i aconseguir captar la seva atenció.\nEtiqueta els paquets correctament\na més, cal tenir en compte que és imprescindible que a l'realitzar el enviament paqueteria s'ha d'assegurar que tots els paquets es troben etiquetats de la manera adequada. Si arribes a un acord amb una empresa de transport en particular és possible que puguis crear al costat d'ells unes etiquetes que ofereixin una imatge més professional.\nSi treballes amb diverses o tens poc volum de comandes pots optar per escriure manualment les etiquetes, encara que si l'empresa comença a créixer i el seu volum va creixent per la major demanda de comandes i clients, serà preferible recórrer a l'ús d'impressores d'etiquetes, el que facilitarà la feina i permetrà fer-ho d'una manera molt més ràpida.\nUn punt obvi, però sempre important de recordar és la necessitat de, abans de realitzar qualsevol enviament, que un dels responsables s'encarregui de comprovar tant l'adreça d'enviament com el nom de l'destinatari, de manera que s'asseguri que no es va a cometre cap error en l'enviament. En cas contrari podria arribar a existir problemes que un paquet es pugui extraviar, amb les conseqüències que això comportarà tant en l'aspecte econòmic, amb les despeses que estaran associats tant a la nova tramesa com a el producte perdut com, sobretot, el problema que suposarà el tenir un client insatisfet amb els serveis rebuts.\nProtegeix bé els teus enviaments\nUn dels aspectes més importants a l'hora de dur a terme un enviament paqueteria és assegurar-se que el producte que alberga el paquet al seu interior arribarà sense problemes i en perfectes condicions al seu destí final, per la qual cosa és fonamental que es trobi degudament protegit. D'aquesta manera s'evitarà que el consumidor hagi de veure obligat a posar una reclamació.\nMés enllà de totes les despeses que suposa la recerca o substitució del producte i la seva posterior enviament a través d'una nova expedició de la comanda cal tenir en compte que en el cas que hi hagi algun contratemps, el client tindrà una mala imatge de l'empresa, la qual cosa pot fins i tot derivar en la seva pèrdua, el que és contraproduent per al propi negoci.\nPer aquest motiu és important utilitzar embalatge de farciment i protecció perquè tots els productes enviats estiguin degudament protegits. Sempre s'ha d'assegurar que tots els productes que s'envien de manera que no hi hagi riscos a l'hora de l'transport, reduint així les possibilitats que pugui produir-se algun tipus de dany o trencament de l'element transportat, tant en el propi transport com en la seva manipulació.\nTenint en compte tots aquests punts sabràs com poder dur a terme un enviament paqueteria en les millors condicions i amb el major estalvi possible, de manera que puguis fer que els teus clients es trobin més satisfets amb el servei rebut.