Sant Gregori - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nPer a altres significats, vegeu «Sant Gregori (desambiguació)».\nSant Gregori és un municipi de la comarca del Gironès. Al terme d'aquest municipi hi ha la muntanya de Sant Grau (ermita de Sant Grau i castell de Tudela), el santuari de Santa Afra, el Casal dels Margarit (també conegut com el Castell de Sant Gregori) o el Castell de Cartellà. També és membre de la Mancomunitat de la Vall de Llémena a més de ser el primer poble d'entrada a la Vall de Llémena a tan sols set quilòmetres de la ciutat de Girona. Amb una extensió de 49,17 km² i situat a 112 metres sobre el nivell del mar, Sant Gregori és al nord del Gironès. Limita al sud amb els municipis de Salt i Bescanó, a l'est amb Sarrià de Ter, Girona i Sant Julià de Ramis, al nord amb Canet d'Adri i Palol de Revardit i a l'oest amb Sant Martí de Llémena i Sant Julià del Llor i Bonmatí. Sant Gregori inclou, així mateix, els pobles de Cartellà, Sant Medir, Ginestar, Constantins i part dels nuclis de Taialà i Domeny. Actualment, doncs, els límits del terme agermanen set pobles en un municipi.\nBandera de Sant Gregori Escut de Sant Gregori\nEsglésia vella de Sant Gregori\n41° 59′ 21″ N, 2° 45′ 35″ E / 41.989274°N,2.759685°E / 41.989274; 2.759685Coord.: 41° 59′ 21″ N, 2° 45′ 35″ E / 41.989274°N,2.759685°E / 41.989274; 2.759685\nJoaquim Roca i Ventura (2 juliol 2013)\nLa riera de Llémena travessa el terme prenent la direcció de nord-oest a sud-oest, deixant a ponent, un espai més muntanyós que arriba fins a la serra de Sant Grau i, a llevant, un ampli territori de menys alçada i més planer que té usos agrícoles anomenat pla de Sant Gregori. El conjunt de pobles del terme municipal de Sant Gregori constitueix un mosaic de paisatges més aviat preservats de la mà humana, bucòlics i diversificats, amb una elevada presència de camps de conreu drenats per l'aigua de les rieres i de boscos mediterranis. Sant Gregori gaudeix d'un ric patrimoni cultural d'ermites, castells, masos medievals, molins, fonts i molts altres indrets que expliquen la cultura i la història del nostre país.\n1 Geografia i medi ambient\n4 Pobles del municipi\n4.1 Sant Gregori\n4.5 Sant Medir\n5 Cultura i tradicions\n5.2 Revista 7 en 1\n6.2 Composició consistori\n7 Instal·lacions esportives\n7.2 Camps de futbol\n7.3 Pistes tennis\n7.5 Pistes a l'aire lliure\n7.6 Pista d'skate (half pipe)\n7.7 Zona de la Pineda\n7.8 Zona de petanca\n7.9 Taula de tennis taula exterior\n7.10 Itineraris de St. Gregori (a peu o BTT)\n7.11 Itineraris saludables\n7.12 Parc Urbà de Salut\n7.13 Centre BTT / local Tennis\n7.14 Rutes BTT\nGeografia i medi ambientModifica\nSant Gregori és un municipi característic pel seu paisatge i el seu ambient rural; element que encisa a molts dels habitants que escullen el poble per venir a viure-hi, a tan sols 7 km de la capital de Girona.\nAmb quasi 50 km² de superfície, coberts en la seva majoria per zones de bosc i conreu, Sant Gregori disposa d'un gran recurs natural que esdevé motiu d'orgull per al municipi, en tant que millora la qualitat de vida dels seus habitants, no només a nivell ambiental, sinó també vital, representant per a la població un gran espai lúdic i de coneixement.\nSant Gregori es localitza a la regió mediterrània i per això es caracteritza pel clima humit amb estius calorosos i eixuts i pels seus hiverns suaus.\nA Sant Gregori, la presència de la muntanya de Sant Grau a l'oest, juntament amb el Massís de Rocacorba al nord confereixen al territori unes condicions de clima subhumit amb una gran influència per part del clima humit localitzat més al nord.\nTant a la plana com a les valls, les inversions tèrmiques són un fet comú durant el període hivernal, que poden desembocar en la formació de boires. El més freqüent és que es produeixin de matinada abans de la sortida del sol i coincideix amb períodes de calma atmosfèrica.\nEl fet que les inversions tèrmiques siguin més importants durant l'hivern és perquè en aquesta època hi ha un refredament més gran de la superfície del sòl i les temperatures mínimes solen baixar per sota dels 0 °C, mentre que a l'estiu les temperatures són més suaus.\nLes temperatures mitjanes anuals oscil·len entre els 7,4 °C durant l'hivern i els 22,7 °C a l'època més càlida. Les temperatures enregistrades presenten uns valors suaus, ja que durant l'època estival s'obtenen uns valors mitjans d'entre 21,5 i 22,7 °C i durant els mesos freds aquests valors oscil·len entre els 7,4 i els 9,5 °C. La temperatura mitjana indica un període de temperatures elevades que es comença a produir durant l'estiu i que troba el seu màxim al juliol, a partir del qual comença el descens fins a l'hivern.\nPer al que fa a les precipitacions, el període de sequera comprèn els mesos de juny, juliol i agost. Per bé que aquest període és relativament curt i les precipitacions durant la resta de l'any són abundants degut al tipus de clima, l'afectació de la sequera no és molt pronunciada.\nSegons l'evolució anual de les precipitacions es distingeixen dos períodes de pluges típics del clima mediterrani, un durant la primavera i l'altre durant la tardor. El que es produeix durant la primavera és més llarg i comença a finals d'hivern fins a principis de juny, tot i que la màxima incidència es produeix durant l'abril i el maig amb unes precipitacions al voltant dels 100 mm cada mes. Per altra banda, el que es dóna a la tardor és intens però més curt, ja que es concentra majoritàriament durant el mes d'octubre.\nLa humitat relativa que presenta Sant Gregori és relativament elevada al llarg de tot l'any. Amb uns valors d'entre 80 i 90% durant els períodes més freds (tardor i hivern) i amb mínims relatius durant l'estiu i amb un mínim absolut durant l'agost degut a l'augment de les temperatures i la disminució de les precipitacions. Els valors que s'assoleixen a l'estiu es troben al voltant del 70%, de tal manera que la zona encara es veu influenciada per les serralades properes localitzades a l'oest i al nord-oest com el massís de Rocacorba.\nLes referències més antigues dels primers pobladors de San Gregori es remunten a 500.000 i 400.000 anys d'antiguitat, al Paleolític Inferior. Posteriorment, s'han trobat indicis al cim de Sant Grau de l'existència d'un poblat ibèric als segles iii i II ac, així com restes romanes que evidencien els primers assentaments a la plana de Sant Gregori.\nA partir del S. IX trobem les primeres notícies documentals sobre Sant Gregori, i l'organització de les poblacions al voltant de les parròquies, en plena edat mitjana i que al s. XI donaria pas al feudalisme i els dominis senyorials.\nAl segle xix començà a formar-se l'actual nucli urbà de Sant Gregori, a frec del vell camí ral de Girona a Sant Martí de Llémena, i que passava per l'actual carrer de Baix. Durant la República passa a denominar-se Tudela de Ter. Amb la guerra civil, Sant Gregori com d'altres poblacions, pateix greus danys en el seu patrimoni. En el llibre de Joan Canadell i Plana, Apunts d'una silenciosa dissidència es fa una aproximació biogràfica a aquest període.\nAmb la democràcia el municipi assumeix un important creixement urbà i demogràfic que ha afavorit la dotació de serveis públics i l'activitat empresarial de Sant Gregori, assumint la funció de capitalitat en una zona de gran valor natural i paisatgístic com és la Vall de Llémena.\n117 139 128 640 1.096 2.283 1.785 1.881 1.861 1.862\n1.876 2.142 2.014 2.140 3.840 6.469 1.625 1.857 1.895 1.895\n2.130 2.214 2.335 2.509 2.705 2.951 3.068 3.243 3.343\nSant Medir 85\nSant Gregori 2.641\nPobles del municipiModifica\nL'origen antic del poble el trobem al veïnat de l'església, on s'aixeca l'església parroquial (primera referència de l'any 882). Destaca, emperò, com a edifici emblemàtic, el Castell de Sant Gregori, antiga propietat dels Margarit, un gran casal fortificat refet els segles XVI-XVII. A 1 km del veïnat es troba el nucli urbà, que s'ha anat formant a l'entorn de la carretera de Girona a les Planes. Sant Gregori està situat a sota del Puig de Sant Grau. A la muntanya de Sant Grau, hom pot trobar restes de l'antic castell de Tudela segles X i XI, i de la capella de Sant Grau (ambdues edificacions situades en el cim estratègic del mont). Són les dues restes de construccions més antigues.\nSant Gregori exerceix la capitalitat de la vall, atès que és el municipi amb el major nombre d'habitants i que concentra al seu nucli urbà l'activitat comercial i els principals equipaments i serveis públics per a la ciutadania, com ara el consultori mèdic, la biblioteca municipal, l'escola, la llar d'infants i el conjunt d'instal·lacions esportives.\nEl poble de Cartellà amb l'església de Sant Feliu\nEl poble de Cartellà se situa al nord del terme municipal, limita amb Canet d'Adri i és travessat pel torrent de Gàrrep. Consta d'un conjunt nombrós de masies rodejades de camps de conreu i de retalls de bosc d'alzines sureres i pins blancs. El poble té com a edifici central l'església de Sant Feliu de Cartellà, edificada el segle xviii i ha estat vinculat a la història del castell de Cartellà, citat el 1238 i típica fortalesa medieval voltada d'un fossat natural.\nConstantins se situa al vessant de ponent i a set quilòmetres de Sant Gregori, molt a la vora de Sant Julià de Llor i Bonmatí, a la banda esquerra del riu Ter. Igual que Cartellà, el topònim de Constantins revela una antiga colonització romana, que degué rebre el nom d'un personatge romà dit “Constantí”. De Constantins destaca el seu valor paisatgístic, amb boscos d'alzines i sureres, així com unes bones terres de conreu, tot i que, de temps ençà, el poble ha viscut un important despoblament; les poques edificacions en són el clar exemple. El principal patrimoni de Constantins està format per l'església de Sant Vicenç de Constantins (1182) i la capella romànica de Santa Maria de Calders (s.XII).\nDomeny és el primer poble de Sant Gregori que trobem quan venim de Girona per la carretera de les Planes. Es troba a uns tres quilòmetres del nucli urbà, ubicat en un pla molt propici per l'augment poblacional que prové de la capital gironina. El poble està separat per l'autopista A-7, de tal forma que la meitat oest pertany a Sant Gregori i l'altra a Girona des de l'any 1974.\nSant Medir està situat al nord-est del municipi, en un sector accidentat abocat per ponent al pla de Cartellà. Immers en una natura d'alzines i pins, trobem l'església de Sant Medir, l'origen de la qual es troba en una comunitat monàstica establerta en aquestes contrades el segle ix, fins que el 949 es traslladà a Amer.\nTaialà és el nucli més pròxim a Girona, situat a l'est de Sant Gregori. L'any 1974 Taialà, com Domeny, va veure com una part del seu poble quedava annexionat al terme municipal de Girona. La part del nucli de Sant Gregori està format per un mosaic de bosquines i camps de conreu coronats per masos que sobresurten a banda i banda de la riera de Bullidors. L'església de Sant Narcís i la torre de Taialà presideixen el nucli.\nIgual que Domeny, va viure l'annexió d'una part del seu nucli al municipi de Girona, incloent l'antic territori de Sant Ponç de Fontajau, que pertanyia al terme de Sant Gregori. El nucli urbà del poble es complementa amb diferents masos escampats pel voltant a banda i banda de la riera dels Bullidors. I d'una forma majestuosa, s'alcen dos del patrimonis més significatius del poble: l'Església de Sant Narcís de Taialà i la Torre de Taialà, fortificació amb orígens del segle xi, la qual va adquirir la funció de convent dels caputxins on es va acomodar el quarter general que va establir l'exèrcit francès al poble durant la Guerra del Francès. Així que és una part significativa pel poble, ja que narra un fet important de la nostra història.\nEn temps recents, a la carretera de Taialà, concretament a Can Sunyer, hi ha el conegut restaurant el Celler de Can Roca, el qual ha rebut un ampli reconeixement internacional a la seva cuina d'autor (ara forma part del municipi de Girona però antigament formava part del terme de Sant Gregori).\nGinestar és un petit poble situat a uns quatre quilòmetres de Sant Gregori, al nord-oest del seu terme municipal. És un sector força accidentat que s'ubica a la dreta de la riera de Llémena. Limita al nord amb el municipi de Sant Martí de Llémena. L'origen etimològic de Ginestar prové dels topònims Ginestario o Genestario, i significa un lloc amb abundància de ginesta. L'església parroquial de Santa Maria i el santuari de Santa Afra s'erigeixen com a elements arquitectònics més rellevants del nucli de Ginestar. El Santuari de Santa Afra corona tot el pla de Sant Gregori i apropa als seus visitants les excel·lències del paisatge de la Vall de Llémena. Molt a prop del santuari es troba l'oratori de la Mare de Déu de Fàtima, per on passa l'antic camí ral que anava de Girona a la vall de Llémena. S'hi poden veure les roderes que deixaren al llarg de dècades els carruatges que pujaven a la vall.\nCada any, en col·laboració amb les entitats del municipi, s'organitza un ampli programa d'activitats culturals de les que podreu trobar tota la informació referent en aquest espai dedicat a la cultura de Sant Gregori. Aquestes activitats són, per una banda, de caràcter divulgatiu i informatiu, com la Revista 7 en 1, o de caràcter lúdic i formatiu, com les projeccions de cinema, les obres de teatre, els tallers educatius, els cursos de formació, els concursos literaris, així com un important ventall de celebracions i festivitats a les que esteu convidats a participar.\nSant Gregori ofereix un ampli ventall de propostes lúdiques al llarg de tot l'any, amb un calendari ple de celebracions ancestrals i noves festivitats que s'hi afegeixen en el present.\nAplec de Sant Gregori: segon diumenge de març. Una jornada festiva plena d'activitats organitzades per l'Associació de Sardanistes de la Vall del Llémena i per l'Ajuntament de Sant Gregori. En aquestes activitats podem trobar: parades, trobada de puntaires, missa, audició de sardanes i exhibició de colles improvisades.\nMostra d'espectacles familiars de petit format: abril-maig. L'activitat es planteja com una mostra en la qual el públic familiar i els professionals del sector puguin veure durant el mínim temps el màxim nombre possible d'espectacles infantils de petit format i gaudir alhora de l'entorn que ofereix la vall de Llémena. Ofereix a les companyies interessades un espai per a la seva promoció. La mostra es caracteritza per seleccionar diversos espectacles per infants de 0-3 anys i alhora tenir representativitat de companyies, gironines, catalanes, nacionals i internacionals. Oferint al públic del Gironès i comarques veïnes la possibilitat de disposar d'espectacles de molta qualitat curosament seleccionats. El 2010, celebràvem 5 anys del seu naixement, consolidant-se com una mostra important en el sector familiar. Alhora que es va dotant al poble de Sant Gregori d'una activitat que contribueix a la creació cultural i a la formació d'un futur públic entre la gent jove del municipi. Anar dotant d'infraestructura teatral el poble de Sant Gregori i donant a conèixer l'entorn del poble de Sant Gregori i de la vall de Llémena.\nTEAM, Mostra de Teatre Amateur de Sant Gregori. Als dissabtes dels mesos d'abril i maig, amb la participació de companyies de teatre amateur de les comarques gironines.\nFesta del Roser de Ginestar: diumenge més proper al 23 d'abril\nFesta del Roser de Cartellà: segon diumenge de maig\nFesta Remença: darrer cap de setmana de maig. La Festa Remença és una festa popular que organitza la Mancomunitat de la Vall de Llémena i els quatre Ajuntaments de la Vall, juntament amb més de 100 voluntàries i voluntàries de les entitats socials i culturals de la vall. La Festa Remença rememora els fets històrics de les revoltes remences que es van viure a la Vall de Llémena durant l'edat mitjana entre els pagesos d'aquestes terres i els senyors feudals. Representació teatral, danses populars i quadres costumistes, juntament amb tastet de plats remences, són els principals actes d'aquest esdeveniment supramunicipal que aplega al seu entorn la població de la vall.\nFesta major de Sant Gregori: tercer cap de setmana de juliol. Festa organitzada per la comissió de festes del poble i amb el suport de l'ajuntament. Es celebra el tercer cap de setmana de juliol i comprèn des del divendres fins al dilluns. El primer dia, el divendres, es sol fer el pregó i un sopar de germanor. Durant el divendres, dissabte i diumenge a la nit venen convidades orquestres o bandes musicals per animar la vetllada mentre es sopa i posteriorment per a ballar. També s'ofereix un ventall d'activitats tant esportives; Futbol, Ciclisme, Tennis, Gimnàstica, Patinatge i Petanca, o com exposicions, gimcanes rurals, animació infantil o atraccions.\nNits fresques: juliol-agost. Durant els mesos de juliol i agost l'àrea de cultura de l'Ajuntament de Sant Gregori ve oferint des del 2005 diverses propostes per tal que la població en pugui gaudir a la fresca. Al juliol tenim el Cinema a la Fresca a la Piscina de Sant Gregori i el Festival Emergent I durant el mes d'agost cada dijous a la plaça del poble es pot gaudir de diversitat d'actuacions. Com country i sardanes, balls tradicionals, festival de guitarra i/o la nit de Tast que es realitza a la plaça Rafael Masó.\nFesta Major de Cartellà: últim diumenge de juliol o primer diumenge d'agost -\nAplec de Santa Afra: 5 d'agost\nFesta Major de Ginestar: primer o segon diumenge d'agost.\nFesta Major de Domeny: tercer diumenge d'agost\nFestival de tardor: setembre-octubre. Concerts de música clàssica a diverese esglésies del municipi\nFesta Major de Constantins: segon diumenge de setembre\nFesta major de Taialà: tercer cap de setmana de setembre\nFesta Major de Sant Medir: segon cap de setmana d'octubre\nAplec de Sant Grau: 12 d'octubre. És una de les celebracions més concorregudes a Sant Gregori, amb dinar de germanor i repartiment de vi i castanyes. A l'aplec de Sant Grau les pubilles hi concorrien també per demanar casador, tal com diu l'adagi popular: “Sant Grau, deu-me marit si us plau;que sia pobre, que sia ric, mentre sia un bon marit”\nFesta del Roser de Sant Gregori: diumenge després de Pasqua\nFira del Pa i la Xocolata de Sant Gregori: 3r diumenge de novembre. La fira del pa i la xocolata és un espai divers on podrà trobar varietat de productes relacionats amb la xocolata i el pa, dirigit a la mostra i compra-venda de productes artesanals. Artesans, elaboradors i botigues, en especial, però també distribuïdors, tant de xocolata i pa, com d'altres productes vinculats, poden tenir la seva cita a la Fira del Pa i donar a conèixer les seves diferents marques i varietats entre el públic gironí. La fira del pa i la xocolata es presenta, alhora, com una festa popular. Es programa una variada oferta d'activitats lúdiques que tenen en el pa i la xocolata els principals elements de dinamització i que s'acompanyaran d'altres esdeveniments (tallers, exposicions, degustacions, concursos, etc.).\nSant Gregori gaudeix d'una ràdio municipal anomenada “Ràdio Sant Gregori”, aquesta va iniciar les seves emissions regulars el 9 de gener de 1999 amb la realització d'un programa especial que va servir per inaugurar oficialment l'emissora. A partir d'aquella data, i fins al dia d'avui, el gruix de la programació es basa principalment en la música de tots els temps. Així, depenent de la franja horària, Ràdio Sant Gregori emet un tipus o un altre de música. A més, de forma diària, de dilluns a divendres a partir de les 9 del vespre, es fan diversos programes realitzats per col·laboradors. Destacar també, un informatiu quinzenal que s'emet els caps de setmana i que fa un repàs a l'actualitat de Sant Gregori i de la resta de municipis de la Vall de Llémena.\nLa ràdio emet en el dial 107.9 FM. També es pot escoltar per streaming per el següent enllaç: http://www.santgregori.cat/radio_streaming/.\nRevista 7 en 1Modifica\nRevista d'àmbit municipal de publicació periòdica que informa sobre l'actualitat del municipi.\nJoan Vila i Solà (4 d'abril de 1924),\nJoan Torrent i Prat (12 de maig de 1929),\nJoan Carreras i Llach (26 de febrer de 1930),\nJoan Carreras i Carbonell (3 de gener de 1932),\nJoan Fàbregas i Serrat (25 de maig de 1933),\nJosep Ros i Vilanova (1 de febrer de 1934),\nJoan Torrent i Jordà(19 de juny de 1935)\nFrancesc Ribes i Bosch (18 de juliol de 1936),\nLlorenç Rovira i Vendrell (13 d'agost de 1936) (alcalde 1a designació)\nIsidre Fàbregas i Masdevall (20 d'octubre de 1936) (alcalde 2a designació)\nJosep Puig i Boubés (26 de desembre de 1936) (alcalde 3a designació)\nJoan Fàbrega i Serrat (23 de juliol de 1937),\nJoan Solà i Vila (5 de juny de 1938),\nJoan Suñer i Juandó (12 de febrer de 1939)(president Comissió Gestora),\nJoan Suñer i Juandó (18 de febrer de 1939),\nJoan Carreras i Carbonell (12 de novembre de 1939),\nMiquel Carreras i Turon (7 de juliol de 1957) (alcalde accidental per malaltia del titular),\nJosep Vidal i Solergastó (2 de febrer de 1958),(alcalde accidental per malaltia del titular)\nJosep M. Quintanas i Ventulà (26 d'octubre de 1958),\nJosep Motjé i Sala (19 de novembre de 1961),\nEmili Caula i Quintanas (28 de juny de 1962),\nJosep Geli i Bosch (14 de novembre de 1975),\nAlcaldes escollits democràticament després de la dictadura\nRamon Vidal i Sabatés (19 d'abril de 1979)\nJoaquim Vidal i Perpinyà (24 de maig de 1983),\nLluís Ferrer i Prat (7 d'octubre de 1994),\nJordi Noguer i de Palol (14 de juny de 2003),\nJoaquim Roca i Ventura (2 de juliol de 2013)\nCIU 5 8 7 8 9 6 7 8 7 8\nIndep/ PSC-PM 2 2 3 2 1\nERC-AM 3 2 2 2 2 2\nCUP-PA 2 1\nCandidatura Progressista/ Plataforma progressita 5 4 1\nCentristes de Catalunya-UCD 4\nEl pavelló poliesportiu està situat dins el nucli urbà i gaudeix d'una àmplia zona d'aparcament. En aquesta instal·lació d'una superfície de 1.416 m2 s'hi diferencien tres zones: la pista poliesportiva de ciment pintat amb una pista central de futbol sala i una de bàsquet, la zona del gimnàs de terra de parquet, subdividit amb tres parts (tatami, gimnàs per manteniments i gimnàs amb aparells per gimnàstica artística) i una sala de tonificació amb aparells específics.\nCamps de futbolModifica\nLa zona del camp de futbol hi trobem un camp de gespa artificial d'uns 100 x 50 metres amb una generosa zona verda que voreja el terreny de joc, 4 vestidors de jugadors, oficina, bar i graderies.\nEs disposa de dues pistes de tennis quick tancades. Per utilitzar-les cas ser soci i demanar hora a l'Ajuntament que és qui en gestiona l'activitat particular. S'hi fan cursets per a tots els nivells i també dos tornejos (Open de tennis).\nLes instal·lacions de la piscina municipal tenen una extensió de 8.000 m2. Podem trobar la piscina gran de 25 x 12’5 metres, la piscina petita de 12’5 x 8 metres amb una fondària de 0’70 metres i la circular pels més petits. Es disposa d'una àmplia i espectacular zona de gespa i pins al voltant de les piscines, a més dels serveis de vestidors i de bar-restaurant. Les piscines estan obertes el període d'estiu.\nPistes a l'aire lliureModifica\nDins el nucli urbà trobem tres pistes poliesportives on es poden practicar diferents activitats esportives de forma lliure. Aquestes són : plaça Miquel Martí i Pol (amb quatre cistelles), la pista del sector Ponent (amb quatre cistelles) i la de la zona Sud (en construcció).\nPista d'skate (half pipe)Modifica\nEs tracta d'un equipament de ciment fi preparat per practicar-hi skate i patins en les modalitats de rampa i freestyle.\nZona de la PinedaModifica\nLa Pineda, d'uns 68.000 m2, és una zona ombrívola amb un sotabosc net i adequat per passejar.\nZona de petancaModifica\nA la zona Sud hi ha 2 pistes de petanca.\nTaula de tennis taula exteriorModifica\nLa taula de tennis taula es troba a la plaça Miquel Martí i Pol.\nItineraris de St. Gregori (a peu o BTT)Modifica\nL'any 2007 s'ha publicat la “Guia d'itineraris” Descobreix Sant Gregori (I) amb la intenció de donar a conèixer més els voltants de Sant Gregori amb uns itineraris senyalitzats que es poden fer a peu o amb BTT.\nL'any 2011 amb la col·laboració de Dipsalut s'han marcat 3 recorreguts en xarxa al voltant de Sant Gregori amb un quilometratge màxim de 10 quilòmetres per fer a peu o corrent. Mapa recorreguts\nParc Urbà de SalutModifica\nSituat a la zona de la Plaça Francesc Macià està proveït amb 8 aparells per realitzar diferents exercicis. Apte per a totes les edats a partir de 12 anys.\nCentre BTT / local TennisModifica\nInaugurat l'any 2010. Disposa d'una sala cedida al club ciclista local i una petita sala cedida al club de tennis. També hi podem trobar dos vestidors. Està situat a la zona esportiva de la Pineda (costat del Camp de Futbol).\nLes rutes de BTT depenen del Consells Comarcals de cada zona i són circuits senyalitzats i preparats per circular amb bicicleta des d'un caire més esportiu. A St. Gregori tenim un punt d'informació i també de partida de dos circuits; el circuit 4, que recorre Canet d'Adri i el pla de Cartellà, i el circuit 5, de gran dificultat que puja fins a St. Grau.\nPlaça Francesc Macià és una plaça de Sant Gregori, també coneguda com a plaça dels reis mags, ja que al 5 de gener, sa majestats reparteixen llaminadures als nens i xocolata calenta als pares. També es fa foc. Durant la resta de l'any, és una plaça on es fan activitats al aire lliure. Està situada en la latitud:41.98838 i longitud:2.757197, 41° 59′ 24″ N, 2° 45′ 36″ Hi ha una zona al sud, construït el 27 de enero de 2011 on es pot jugar a la petanca i amb instal·lacions d'exercici saludables. La plaça té uns toldos para que cuando llueva, las personas puedan estar ahí igualmente independientemente de el clima, aunque no esta recubierta al cien por cien una gran parte esta cubierta. Fundada en 2003 i inaugurada per l'alcalde Jordi Noger, l'alcalde que hi había en Sant Gregori i el nom de la plaça es Francesc Macià en honor a quan hi va anar.\n↑ «Sant Gregori». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\nSuro-alzina de Mas Obert\nLlista de monuments del Gironès, amb els BCIN arquitectònics i altres monuments inventariats.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Sant Gregori\nInformació sobre la Vall de Llémena i Sant Gregori\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Sant_Gregori&oldid=26967312»\nDarrera modificació: 14 abr 2021 a les 11:58\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 14 abr 2021 a les 11:58.


Excursió econòmica per a creuers i estades a Oslo - Noruega - visita de la ciutat - Viajeros Online - Ofertas de Viajes, Cruceros, Vacaciones, Escapadas y Ocio\nOSLO (Noruega) Entre el fiord que porta el seu nom i les muntanyes, es troba Oslo, la capital de Noruega. Ciutat de museus, Oslo ocupa un primerísim lloc entre les ciutats nòrdiques. Si avui Oslo és un centre nacional i internacional de l'art i la cultura. És una ciutat verda i excitant amb la fascinació cultural i diversions d'una metròpoli i la calidesa pintoresca d'una petita ciutat: des dels seus verds turons amb els seus escenaris esportius, mundialment famosos, que voregen la ciutat fins al port obert i agitat d'embarcacions comercials i d'esbarjo .\nPRIMER CONTACTE AMB OSLO (4 hores aprox.) Adults 480€ - Nens 34€\nRECORREGUT PER LA CIUTAT I MUSEUS VIKING I KONTIKI (2 hores aprox.) Adults 44€ - Nens 31 €\nRECORREGUT PER LA CIUTAT I MUSEU A L'AIRE LLIURE (3 h. i mitja aprox.) Adults 45€ - Nens 32€\nVISITA TURÍSTICA PER ROSTOCK (3 hores) Adults 32€ - Nens 22€\nBus turístic City Sightseeing Oslo: Tour panoràmic per la ciutat amb Autobús de 2 Plantes descobert en el qual podrà escoltar un comentari dels principals llocs i monuments de la capital, mitjançant auriculars inclosos amb el bitllet (diferents idiomes inclosos l'espanyol). La freqüència de trànsit és de 30 minuts (li facilitarem plànol de les rutes i aturades). Durada aproximada sense baixar-se 90’.\nAdult 1 dia 28€ Nens de 5 a 15 anys 1 dia 14€


Àlex Hinojo: ‘Fem de pont entre una comunitat en línia i institucions perquè el coneixement que generen estigui en català i de forma lliure’ - Fundació .cat\nNotícies > Àlex Hinojo: ‘Fem de pont entre una comunitat en línia i institucions perquè el coneixement que generen estigui en català i de forma lliure’\nParlem amb Àlex Hinojo, part d’Amical Wikimedia.\nSóc gestor cultural, tinc formació en empresarials, gestió de museus i gestió cultural en general. I ara treballo de cap de comunicació i coordinador digital de l’Institut Ramon Llull, una institució que es dedica a la promoció internacional de la llengua i cultura catalanes impulsada per un consorci constituït pel Govern Balear, per la Generalitat de Catalunya i per l’Ajuntament de Barcelona.\nCom t’involucres amb la Viquipèdia?\nVaig començar a editar la Viquipèdia el 2007. Vaig trobar la Viquipèdia, m’hi vaig posar i poc a poc m’hi vaig acabar enganxant. Quan m’hi vaig implicar a la Viquipèdia hi havia uns 40.000 o uns 50.000 articles. Tota la feina estava per fer, i va ser un moment d’eclosió de les trobades mundials de viquipedistes. Va ser en aquest context que em van acabar fent ambaixador de la Viquipèdia, un càrrec honorífic. Com que la Viquipèdia no té cares, així es designa a la persona que pot donar entrevistes i aquestes coses.\nPoc després fundaríeu Amical Wikimedia, no? Ens pots explicar què és?\nSí. És una associació que promou la Viquipèdia en català i el coneixement lliure en català. Durant uns anys vaig ser-ne director i entre 2012 i 2018 vaig ser-ne l’únic alliberat [persona en un grup a la qual se li paga un sou per dedicar-se en exclusiva unes tasques determinades]. Des d’allà hem impulsat projectes de coordinació amb museus, amb biblioteques, universitats… Bàsicament fèiem de pont entre una comunitat en línia i l’administració i altres institucions intentant que el coneixement que generen estigués en català i de forma lliure.\nNo només a Catalunya, oi?\nAmb més potència a Catalunya que a Balears i el País Valencià, però a tot el domini lingüístic, sí.\nPerò quan tu arribes al projecte la Viquipèdia en català ja existia.\nNeix el 16 de març del 2001 com una de les primeres Viquipèdia en llengua no anglesa. A la pàgina de Viquipèdia sobre l’origen de l’edició en català hi trobaràs tota la informació. La Wikipedia la funden Jimmy Wales i Larry Sanger, que al principi volien fer una enciclopèdia en línia més tradicional, però aleshores va sorgir la idea de fer-la en obert i col·laborativament. Aquest canvi de xip va fer que el projecte esclatés amb força, que fos tot un èxit. Com que era en obert hi havia un usuari, Cdani, que és andorrà, que va suggerir que fos multilingüe. I es va començar a replicar la iniciativa en altres idiomes. Una de les causes per les quals ara tenim un projecte multilingüe és perquè un catalanoparlant ho va proposar. I com que no hi ha un estat al darrera o algú que et prohibeixi res es va poder tirar endavant la versió en català.\nEntenc que aquests pioners que et precedeixen també s’involucren amb l’Amical Wikimedia.\nSí, Cdani s’implica molt en la iniciativa al principi. Però les associacions de base voluntària són irregulars: depenen de les circumstàncies personals dels seus membres. Potser li dediques deu hores diàries al principi, però després tens feina, fills i casa i acabes dedicant-li vint hores al mes.\nI com evoluciona el projecte abans que tu hi entris?\nEntre el 2001 i el 2005 el projecte creix molt a poc a poc. L’explosió es dona entre el 2006 i el 2008. Al principi no hi havia un corpus suficient. Si tens 20.000 o 10.000 articles fas curt. Quan jo hi vaig entrar no hi havia articles de municipis, de pintors, d’artistes o de grups de música. Estava tot per fer.\nI quants sou a Amical Wikimedia? I a la Viquipèdia en català en general?\nActualment hi ha entre uns 120 o 150 socis. Pràcticament és el 50% de la gent més activa a la Viquipèdia. Però l’edició en català l’editen entre 1.500 i 2.000 persones al mes, grosso modo. D’aquestes, un 90% fan petites col·laboracions: una, dues o tres modificacions al mes. Aleshores hi ha unes 100 o 200 persones que fan 30, 40 o 50 modificacions al mes, van fet. I un nucli dur que fa el 90% de la feina. És un cas excepcional si el comparem amb altres associacions de viquipedistes del món.\nCom us organitzàveu a Amical quan tu hi eres?\nHi ha comissions temàtiques que promouen temes com el gènere, n’hi ha d’altres que fan temes de mediambient o qüestions territorials i de governança. I aquests grups de treball fluctuen. Tot el que és el pla estratègic i el pla de treball es fa a partir de les necessitats de la comunitat. Si surt algú i diu que vol fer un projecte sobre bolets es busquen possibles partners, i funciona bastant bé.\nExplica’ns com funcionen això de les relacions de partenariat.\nUna exemple que et puc explicar, perquè és una de les coses que jo vaig promoure, són els acords que hem signat amb museus i biblioteques. Els museus tenen biografies de tota la gent que ha passat per allà a fer conferències. I normalment al seu web les tenen en català, castellà i anglès. Tu tens tot de gent que ha passat per allà, tot i que els seus textos estan protegits pel copyright. Amb un acord canvies que aquell esforç que s’ha pagat amb diners públics passi a domini públic i ho puguem reaprofitar a la Viquipèdia. Amb el CCCB vam arribar a un acord per copiar i enganxar les biografies dels milers de persones que hi han passat i a la vegada podies revisar aquelles coses del CCCB que han quedat obsoletes. Així, el partner també hi surt guanyant. La idea és que aquella informació que s’ha generat amb recursos públics estigui el més accessible possible.\nVam signar un acord amb la Generalitat pel projecte Wiki Loves Monuments. Aquest projecte va de documentar tots els monuments que hi ha als Països Catalans. Voluntaris es mouen per tot el territori a fer fotos, les imatges es pugen en una llicència oberta, creative commons i de domini públic i mentre fem això hi ha altres voluntaris que actualitzen les xifres. En paral·lel també fem una revisió del registre, i quan trobem coses que estan malament al registre de la Generalitat els informem perquè ells puguin validar la informació i revisar-la. Els anys 50 enviaven a Francesc Català-Roca a fer fotos per tota Catalunya, i ara es fa de manera col·laborativa. Aquestes fotos que fem, l’administració les reaprofita pels seus catàlegs oficials. Aquesta és la motivació dels partenariats: fer entendre a les institucions que obrint el contingut a la ciutadania el poses en valor, perquè la ciutadania el reaprofita i el fas rellevant per ella des que interactua amb el corpus de coneixement més gran que hi ha actualment, que és la Viquipèdia.\nEl que inclou les universitats…\nPer descomptat. Des de la seva base de dades de professors, des de tot el coneixement que generen les universitats, els papers que fan… Mirar quins papers es troben en domini públic, promoure una llicència oberta, que les universitats publiquin més en obert, i que tot aquell corpus que generen en obert l’incorporin a tota la Viquipèdia, també en les versions en altres idiomes. Una col·laboració que també és una forma de posicionar arreu el coneixement que es genera als territoris de parla catalana.\nNo podem deixar de preguntar-vos per la vostra original política de comunicació: allò de piular en clau d’humor una entrada de la Viquipèdia aprofitant algun tema d’actualitat.\nSón casualitats (riu). Intentem que sigui humor blanc. Des d’un compte a xarxes socials de la Viquipèdia pots parlar d’efemèrides, pots parlar ciència, d’esports… Pots parlar de tot: tens mig milió d’articles. Però com connectes amb una comunitat quan no pots fer comentari polític o crítica? Busquem continguts que estiguin relacionats, que puguin aportar coneixement i els barregem amb una mica d’humor. Nosaltres estem promovent una cosa tan divertida i tan avorrida com una enciclopèdia: si jo explico a Twitter que fa 250 anys que va morir Hegel em queda un tuit molt avorrit. Però si de tant en tant faig broma, després pots colar el tuit de Hegel.


Empresa de disseny web Barcelona\n"A Mejorconweb t'oferim un servei complet en el disseny de pàgines web, amb dissenys personalitzats i a mida"\nServei complet de creació de pàgines web: registre de domini, allotjament i alta en cercadors, complint amb totes les teves necessitats fins a aconseguir un projecte a la seva mesura. Ens caracteritzem per la minuciositat del nostre treball, la nostra empresa de pàgines web a Barcelona dedicarà a la teva pàgina web el temps necessari per garantir la teva satisfacció. Per això et signem un contracte de garantia per assegurar-te la realització d'una pàgina web professional.\nDisseny web per a tot tipus de necessitats. Les nostres pàgines web són flexibles i ampliables, per poder afegir més funcions quan ho desitgi. A més totes les nostres pàgines web estan optimitzades per facilitar el posicionament en cercadors.\nDisseny web professional optimitzat i a mida.\nBotigues online elegants, pràctiques i que venen.\nPàgines web amb catàleg de productes.\nActualitza la teva pàgina web a les últimes tecnologies.\nLa teva pàgina sempre actualitzada.\nDisseny web per a empreses i institucions.\nDisseny de pàgines web per immobiliàries.\nEco-net Valles - Web


El vell moviment. Fisioteràpia i vellesa.: La caiguda: El lideratge del fisioterapeuta en un centre geriàtric.\nAvui parlaré de les caigudes, però d’una forma general. Al ser la primera entrada sobre una de les síndromes geriàtriques més importants en l’actualitat, en basaré en una revisió molt recent feta per la Sociedad Española de Geriatria y Gerontologia, SEGG, Revisió caiguda per la SEGG en la que trobarem molta informació que anirem analitzant, fins arribar al punt important de tots, la figura del fisioterapeuta en les caigudes.\nPer començar, mirarem de definir caiguda. Com bé indica la revisió esmentada,l’Organització Mundial de la Salut, l’OMS, (Web OMS), la defineix com “la conseqüència de qualsevol fet que precipita al pacient al terra, en contra de la seva voluntat”. Tinetti et al.11 en 1997 la defineix com “un canvi de posició sobtat e inesperat que provoca un descens de l’individuo a un nivell inferior, ja sigui sobre un objecte, superfície o el terra, diferent del degut a una paràlisi sobtada, atac epilèptic o una força extrínseca irrefrenable” . Entre els anys 2005 y 2006 la xarxa PROFANE (Prevention of Falls Network Europe) (Web Profane), xarxa de professionals de diferents àmbits sanitaris especialitzats en la matèria, defineix la caiguda com “aquell succés inesperat en el que el subjecte cau al terra, o nivell inferior”. Jo em quedo amb aquesta darrera, clara i concisa.\nMolt bé, tenim definida la caiguda. Però que comporta aquesta caiguda a nivells reals? Quantes persones cauen? Podríem parlar d’epidèmia?\nPer tal de fer-nos una idea de que suposa una caiguda, i no només per a la persona que cau, sinó per tots nosaltres, aquí us passo l’enllaç amb l’enquesta de Salut de Catalunya del 2006,ESCA 2006, on trobareu força informació,\nESCA 2006 , però en concret el informe respecte a la gent gran institucionalitzada,\nInforme ESCA 2006 persones institucionalitzades\nCom a resum del que posa l’informe, i en referència a les caigudes, trobem que: les caigudes constitueixen el 73% de les lesions no intencionades amb conseqüències i afecten el 86% de les persones que han tingut un accident. La resta d’accidents són més escassos, llevat dels cops, que afecten un 4% de la població; la resta d’accidents no arriba a afectar l’1%. Segons el lloc de l’últim accident, el 75% de les caigudes s’han produït al centre; el 12%, a la llar, i el 10%, a la via pública. El 34,1% de la població de 65 anys i més institucionalitzada declara haver tingut alguna caiguda el darrer any. Si només es tenen en compte les caigudes que han comportat atenció sanitària o restricció de l’activitat, el percentatge és del 28%. No s’observen diferències en la prevalença de caigudes entre homes (34,4%) i dones (33,9%); tanmateix, el percentatge d’homes que han caigut augmenta a mesura que les edats són més avançades, mentre que el percentatge en les dones disminueix en augmentar l’edat. De totes les persones que han rebut assistència sanitària, el 14% n’ha requerit per una caiguda. Les contusions arran d’una caiguda afecten el 15% de totes les persones. De totes les caigudes amb conseqüències, en el 27% dels casos la conseqüència ha estat una fractura, cosa que representa el 7% de totes les persones, amb percentatges similars en homes i dones, i més freqüents entre les dones de 75 a 84 anys. Les principals localitzacions de les fractures són el maluc i el canell. El 5% de la població de 65 anys i més institucionalitzada ha patit una pèrdua d’autonomia de més de tres mesos com a conseqüència d’una caiguda, i el 4% de la població ha tingut algun altre tipus de lesió com a conseqüència d’una caiguda. Un efecte secundari, però rellevant, de les caigudes és la por de tornar a caure. Entre les persones que han respost l’enquesta directament, el 66% declara tenir por de caure (el 72% de les dones i el 52% dels homes) i el 37% manifesta haver deixat de fer activitats per aquesta raó (el 41% de les dones i el 29% dels homes).\nVeient tota aquesta allau de dades, caldria plantejar que fer, quines mesures adoptar i com enfocar-ho tot plegat.\nA gran escala, és clar que la prevenció és la millor eina per fer una primer actuació: tenir uns hàbits saludables, des de l’alimentació a una activitat física moderada i continuada, revisió de l’estat dels ulls i dels peus, mantenir una vida social activa, etc.\nPerò des dels centres gerontològics? Hem vist que un % considerable dels ingressos és degut a una caiguda. Veiem també per les dades de l’ESCA del 2006, que el 34% ha caigut un cop com a mínim en els centres. I també hem vist com això afecta a l’autonomia i les activitats de la vida diària, amb el 66% de la població manifestant la por a caure i el canvi que això provoca a la seva vida.\nI jo em pregunto, aquesta por és només del resident? Només la pateix ell o ella?\nSincerament crec que no, crec que la patim tothom, davant de la possibilitat que es torni a repetir una caiguda. Sovint els familiars ens verbalitzen aquesta por, es pregunten si estem segurs que pot deixar el caminador, i apareix l’eterna paradoxa de “si d’acord, que agafi el caminador, que camini, però poc, i vigilat, i observat per tothom, que no volem que torni a caure”; També tenim por el personal del centre, que amb l’afany de protegir i de cuidar, sovint ens passem de rosca i sobre protegim a la persona. Frases com: “ no s’aixequi sol”, “no faci bogeries, que si no caurà”, “avisi’m quan es vulgui aixecar, no sigui que caigui”, “posis un bolquer a la nit, i així no cal que s’aixequi a la nit per anar al lavabo, i evitarem que caigui”. Aquestes frases, també poden provocar caigudes. Sense adonar-nos, alimentem la por de caure, i minem la confiança de les persones, augmentant, sense voler, les possibilitats de caure.\nÉs aquí on més ha de ser present la figura del fisioterapeuta. És aquí on hem de ser líders.\n.- Som els que millor coneixem l’estat físic i motriu de la persona. Treballem amb ella, sabem del seu potencial i de les seves limitacions. Per tant, som la referència a l’hora de marcar que poden fer i que no, i quines mesures cal que prengui tothom per evitar al màxim la caiguda de la persona en qüestió.\n.- Som qui coneix millor els factors extrínsecs i intrínsecs de les caigudes, i sabem les mesures a prendre, de forma general, per tal de disminuir les caigudes en els nostres centres.\n.- I som els que estem en contacte amb tot el personal del centre. Per tant, podem transferir la informació necessària per a que tothom estigui preparat per tal d’evitar caigudes, i el que és més important, som els que tenim la informació de com evitar la por a caure, fent que les gerocultores continuïn la nostra tasca, les 24 hores del dia.\nÉs una tasca diària. És una tasca repetitiva. Però si volem ser referència, cal que en la prevenció de la caiguda i la por a caure, siguem al davant de tot, marcant el pas, dia rere dia.\nI parlant de caigudes, i per motius obvis, escolteu a Gerard Quintana, amb el seu tema Caic\nHi ha coses que no es poden evitar.\nPublicat per Gabriel Liesa a 10:08 a. m.\nenfoquebiopsicosocial 16 d’octubre de 2012, a les 1:37\n"Sincerament crec que no, crec que la patim tothom, davant de la possibilitat que es torni a repetir una caiguda. Sovint els familiars ens verbalitzen aquesta por, es pregunten si estem segurs que pot deixar el caminador, i apareix l’eterna paradoxa de “si d’acord, que agafi el caminador, que camini, però poc, i vigilat, i observat per tothom, que no volem que torni a caure”; G. Liesa\nEs interessant com el discurs de l'entorn influeix en les expectatives, tant en la autoefacia (creences de que la persona pot o no caminar, etc.) y expectatives de resultat (¿cauré?siho diu tothom...) Em plantejo, que potser nosaltres som els responsables d'algunes de les pors a caure que tenen algunes persones. El síndrome post-caigua 100%, no creus que hauría d'aparèixer ràpidament després d'haver caigut? En tant que es una emoció qui desencadena aquest canvi cognitiu-conductual. Les emocions si son generades per un succes extern, no necessiten d'un raonament per desenvolupar-se, i per tant apareixen ràpid. I la gent que comença a tenir por amb el pas del dies? No concorda amb l'aparició emocional normal, ha de ser el discurs de l'entorn el que, poc a poc, gràcies a fer-li imaginar, generi una emoció negativa de por, canvi d'expectatives... Qui te por a caure, ella o jo com a profesional?\n"També tenim por el personal del centre, que amb l’afany de protegir i de cuidar, sovint ens passem de rosca i sobre protegim a la persona. Frases com: “ no s’aixequi sol”, “no faci bogeries, que si no caurà”, “avisi’m quan es vulgui aixecar, no sigui que caigui”, “posis un bolquer a la nit, i així no cal que s’aixequi a la nit per anar al lavabo, i evitarem que caigui”. Aquestes frases, també poden provocar caigudes. Sense adonar-nos, alimentem la por de caure, i minem la confiança de les persones, augmentant, sense voler, les possibilitats de caure." G. Liesa\nUn altre situació rellevant. Aixecar-se no només es desplaçar-se, sinó que a nivell subjectiu -també "segur"- vol dir: "fer el que vull fer" (necessitat bàsica de autodeterminació). Quan impedim a una persona fer-ho, es genera, entre d'altres, la Reactancia(Brehm, 1966) es a dir, fer el contrari que se li ha dit, amb l'objectiu per part de la persona de reestablir aquesta "llibertat" que li has bloquejat impedint-li aixecar-se "no s'aixequi, que caurá". Acostuma a no funcionar! Amb persones amb deteriorament cognitu tampoc!\nUna abraçada, Jose Miguel\nGabriel Liesa 16 d’octubre de 2012, a les 1:54\nGran comentari!!On, a més a més, intueixo que apuntes diverses coses.\nEn referència a la por a caure, fins i tot diria que en centres gerontològics, les persones ja tenen por a caure sense haver patit una caiguda. La por que comentes que surt passats uns dies, es sol donar en persones que ingressen arrel d'una caiguda, que com podem veure per les estadístiques.\nL'altre fet que comentes, intueixo que apunta cap a les contencions...el fet de no deixar moure's a un a persona per prevenir la ciaguda, i com aquesta contenció no només pot ser física o química, sino també ambiental i emocional...Crec que aviat parlarem en el bloc de les contencions.\nGràcies de nou, Jósé, pel teu comentari i pel temps que li has dedicat a llegir el bloc.\nLa caiguda: El lideratge del fisioterapeuta en un ...


Les millors bandes de rock i els millors àlbums, segons els berguedans | NacióBerguedà\nLes millors bandes de rock i els millors àlbums, segons els berguedans\nper Pep Saña , 2 de gener de 2017 a les 17:25 |\nThe Rolling Stones | Wikicommons/\tAndrea Sartorati\nEn primer lloc, bon any a tothom i moltes gràcies per seguir aquesta secció que em consta que sou molts. La idea d’això, no ha estat mai donar lliçons de res, simplement entretenir i gaudiur d’allò que ens agrada, el rock, el soul, el blues....en definitiva, la música.\nTambé agrair-vos la participació a la votació d’aquest especial de Nadal, no era tan fàcil triar 3 artistes i 3 discos d’una llista que TOTS són molt i molt bons, francament, a mi també m’ha costat de triar-ne 3 de cada. Dit això, aquestes han estat les vostres votacions:\nAnd the winner is.......The Rolling Stones amb 18 vots, en segon lloc el “Boss” Bruce Springsteen amb 14 vots, i completant el podi AC/DC amb 12 vots.\nHe de dir, que personalment estic encantat amb el resultat, els Stones fa més de 50 anys que són la banda més GRAN del planeta, francament, pensava que guanyaria el Bruce Springsteen perquè en general la gent és molt del Bruce però ha estat el toc de sorpresa de la votació. En quan AC/DC, per 2 vots que no queda en segona posició. La veritat com he dit abans, la tria no era gens fàcil.\nHa estat escollit com el millor àlbum Highway To Hell de AC/DC amb 16 vots, en segona posició Wish You Were Here de Pink Floyd amb 12 vots, i en tercera posició un triple empat entre Use Your Illusion I & II de Guns N' Roses, A Night At The Opera de Queen i Sticky Fingers de The Rolling Stones amb 10 vots cada un. Al meu parer aquesta elecció encara era més complicada que l’anterior, perquè TOTS aquests àlbums són eterns i autèntiques obres mestres, l’ajustat de les votacions demostren que l’elecció no ha estat fàcil.\nUn cop més agrair la vostra participació i ens tornem a trobar aquesta mateixa setmana amb un nou article. Salut i rock’n’roll.\nUn segon lloc sobrevalorat\nPer Anònim el 3 de gener de 2017 a les 16:12\nPassa com amb els rellotges, hi ha qui només coneix una marca perquè la matxaquen per tot arreu: el Rolex, però no vol dir que sigui el millor de tros, però sí el més conegut. I l'Springsteen és el mateix cas dins la música rock. El més popular, però no el millor, ni molt menys. i la votació es totalment respectable, però algú ho havia de dir. Deixebles del de jersey no us ofengueu però no deixa de ser un sobrevalorat !!!!\nPer Anònim el 3 de gener de 2017 a les 13:59\nHan guanyat els 3 grups més sobrevalorats de la història.


Espores - Quines energies ens ofereix el futur?\nQuines energies ens ofereix el futur?\nSón ecològiques i netes, a més no requereixen piles ni bateries, ni tampoc explotació, modificació o alteració de recursos naturals no renovables. Les energies sostenibles són el nostre futur però són una tasca fàcil d'aconseguir, així cada xicotet avanç és un tresor que cal divulgar i aplicar.\nHi ha els qui asseguren que l'ésser humà és una de les plagues més destructives que ha tingut el planeta. En la nostra breu existència sobre la Terra hem sigut capaces de modificar, de destruir i d'arribar fins al punt d'esgotar molts dels seus recursos naturals a canvi d'aconseguir la preuada energia. Per açò, cada vegada amb més necessitat, cerquem fonts d'energies de les anomenades renovables, aquelles de les quals obtenim un benefici sense devastar el nostre planeta ni hipotecar a les generacions futures. Perquè si alguna cosa té l'ésser humà és que és capaç, encara que pot ser siga massa tard, de prendre consciència i de frenar allò que a la llarga pot perjudicar-li.\nDes que ens vam adonar que el nostre sistema energètic, basat en l'explotació de combustibles fòssils era totalment insostenible a mitjà termini, vam començar a cercar noves energies. La primera reacció va ser desenvolupar tecnologia per a esprémer fins a l'últim sospir d'allò que la natura ens regala de manera il·limitada. Alguns elements com l'aigua, el Sol o el vent s'han convertit en precursors de les energies netes que cada vegada sóns més populars. L'energia solar, l'energia eòlica, l'energia geotèrmica i l'energia mareomotriu són un clar exemple d'açò.\nLligats a aquest tipus d'energies trobem avanços cada vegada més òptims i segurs. Per exemple, les turbines que van revolucionar el camp de l'energia eòlica s'han fet cada vegada més sofisticades fins a tal punt que en l'actualitat existeixen grans molins eòlics que poden aconseguir molta més energia. En aquest sentit, i per a controlar les diferents freqüències, intensitats i adreces del vent, s'han desenvolupat diferents sofwares intel·ligents que anivellen les hèlixs dels parcs eòlics perquè apunten en l'adreça més adequada per a atrapar una major quantitat d'aire.\nSi parlem d'energia solar la tecnologia es desenvolupa a un ritme frenètic. Les plaques solars ja han aconseguit la seua quarta generació i les grans parcs solars poden optar per instal·lar en ells alguns dels moderns robots que s'encarreguen de moure els panells amb una precisió i eficàcia que un humà mai podria aconseguir. A més de no permetre que un àpex de sol s'escape de les plaques, aquests robots poden netejar els panells periòdicament, la qual cosa permet allargar el seu ús.\nTots aquests avanços constitueixen una eficaç eina per a afrontar un futur ple d'energies verdes. Però, què passa quan no n'hi ha prou amb optimitzar les energies ja existents? Què passa quan cerquem energies realment alternatives? Imagineu produir energia mentre treballeu o mentre feu esport? És possible recarregar el teu telèfon mòbil gràcies a la tassa de cafè que t'estàs prenent? La cerca d'energies sostenibles ha arribat a tal punt que a voltes trobem al nostre al voltant iniciatives realment sorprenents i testimonis que un canvi és possible. Aquests sistemes d'estalvi i producció d'energia són només alguns exemples.\nRecarregar el teu telèfon mòbil mentre prens un cafè\nEpiphany OnE Puck és un xicotet dispositiu que a més de servir de posa-gots és capaç de recarregar el nostre telèfon sense més energia que la que produeix la nostra tassa de cafè. Com ho fa? Aquest revolucionari objecte té una bateria en el seu interior que es recarrega amb la calor o el fred que desprèn la teua beguda. Després, mitjançant un USB, pots connectar-li el teu telèfon per recarregar-lo. El millor? Què és totalment portable ja que pots guardar-lo en la bossa i en la motxilla. L'única cosa a tenir en compte és que com funciona amb les diferències de calor, només és eficaç amb begudes calentes o fredes, com un cafè, una infusió, un te gelat o una cervesa recentment servida.\nUn rellotge infinit\nEn una línia similar a Epiphany OnE Puck treballa la companyia Perpètua, que ha desenvolupat una tecnologia coneguda com TegWear i que es basa en l'obtenció d'energia per la diferència de temperatura entre el cos humà i l'ambient. TegWear és una cèl·lula capaç d'extraure energia elèctrica de la calor que emet el nostre cos, basant-se en l'efecte Seebek, que determina que la diferència de temperatura entre dos materials provoca una diferència de potencial que acaba generant corrent elèctrica. Per demostrar-lo Perpètua ha creat un rellotge digital que funciona amb aquest sistema. De moment, encara no s'ha desenvolupat un xip que produïsca l'energia que consumeix un telèfon intel · ligent o una tablet, però tot arribarà.\nEsport que genera llum\nSoccket és una pilota de futbol que aprofita l'energia amb cada puntada, acumulant-la per a després aprofitar-la. Desenvolupat per graduats d'Harvard, la pilota porta en el seu interior un pèndol que detecta els canvis produïts per la pilota quan aquesta es mou, generant una xicoteta font d'energia que s'emmagatzema en una bateria que també es troba en el seu interior. Soccket pesa una mica més que una pilota de futbol convencional i està ple d'escuma, per la qual cosa no es desinfla. Juntament amb la pilota s'ha desenvolupat una llum LED que es connecta a aquest després del joc. Segons els seus creadors, trenta minuts de joc es tradueixen en tres hores de llum però també es pot aprofitar per carregar dispositius electrònics per usb.\nIn Step Nano Power: l'energia que només el temps pot esgotar\nEl cos humà produeix energia al llarg de tota la seua vida. Aquesta és l'única forma d'explicar els complexos processos que es desenvolupen en el nostre cos. Perquè no usar tota aqueixa energia per a donar vida a dispositius electrònics? Amb un gest tan simple com caminar, ja estem produint energia mecànica. Ara, una empresa ha desenvolupat un petit aparell que arreplega aqueixa energia, que normalment es manifesta en forma de calor, la captura i la transforma en una nova font d'energia, aquesta vegada elèctrica, i que pot ser usada per a alimentar petits aparells sense fils.\nEl dispositiu In Step Nano Power pot generar fins a 20 watts gràcies a un una bosseta que es col·loca dins del calçat. Aquesta borsa aquesta farcida d'un fluid que propicia la interacció de milers de microgotes amb un substrat nanoestructurat innovador. Les microgotes són capaces de captar la calor humana que produïm en caminar i transformar-ho en energia.\nEcobutton, un petit clic per a un gran canvi\nCom el seu propi nom indica, Ecobutton és un botó ecològic però més que una nova forma de generar energia, com els anteriors, és un sistema d'estalvi. Ecobutton és un dispositiu que es connecta via USB a l'ordinador i que fa que quan ho prems el teu equip es pose en manera ecomode. Segons els seus creadors, en aquest estat l'ordinador manté la mateixa potència nominal que quan està apagat. Després, n'hi ha prou amb prémer una tecla perquè l'ordinador torne al mateix estat en el qual es va quedar.\nCom recompensa addicional, cada vegada que l'ordinador es posa en ecomode el sofware d'Ecobutton registra quantes unitats de carboni, energia i diners has estalviat usant el dispositiu. Per descomptat, l'estalvi depèn del tipus d'ordinador (sobretaula o portàtil), de les polzades de la pantalla i del seu ús. Per açò, l'empresa que ho ha desenvolupat ha realitzat diferents models per a ús domèstic, professional i grans empreses.\nMés en aquesta categoria: « Una ciutat il·luminada per algues?\tOceans radioactius »


PresenTxadció Txad 2010\nNo us perdeu el vídeo d'Enxartxad !!! Magnífic i entranyable !!!\nSortida d'inici de curs de l'Espai Ignasià\nEl 18 de setemb re l’Espai Ignasià va començar el curs amb una sortida lúdica a Vilafranca del Penedès. Vam compartir l’Eucaristia del Casal i la convivència va continuar fins diumenge amb joc s, passejades per les vinyes i una barbacoa de cloenda. Aquest curs l'Espa i Ignasi à s'h a proposat continuar aprofundint en la búsqueda dels seus pilars. Amb aquest objectiu la majoria dels seus membres començaran exercicis espirituals a la vida ordinaria per a coneixer millor i treballar l'espiritualitat ignasiana. S'afegeix aquest curs un nou grup a l'Espai Ignasià amb la qual cosa ja són 5 els grups que el formen, en total més de 40 joves amb edats que van dels 23 als 29 anys.\nEl CIM ha començat les seves activitats\nEl dissabte 2 d’octubre, els del CIM vam començar les nostres aventures al Casal Loiola! A les 5 de la tarda, la capella gran ja començava a omplir-se de monitors i nens i nenes (amb algunes incorporacions que són molt benvingudes!). Aquest any presentem una campanya ben singular: un recorregut per les dècades del segle XX. Es veu que dos joves científics, en la seva recerca de l’elixir de la vida eterna, van cometre un error a un dels seus experiments i van acabar viatjant enrere en el temps, fins als inicis del segle XX. Nosaltres volem ajudar-los a tornar al seu temps, experimentant amb ells les vivències que han marcat el món en les darreres dècade s. Al llarg del curs reviurem moments com el naixement del televisor, el descobriment de Plutó, la caiguda del mur de Berlín, els Jocs Olímpics de Barcelona... Després de la retrobada, vam acabar la sessió amb un vídeo amb les fotos dels campaments d’aquest estiu passat i un gran berenar.\nLoiola Express Octubre 2010\nJa tenim aquí el Loiola Express d'Octubre amb informació actualitzada de tot el que passa al Casal. Aquest mes amb les millors propostes per començar el curs i una entrevista molt interessant. No deixis de llegir-lo! Consulta'l fent clic aquí: Loiola Express Octubre 2010\nFem arribar la notícia dels companys de la comunitat de Sant Eigidi a Barcelona: Barcelona, 3-5 d'octubre de 2010 TROBADA INTERNACIONAL DE PREGÀRIA PER LA PAU Conviure en un temps de crisi Família dels pobles Família de Déu Del 3 al 5 d'octubre tindrà lloc a Barcelona (Espanya), la Trobada Internacional per la Pau, organitzat per la Comunitat de Sant'Egidio i l'Arquebisbat de Barcelona. Els líders de les grans religions, persones del món de la cultura i la societat civil de tot el món es trobaran durant tres dies en diàleg i pregària. Per a més informació i seguir l'esdeveniment http://paz.santegidio.org\nEncara ets a temps !!!\nEncara ets a temps !!! La informació completa d'activitats, cursos, conferències, etc. d'aquest primer trimestre la pots mirar clicant a sobre de tríptic trimestral . Trobaràs moltes activitats a fer interessants, t'enriquirà, et trobaràs amb els amics, aprendràs, disfrutaràs. Apunta't al Casal !! T'estem esperant !!


RodaMots - el violí d’Ingres\nel violí d’Ingres\nDimarts, 5 de juliol del 2011 / 2747\nHobby, passatemps o afició que té algú, en al·lusió al pintor francès Jean-Auguste-Dominique Ingres (1780-1867), que a més de pintar era aficionat a tocar el violí.\nPer a Mercè Rodoreda, la pintura fou un violí d’Ingres; s’hi va dedicar intermitentment al llarg de la seva vida.\nEtimologia de violí\nDe l’italià violino, mateix significat, derivat de viola, d’origen incert, probablement de l’occità viula (i viola), derivat de viular, ‘tocar un instrument de corda i també de vent’, de caràcter onomatopeic.\nFaulkner era, certament, un home reservat, car no li plaïa gaire de parlar d’ell mateix ni de la seva obra. «Per què em parlen de literatura?, preguntà al crític Michel Droit. I afegí: «Em prenen per un home de lletres, i no sóc sinó un agricultor. De tant en tant escric, és veritat. Per relaxar-me: és el meu hobby, el meu violí d’Ingres. I també resulta que publico, però només perquè tinc un agent literari que ve a arreplegar els fulls emplenats que s’arrosseguen…».\nJoan Triadú, Llegir com viure (Barcelona: Fontanella, 1963)\nEl jove Espriu estava destinat a ser notari o a exercir la carrera d’advocat, tot i que no semblava pas tenir, ni per una cosa ni per l’altra, una curiositat excessiva. Hom creia, en fi, que seria un professional amb violí d’Ingres i que dedicaria les tardes dels diumenges plujosos a escriure papers —o una cosa així.\nJosep Pla, «Salvador Espriu», dins Homenots, quarta sèrie (Barcelona: Destino, 1975), pàg. 210\nL’escreix / Carles Soldevila i el violí d’Ingres\nThe J. Paul Getty Museum: Man Ray, «Le violon d’Ingres»\n«Joan Triadú, el crític, el mestre, el savi»\nla pèrfida Albiópassar el Rubicó


Setmanari digital de Vilassar de Dalt | Setmanari digital n.307\nPle extraordinari del mes de juny 2019\nEl Consell Comarcal del Maresme ha signat conveni amb 17 municipis, entre els quals hi ha Vilassar, per controlar els espais públics que poden ser un focus de cria de mosquit. Aquests espais s'han començat a tractar amb un larvicida. Paral·lelament, el Consell Comarcal fa una crida a la població perquè no baixi la guàrdia i mantingui secs els recipients i objectes on se sol acumular aigua i es converteixen en punt de cria.\nS'obre la votació popular pel Cartell de la Festa Major dels Sants Genís\nUn cop tancat el període de recepció de propostes, aquest divendres s'obre la votació popular per escollir el cartell de la propera Festa Major dels Sants Genís. Podeu votar fins al 28 de juny.\nVisita guiada i gratuïta per les exposicions del Revela't\nEl festival Revela't convida als vilassarencs i vilassarenques a fer una visitia guiada i gratuïta per les diferents exposicions. La cita serà aquest divendres 14 de juny a les 19.30 h des de la fàbrica de Cal Garbat.\nS'inicia el dispositiu d'informació i vigilància contra incendis forestals\nVilassar de Dalt és un dels 269 ajuntaments que col·laboren en el dispositiu d'informació i vigilancia contra incendis forestals de la Diputació de Bartcelona que comença avui i s'allargarà fins al 30 d'agost.\nDiumenge va tancar el primer cap de setmana del festival Revela´T que ha tornat a situar Vilassar de Dalt en el punt de mira de fotògrafs, seguidors i aficionats de la fotografia química.\nFesta d´estiu del Casal de la Gent Gran de can Rafart\nCloenda del Festival Revela'T 2019\nData: Dimecres, 19 de juny de 2019\nFesta Estiu Jove VdD\nPresentació del llibre 'El principi de tot'\nXerrada de Joan Tardà


El Gremi d'Editors de Catalunya preveu tancar el 2018 amb un augment del 2% de les vendes de llibres en el cinquè any de creixements consecutius, ha informat el president del gremi, Patrici Tixis, en roda de premsa per fer balanç del sector.\n16 de novembre: Dia de les Llibreries. Aquestes són les nostres recomanacions literàries\nA l'espera del tancament definitiu de les xifres a final d'any, Tixis ha celebrat un augment del 4% de les vendes el mes d'octubre, en relació al mateix mes de l'any anterior en què les vendes van caure un 10% en un context de baixada del consum cultural per la situació política.\n"Esperem veure aquest creixement global del 2%, tot i que per al llibre de text no serà un bon any", ha observat Tixis, que ha confiat que el llibre tornarà a tenir un paper protagonista en Nadal, i ha xifrat en 485 milions la facturació de 2017.\nAbans de la celebració de la 33 Nit de l'Edició vespre d'aquest dilluns al Teatre Goya, Tixis ha reivindicat un pacte d'Estat per situar la lectura en un espai "estratègic" en un moment d'auge de les pantalles i del sector audiovisual, a més d'un creixement de la pirateria en un 12% el 2017.\nTixis ha apostat per fer front a la competència cultural i "recuperar minuts per a la lectura" als quals es destinen una mitjana d'entre 23 i 24 minuts diaris, enfront de les tres hores diàries de pantalles.\nSegons el líder dels editors, "el llibre en paper segueix sent el principal motor d'activitat del sector editorial, ja que suposa prop del 95% de les vendes mentre que el digital representa el 5% restant".\nI si en algún moment comencen a llegir-los, seria fantastic\nescrit per Martín 11/des/18 13:23 h.