Pelis apocalíptiques, música a Instagram i cultura 2.0 - ESCI-UPF News\nSembla mentida, però ja hem aconseguit superar la primera setmana de confinament i d’exàmens. I això té recompensa: des d’aquesta matinada, hem entrat oficialment a la primavera (tot i que haurem de veure florir els arbres des del balcó). Des del primer dia de quarantena han sorgit mil i una alternatives a diaris, revistes i xarxes socials sobre com passar el temps a casa. Potser fins i tot massa. Per no saturar-vos, us hem seleccionat algunes de les activitats (d’interior) més interessants:\nPel·lícules i sèries. Les pantalles ja eren les millors amigues de l’home del segle XXI abans del confinament, però aquests dies de reclusió s’han tornat encara més indispensables. Ja sigui pel teletreball, per seguir les notícies sobre la Covid-19, o per distreure’ns, ens passem el dia enganxats a la TV i a l’ordinador. Així doncs, us donem algunes idees perquè les hores d’aïllament se us facin més suportables.\nLa primera és el catàleg de més de 2.000 pel·lícules de la xarxa de biblioteques que podeu trobar a eBiblio.cat: només us cal el carnet de biblioteques i triar la pel·lícula que més us agradi. Tindreu 72h per veure-la i disposeu de 8 pel·lícules gratis per usuari (si no esteu confinats sols, en podeu veure més!). A més de pel·lícules, també hi trobareu eBooks per a tots els gustos.\nD’altra banda us deixem una llista de pel·lícules i sèries molt adequades per a aquests dies de quarantena. Virus letals que es propaguen per tot el planeta i posen en risc la vida de milers de persones. Us sona la història? Doncs això també és el què trobareu a Contagio, 12 monos i Soy leyenda. I què passa quan els virus s’estenen i maten molta gent? Correcte: apareixen els zombies. Així doncs, també podeu optar per mirar Zombieland o Resident Evil. I si el què us agraden són les catàstrofes en general, teniu La carretera, El día de mañana, La guerra de los mundos o Independence Day.\nPel que fa a sèries sobre catàstrofes, zombies i futurs distòpics us recomanem Chernobyl, The Last Man on Earth, The Walking Dead, Mr. Robot i Black Mirror.\nConcerts. Pot haver-hi alguna cosa més còmode que assistir a un festival amb el pijama posat? El confinament ha fet possible que puguem escoltar els directes dels nostres grups preferits des del sofà vestits amb les millors gales: la roba d’estar per casa i unes sabatilles.\n#YoMeQuedoEnCasaFestival és una proposta que ha nascut a través d’Instragram i que permet connectar els artistes amb el seu públic a través d’emissions en directe. De moment tenen programats concerts des d’avui i fins diumenge, i els noms més destacats són Álvaro Soler, Marlon, Vanesa Martín, Ramon Mirabet, Guitarrica de la Fuente i Miki Núñez.\nEl CuarentenaFest, en canvi, us proposa concerts d’una hora (des de les 19h fins a les 22h) en streaming a Youtube cada dia fins al 27 de març. En aquest festival hi tenen cabuda grups del panorama indie de tot l’Estat i en els propers dies podreu escoltar artistes com Pavvla, The Crab Apples, El Petit de Ca l’Eril i Cariño.\nPer últim, el Festival Vida, que se celebra cada mes de juliol a Vilanova i la Geltrú, també s’ha passat als concerts d’Instagram. Vida at Home va arrencar ahir amb una actuació de Ferran Palau i els propers dies hi podreu veure Clara Peya, Núria Graham o The New Raemon.\nActivitats. Fa una setmana que (a menys que no sigueu dels afortunats que teniu gos per passejar) la màxima distància que recorrem és la que separa el llit del sofà, el sofà de la taula, i la taula del llit. I és evident que així no hi ha manera de cremar tot el que mengem. Però, per posar solució a aquest sedentarisme, han sorgit un munt d’iniciatives per activar-nos en els metres quadrats de què disposem: des de rutines de gimnàs, a exercicis de pilates o de ioga. I si sou dels que us agrada seguir un estil de vida d’allò més saludable, estigueu atents a ESCIUPFNews en els propers dies perquè arriben novetats…\nI l’últim que us proposem és l’oferta cultural 2.0. Amb sales d’exposicions i galeries tancades, són molts els museus que se les han enginyat per continuar difonent la cultura a través de les xarxes socials. Grans institucions com el Louvre, el British Museum, el MET o el Prado ofereixen tours virtuals perquè pugueu visitar les seves sales des de casa i sense haver de pagar entrada. A més, els Uffizi de Florència han engegat una campanya que porta per nom Uffizi Decameron per passar la quarantena envoltats d’art (tal com van fer els joves de la història de Boccaccio per combatre la pesta negra).\nA Barcelona també són molts els museus que han decidit apostar per la seva presència a internet i han programat activitats online per fer arribar l’oferta cultural a totes les cases. En aquest article trobareu una descripció detallada de tot el què s’està fent a la Ciutat Comtal.\nI per acabar, us deixem amb el missatge de Twitter de Max i Mel Brooks, guionistes de Hollywood, sobre tot allò que cal fer per evitar el contagi del coronavirus. Tornem la setmana que ve amb més propostes per passar el confinament!


Cabdet: la València irredempta? - Diari La Veu\nEscriba el número 879674\nCabdet: la València irredempta?\nCabdet, hui província d\_'Albacete, a la comunitat dita de Castella-La Manxa. En el passat fou vila valenciana i, encara hui, hi ha qui recorda el passat valencià.\nCabdet, hui inclosa a la província d’Albacete, a la regió espanyola del García-Page, la Cospe, el Bono i la Dulcinea del Toboso, en temps passats fou part del Regne dels valencians. Perduda la guerra de Successió, pels valencians (ja sabeu: quan el mal ve d’Almansa), la vila reial valenciana fou condemnada a ser castellana, annexionada a Villena. I vegeu, ironies del destí, hui, a l’Espanya de les autonomies, Cabdet continua a Castella, mentre que Villena la castellana forma part de la Comunitat o desficaci territorial on habiten els valencians.\nEp! Que ningú s’espante. Desficaci territorial que l’Espanya borbònica, la d’ara i la d’abans, mai no ha volgut esmenar. Hi ha un territori valencià històric, bastit des dels temps de Jaume I, i un territori resultat del trinxament en províncies espanyoles en 1833, 1836 i 1851. Ja n’he parlat. En 1844 resulta que un diputat per Alacant, natural de Villena, ben apadrinat a Madrid, on exercia de subsecretari de Governació, s’empescà que Villena (Villena la castellana!) havia de formar part de la província d’Alacant i —voilà!— Villena a Alacant. Ah! I de regal Saix, el poble de la consellera Ana Barceló Chico, una senyora que tot i la vàlua que hom li suposa —no li la negue— és incapaç de soltar una frase en valencià. Ostres! Arriben a alcaldes, a diputats, a consellers, xe autèntiques llumeneres!, però, ai llas!, és que mira que els costa parlar valencià. Xe, tu, que parlar valencià és més difícil que fer-ho en suahili, rus o esquimal! O això o és perquè ens prenen per babaus, als valencians i parlants de la bella llengua d’Ausiàs March, o encara pitjor, és perquè els la bufa la cultura i la llengua del poble que exhibeix el gentilici valencià.\nEn fi, i després ix el destarotat —per la tele!— que es queixa dels exàmens de C1 de la Junta Qualificadora sense pronunciar ni una en valencià. Potser es pensen que això del valencià en dues passadetes s’ho ventilen. Total, ja veieu, ara el que es porta, la moda lingüística, és l’anglès a espardenyades estil «relaxing cup of cafè con Leche in Plaza Mayor». I així, ja veieu, ensenyen anglès —obligat— d’eixe que faria enrojolar Shakespeare a Torrevella, Oriola, Saix, Villena o Requena, però —mecatxis!— el valencià, la llengua pròpia i genuïna dels valencians, és voluntari. Vegeu quin desficaci!\nHi havia un temps, però, en què els valencians eren —érem— d’una altra manera valorats. Vegeu! A València hi nasqueren reis, reis importants, i Xàtiva fou el bressol de dos papes, dos! Aleshores, vaja!, València lluïa orgullosa la seua «valenciana prosa», no contaminada per les parles carpetovetòniques. Fixeu-vos: si haguera sobreviscut el fill de Ferran II i Germana de Foix, Joan li deien, un altre gall potser haguera cantat. Atenció!: haguera estat l’hereu del pare a València i tots els estats de catalans i aragonesos. La medicina aleshores no estava tan avançada com hui i l’elevada mortalitat infantil afectava fins a les famílies més excelses. Tot plegat, finalment, obligà els valencians a compartir rei amb els castellans.\nDes de la guerra de 1296-1304, la de la conquesta del sud valencià per Jaume II, Cabdet s’incorporà a la Corona de catalans i aragonesos, inclosa en la nova governació, la que tenia per capital Oriola, del Regne de València. Villena també s’incorporà al Regne i Saix, però la llarga guerra dels Dos Peres (1356-1369) modificà per sempre la frontera meridional valenciana. Villena i Saix foren preses pels castellans, que ja no les abandonarien. D’aquí la castellanització d’aquesta àrea de l’Alt Vinalopó i d’aquí, doncs, cognoms com Domene (castellanització de Domènec) o la pervivència de llinatges com Barceló, Mataix, Verdú, etc. Jumella, també valenciana, fou conquerida pels castellans en 1357, que ja no l’abandonaren. La guerra dels Dos Peres convertí Villena i Saix en una falca castellana en territori valencià, tot deixant la valenciana Cabdet aïllada. Cabdet passà al patrimoni reial en 1422 i hagué de patir una altra guerra que enfrontà Castella i la Corona catalanoaragonesa en 1429-1430. Precisament el sud valencià fou teatre d’operacions d’aquell conflicte. Vaja!, que quede clar: valencians i castellans no es repartien besadetes llavors. La veritat és que els Garcia-Pages, els Bonos i les Cospedals quan més lluny millor; i ara —vegeu!— doncs també. Cabdet fou arrasada pels castellans en aquella guerra de 1429-1430 i assotada per la pesta, fins al punt que gairebé es despoblà.\nPer tal d’assegurar la defensa de Cabdet, sempre amenaçada pels castellans des de Villena, els estaments de les Corts valencianes pressionaren Ontinyent perquè adquirís la vila en 1446, amb la qual cosa Cabdet passà a formar part del terme d’Ontinyent fins que la capital de la Vall d’Albaida la restituí al patrimoni reial en 1470. Villena, castellanitzada, s’havia convertit en un nucli expansiu que amenaçava les viles valencianes amb les quals limitava, sobretot Cabdet: «tots dies los castellans se farten d’ocupar los termes d’aquella». I en la defensa de Cabdet s’implicà el cap i casal valencià. Els jurats de València, en 1502, enviaren una carta al rei Ferran II en què justificaven el seu intervencionisme per ser València «mare e pus principal de tot lo Regne e sempre és estada promptíssima en ajudar, afavorir e defensar les dites vostres viles d’Ontinyent e Cabdet ab pròpies despeses, perquè la vostra vila de Cabdet no fos separada, ans restàs dins lo vostre Regne de València, així com és estada de la conquesta del gloriós senyor rei don Jaume, d’immortal memòria, fins ací.»\nCabdet, tot i la precarietat de la seua situació geogràfica, era una vila valenciana. Segons escriu Gaspar Escolano al llibre novè de la Década primera de la historia de Valencia (1611), «es Capdete villa de quatrocientas casas de christianos viejos, fita a dezisiete leguas de Valencia, en una punta que haze el Reyno dentro de Castilla, y assí confina con Villena y Biar, y tiene por aldeas a Bugarra y Oliva, que agora elles y sus castillos están por el suelo». Quan esclatà la guerra de Successió, Cabdet tenia tres-cents habitants i era un nucli urbà sense muralles que la defensassen. L’inici de la guerra en territori valencià (1705) i els moviments de l’exèrcit borbònic del bisbe murcià Belluga l’obligaren a acatar el bàndol borbònic, al qual s’havia adherit Villena. Precisament és Villena la que comminà Cabdet a reconèixer el rei Felip. Cabdet ho féu i fins i tot s’obligà a pagar la manutenció de l’exèrcit borbònic per l’equivalent als tres-cents veïns de la vila i a reclutar un contingent de huitanta homes per a incorporar a les tropes de Belluga.\nBelluga, en març de 1706, envià quatre-cents homes a trencar el setge maulet de la Font de la Figuera, que s’havia mantingut fidel a Felip de Borbó. No reeixiren i giraren cura tot aturant-se a Cabdet, on romangueren quatre dies alimentats pels cabdetans. Vaja! D’antuvi, no hi ha cap escena d’heroisme austriacista ni cap indici de parcialitat favorable al rumb polític que havia pres el Regne. Ara bé: al bàndol «botifler» també militava la veïna Biar, no només la castellana Villena. Fins i tot podem albirar certa propensió al bàndol borbònic de les elits de la vila, les quals en fugiren tan bon punt s’assabentaren de la proximitat de tropes britàniques amb les quals marxaven les milícies —miquelets— d’Ontinyent. Efectivament, només saber que s’acostava a Cabdet un fort contingent britànic, uns tres milers d’homes, reforçat per cent-cinquanta miquelets ontinyentins, marxaren de la vila el capellà Escuder, el prevere Jacint Gallur i el seu germà Antoni, Josep Díaz, Antoni Sánchez, Ambròs Vinader, Ignasi Llença, Francesc Rei, Bartomeu Roís Quiles i altres. L’endemà, 6 de juliol de 1706, els austriacistes entraren a Cabdet. Què succeí? La vila ara acatà Carles III, rei dels valencians. Aquest —recordem-ho— sí que jurà els Furs.\nCabdet, si la visiteu, era una població reduïda al teixit urbà format pels carrers Estret, Mare de Déu de Gràcia fins a la llotja, les Jornetes i Sacrament. Els britànics marxaren i hi restaren els ontinyentins comandats per Gregori Fita. Entre els cabdetans que secundaren la causa de Carles III hi eren Joan Vinader, Lluís Golf, Gaspar Domingo Cervià, Lluís Amorós, Josep Benet i Vicent Conejero. Els borbònics del cardenal Belluga, reforçats pels contingents del duc de Berwick, iniciaren el contraatac contra les posicions austriacistes en setembre de 1706. Vet ací que l’11 d’octubre prengueren Oriola, que saquejaren brutalment, i el 21 Elx. Prèviament, una companyia de cent homes del regiment de dragons borbònic de l’irlandès Daniel O’Mahony escometé Cabdet amb l’ajut de tres-cents veïns armats de Villena. Val a dir-ho, atacaren quan aconseguiren superioritat numèrica. Els assaltants s’emboscaren a les proximitats de Cabdet per la nit, de tal manera que a trenc d’alba assaltaren sense pietat els cabdetans que eixien de la població per a treballar les seues propietats. En sentir els trets, un sergent dels miquelets eixí a veure què passava i fou mort. S’inicià l’atac i l’estira i arronsa, entre trets d’uns i altres, s’allargà durant tot el matí. A migjorn, el rector de l’església de Santa Caterina eixí a parlamentar. Els assaltants demanaren que Cabdet reconeguera Felip de Borbó rei. Finalment, els cabdetans hi accediren. Poc era el nombre de milicians ontinyentins que restaven a la població. Les portes de Cabdet s’obriren als invasors, però aquests, incomplint el pacte, saquejaren la població i cremaren els documents del consell de la vila a dretcient. Villena, finalment, perquè era Villena la que hi havia darrere dels dragons d’O’Mahony, conquerí Cabdet.\nA Cabdet romangué una guarnició borbònica, que cometé tota mena d’excessos, fins a agost de 1708, tot i que al seu terme pernoctà l’exèrcit austriacista que s’enfrontà a Almansa al del duc de Berwick. La guerra, com és ben sabut, la perderen els austriacistes, i Villena aprofità l’avinentesa per a demanar al rei vencedor que convertís Cabdet en la seua aldea. El 14 de setembre de 1407, per reial cèdula datada a Madrid, Felip V decretava que «la dicha villa de Caudete y sus vecinos, desde ahora en adelante, queda, como lo mando, reducida a la jurisdicción de la Ciudad de Villena para que sea su aldea, y como tal esté sujeta a ella, sin que por la dicha villa ni sus vecinos se contravenga a esta mi resolución en manera alguna.»\nCom parlaven els cabdetans? Ara no, però en el passat pels seus carrers ressonà la llengua d’Ausiàs March. Quan deixà de parlar valencià? Al Libro del sobreacequiero de la villa de Caudete (1738) llegim: «por cuanto los capítulos y ordenanzas que se establecieron en ella para el régimen y buen gobierno de dichas aguas en el año mil quinientos cuarenta y ocho se hallan poco intel·ligibles por estar en lengua valenciana [...] Y respecto de estar escritos en lengua valenciana, la que no corre ni se practica en esta dicha villa, mandó así mismo que, para su buena inteligencia y observancia se traduzcan de la lengua valenciana, en que están escritos, en castellano». Qui diu això és Jacinto Conejero, «alcalde de aguas». El «sobresequier» (sobreacequiero) era un càrrec valencià, amb atribucions que diferien de les del seu homòleg castellà «alcalde de aguas». Aleshores, després de l’ínterim villener, s’havia esborrat tota petja foral valenciana i sembla, a més a més, que la llengua dels valencians ja «no corre ni se practica». La frase, de debò, em recorda la de Carles Ros al pròleg del seu Tractat d’adages i refranys valencians (1736): «la llengua valenciana, hui en dia, ni s’estima ni usa». Més aïna hi havia qui no volia que no correguera ni s’usara. L’ocupació villenera sotragà per sempre la identitat, històrica i lingüística, de Cabdet, fins al punt d’atacar els mateixos símbols de pertinença al Regne, que foren esborrats de tot arreu, tot començant per la crema de documents públics. El segle XVIII fou un temps difícil per a tota llengua diferent a la castellana a la monarquia dels Borbons, i més encara en un territori annexionat a Castella. Destruït el Regne de València, era debades tornar-hi. La fidelitat lingüística es ressentí pertot, oimés al sud fronterer amb Castella, d’aquí la castellanització progressiva del Baix Segura i del Vinalopó Mitjà.\nLa divisió provincial de 1833 agregà Cabdet a la província d’Albacete, partit judicial d’Almansa. Si Villena i Saix, castellanes, havien estat incloses a la província d’Alacant, Cabdet també ho intentà, en 1861, però fou debades. En 1927, el Sindicato Católico Agrícola de Cabdet elevà una instància a l’ajuntament cabdetà perquè gestionara la possible incorporació de la població a la província meridional valenciana, però ara, els edils votaren majoritàriament en contra. La raó: no volien pertànyer a la mateixa província que Villena. Altrament, en 1951 Cabdet passà a formar part de la diòcesi d’Albacete. La reivindicació de tornar algun dia a formar part de València no ha mort, encara que ha estat força reprimida de 1976 ençà, moment que, amb l’inici de la Transició a la mort de Franco, ressorgiren els anhels valencianistes.\nMalauradament, la Transició acabà ofegant tota mena de vindicació d’un país avingut amb la seua història. El pacte UCD-PSOE que donà lloc a l’Estatut valencià acabà amb les aspiracions d’una autonomia respectuosa amb la identitat valenciana. El garbuix de la confusió s’ensenyorí de la política valenciana, incapaç, des de la lleialtat a l’Espanya neoborbònica, de trobar solucions per a l’encaix valencià, sense que això no signifique la desaparició progressiva de la identitat cultural i lingüística. El català continua en recessió i —vatua!— encara hi ha qui no ho veu. A Cabdet, en aquells anys d’esperances i frustracions, hi hagué qui tornà a insistir en la vella reivindicació de tornar al Regne. Ara bé: poble lingüísticament castellà, que la realitat mana, s’equivocaren de porta i anaren a cercar l’ajut a la València espanyolista sollada de blau, la dels caragirats. Òbviament, fracassaren. Altrament, el pas de la província d’Albacete a la regió dita de Castella-La Manxa acabà per ensorrar tota mena d’aspiració a recuperar la valencianitat perduda. La comunitat dels Bonos, García-Pages, Cospes i companyia ha fet tot el possible per esborrar qualsevol petja de la valencianitat del passat.\nCabdet: València irredempta? Històricament, indiscutiblement, Cabdet fou valenciana i, és més, als carrers de Cabdet ressonà la llengua dels valencians fins que, avatars de la història, s’esllanguí. Ara, però, pel que llegim en algunes proclames que vindiquen el vell anhel de ser valencians, prescindeixen de l’afecció a l’idioma que els fou furtat. Bé, vegeu ací el dilema dels cabdetans: si la llengua dels valencians «no corre ni se practica», difícilment podrà reeixir la vella afecció que uní els cabdetans a la resta de valencians.\nEscriba el número 372203


El consell d'Endesa recomana no acudir a l'opa d'E.ON a l'espera que se'n millori el preu\nEl consell d'administració d'Endesa ha recomanat per unanimitat no acudir a l'oferta pública de compra d'E.ON, formulada actualment al preu de 25,405 euros per acció. E.ON s'ha compromès en l'informe remès dijous a la Comissió Nacional del Mercat de Valors a augmentar el preu d'oferta fins a, com a mínim, 35 euros per acció. El consell d'administració de l'elèctrica espanyola ha fet arribar a la CNMV un altre informe en què fa constar que no s'ha pronunciat sobre la millora del preu anunciada i que només ho farà quan arribi la fase de millora en sobre tancat o en cas que Gas Natural retiri la seva oferta.\n21/11/2006 - 16.47 Actualitzat 21/11/2006 - 17.19\nPer arribar a aquesta fase de millora és necessari que el procés d'opes quedi desbloquejat, la qual cosa passa per l'aixecament de les mesures cautelars imposades pel Tribunal Suprem i pel jutjat mercantil número 3 de Madrid.\nL'informe considera positiu que l'oferta d'E.ON "es formuli íntegrament en efectiu", a diferència de l'opa de Gas Natural, i que el preu per acció sigui superior al de la gasista.\nEl consell d'Endesa també valora la intenció del grup alemany de mantenir el projecte industrial de la companyia, en particular el seu pla d'inversions i la seva plantilla, així com el seu propòsit d'impulsar el desenvolupament del mercat espanyol del gas i l'electricitat, tal com recull la documentació enviada a la CNMV.\nL'elèctrica ha comptat amb l'opinió dels seus assessors financers: Citigroup, Deutsche Bank, JP Morgan, Lehman Brothers i Merrill Lynch. Tots ells han rebutjat l'opa a un preu de 25,405 euros per títol.


Els responsables d'À Punt han explicat aquest divendres als membres del Consell Assessor de Presidència de la Confederació Empresarial de la Comunitat Valenciana (CEV) el seu projecte comunicatiu i empresarial, a més de traslladar-los la vocació de servici públic de l'ens i el seu compromís per una informació "veraç, plural i pròxima" per a vertebrar la Comunitat Valenciana.\nÀ Punt explica el seu projecte als empresaris valencians i destaca la seua vocació de servici públic À PUNT MÉDIA - Archivo\nLa delegació ha sigut rebuda pel president del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació (CVMC), Enrique Soriano, i per la directora general d'À Punt Mèdia, Empar Marco, detalla l'ens en un comunicat.\nEn la trobada, Marco ha detallat el model dels nous mitjans públics valencians davant una àmplia representació dels empresaris valencians, encapçalada pel president de la CEV, Salvador Navarro.\nTambé ha exposat la vocació de servici públic de l'ens, tant davant el consum tradicional com del digital de continguts, el compromís per a oferir una informació "veraç, plural i pròxima" i la voluntat de vertebrar la Comunitat Valenciana.\nDurant la visita, a la qual també ha assistit l'equip directiu d'À Punt, la directora general ha defès així el paper que tenen els mitjans públics com a motor del sector audiovisual, amb la generació de 2.000 llocs de treball.\nMarco també ha ressaltat que un dels objectius de la nova radiotelevisió valenciana és donar cobertura informativa a les reivindicacions dels empresaris valencians en temes com l'infrafinançament, el Corredor Mediterrani o la visibilitat d'empreses valencianes i els seus productes.\nEls integrants del Consell Assessor de Presidència de la patronal autonòmica han visitat les instal·lacions d'À Punt: la nova redacció, els estudis de ràdio i els platós de televisió.


Podem busca unir totes les forces a l’esquerra del PSOE | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nEl partit emergent pretén ampliar les seves aliances més enllà d'Esquerra Unida\nMadrid 2 MAI 2016 - 09:02\tCEST\nPodem ha engegat la segona part de l'operació que va llançar per a les eleccions generals del passat 20-D: llavors va aconseguir aliances amb altres formacions a tres comunitats (Catalunya, Galícia i Comunitat Valenciana) que li van permetre aconseguir bons resultats. Ara, el partit emergent busca ampliar aquests acords no només a IU sinó a tot un seguit de forces a l'esquerra del PSOE amb bona projecció territorial. La formació explora conjuminar partits com els nacionalistes de MÉS, amb els quals podria ser primera força a les Balears.\nPablo Iglesias, a la manifestació del Primer de Maig a Puertollano (Ciudad Real). Claudio Álvarez\nLes negociacions entre Podem i Esquerra Unida per pactar una coalició electoral que concorri a les urnes el 26 de juny han avançat durant tot el cap de setmana amb la feina dels secretaris d'Organització. Van bé, segons el parer del d'IU, Adolfo Barrena, qui manté converses amb el seu homòleg de Podem, Pablo Echenique, perquè “tot el que és seguir parlant significa que hi ha voluntat d'acordar”, assegura Barrena a EL PAÍS.\nLes dues formacions, que dirimeixen una complexa entesa sobre les llistes, el repartiment econòmic o el nom de la coalició, han trobat sintonia en el propòsit de fer créixer l'aliança amb més forces, encara que això compliqui encara més el puzle de les candidatures.\nEntre les formacions a les quals Podem busca sumar al seu pacte amb IU es troba la nacionalista MÉS, a les Balears, amb els qui podria convertir-se en primera força en aquesta comunitat, o la Chunta Aragonesista a l'Aragó, soci habitual d'IU, entre d'altres. A les Balears, el secretari general de Podem, Alberto Jarabo, s'ha posat en contacte ja amb MÉS, EU (la marca regional d'IU) i els animalistes de PACMA amb l'objectiu de conjuminar voluntats i convertir-se en la llista més votada. “Ha arribat el moment de pintar aquestes illes de canvi, i això passa perquè Podem, com a força transformadora, obri un espai de diàleg amb aquestes forces”, ha declarat el dirigent territorial. El passat 20-D, Podem es va quedar a les Balears a només 29.000 vots del PP. Juntament amb els 33.931 sufragis que va obtenir MÉS i els 11.434 d'EU, l'eventual coalició podria arrabassar al PP la victòria.\nProva que el partit emergent explora ampliar al màxim les seves aliances és que ha contactat també a escala estatal amb els animalistes de PACMA, la formació amb més suport a les urnes que es va quedar sense representació parlamentària les passades eleccions, amb la no gens menyspreable xifra de 219.191 vots. Aquest partit ha avançat ja, no obstant això, que rebutja aliar-se perquè Podem no demana la prohibició de les corrides de toros. Pablo Iglesias ja va integrar a les seves llistes el 20-D els verds d'Equo, que repetiran.\n“Treballarem per unir més companys i companyes”, va dir ahir Iglesias a la localitat castellanomanxega de Puertollano, on es va desplaçar per celebrar el Primer de Maig. “La paraula sorpasso ens agrada si significa superar el PP. El nostre objectiu és governar”, va incidir el líder de Podem.\nEl negociador d'IU amb Podem explica l'objectiu: “Treballem per ser capaços d'arribar al 26-J amb una proposta que sigui el més unitària possible, que no uniforme”. “És lògic que intentem sumar el màxim possible de forces”, sosté Adolfo Barrena, que aclareix que el propòsit del que està negociant amb Podem és “una coalició d'àmbit estatal amb voluntat de sumar tots els actors des de l'esquerra”.\nAra bé, una de les raons per la qual es va frustrar l'aliança amb IU abans de les generals va ser la identificació amb un front d'esquerres, del qual Podem fuig. L'objectiu declarat de Podem consistia —i consisteix— a conformar una candidatura d'“unitat popular” a escala nacional, igual que va intentar fer a Catalunya, a la Comunitat Valenciana i a Galícia, on va conjuminar no solament les formacions polítiques alternatives al PSOE sinó també les marees i la plataforma municipalista Barcelona en Comú. Es tracta de seduir tots els votants de l'espectre polític de l'esquerra que no s'identifiquen estrictament amb Podem.\nAquest projecte més ampli d'“unitat popular” fa, a més, que sectors més incòmodes amb la idea de la coalició amb IU, com el que encapçala Íñigo Errejón, puguin defensar el seu full de ruta de transversalitat. És a dir, la direcció de Podem no vol només captar els vots d'aquestes forces sinó demostrar que el seu projecte polític va més enllà del de l'esquerra tradicional.


Necessiteu canviar la mida d’una imatge a Paint 3D? A continuació s’explica com fer-ho - Com\nNecessiteu canviar la mida d’una imatge a Paint 3D? A continuació s’explica com fer-ho\nNeed Resize An Image Paint 3d\nSi us heu preguntat com canviar la mida d’una imatge a Paint 3D, heu fet clic a l’enllaç de la dreta. Tant si necessiteu una imatge de mida específica per al lloc web, la signatura de correu electrònic o el fons de pantalla del vostre ordinador, és molt important poder canviar la mida de la imatge.\nTot i que no hauríem de jutjar un llibre per la seva portada, tenir imatges nítides al vostre projecte tindrà un aspecte molt millor que les fotos modificades amb les vores mostrades.\nTenint en compte això, independentment de l’entorn en què vulgueu utilitzar la vostra imatge, sempre es recomana presentar un aspecte professional i net.\nel controlador no és vàlid Windows 10\nPer aquest motiu, a l’article How to d’avui parlarem de la millor manera de canviar la mida de qualsevol imatge dins de Paint 3D. Seguiu llegint per esbrinar com fer-ho.\ncodi d'error: -118 vapor\nVoleu canviar la mida d’una imatge a Paint 3D? Seguiu aquest mètode\nFeu clic amb el botó dret a la imatge que voleu canviar la mida -> feu clic Editeu amb Paint 3D des del menú.\nFeu clic a Tela opció des de la part superior de la pantalla.\nAssegureu-vos que l'opció Canvieu la mida de la imatge amb un llenç es comprova dins de la barra lateral (si no podeu veure aquesta opció, simplement premeu la tecla M. al teclat per activar-lo)\nSota Canvieu la mida del llenç -> assegureu-vos que el fitxer Relació d'aspecte de bloqueig l'opció està marcada.\nAssegureu-vos de seleccionar Píxels sota la Canvieu la mida del llenç menú.\nSeleccioneu la mida adequada modificant l'alçada i l'amplada.\nFeu clic a menú botó: seleccioneu Desa.\nPuc utilitzar Paint 3D per convertir imatges a blanc i negre? Aquí teniu la resposta\nEn aquest article sobre instruccions, hem explorat la manera més ràpida de canviar la mida d’una imatge a Paint 3D. Aquest mètode senzill i directe us permetrà modificar la mida de la imatge per adaptar-la a la mida desitjada.\nPodeu canviar la mida de les imatges per utilitzar-les a l’art, al vostre escriptori o per a la presentació de PowerPoint en què hàgiu estat treballant.\nGoogle Docs cerca i substitueix la mida de la lletra\nSi heu trobat útil aquesta guia, feu-nos-ho saber mitjançant la secció de comentaris que es troba a sota d’aquest article.\naquesta versió de Chrome ja no és compatible. actualitzeu-lo al navegador compatible. acomiadar\ncom despixelar un vídeo\nalgú altre fa servir aquest ordinador\nl'estat de decadència no es llançarà


Quefir de coco: què és i per què n’hauries de beure més | ets el que menges\nQuefir de coco: què és i per què n’hauries de beure més\nLa paraula "quefir" prové del vocable turc "keyif" que significa ‘sentir-se bé’ o ‘agradable sensació’. El més conegut és el quefir de llet, similar a un iogurt bevible, i també es fa quefir d'aigua, però el que no és massa conegut és el quefir de coco.\nInici › Reportatges 28 de setembre 2015 | Actualitzat el 13 de febrer 2019 Altres\nQuè és el quefir de coco?\nEl quefir de coco és una beguda fermentada feta d’aigua de coco fresca, o envasada crua, sense haver estat escalfada. Als beneficis que ja coneixem del quefir de llet tradicional, se li sumen els de l’aigua de coco fresca, rica en electròlits hidratants i altres vitamines i sals minerals beneficioses.\nEl que és màgic del quefir de coco és que el procés de fermentació transforma el sucre contingut a l’aigua de coco en bacteris làctics (probiòtics).\nHeus aquí algunes de les raons per les quals hauries de consumir quefir d’aigua de coco de manera regular:\nEl quefir d’aigua de coco fresca conté minerals vitals que hidraten el cos en el terreny cel·lular, com el potassi, el sodi, els clorurs, el calci i el magnesi.\nS’ha constatat mitjançant diverses investigacions que l’aigua de coco fresca és estèril, la qual cosa significa que la podem afegir al torrent sanguini sense causar cap dany. Hi ha fins i tot històries de soldats ferits durant la guerra del Vietnam a qui se’ls va fer transfusions de plasma d’emergència amb aigua de coco, i això és possible perquè el perfil mineral trobat a l’aigua de coco és molt similar al del plasma humà. Tot això fa de l’aigua de coco un aliment increïble per a una hidratació òptima.\nÉs bo per als ronyons\nEls alts nivells de potassi a l’aigua de coco fresca la fan efectiva per al tractament de càlculs renals. Els càlculs renals són tan sols un símptoma del funcionament inadequat dels ronyons. Per funcionar adequadament, els ronyons necessiten potassi.\nEls ronyons fan anar els fluids al cos, per tant, són un factor determinant pel que fa a mantenir-nos ben hidratats. La hidratació adequada de l’organisme té a veure amb gairebé totes les seves funcions fisiològiques. Per exemple, la diarrea és sovint el resultat de la deshidratació i d’una mala funció renal.\nS’ha vist que l’aigua de coco millora quadres de diarrea en nens en nodrir els ronyons i hidratar adequadament el cos.\nS’ha observat que l’aigua de coco pot ser efectiva en la prevenció d’atacs cardíacs i en el manteniment d’una tensió sanguínia saludable.\nEt protegeix de bacteris nocius\nHi ha més de set soques diferents de bacteris beneficiosos i llevat en el quefir de coco (si utilitzes un ferment base). Aquests bacteris beneficiosos i el llevat equilibren els bacteris del cos, i impedeixen el desenvolupament excessiu de patògens, bacteris dolents i llevats oportunistes.\nRedueix l’ansietat per menjar\nEl sabor lleugerament àcid, els minerals hidratants i els bacteris probiòtics del quefir de coco el converteixen en un gran remei per a les ànsies de menjar, en particular, les ànsies de dolç.\nTambé hi ha investigacions sobre la connexió entre el desequilibri de la flora intestinal i la dependència de l’alcohol. Amb una desintoxicació adequada i reparació de l’equilibri intestinal, els subjectes d’aquests estudis van ser capaços de superar una dependència alcohòlica.\nAixò suggereix que un intestí poblat per bacteris beneficiosos pot inhibir certes ànsies. El consum de quefir de coco és una forma d’aportar a l’intestí una gran quantitat de probiòtics que desintoxiquen i curen.\nCómo abrir un coco verde fresco para extraer agua de coco.\nCómo hacer tu propio kéfir de agua de coco fresca.\nL'ABC Crema de nyàmeres amb avellanes\nReportatges Si no menjo cereals, d’on trec els carbohidrats?\nRecepta de la Montse Vallory Crema de xirivia amb ametlla i gingebre\nRecepta de la Montse Vallory Xirivies rosses amb cúrcuma\nEmbaràs Setmana 20: Sal sí, sucre no!\nReceptes Rosques d’espinacs i tofu\nRestaurants La Nena, el bar més sa de tots


Picanya i Panazol renoven l'agermanament - Notícies - Ajuntament de Picanya\nEl 8 de juliol a Picanya i el 25 d'octubre a Panazol (França), l'any 1992, les dues poblacions van signar un protocol d'agermanament que va ser el punt de partida de més de 20 anys d'intercanvis, trobades, viatges, treball... en el que les dues poblacions han sabut compartir i aprendre una de l'altra.\nAhir, 11 de juliol de 2012, dia de la Festa Gran i vint anys després de la primera signatura, l'Alcalde de Panazol Jean-Paul Duret i l'Alcalde de Picanya Josep Almenar van signar la prolongació de l'acord d'agermanament.\nEn les intervencions de totsdos alcaldes es va resaltar la necessitat de continuar apostant per Europa i, molt especialment per l'Europa dels pobles i les persones, així com la voluntat dels dos pobles de mantindre els actuals llaços d'amistat i treball comú que s'han de reforçar i enfortir.\nTant Jean-Paul Duret com Josep Almenar van voler destacar el treball fonamental de les persones que des de cadascuna de les dues poblacions s'han esforçat per mantindre viu i actiu l'agermanament durant aquests primers vint anys i van tindre un record molt especial per a l'Alcalde de Panazol durant molts anys senyor Bernard Delage.\nEl tradicional intercanvi de regals, en el que Picanya regalà a Panazol una dolçaina i el poble francés ens va regalar una important col·lecció de llibre i materials en francés per a l'espai francòfon de la nostra Biblioteca Municipal, va tancar aquest acte en el que Picanya i Panazol renoven el seu agermanament.\nAl mes d'octubre està previst que una delegació de Picanya (i els veïns i veïnes interessats) viatjaran a Panazol i allà, es tornarà a singar l'acord d'agermanament.\nprotocol_agermanament_2012.pdf (70 KB)


He perdut les claus: Construïx-te una pissarra digital o un Tablet PC o una tableta digitalitzadora gegant de forma casolana\nPer Tàfol Nebot el 21.1.08\njsalelle ha dit...\nSóc Joan Salelles, alguna vegada ens hem comunicat sobre qüestions TIC i ens hem vist a alguna mani en defensa de l'àrea de Tecnologia.\nHe vist el teu bloc i he vist l'article sobre la "WII-PDI".\nJo ho he fet al meu centre i vaig fer un curs sobre això al CEFIRE.\nAl Moodle del meu IES concretament ací tens instruccions i vídeos sobre la construcció i configuració però sobre Ubuntu GNU/Linux i a més del "mode PDI" també per utilitzar el Wiimote per controlar el punter del ratolí.\nFes un cop d'ull i a vore que et sembla, ho vaig publicar a la llista de l'APTCV, no va arribar?\nDir-te que el Moodle el tinc allotjat a un servidor propi al IES que l'apague a les 23:30 i ara per l'estiu alguna vegada l'apague abans, per a que no es "constipe", amb el que m'ha costat de muntar i sense tindre hores de coordinació TIC!!\n9 de juliol de 2009 a les 11:34


Impacte ambiental del Centre Direccional\nAquest és un resum dels impactes ambientals inclosos en el document oficial del planejament urbanístic - 2004\nAquest resum està basat en l’”Estudi d’Impacte Ambiental” que forma part del document, oficial i públic, anomenat “Modificació del pla parcial del Centre Direccional”, elaborat per l’administració l’any 2004.\nAquest document descriu 48 impactes ambientals. Alguns d’ells estan catalogats com a SEVERS i/o IRREVERSIBLES, i es reconeix que ho seran malgrat s’apliquin les mesures pal·liatives recomanades en el propi document. Veieu-ne alguns exemples:\nImpacte sobre la vegetació\nSerà un impacte SEVER i en molts casos IRREVERSIBLE per pèrdua de biomassa vegetal. Es perden: camps de conreu (paper bàsic per al medi natural), vegetació de marges (rica en ecosistemes i biodiversitat) i vegetació de ribera (desapareixen cursos d’aigua o es modifiquen). La compactació del sòl, l’asfalt i el formigó, la poca infiltració de l’aigua, l’augment de contaminants, l’increment de risc d’incendis.., són algunes de les causes d’aquest greu impacte.\nImpacte sobre les aigües subterrànies\nHi ha dos aqüifers a la zona i es veuran afectats pel canvi d’ús del sòl. Seran malmesos per les excavacions i fragmentats pels fonaments dels edificis. La impermeabilització de les terres, per la compactació i l’asfalt, impediran la filtració de l’aigua de pluja a l’hora que aquesta anirà més contaminada per l’augment de contaminants en suspensió a l’aire. A més no hem d’oblidar que els abocadors antics i clausurats que hi ha a la zona s’assenten en un altre aqüifer.\nImpacte sobre la qualitat de l’aire\nHi haurà una notable disminució de la qualitat de l’aire per l’increment de les fons de combustió: la mobilitat, les calefaccions, els aires condicionats..., i per l’augment del consum energètic.\nEstà considerat un impacte SEVER el causat pels gasos tòxics que emeten, ja actualment, els abocadors ja clausurats que hi ha a la zona.\nImpacte sobre el clima\nPel que fa al microclima, s’afirma que a Cerdanyola hi haurà un augment de les temperatures causat per: la pèrdua de massa vegetal, l'acumulació de la calor al formigó, l'augment de les fonts de calor (la mobilitat, el consum energètic,....), la disminució de la circulació de l’aire per la trama urbana, etc. Pel que fa al macroclima, Cerdanyola augmentarà la seva contribució a l’escalfament global del planeta amb un increment de 80.000 tones anuals de gasos d’efecte hivernacle.Aquest és un impacte SEVER per l’increment de la mobilitat i l’augment de les necessitats energètiques. Segons l’ “Estudi d’Impacte Ambiental” aquest serà un impacte SEVER malgrat que s’apliquin mesures en transport públic i en eficiència energètica.\nImpacte sobre la fauna\nSerà SEVER i en molts casos IRREVERSIBLE, sobretot a causa de la destrucció dels seus hàbitats. Actualment hi ha (abans de l’inici de les obres):\n19 espècies de mamífers: dues protegides per la Directiva Europea d’Habitats i dues en perill d’extinció en aquesta zona (mustela i fagina).\n102 espècies d’ocells: 74 d’interès especial, 2 catalogades com a Vulnerables (antesala d’estar en perill d’extinció), i 18 protegits per la Directiva Europea d’Hàbitats.\n9 espècies d’amfibis (molt afectats actualment per la mala qualitat de les aigües dels torrents): 6 d’interès especial i 5 protegits per la Directiva Europea d’Hàbitats.\n15 espècies de rèptils (molt afectats actualment per la mala qualitat de les aigües dels torrents): 11 d’interès especial i 3 protegits per la Directiva Europea d’Hàbitats.\nImpacte sobre torrents i rieres\nEls canvis que hi haurà a la conca de la Riera de Sant Cugat seran d’impacte SEVER i IRREVERSIBLE. Afectarà un total de 6 cursos d’aigua. Augmentarà la contaminació de les aigües per l’assentament urbà. S’hauran de fer importants obres d’enginyeria i arquitectura per tal d’evitar l’erosió i les grans crescudes del cabal de la riera de Sant Cugat o riera Major, pel ràpid i perillós lliscament de l’aigua de pluja sobre la zona urbana impermeable per l’asfalt i el formigó. Aquest fet pren més rellevància actualment perquè, a causa de l’escalfament global del planeta, les pluges són escasses i més intenses.\nA més, s’incrementarà notablement el consum d’aigua del municipi, tant per l’augment de població com pel rec de les zones verdes urbanes (on ara hi ha conreus de secà).\nConclusió L’Associació Cerdanyola Via Verda considera que pretendre “urbanitzar de forma sostenible” a la Plana del Castell és, com a mínim, una incongruència intel·lectual (sinó una fal·làcia). L’Associació considera que si l’Ajuntament i la Generalitat volen aplicar criteris de sostenibilitat a la Plana del Castell les accions a emprendre són evitar el pla urbanístic previst, protegir jurídicament l’espai agrícola, sanejar els abocador que hi ha i evitar-ne de nous, regular les activitats econòmiques de la zona, recuperar la salut de les rieres i difondre els valors d’aquest espai. L’Associació considera que l’edificació sostenible pot tenir lloc en els espais disponibles dins la trama urbana actual i aplicant-la a la rehabilitació d’edificis.\n[Associació Cerdanyola Via Verda] [El centre direccional]


L'arròs molt bó, però millor la companyia\nEl dia va sortir assolellat i lluminós i ens apropava a la nova primavera que ja trucava a la porta. Era el diumenge, 18 de març, i a dos quarts de dotze del matí a la porta del Club Valldaura ja hi havien cotxes aparcats en doble fila, esperant l'arribada de les famílies que encara no havien arribat. Els més petits corrien per la vorera, saludant als seus amics de les altres famílies.\nComprovat que hi estàvem tots, Edu, que s'havia d'avançar per portar begudes per refredar, ens va repassar la ruta des d'Igualada fins a Castelladral. Per assegurar el viatge, els més prudents van decidir seguir el cotxe de qui coneixia el camí. Pel contrari, tres cotxes van decidir fer el viatge pel seu compte, amb la tranquil·litat de que el seus respectius aparells de GPS els portarien sans i estalvis fins al punt de trobada, a l'església parroquial de la vila del Bages on havíem quedat. Finalment, algunes famílies havien manifestat que anirien directament.\nVan pujar als cotxes, i van muntar la caravana que es va dirigir a la nova carretera de Manresa, i en un tres i no res ja havien arribat a la capital del Bages. Desprès, Súria i la pujada a Castelladrall. Total, cinquanta minuts.\nJa a l'aparcament, vàrem trobar a la Marga, que ens esperava a la porta del local on assajaven les caramelles. Allí van arribar alguna de les famílies que anaven directament. Però no n'hi havia ni rastre dels tres cotxes que van preferir no anar amb la resta. Edu i Toni també estaven a punt, desprès d'haver deixar les begudes a La Rovira, agafant el punt de fred necessari.\nMentre esperaven l'hora fixada per l'inici de la Santa Missa, vam tenir ocasió de anar saludant als membres de les altres famílies. Els petits ja corrien per tot arreu. Encara que el sol ens escalfava de valent, una forta brisa feia que el dia no fos perfecte. El vent es notava especialment per la ubicació del nucli de Castelladral, a dalt de la muntanya. Les vistes són impresionants, i es poden veure les quatre comarques.\nCom que s'apropava ja la una del migdia, vam anar pujant fins la porta de l'església. I ni rastre dels tres cotxes. I en un dels viatjava el mossèn, i no ens va quedar més remei que començar a preocupar-nos. Trucàvem als seus mòbils, però la cobertura no era bona, ni per nosaltres ni per ells. Finalment, els van localitzar i van confirmar la nostra preocupació: les noves tecnologies les havien jugat una mala passada, i com que els seus aparells de GPS els volien portar a on ells no volien anar, van haver de fer marxa enrere i desfer un bon tram del camí fet. Finalment, a la una en punt, van aparèixer els dos primer cotxes, amb el mossèn Xavier en un d'ells. El programa previst podia continuar endavant.\nI així va estar. El mossèn celebrà la Missa amb la petita església plena a vesar. Els viatgers del tercer cotxe es van incorporar amb la celebració ja iniciada. Desprès van comentar que portaven no un aparell, sinó dos aparells de GPS i que cada aparell els indicava una ruta diferent. El resultat, alguns quilòmetres recorreguts inútilment, i bastant temps perdut.\nFinalitzada la celebració, van decidir fer el trajecte que hi ha entre l'església i la masia de La Rovira a peu, en un agradable passeig, aprofitant que el temps acompanyava, a pesar de la incòmoda brisa. Quan vam arribar a la masia, el Toni i el seu pare ja tenien les paelles en marxa. Perquè finalment van decidir fer dos de paelles. Una pels més menuts, amb pollastre i salsixes, i l'altra, pels grans, bastant més completa.\nDesprès de parar els taules, vam treure el vermut que cada família havia portat, i els petits de seguida es van llançar sobre les patates fregides i les olives. Un cop a punt l'arrós, es va repartir i vam poder assaborir-ho. Estava boníssim!. Prova d'això, que van estar moltes les persones que es van apropar a les grosses paelles per repetir.\nLes converses amb els més propers de la taula es van continuar amb les postres que havíem portat cada família. I els continus viatges d'alguns nens i nenes a recollir galletes ens van fer somriure a tots. I aquests viatges eren obligats ja que els menuts es van escampar per tot arreu quan van acabar de dinar el seu plat d'arròs. I mira que tenien lloc per escampar-se, ja que La Rovira, a més de bonica, és gran.\nDesprès de recollir les taules i acomiadar-nos van iniciar la tornada, desprès de passar un entranyable dia en companyia d'altres famílies del Club Valldaura. Aquí us deixem algunes fotografies de la jornada. Llàstima que no fessin la de tot el grup!\nI ara, a preparar la propera.


Tot sobre GPS i equips - Geofumadas\nTot sobre GPS i equips\nAquesta pàgina és un resum aproximat dels temes inclosos en aquest web de GPS i Equips. No conté les últimes actualitzacions.\nGPS Mobile Mapper, Promark i altres\nMobile Mapper 10, primera impressió\nProvant el Promark3 ... només fotos\nOn comprar un GPS\nTractament de dades amb programari CAD / SIG\nCadastre municipal, que mètode convé\nAjustar dades basant-se un aixecament més precís\nGPS en equips mòbils\nGPS de la mida d'un clauer i telèfons tot terreny\nAltres articles que esmenten GPS i equips\n3 revistes, 10 novetats geofumadas d'Agost\nLa mateixa història, ara amb GPS\n13 Replies to "Tot sobre GPS i equips"\nEntenc la teva situació, quan la topografia és molt accidentada efectivament ocorre aquesta situació tan incòmoda, dius que és un rectangle i que vas col·locar 1 CORS en cada vèrtex, caldria analitzar algunes altres característiques del terreny per poder donar una opinió, però et donaré el meu punt de vista a veure si en alguna cosa ajuda, una sola CORS en el lloc més alt i en un punt mitjà va poder haver estat suficient, ja que 20 km és una distància curta per a un equip GNSS, i afegir les repetidores estratègicament en els llocs més alts tractant de cobrir les zones on no hi ha cobertura. Per aprofitar el que ja tens, seria bo saber si per casualitat comptes amb Internet mòbil en algunes zones, potser es pugui implementar una combinació NTRIP + RÀDIO. Qualsevol cosa et deixo el meu correu, info@acnovo.com\nPregunta al fòrum\ntinc una àrea aproximada de 30000 hectàrees formant un rectangle de 20000 mi 15000 m per costat, en els vèrtexs tinc ERP NET R9 Trimble (ERP, Estació de rastreig Permanent) i en li mig 1 ERP, la topografia interior del rectangle és accidentada (bastants turons), aquesta condició fa que es perdi el senyal GPS per a treballs en RTK amb rover R10 Trimble, s'ha pensat col·locar ràdio repetidores de senyal GPS. la consulta és quina és la millor connexió per poder fer aixecaments en RTK, connexió de ràdios en sèrie o en paral·lel.\nJose Sales diu:\nHola! He tractat de posar una imatge de fons georeferenciada en el col·lector del GPS Topcon GR5 i no la puc visualitzar. Que he de fer?\nhola a tots, tinc un gps Ashtech 120 es m'a quedat enganxat amb la pantalla d'Espectra a l'inici hi ha alguna forma de resetearlo o d'arreglar\nHola Nois necessito saber com puc fer o alguna solució per a aquest petit gran problema.\nTinc un GPSMAP 62 SC. vaig fer un relevamiento amb punts i fotos d'uns ponts i vies de ferrocarril i ara no puc baixar les fotos ni res, com puc fer o que programa usar per això, les fotos tenen coordenades tampoc surten per poder portar-lo al google EART si és que es pot espere m'ajudin moltes gràcies.\nGuillermo Correa Arias diu:\nEm podrien enviar un catálago.\nHola Diego, no conec prou el EPOCH com per donar-te un consell.\nFaust, revisa la data del teu equip i de l'equip. No hauria de donar-te problemes. Quina versió de programari utilitzeu?\nFausto Noies diu:\nnecessito saber que està passant amb el programari Mstar de potsproceso de Magellan Promark X que a la data no i pogut fer-ho em dóna error en les dates de l'almanac qui fa servir actualment aquest programari perquè em pogués explicar que està passant necessito ajuda.\nDiego Rivera diu:\nVoldria tenir una opinió sobre el GPS L1 EPOCH 10 per a aixecament topogràfics de bona precisió i la seva comparació amb el Mobile Mapper 10. gràcies\nSón molt bons equips, amb el desavantatge que no sempre trobes suport per quan pateixes mal. Depèn de la ciutat on vius, però en general a Llatinoamèrica tenen un menor posicionament respecte a Sokkia, Leica i Topcon\nhola estimats, sóc d'Argentina i volia saber que opinió els mereix les marques Stonex i south per a estacions totals. Aquí no són molt conegudes, de manera que voldria saber, si les han provat, que resultats els va donar ... és interessant comptar amb l'opinió d'algú que ja tingui experiència treballant amb aquestes marques.


Jordània, dia 3: de la mar Morta a Petra passant per la Petita Petra (30 de desembre de 2017) (X)\n· La realitat dels àngels (malaika): la paraula àrab per dir àngel (malak) significa 'missatger', així com els mots equivalents en hebreu(malakh) i en grec (angelos). Segons l'Alcorà, els àngels no tenen lliure albir i adoren Déu amb una obediència total. Tenen la missió de "comunicar les revelacions de Déu, glorificar Déu, enregistrar les accions de cada persona i acompanyar la seva ànima en el moment de la mort". Es creu que poden intercedir en favor de l'ésser humà i és permès adreçar-los pregàries.\n· La legitimitat de les sagrades escriptures (kutub): d'acord amb la doctrina islàmica, hi ha hagut diverses Escriptures revelades al llarg de la història, de les quals les més conegudes són l'Alcorà revelat a Muhàmmad, la Torà (At-Tawrat) revelada a Moisès, el Llibre dels Salms (Az-Zabur) revelat a David i l'Evangeli (Al-Injil) revelat a Jesús. Si bé totes han estat veritables revelacions divines, per als musulmans l'Alcorà és l'únic llibre en què el contingut roman intacte, mentre que el dels altres texts hauria estat alterat.\nDieu: creiem en Déu i en el que se'ns va revelar, en el que va revelar a Abraham, a Ismael, Isaac, Jacob i a les dotze tribus, i el que va revelar a Moisès, Jesús i als profetes. No discriminem entre ells, i ens sotmetem a Ell.\n— Alcorà, sura 2:36\n· Els profetes com a veritables missatgers de Déu (nabí): l'Alcorà afirma que Déu va enviar missatgers (profetes) en diferents èpoques per explicar a cada comunitat que cal seguir les seves lleis; afirma que cadascun va ser veraç i just, obeint els designis de Déu, i cap no va canviar o alterar el seu missatge. Especifica que tots van ser éssers humans, creacions de Déu sense qualitats divines, però que se'ls va permetre realitzar miracles (el miracle de Muhàmmad va ser relatar l'Alcorà). Els texts expliquen que Adam va inaugurar aquesta funció profètica i que va ser clausurada per Muhàmmad, qualificat de "segell de la profecia". S'esmenten més de 20 profetes, entre els quals Abraham (Ibrahim), David (Dàwud), Isaac (Ishaq), Ismael (Ismaïl), Jacob (Yaqub), Joan Baptista (Yahya), Jetró (Xuayb), Job (Ayyub), Jonàs (Yunus), Josep (Yússuf), Lot (Lut), Moisès (Mussa), Noè (Nuh), Salomó (Sulayman), Zacaries (Zakariyà) i Jesús (Issa) (a qui es nega, no obstant, la seva qualitat de "fill de Déu").\n· L'existència d'un Judici Final (qiyama): els musulmans creuen en el "dia de la Resurrecció", Yawm al-Qiyama (o Yawm ad-Din, "dia del Judici" o as-saa, "L'Última Hora") i en tota una sèrie d'esdeveniments escatològics associats. Aquell dia els humans ressuscitaran de la mort en carn i ossos i veuran Déu, el qual els jutjarà sense intermediaris; segons els seus actes en vida, aniran al paradís (jannà) o a l'infern (jahannama); els profetes podran intercedir davant Déu en els casos dubtosos. Certs d'aquests detalls i d'altres són descrits en l'Alcorà, però molts provenen de la tradició i de les interpretacions dels experts en llei islàmica (ulemes). Per això, alguns aspectes permeten diverses visions i són causa de controvèrsies teològiques, com el temps que passaran els condemnats a l'infern o l'afirmació que es ressuscitarà literalment en carn i ossos. Fins i tot, corrents místics interpreten els plaers del paradís com a símbol de l'obtenció d'una consciència extàtica de Déu.\n· La predestinació (qàdar): segons la creença islàmica en la predestinació, Déu coneix i controla completament tots els esdeveniments del món; tot el que passa, sigui bo o dolent, ha estat escrit per endavant i no pot succeir res que no estigui permès per Déu. Malgrat això, segons els teòlegs musulmans, l'ésser humà té el lliure albir pel fet de poder de triar entre el bé i el mal i és, per tant, responsable dels seus actes. Segons la tradició islàmica, tot el que ha estat decretat per Déu es troba escrit en una Taula Preservada(Al-Lawh al-Mahfuz).\nEn l'islam, la visió de la societat és teocràtica, en el sentit en què l'objectiu dels musulmans és seguir "la llei de Déu a la Terra". Per als creients, totes les esferes de la vida (espiritual, ritual, personal, familiar, política o econòmica) formen una unitat indivisible. Així apareix el concepte de "llei islàmica", la xaria, per ajudar a definir quins comportaments estan d'acord amb la llei divina i quins no. La xaria es basa en les dues fonts documentals musulmanes, l'Alcorà (considerat com la paraula de Déu) i la sunna (l'exemple del profeta), i quan no troba una resposta prou clara en els textos, utilitza diferents mètodes d'interpretació, constituint així una jurisprudència religiosa (fiqh). Això implica que molts costums i regles d'aquesta religió procedeixen de la tradició i la interpretació, i no pas directament de l'Alcorà, per la qual cosa algunes són discutides pels erudits i certes n'han variat amb el pas del temps.\nL'Alcorà (Al-Quran, 'lectura en veu alta', 'recitació', 'predicació') és el llibre sagrat de l'islam. Per als musulmans, conté textualment la paraula de Déu i és considerat com a etern i miraculosament inimitable (ijaz). En la teologia musulmana, l'autoritat de l'Alcorà ho domina tot. Es tracta igualment del primer llibre escrit en àrab i l'estil que utilitza, proper a la poesia, va marcar profundament el desenvolupament de la literatura en aquesta llengua.\nA causa d'això, en els actes religiosos islàmics, es fa servir exclusivament l'àrab: es considera que quan l'Alcorà es tradueix es perd part del missatge que conté; a més, només pot ser copiat en escriptura cal·ligràfica. També es considera que cal escoltar-lo, per la qual cosa, quan es llegeix, s'ha de fer en veu alta. Existeixen set sistemes canònics de lectura de l'Alcorà.\nMuhàmmad va transmetre oralment les revelacions que rebia i els auditors les van transcriure en fulles de palmera, trossos de cuir o ossos. A la mort del profeta, l'any 632, es van començar a reunir els textos fins a quedar fixats, durant el califat d'Uthman ibn Affan (644-655), amb la forma que avui presenten: 114 capítols (sures), cadascun dividit en versicles (ayat).\nTradició del profeta\nL'Alcorà proposa moltes normes de comportament per als fidels; no obstant això, hi ha molts altres aspectes no especificats, tant religiosos com seculars. Per a trobar respostes, l'islam cerca en els hadits, uns texts que recullen les dites i accions de Muhàmmad, transmesos pels seus contemporanis (els "companys del profeta" o sahaba), i que són considerats com a exemples a seguir per als musulmans. El conjunt dels hadits i les seves interpretacions han constituït la sunna, és a dir, "la tradició del profeta".\nEls hadits han estat compendiats en diversos reculls, classificats segons la seva credibilitat, i els més importants són el Recull de Bukharí i el Recull de Múslim.\n(La fotografia és del camí cap a la petita Petra)


La FCP impartirà una activitat extraescolar arreu del territori per la categoria juvenil federada. – FCP\nPublicado el 9 de marzo de 2022 9 de marzo de 2022 por seekstars\nLa FCP impartirà una activitat extraescolar arreu del territori per la categoria juvenil federada.\nL’Àrea de Formació de la Federació Catalana de Petanca (FCP), en el marc del seu àmbit d’actuació del desenvolupament esportiu, posa en marxa el ‘Curs Inicial’. Amb classes teòriques i pràctiques de l’esport de la petanca, en horari extraescolar i adreçades al col·lectiu de joves amb llicència federativa.\nEs durà a terme en les instal·lacions esportives de diferents clubs membres de la FCP. Aquesta col·laboració respon a la voluntat de donar visualització a entitats esportives que treballen per aquesta categoria. I també a la necessitat d’establir sinergies amb el teixit social del territori.\nLes accions formatives programades serviran per crear un vincle entre la institució i el col·lectiu destinatari. I tenen com a objectiu donar suport i ajudar a millorar en tots els aspectes del joc, així com promocionar l’activitat física en aquesta franja d’edat.\nSiguiente entradaSiguiente Classsificacions del Campionat de Catalunya Individual


Enterrats al Camp Nou - Catalonia Image\nby cataloniaimage · Published 20 de gener de 2014 · Updated 5 d'agost de 2017\nEl club obre, gràcies a l’acord amb una empresa de Terrassa, 500 urnes per deixar les cendres dels morts al cementiri de Les Corts\nLa Torre | Actualitzat el 17/01/2014 a les 13:08h\nImatge del futur Espai Memorial al Camp Nou Foto: FC Barcelona\nAquest gener, el FC Barcelona posa en marxa l’Espai Memorial amb un columbari provisional amb capacitat per a prop de 500 urnes i il•lustrat amb imatges representatives del Club, i que està instal•lat al cementiri de Les Corts. El projecte ha estat presentat aquest divendres en un acte presidit per Josep Ramon Vidal-Abarca, directiu responsable d’Instal•lacions i Seguretat, i amb la participació de Santi Bach, Conseller Delegat de l’empresa Giem Sports de Terrassa.\nAquest és el primer pas al projecte d’Espai Memorial definitiu que s’ubicarà en un futur al mateix Camp Nou. Vidal-Abarca ha manifestat que el projecte es posa en marxa per “respondre a una demanda històrica de socis i aficionats de que les seves despulles descansin a l’Estadi“, encara que en aquesta primera fase, en un lloc “provisional”. “És una voluntat de molts socis que hem captat i això ens ha portat a trobar una solució”, ha afegit. Segons Santi Bach, l’Espai Memorial del FC Barcelona pretén ser “un vincle per sempre amb el Club, un homenatge perquè qui ho desitgi pugui estar lligat tota la vida al Club”. Serà, doncs, un lloc on recordar d’una manera diferent als que ens han deixat i retrobar-nos amb ells a través d’una passió compartida.\nIndependentment del futur projecte d’Espai Memorial definitiu al Camp Nou, el servei ja es pot contractar gràcies a la instal•lació d’aquest columbari provisional situat a l’esmentat Cementiri de Les Corts. La imatge seleccionada per a aquest pas temporal consisteix en un fons amb l’himne i l’escut del Club. Tot i que la contractació del servei i que se’n comenci a fer ús avui, el període de concessió no començarà a córrer fins que les cendres siguin traslladades definitivament al Camp Nou. L’adjudicació dels columbaris a l’Espai Memorial es realitzarà respectant el rigorós ordre d’adquisició de la concessió. Primer pas abans de l’Espai Memorial definitiu\nLa segona part d’aquest gran projecte serà el columbari que el Club posarà a disposició dels socis i aficionats al mateix Camp Nou. Segons Santi Bach “es convertirà en el més gran del món ubicat en una instal•lació esportiva” i tindrà una capacitat per a unes 30.000 urnes. Els columbaris es desplegaran en grans murals fotoceràmics que, llosa a llosa, compondran imatges d’un alt valor sentimental per als barcelonistes. Darrere de cadascuna d’aquestes lloses, i amb absoluta discreció, descansarien les cendres dels membres de la família blaugrana. A més, l’Espai Memorial comptarà amb plaques commemoratives per a tots els socis o simpatitzants que, en vida, vulguin que el seu nom formi part de l’Estadi.\nAls telèfons d’atenció al client de l’Espai Memorial: 902 151 025 / 93 785 10 45Al web de l’Espai Memorial: www.emfcbarcelona.catA qualsevol punt de venda oficial iUNIK STORE i altres punts autoritzats:\nGiem Sports és l’empresa encarregada de la posada en marxa i de la gestió de l’Espai Memorial del FC Barcelona. Aquesta empresa catalana és pionera en la creació d’aquest tipus d’instal•lacions en l’àmbit mundial i actualment ja gestiona els Espais Memorials de l’Atlètic de Madrid, el RCD Espanyol i el Real Betis, així com el del Circuit de Catalunya.\nTags: Barcelonacamp noucataloniaCatalunyadifunts\nNext story El Dakar s’omple d’estelades\nPrevious story Delta de l’Ebre\nQui és la Neus Català?


Estatuts | Federación de Folklore\nLa constitució de la present Federació i l’establiment de la seua organització i funcionament, es produeix des del respecte al marc de la Constitució, de la Llei Orgànica que regula el dret d’associació i del Conjunt de l’Ordenament Jurídic, amb ple respecte al pluralisme i estricte respecte del funcionament democràtic de les entitats que la integren.\nLa condició de membre d’aquesta Federació, tal com vénen a reconèixer les entitats que la constitueixen, no pot suposar en cap cas motive de favor, avantatge o discriminació, basant-se en l’exercici del present dret associatiu en la igualtat de les associacions que s’integren en ella, previ el compliment dels requisits que s’exigisquen per a açò, i explicant sempre amb l’acord exprés dels seus òrgans competents.\nLa Federació de Folklore de la Comunitat Valenciana es constitueix per temps indefinit.\nCAPÍTOL II: DENOMINACIÓ, FINALITATS, DOMICILI I ÀMBIT\n– L’organització de cursos d’aquelles modalitats relacionades directament amb la música, dansa, cançons i altres tradicions de la Comunitat Valenciana.\n– L’organització de Festivals i concursos de diferents matèries relacionades directament amb la tradició musical valenciana, tals com a exposicions fotogràfiques, cartelleria, periodisme, interpretacions musicals, transcripcions, etc. etc.\n– L’organització de conferències, xarrades didàctiques i cursos de formació.\n– La promoció i difusió de festivals en diferents ciutats de la Comunitat Valenciana.\n– L’organització de Festivals de caràcter Autonòmic, Nacional i Internacional que contribuïsquen a la difusió de les arrels en general de la Comunitat Valenciana.\n– L’organització de cursos d’iniciació i perfeccionament de música, dansa, cançons i altres tradicions de la Comunitat Valenciana.\n– Sol·licitar ajudes públiques o privades, així com subscriure convenis públics o privats, destinats al manteniment d’aquesta Federació.\n– Canalitzar les sol·licituds d’ajudes públiques o privades dirigides a mantenir la labor de difusió cultural i docent de les entitats federades.\n– Obtenir mitjans de finançament per a les associacions en ella integrades, subscrivint els corresponents convenis de col·laboració amb Organismes Públics i amb empreses privades.\n– Desenvolupar activitats econòmiques de tot tipus encaminades a la realització de les seues finalitats o reunir recursos amb dita objectiva.\n– Adquirir i posseir béns de tota classe i per qualsevol títol, així com celebrar actes i contractes de tot gènere.\n– Exercitar tota classe d’accions administratives o judicials conforme a les Lleis o als presents Estatuts.\nLa Federació no podrà, en cap cas i en cap concepte, patrocinar la celebració de concursos i certàmens en què intervinga alguna de les associacions federades, abstenint-se d’establir qualsevol tipus de competència amb les mateixes, i només podent limitar la seua acció en tals casos a prestar un assessorament tècnic en aquests esdeveniments o manifestacions culturals sempre a requeriment dels particulars interessats o d’organismes oficials.\nLa Federació exercirà una constant labor de supervisió sobre la fidelitat i bellesa de les manifestacions artístiques de les societats federades, així com en l’honorabilitat de presentació de totes les actuacions de les mateixes, sense que açò puga implicar de cap manera intromissió en els assumptes interns de les societats. Així mateix gestionarà la possibilitat de tenir material divulgatiu, propaganda i transcripcions adequades per part dels seus federats així com de disposar de la seua pròpia editorial.\nL’àmbit territorial en el qual va a realitzar principalment les seues activitats el de la Comunitat Valenciana, sense perjudici d’una eventual i futura integració en organitzacions nacionals de l’Estat Español, o en alguna organització internacional que perseguisca idèntiques finalitats als propis per a intercanvi d’experiències, perfeccionament i progrés recíproc.\nCAPÍTOL III: PROCEDIMENT PER A l’ADMISSIÓ I, SI ESCAU, EXPULSIÓ DE LES SOCIETATS FEDERADA\nLa integració en la Federació és lliure i voluntària, sempre que s’ajuste al procediment contemplat en els presents Estatuts. Podran pertànyer a la Federació en condició de societats federades o membres de la Federació, aquelles associacions amb capacitat d’obrar que tinguen interès segons els seus Estatuts propis en el desenvolupament de les finalitats de la Federació\n– Certificat de l’Acta de l’òrgan suprem de govern de l’associació sol·licitant, aprovant la sol·licitud d’ingrés. Relació nominal dels components de l’òrgan de representació amb identificació del seu document nacional d’identitat i domicili a l’efecte de notificacions. Certificació del text dels Estatuts de la societat sol·licitant, acreditant la inscripció en el corresponent registre d’associacions.\n– Quantificació dels components dels seus grups musical, coral, de danses, de cant i d’alumnes de les respectives escoles de música, cors, dansa i cant.\n– Memòria explicativa de l’interès concurrent en la integració en a Federació.\nLa decisió desestimatòria de la integració com a associació federada, és susceptible de recurs davant l’Assemblea General de la Federació, que haurà de resoldre en un termini màxim de sis mesos. En l’Assemblea en què es tracte aquesta impugnació haurà de ser sentida una representació de l’associació sol·licitant.\nPer renúncia voluntària, formulada per escrit dirigit a la Presidència de la Federació, que només adquirirà plena efectivitat quan siga adonada i acceptada per l’Assemblea General. Per incompliment de les obligacions econòmiques consistent a deixar de satisfer quota periòdica, vesses o altres aportacions que conforme als presents Estatuts li corresponguen. Per incompliment de qualssevol altres obligacions derivades dels presents Estatuts, entre els quals poden incloure’s a títol merament enunciatiu el deixar de compartir les finalitats de la Federació segons les seues normes estatutàries o incomplir en el deure genèric de col·laborar en la consecució d’aquelles, incompliment que haurà de ser declarat expressament per la Junta Directiva i ratificat per l’Assemblea General prèvia audiència per termini de deu dies de l’entitat suposadament incomplidora.\nQualsevol que anara la causa de baixa o expulsió, la societat separada de la Federació, respondrà enfront de tercers i enfront de la pròpia Federació de quantes obligacions federals s’hagueren contret en el període de la seua permanència en la mateixa.\nCAPÍTOL IV: DRETS I DEURES DE LES SOCIETATS FEDERADES\nA impugnar els acords dels òrgans de la Federació que s’estimen contraris a la Llei o els presents Estatuts.\n– Satisfer puntualment les quotes, vesses i altres aportacions que es fixen.\n– Compartir les finalitats de la Federació i col·laborar per a la consecució de les mateixes.\n– Acatar i complir els acords validamente adoptats per l’Assemblea General i la Junta Directiva de la Federació.\n– Complir la resta de les obligacions que es deriven dels presents Estatuts i de qualsevol disposició legal.\nLa Federació no serà responsable dels actes unilaterals que realitze qualsevol associació federada, només responent dels acords i actes que realitzen els seus òrgans de govern i representació de conformitat amb els presents Estatuts.\nLes peticions ordinàries de les associacions federades es formalitzaran per escrit dirigit al President de la Federació, i si, segons el parer de l’entitat peticionària, la seua sol·licitud anara desatesa, podrà demanar la inclusió en l’Ordre del Dia de l’Assemblea General, la qual cosa farà per carta certificada dirigida a la Presidència de la Federació, amb almenys 30 dies d’anticipació a la celebració d’aquella.\nLa identificació dels membres de les associacions federades s’efectuarà a través d’un carnet expedit per la Federació, que identificarà aquella condició.\nLa Federació no podrà exigir de les seues societats membre (o associacions federades), col·laboracions que contravinguen els interessos de les mateixes ni podrà fomentar accions que afavorisquen a un grup d’entitats federades en perjudici o en detriment d’unes altres. Si per qualsevol causa fundada aquest perjudici no poguera evitar-se, s’establirà entre totes les associacions interessades un torn rotatiu que ho suporte.\nCAPÍTOL V: ÒRGANS DE GOVERN I REPRESENTACIÓ\nCAPÍTOL VI: DELS RECURSOS ECONÒMICS\nCAPÍTOL VII: DE LA DISSOLUCIÓ I LIQUIDACIÓ DE LA FEDERACIÓ


Igualada ha acollit les proves de natació i hoquei dels Special Olympics\nEl complex municipal de les Comes ha fet d’escenari d’aquesta competició esportiva on paricipen persones amb discapacitat intel·lectual.\nAquest diumenge a la capital de l’Anoia s’han celebrat dues proves d’esports adaptats. Per una banda; el Campionat de Catalunya d’hoquei, amb una setantena de participants; i per altra, el Campionat territorial de natació.\nSpecial Olympics Catalunya és una agrupació esportiva, que té com a principal objectiu el foment de la pràctica de l’esport i d’altres activitats de lleure, per part de les persones amb discapacitat intel·lectual, com una via de desenvolupament personal i d’integració social. La iniciativa ha servit per innaugurar noves modalitats de natació, com els 100m estils: papallona,esquena,braça i crol; que fins ara no s’havien adaptat. Diversos membres del govern igualadí han participant a l’entrega de medalles i distincions, al final de la competició.\nL'Igualada no aconsegueix remuntar i diu adéu a la CERS (4-4)\nToni Bou assoleix la 50a victòria d'indoor a Àustria


ERC guanyaria les eleccions i podria triar entre JxCat o PSC, segons una enquesta\nLa cambra no ha aprovat instar el Govern a reduir un 14% dels sous | Cedida\nÉs un sondeig elaborat pel Gabinet d'Estudis Socials i Opinió Pública (GEOP)\nper Adrià Morte Masfarné / ACN 06/12/2020 21:05h\nLes pròximes eleccions del 14 de febrer a la presidència de la Generalitat de Catalunya segueixen en peu malgrat l'horitzó de la pandèmia del coronavirus i els seus possibles efectes. Aquest diumenge, el 'Periódico' ha publicat els resultats d'una nova enquesta, elaborada pel Gabinet d'Estudis Socials i Opinió Pública (GEOP). En aquest nou sondeig, ERC obtindria 35-36 diputats i JxCat n'aconseguiria entre 30 i 31.\nPer arribar, doncs, a la majoria absoluta caldria que els republicans pactessin amb JxCat i la CUP, que en aquesta enquesta sumaria entre 6 i 7 escons atorgant, doncs, una suma que oscil·laria entre 71 i 74. Una altra fórmula seria la unió d'ERC amb PSC i Comuns, sumant entre 70 i 73 diputats. De fet, el document també revela que els socialistes podrien obtenir 27-28 escons, Cs cauria a 13-14 i VOX entraria al Parlament de Catalunya amb 4 o 5 diputats.\nPel que fa als comuns, la formació podria obtenir entre 8 i 9 escons i el PP en sumaria entre 8 i 9. El PDeCAT, encapçalat per l'exconsellera Àngels Chacón, no entraria al Parlament per poques dècimes. D'aquesta manera, els republicans guanyarien les eleccions millorant les xifres dels darrers comicis del 2017.\nTambé pujarien les formacions del PSC, la CUP i els populars. Ciutadans es convertiria en el partit que més escons perd, mentre que Junts per Catalunya no aconseguiria mantenir el seu lideratge per situar-se per sota d'ERC com a segona força més votada.\nLaura Borràs, la cap de llista amb una millor puntuació\nL'enquesta també compta amb un sondeig de la puntuació que obtindria cada cap de llista del 0 al 10. Laura Borràs (JxCat) és la més ben puntuada amb un 5,2; només una mica per sobre de Pere Aragonès (ERC) posicionat amb un 5,1. Els segueix de ben a prop Carles Riera (CUP) amb un 5; Jéssica Albiach (CatECP) amb un 4,7; Miquel Iceta (PSC) amb un 4,5 i Àngels Chacón (PDeCat) amb un 4,4. Les pitjors puntuacions són per Alejandro Fernández (PP), Ignacio Garriga (VOX) i Carlos Carrizosa (Cs) que no superen el 3.\nL'exigència d'ERC al govern espanyol amb els presos: la paciència no és «infinita»\nCasado ataca Sánchez: «Enemic de la Constitució»\nEleccions CUP PSC PDeCAT Comuns Parlament de Catalunya ERC JxCat VOX


L'Informatiu - "La Biblioteca Josep Jardí mira el seu entorn i respon a les necessitats que detecta"\nVa aterrar a la Biblioteca Josep Jardí el 21 de març de 2016 després de dotze anys a la biblioteca del Museu d’Arqueologia. Activa, plena d’idees, àcida, propera i implicada. Totes aquestes coses (i altres d’amagades) fan que sota la seva direcció la biblioteca hagi renovat el fons, hagi multiplicat l’oferta d’activitats o s’hagi especialitzat en sèries de televisió. Això, en els dos anys i mig que fa el trajecte Barcelona- Santa Perpètua en tren-bicicleta. Ens citem amb la Míriam per prendre un cafè i que ens expliqui el que vol per la Biblioteca Josep Jardí.\nQuè ha de tenir/ser una biblioteca pública?\nPenso que ha de ser un espai de trobada municipal que garanteixi que la ciutadania pugui tenir accés a una educació permanent i que a més, pugui garantir el gaudi de la ciutadania amb els diferents documents que hi pugui trobar. També és un element de cohesió social perquè es poden articular molts projectes des de la biblioteca vinculant diferents regidories, associacions...\nAixò ho té la Biblioteca Josep Jardí?\nEstem intentant treballar en aquesta direcció. Una biblioteca pública ha d’oferir serveis des dels més petits fins als mes grans i de vegades hi ha mancances en algunes edats. La nostra voluntat és que tothom de Santa Perpètua trobi el seu espai a la biblioteca, ja sigui amb materials o amb activitats en les que pugui participar.\nQuin és el valor de la biblioteca de Santa Perpètua?\nEl valor més important és l’equip que hi treballa. Estan super motivats, són bons professionals i tot l’equip està cohesionat. És un luxe treballar amb ells.\nI tu, què hi aportes a l’equip?\nEl que es busca és que la directora tingui una visió de dron, una visió global, que sigui capaç d’estudiar i d’analitzar bé tot el municipi perquè després tant la compra de fons de la biblioteca com les activitats que organitzi, vagin en consonància amb les necessitats de la ciutadania. És important fer bé aquesta anàlisi per després poder proposar unes línies de treball que siguin adients a les necessitats de l’entorn.\nI quines són les necessitats de Santa Perpètua?\nUna d’elles és el foment de la lectura i per això hem canviat el funcionament de l’adquisició de novetats i hem accelerat el procediment perquè no surtin amb molt retard. D’aquesta manera aconseguim que la gent pensi “doncs no em compro el llibre, vaig a la biblioteca perquè sé que en poc temps el tindré”. També, llegint la documentació que hi ha del municipi, intentem detectar mancances que hi puguin haver. Per exemple, a Santa Perpètua hi ha un nivell educatiu més aviat baix. Per això des de la Biblioteca aquest any hem comprat tot un fons de llibres de reforç escolar.\nQuin fons té la biblioteca i quin destacaries per sobre de la resta?\nTenim un fons important de sèries de televisió. Vam veure que el tema de les sèries anava en augment i la biblioteca pública podria garantir en certa manera que qui no es pot pagar un Netflix, un HBO o Movistar, pogués gaudir-les de manera gratuïta. Que potser té un temps de vida i d’aquí poc tot va per plataformes i el format DVD desapareix? La biblioteca s’adaptarà. És un ens viu que es va ajustant als canvis que es produeixin. A més de l’especialització en sèries, trobem tot tipus de documents. Tenim un fons important de cinema, novel·les, llibres de coneixement... Aquests últims malauradament no surten en préstec el que haurien de sortir perquè avui en dia tirem molt de Google, sobretot els joves per fer treballs. I no tot està a Google. S’ha de trepitjar la biblioteca perquè el tipus de documentació és diferent.\n«No tot està a Google», dius, però la biblioteca s’ha adaptat a aquest canvi de paradigma?\nVam endegar fa un parell d’anys la Setmana del Treball de Recerca, que fem al mes de juny i que està enfocada als estudiants que han de fer el treball de recerca en el batxillerat. En aquesta formació ensenyem a l’alumnat com buscar articles científics, com conèixer altres tipologies de biblioteques com les especialitzades per trobar informació de qualitat. D’altra banda, hem canviat part de la programació estable i hem afegit algunes activitats on es treballa la recerca d’informació, com per exemple, l’activitat Fem de detectius en la qual proposem a través de tres objectes que els infants busquin informació sense tocar internet o Eines per al treball síntesi. És el mateix objectiu treballat en diferents edats.\nCosta que els joves i infants vinguin a la biblioteca?\nNo, la gent ve, però molts cops s’utilitza com espai per a l’estudi. La gent no agafa llibres en préstec de coneixements. Els bibliotecaris hem de ser capaços de comprar llibres de divulgació perquè estiguin a l’abast de tothom.Un llibre especialitzat que estaria en una prestatgeria d’una universitat aquí no em serveix.\nHas apuntat algunes novetats que ofereix la Biblioteca a la programació estable a les escoles, però n’hi ha més...\nEl que hem fet és que des de P2 fins a Batxillerat tothom tingui una formació. Amb els més petits comencem a treballar amb contes. Hem introduit una manera diferent d’explicar-los, com ho fan al Japó, amb un teatre kamishibai i realment dona molt bon resultat. Fem activitats on l’equip presenta les col·leccions de l’equipament i després treballem molt també, perquè veiem que hi ha molta demanda, el tema del còmic. Durant molt de temps semblava que hi havia lectors de primera i de segona categoria i els bons eren els que llegien qualsevol cosa menys còmic. Pensem que no, que un lector de còmics és un lector igual i el còmic realment és una bona eina per enganxar els infants des que són petits. També tenim una sessió on parlem de clàssics o l’activitat per treballar les Fake news que fem amb el departament de Comunicació.\nPer què és important aquesta transversalitat amb els departaments de l’Ajuntament?\nÉs la manera d’assegurar-te que la biblioteca no està com un bolet actuant ella sola. La biblioteca mira al seu voltant i respon a les necessitats que detecta. Per exemple, amb Igualtat endeguem enguany una maleta didàctica, que les escoles poden agafar en préstec durant dues setmanes, que hem titulat Treballem els estereotips i, amb Solidaritat i Cooperació Internacional encetem a l’octubre la Biblioteca Humana.\nEn aquest temps s’han mantingut activitats però sobretot s’han afegit de noves. Per què?\nAra mateix hi ha un equilibri entre el fons documental i les activitats però jo penso que amb el pas del temps pesaran més les activitats.\nI quines en destacaries?\nEl cicle Treu suc a la biblioteca l’hem creat perquè hem detectat que els usuaris no són autònoms; SOS Adolescents! perquè els pares i mares puguin trobar resposta a les seves inquietuts i, el Bibliolab, és una de les línies estratègiques de la Diputació de Barcelona. S’han observat altres models en altres països i es tendeix a que les biblioteques siguin espais d’experimentació.\nTambé es mantenen els Biblioaventurers.\nBiblioaventurers és l’activitat estrella de la Biblioteca Josep Jardí. L’hem volgut ampliar perquè vam detectar que quan els participants es feien grans quedaven orfes i hem creat els Biblioaventurers teen. Llavors vam pensar: “per què no fem que puguin participar els pares i mares?”. La gràcia és que pugui ser una activitat en família. I d’aquí els Biblioaventurers+.\nI per què aquesta aposta per les exposicions bibliogràfiques?\nTot el fons de la biblioteca s’hauria de renovar al cap de 10 anys. La biblioteca pública no té una funció conservadora de documents, per això ja està la Biblioteca de Catalunya. Una de les funcions més importants d’una biblio pública és el foment de la lectura. Llavors necessites renovar els materials constantment, tenir sempre l’últim que s’ha publicat, que estigui en bones condicions... És molt important la renovació de fons i intentem moure les col·leccions a través d’aquestes exposicions bibliogràfiques.\nPer acabar volem unes recomanacions. Quins materials t’emportaries en préstec de la Biblioteca Josep Jardí?\nQualsevol llibre del Ryszard Kapuscinski, la pel·lícula Espartaco de Kubrick, la sèrie The wire, el còmic Mouse i de CD qualsevol de blues.\nNom i cognom: Míriam Gásquez Centeno\nVa néixer a Barcelona i fins que fa dos anys i mig va arribar a Santa Perpètua sempre havia treballat a la capital. Primer en el negoci familiar ubicat a un mercat de les Corts mentre cursava els estudis universitaris. És llicenciada en Història i Documentació i té un màster en documentació digital. Va treballar un parell d’anys a la biblioteca de la facultat de ciències de comunicació de la Blanquerna i després a la del Museu d’Arqueologia de Catalunya (MAC) on ha estat 12 anys. Els darrers tres anys, explica, combinava el seu lloc de bibliotecària amb el de responsable d’acció cultural del museu. El 21 de març de 2016 va arribar a la Biblioteca Josep Jardí per casualitat després de contestar sense gairebé llegir-lo un correu per a una entrevista de selecció. El projecte, diu, la va engrescar i per això va decidir deixar el MAC. “M’agrada la filosofia de la biblioteca pública”, explica, i afegeix que estar aquí li ha permès veure el funcionament de “diferents tipologies de biblioteques: universitària, especialitzada i pública”.\nFoto: Míriam Gásquez és la directora de la Biblioteca Josep Jardí / Josep Cano\n"Les dades són preocupants. Administracions i ciutadania hem de fer un treball conjunt de prevenció de la Covid-19"\nL’alcaldessa de Santa Perpètua de Mogoda, Isabel Garcia, ha informat que Santa Perpètua continua en [ ... ]


Helly hansen Siren Blau comprar i ofertes a Waveinn\nDescripció Helly hansen Siren\nTeixit X ràpid Coo4 sec\nSilueta de Hoddie\nAjustar el cordó a la vora inferior\nFes la compra online de material esportiu sense haver de sortir de casa. Amb waveinn ja és possible! És la teva botiga online especialitzada en material de nàutica i pesca. Volem que gaudeixis del teu temps lliure d’una manera única, per això t’oferim una gran varietat de Dessuadores de la marca Helly hansen. Dóna un cop d’ull a tots els productes de nàutica i pesca que t’oferim en catàleg, com per exemple Helly hansen Siren. Dissenyat per donar-te el màxim confort i seguretat mentre estàs practicant el teu esport favorit o les teves activitats diàries.\nCaracterístiques Helly hansen Siren\nTecnologias Helly hansen Siren


Per Josep Gallifa. Dll, 18/05/2020\nA ‘Care of the soul’, un ‘best seller’ de Thomas Moore, l’autor ens explica com entre les paraules angleses ‘cure’ (curar) i ‘care’ (tenir cura, cuidar) hi va només una lletra de diferencia, però que una sola lletra marca tot un univers. Sovint curar té la connotació d’’arreglar’ quelcom que no funciona, de suprimir els símptomes, tractant allò extern sense referència a l’interior. Altrament –diu l’autor- filòsofs/teòlegs del Renaixement, com Marsilio Ficino, però també ho havien considerat Plató, filòsofs Neoplatònics, així com després poetes romàntics, Freud o Jung, van plantejar que la vida està sobretot centrada en l’interior, l’ànima –com diu Moore-. D’aquí sorgeix l’art del ‘tenir cura’ (‘care’). Tanmateix amb la separació entre la ciència moderna i l’espiritualitat va semblar que, en referència a la salut, es podria prescindir del ‘care’ i seria suficient el ‘cure’.\nEn una crisi sanitària com l’actual, un catedràtic emèrit de farmacologia com és el Dr. Joan Ramon Laporte que treballa en fàrmacs per la Covid-19 diu en una entrevista recent que ‘no s’ha de tractar el virus com sigui, s’ha de tractar el pacient’. Els professionals sanitaris han de curar, és clar, però durant aquests temps s’ha posat de manifest que es tractava també de ‘tenir cura’. I ho han sabut fer: Metges, infermeres, auxiliars, i tants altres professionals sanitaris s'han oblidat de les seves especialitats, s’han bolcat estant en primera línia, a voltes arriscant la seva salut i la dels seus, a ‘tenir cura’ de pacients que no podien tenir contacte amb els seus familiars. Per això els aplaudiments de les 8. Hem descobert aquests dies més que mai com d'important és doncs també ‘tenir cura’ de les persones i que les professions del ‘cuidar’ els altres són necessàries, essencials i bàsiques. De vegades algunes són professions precàries des del punt de vista laboral, sigui en residències de gent gran, centres sociosanitaris, clíniques i hospitals, etc. Tanmateix ben segur que són professions que la societat ha de revaloritzar.\nTambé hem descobert que hi ha altres professions que -potser no ho les havíem entès així- però que han estat també professions del ‘tenir cura’ dels altres: Són els mestres, els professors, els educadors, els psicòlegs i orientadors i en general les professions de l’acompanyament a persones. Més enllà de funcions si es vol més tècniques, la part humana en aquesta situació de confinament ha passat al primer pla. I es necessitarà encara més en els propers temps per acollir tantes situacions que es donaran, pel que sembla, de confusió, d’ansietat o depressió com a efecte del confinament. També ‘tenen cura’ de les persones els sacerdots, els/les religiosos/ses, els consellers espirituals, els/les responsables de pastoral, que estan fent una tasca d’acolliment i acompanyament de tantes persones que pateixen en aquests temps tant durs i difícils per molts. Per poder exercir les professions del ‘cuidar’ els altres es requereix tenir vocació. Tant de bo la societat a partir d’ara valori més aquestes professions i els aspectes vocacionals que les acompanyen.\nPerò en aquesta excepcionalitat també han aparegut noves professions del ‘tenir cura’ dels altres: Han estat el porter, el conductor del bus, l’empleat del banc, la dependenta o la caixera del súper, també molts d’ells han ‘tingut cura’ de tanta gent, alguna mancada de contacte personal. En una situació com l’actual, i encara més essent una societat avançada, no es pot delegar el ‘cuidar’ a instàncies despersonalitzades, perquè no poden substituir el component humà. S’ha fet evident, doncs, en aquesta crisi la necessitat d’una ‘cultura del cuidar’, tots de tots. Tant de bo es preservi aquesta cultura en la ‘nova normalitat’ i quan algun dia tornem a la vella. La cultura del cuidar s’està podent comprovar també a un nivell més proper, en l’interior de les famílies on hem conviscut més temps que mai i hem interaccionat amb els nostres més directes amb més intensitat.\nTota professió o treball, si ho pensem bé, és una forma també de ‘tenir cura’. Sempre s’exerceix per a realitzar un servei o una contribució més o menys directe als altres. A més a més de realitzar aquesta contribució és una oportunitat també per, a més a més, implicar-hi més la relació i el ‘cuidar’ els altres. Fent-ho les persones són més felices en el seu treball, desenvolupen consciència i d’aquesta manera la organització del tipus que sigui esdevé també més evolucionada. Ara n’hi diuen organitzacions ‘teal’ o, d’una manera més senzilla, comunitats.\nL’Església ensenya la importància de l’amor incondicional, de l’autenticitat, de l’interès genuí per l’altre i de la solidaritat. Com la tradició cristiana, les religions en general, realitzen també una contribució positiva en la cultura del ‘cuidar’ els altres, doncs n’expliquen el sentit i, ben sovint també, apliquen el ‘tenir cura’ en el seu obrar.\nAcció Social, Espiritualitat, Pensament, Societat


Possibles efectes adversos del tancament, por Ingeborg Porcar\nPossibles efectes adversos del tancament\nI l’equip UTCCB/UAB – Centre expert IMA – Consorci Sanitari de Barcelona\nDurant els pròxims dies em proposo d’aclarir alguns dels aspectes relacionats amb l’impacte emocional de l’epidèmia i el confinament. Perquè la informació, fins i tot aquella sobre possibles efectes adversos, ens ajuda a preparar-nos per gestionar la nova etapa de transició que es va acostant. I, encara que s’hagi dit que l’actual situació és una cosa “totalment desconeguda” i, per tant, imprevisible, no és del tot cert i en tenim algunes evidències.\nEl febrer del 2020 la revista The Lancet publicava una revisió de 24 de 3.166 estudis elaborats al món sobre aquest tema, firmat pel Departament de Psicologia Mèdica del King’s College de Londres. Són estudis duts a terme sobre els primers efectes ja avaluats de la quarantena del desembre del 2019 a la Xina, i sobre conclusions més a llarg termini dels confinaments a la Xina i al Canadà el 2003 durant l’epidèmia de la SARS, o durant l’epidèmia de l’e bola a l’ Àfrica el 2014.\nLa revisió d’aquests estudis aporta sis conclusions que mereixen ser compartides. La primera es refereix a la durada mateixa del confinament, que ha de ser el més curt possible. Sabem per experiències prèvies que, com més s’estén la quarantena, més seqüeles hi haurà a la població. La segona conclusió es refereix a la informació disponible durant el confinament: s’ha pogut comprovar que, com més informació de qualitat, comprensible i no contradictòria s’ofereix a la població afectada, més pot confiar aquesta en la gestió de la pandèmia. I aquesta confiança, òbviament, en redueix l’estrès. La tercera parla dels subministraments. És important que la població confinada tingui accés sense restriccions a les cures sanitàries, que aquestes siguin universals, i que no li faltin aliments bàsics, perquè tenir por de quedar-se sense el que un necessita és un potent estressor, fins i tot quan la por no està justificada. En quart lloc, s’adverteix que cal evitar l’avorriment, tant dels nens com dels adults, perquè és un factor de risc per desenvolupar estrès. Una cinquena dada ens diu que cal fomentar tota mena de comunicació entre les persones confinades, perquè el seu aïllament social sigui el menor possible. Per sort, ara tenim moltes possibilitats. I, finalment, la revisió del King’s College ens adverteix que hem de combatre amb totes les nostres forces l’estigma dels malalts i cuidar especialment els professionals sanitaris.