El 28 de maig es portà a terme la vaga a Atento convocada per la CGT en defensa de l’ocupació i contra els acomiadaments – CGTCatalunya\nInici > General > Comunicats > El 28 de maig es portà a terme la vaga a Atento convocada per la CGT en defensa de l’ocupació i contra els acomiadaments\nMés de cinquanta militants de CGT es concentraven a les dotze del migdia del dilluns 28 de maig enfront de la seu de Telefònica a Madrid (Gran Via, 28) per a protestar pels acomiadaments en Atento, subcontrata del Grup Telefònica. L'acció va durar una hora, durant la qual els militants van repartir octavetes i informat als vianants sobre la política laboral de l'empresa.\nEn els últims sis mesos s'han produït 1.200 acomiadaments en Atento i, per si això fora poc, estan prevists altres 3.000 acomiadaments en el servei 1004 sobre la base de l'acord arribat el passat 3 de maig en el Grup Telefònica, amb la complicitat d'UGT-CCOO. Aquest acord suposarà la liquidació de tots els serveis que Telefònica té contractats amb Atento per a l'Estat espanyol, aconseguint-se així increments superiors al 50 % anual en els beneficis de l'empresa. Els treballadors i treballadores tornen a ser mercaderia barata a la qual acomiadar per a contractar-la encara més barata a Llatinoamèrica.\nLa vaga de 24 hores convocada per la CGT en totes les plataformes d'Atento en l'Estat espanyol va obtenir un seguiment d'un 25 % a Madrid, un 20 % a València i Sevilla i un 40 % a La Corunya i Barcelona. CGT aconsegueix mobilitzar de nou als treballadors d'Atento, ja que les nostres reivindicacions són justes. Com deia Ángel Luís García, Secretari d'Acció Sindical de la CGT, al tancar l'acte, “només nosaltres podem defensar el nostre lloc de treball. Si ningú treballa per tu, que ningú decideixi per tu”.\nDes de CGT ens oposem amb fermesa als processos externalitzadors que es realitzen per part de Telefònica, i anem a lluitar per la defensa de tota l'ocupació que existeix a Atento i el manteniment de tots els serveis de qui es fa dir la quarta empresa del món en el sector del telemarketing. Creiem fermament que hi ha una manera de parar els plans de Telefònica: secundant majoritàriament les vagues i mobilitzacions en tots els serveis, aconseguint que Atento sigui multada pels clients i que la imatge de Telefònica es vegi tacada en els mitjans de comunicació.


El Comissionat d’Ecologia, Frederic Ximeno, es compromet a la creació d’una taula de treball plural pel desplegament de l’Ordenança de Protecció, tinença i venda d’animals. – # JoTambeSocBarcelona\nEl Comissionat d’Ecologia, Frederic Ximeno, es compromet a la creació d’una taula de treball plural pel desplegament de l’Ordenança de Protecció, tinença i venda d’animals.\n18 Mai, 2018 18 Mai, 2018 espaigosbcn\nAquesta demanda, que Espai Gos Bcn realitza des de fa 3 anys, s’accepta després de les mobilitzacions veïnals a diferents punts de la ciutat en contra de la implementació que el Consistori està realitzant d’aquesta normativa.\nEl passat dimecres, dia 16 de maig, a les 16.30 h es celebrava a la Sala Lluïs Companys de l’Ajuntament de Barcelona, la reunió mensual de la Comissió d’ecologia, urbanisme i mobilitat. Aquest és un òrgan de decisió política que s’encarrega d’avaluar, decidir i proposar accions en temes referents, entre d’altres, a l’ordenació i usos de l’espai públic.\nEn la sala, representants de l’actual govern i de la resta de grups polítics* presentaven i votaven actuacions, observats amb atenció per una vintena d’assessors, periodistes i cinc veïnes de Barcelona i membres d’Espai Gos Bcn que assistien com a públic, és a dir, sense possibilitat d’intervenir. La seva finalitat era la d’aconseguir, pressionant amb la seva presència, una resposta favorable del Consistori per a la creació d’una taula de treball, que es presentaria com a “prec” pel Grup Demòcrata (PDCat). Una demanda que Espai Gos Bcn realitza des de fa tres anys i que tot i així, encara no ha estat implementada per l’Administració, faltant a la paraula donada i incomplint el compromís establert.\nLa taula tindria l’objectiu de crear un grup de treball mixt (amb grups polítics, associacions veïnals i entitats de benestar animal) per consensuar el desplegament de l’Ordenança de Protecció, Tinença i Venda d’Animals de companyia(PTVA). Normativa que prohibeix que les persones amb gos utilitzin determinats espais públics i que tants conflictes i mobilitzacions ha generat els últims mesos en districtes com Horta-Guinardó i Sarrià.\nPresentat com a prec pel Jordi Martí i com a punt número 18 previst en l’ordre del dia, la petició es va llegir a les 20.30 h, després de quatre hores de sessió. En aquell moment, les membres de la Espai Gos Bcn presents a la sala que ocupaven la penúltima i última filera, totes elles identificades amb la samarreta de la Plataforma, van traure un cartell on es llegia “Les persones amb gos volem una taula de treball”, fet el qual va sorprendre a totes les persones allí presents, inclòs el propi Jordi Martí. (Minut 3:43:49 del vídeo)\nMalgrat que la interpel·lació era clara i directa, el Comissionat d’ecologia, Frederic Ximeno va respondre de manera dispersa i fent referència a altres qüestions, com per exemple, el Consell d’Ecologia, que es reuneix dues vegades a l’any i del que suposadament Espaigosbcn en forma part, tot i no rebre les convocatòries; un Consell que, a més, des de la Plataforma es considera del tot insuficient i inoperant per implementar consensuada i dialogadament l’Ordenança TPVA.\nAixí, sense rebre una resposta sólida al prec de la creació de la taula, les representants de la Plataforma van sortir de la sala i visiblement descontentes. I darrera d’elles, el Comissionat Ximeno que, en una conversa privada ja fora de càmeres de la sala Lluis Companys, es va comprometre a convocar aquesta taula en la major brevetat possible.\nDes d’Espai Gos Bcn esperem que aquets acords es compleixin i no caiguin en l’oblit com ha succeït fins ara. Ja que les mobilitzacions que han emprès els veïns i veïnes a Horta-Guinardó, en reacció a la “prova pilot” d’assetjament a les persones amb gos, i a Sarrià, per la prohibició d’entrada al Turó Park, entre limitacions a altres espais, només són la punta de l’iceberg d’un malestar que fins ara havia estat latent, però que comença a aflorar amb força.\nEls veïns i les veïnes amb gos de tota Barcelona, mentrestant, ens seguirem mobilitzant.\n* En representació del Consistori, la 4a tinenta de l’alcaldia, Janet Sanz, el comissionat d’ecologia, Frederic Ximeno i Daniel Mòdol, regidor d’Arquitectura, Paisatge i Patrimoni de l’Ajuntament.\nIntervenció de Jordi Martí. (Quan diu “Això no ens ho esperàvem” és quan Espaigosbcn va traure el cartell. )\nMoment en el que representants d’Espaigosbcn entren a la sala\nMoment que Espaigosbcn accedeix a la sala\nMembre del Govern. D’esquerra de dreta, Frederic Ximeno (Comissionat d’ecologia), Janet Sanz (Tinenta d’alcaldia) i Daniel Módol (President de la Comissió d’Ecología, Urbanisme i Movilitat).\nPrevious postLas personas con perro de Horta- Guinardó se organizan y consiguen una reunión con Distrito a finales de mayo.\nNext postComunicat de premsa


Els Premis Ciutat de Cornellà, reconeixement a persones i entitats - Ajuntament de Cornellà\nEls Premis Ciutat de Cornellà, reconeixement a persones i entitats\nEls Premis Ciutat de Cornellà, reconeixement a persones i entitats https://www.cornella.cat/ca/actualitat/noticies/87 https://www.cornella.cat/ca/actualitat/noticies/87/@@download/image/image.jpg\nAquests premis tenen com a objectiu fer un reconeixement públic a iniciatives i aportacions significatives de persones o organitzacions que han contribuït amb la seva tasca al progrés de la ciutat i a fer-la més solidària, igualitària i cívica.\nEls guardons comprenen cinc categories: Premi d’Humanitats; Premi d’Acció Cívica; Premi d’Economia; Premi Especial i Premi d’Honor. La periodicitat dels guardons és biennal. Enguany tots els candidats proposats han estat guardonats i queda desert el Premi d’Economia. El premi consisteix en una peça artística dissenyada per Ricard Vaccaro i un diploma acreditatiu del reconeixement de la ciutat a les activitats de cada candidat.\nEnguany l’Associació Catalana de Víctimes d’Organitzacions Terroristes, rep el Premi Especial Ciutat de Cornellà, que segons les bases es destina a candidats que hagin destacat a qualsevol lloc del món per la seva contribució a la defensa dels drets humans i les llibertats, a la defensa del medi ambient, de la solidaritat, de la pau i el progrés dels ciutadans i ciutadanes del món.\nLa relació de guardonats i guardonades d’aquesta edició són:\nÉs la persona que va impulsar el projecte de la universitat de la gent gran de Cornellà, ara fa quatre anys, que ha tingut un augment constant del nombre d’alumnes (compresos entre els 50 i els 80 anys) així com de l’oferta d’assignatures.Actualment, aquest projecte és un referent important per a la UNED i s’està desenvolupant en diverses localitats de l’Estat i de l’estranger.\nMª Rosa Casanovas ha estat professora d’un centre associat a la Universitat Nacional d’Educació a Distància (FER), on ha impartit l’assignatura d’història de l’art del curs d’accés per a majors de 25 anys. Actualment és la coordinadora del centre de la UNED de Cornellà. També destaquen les seves col·laboracions dedicades al món de la cultura i de les noves tecnologies adaptades a la gent gran.\nAssociació per a la Memòria Històrica\nL’Associació per a la Memòria Històrica i Democràtica del Baix Llobregat va ser constituïda el 27 de maig de 2005. Els seus objectius són els següents: treballar des de la pluralitat, coordinant els esforços de les persones integrants de l’Associació, per promoure noves iniciatives per a la recuperació i el manteniment de la memòria històrica i democràtica i la projecció dels valors democràtics a les noves generacions. L’entitat també posa èmfasi en el llegat històric de la comarca del Baix Llobregat, des de la qual, gràcies al seu esperit de lluita unitària i solidària, va ser iniciada una de les mobilitzacions antifranquistes més importants de Catalunya.\nHa editat a data d’avui set números d’una revista que té una periodicitat trimestral i ha publicat ja cinc llibres de temàtica memorialística centrats en l història de l’antifranquisme al Baix Llobregat. Aquesta petita col·lecció bibliogràfica constitueix un material d’interès extraordinari, en tant que recull les experiències de nombrosos testimonis de la lluita pels drets i les llibertats civils durant el període de la dictadura de Franco.\nPremi d’Acció Cívica\nAsociación de Prejubilados y Jubilados de SIEMENS\nTreballa des de fa 11 anys per a tots aquells pensionistes amb una pensió penalitzada de per vida amb un 40, 35 o 30% menys de la seva base reguladora.\nL’activitat de l’associació ha significat un revulsiu i un model que han fomentat, tal com es veu al llarg d’aquest escrit, l’aparició d’altres associacions i federacions amb els mateixos objectius dins de l’àmbit de Catalunya i de la resta de l’Estat Espanyol.\nEn els anys 1996-1998, l’empresa SIEMENS de Cornellà va fer el primer expedient de regulació, va ser-hi inclòs un grup de treballadors que van ser apartats del món laboral amb edats compreses entre els 52 i els 55 anys. Un grup d’afectats van decidir crear la “Asociación de Prejubilados y Jubilados de SIEMENS” l’any 1997.\nEn aquests moments, la Asociación de Prejubilados y Jubilados de SIEMENS, integrada dins la Federació Catalana 8FECAT) està formada per 5.000 prejubilats i jubilats de Catalunya.\nJulia Relancio Borao\nDes de fa més de 20 anys, treballa de forma voluntària per la comunitat. És la fundadora de l’Associació Cultural Amigues de la Moda (actualment Gent i Futur), de la qual ha estat presidenta des de la seva fundació i fins fa uns mesos. És una entitat sense ànim de lucre que es preocupa per la situació de les dones i l’activitat de la qual gira a l’entorn de la realització de cursos i activitats molt variats.\nVa participar en el projecte del Pare Àngel Salvador, on va fer classes de costura, i ha col·laborat en altres projectes solidaris, així com amb d’altres entitats de la ciutat, com l’Associació de familiars malalts d’Alzheimer o la Coordinadora contra la Marginació, i també en diversos esdeveniments dels que es fan a la ciutat.\nL’any 2002 presenta un projecte de patronatge industrial per a persones estrangeres, que ha contribuït a la integració de persones nouvingudes.\nPremi Especial Ciutat de Cornellà\nEls membres d’aquesta entitat fa més de 25 anys que lluiten per la defensa dels drets humans i les llibertats de les víctimes d’accions terroristes i les seves famílies, tant a l’Estat espanyol com a d’altres països del món. La seva acció s’ha centrat fonamentalment a donar suport, tant psicològic com social, a les víctimes i als seus familiars, així com a garantir la defensa jurídica de cadascun d’ells.\nParal·lelament a aquesta funció principal han iniciats accions per millorar els drets d’aquest gran col·lectiu, tant a instàncies de l’Administració autonòmica com de l’estatal, que han permès anar corregint disposicions per adequar-les a les necessitats i a la situació actual.\nHan defensat públicament qualsevol acció o alternativa pacífica que pogués concloure amb accions terroristes, sense renunciar als seus posicionaments i als drets que com a ciutadans tenen i que la societat els ha de reconèixer.\nPremi d’Honor Ciutat de Cornellà\nFlorenci Vila Serra\nÉs soci fundador de la Unió Excursionista de Catalunya de Cornellà, on va treballar activament per integrar noves generacions d’excursionistes i per fer pedagogia de la natura i l’esport. Fou organitzador del curs sobre “Cançons de motxilla”, així com de la Marxa del Cuc i de l’Esbart, que han estat un vessant important de la UEC. Ha estat també, durant més de vint anys, responsable de les sortides “Camis d’avui en la Barcelona de sempre” i ha participat en la confecció del butlletí de la UEC, Boira.\nFlorenci Vila va ser un dels fundadors de la Comissió de la Jordiada, i n’és responsable del programa d’activitats –entre d’altres del concurs de fotografia “Bernardí Fornals”—i responsable de la passejada “Trescant per Cornellà”, que vol fomentar el coneixement del patrimoni i de la història de la ciutat a través de visites guiades en forma de concurs o gimcana, en què, amb un esperit cultural i lúdic, les persones inscrites passejen per Cornellà i descobreixen racons i llegendes.\nL’any 2006, va elaborar o presentar la guia Itineraris per Cornellà. És membre fundador de l’Avenç, entitat per a la defensa de patrimoni historico artístic, i de la Comissió ciutadana per a la normalització lingüística, de les quals forma part activa.\nEn definitiva, en la trajectòria de Florenci Vila destaca la seva gran inquietud solidària, la seva dedicació i la seva entrega per tal d’aconseguir una millor convivència entre la nostra ciutadania.


Milton Academy (1946–1950)\nFacultat de Dret de la Universitat de Virgínia (–1959)\npolític, advocat, autobiògraf\nJoan Bennett Kennedy (1958–1982), divorci\nVictoria Reggie Kennedy (1992–2009), mort\n( Joan Bennett Kennedy)\nJoseph Patrick Kennedy, John Fitzgerald Kennedy, Rosemary Kennedy, Kathleen Kennedy Cavendish, Eunice Kennedy Shriver, Patricia Kennedy Lawford, Robert Francis Kennedy i Jean Kennedy Smith\n(2015) Labor Hall of Honor\n(15 gener 1986) Gran Oficial de l'Orde El Sol del Perú\n3 gener 2009 – 25 agost 2009 (mort en el càrrec) – Paul Kirk →\nElecte a: 2006 United States Senate election in Massachusetts (en)\nElecte a: 2000 United States Senate election in Massachusetts (en)\nElecte a: 1994 United States Senate election in Massachusetts (en)\nElecte a: 1988 United States Senate election in Massachusetts (en)\nElecte a: 1982 United States Senate election in Massachusetts (en)\nElecte a: 1976 United States Senate election in Massachusetts (en)\nElecte a: 1970 United States Senate election in Massachusetts (en)\nElecte a: 1964 United States Senate election in Massachusetts (en)\nElecte a: 1962 United States Senate special election in Massachusetts (en)\n7 novembre 1962 – 3 gener 1963\n← Benjamin A. Smith II\nLegislatura: 87th United States Congress (en)\nEdward Moore «Ted» Kennedy (Boston, Massachusetts 22 de febrer de 1932 - Hyannis Port, Massachusetts 25 d'agost de 2009) fou un polític dels Estats Units membre del Partit Demòcrata. Va ser senador de l'estat de Massachusetts entre 1962 i 2009. Fou també, un dels membres més prominents de la família Kennedy. Era el germà del President dels Estats Units, John F. Kennedy, i del Senador de Nova York Robert Kennedy, que van ser assassinats a la dècada dels anys seixanta.\nFamília i joventut[modifica]\nKennedy era el més jove dels nou fills de Joseph Kennedy i Rose Fitzgerald Kennedy. Va entrar en la Universitat Harvard el 1950. Va ser forçat a retirar-se durant dos anys de Harvard el maig del 1951 quan el van trobar copiant en un examen final d'una classe d'espanyol. Kennedy després va ingressar en l'exèrcit dels Estats Units, on va estar dos anys i va ser assignat a París. Va tornar a entrar a Harvard posteriorment, graduant-se el juny de 1956. Mentre estava a l'escola de Dret, va dirigir la campanya de reelecció com a senador del seu germà John F. el 1958.\nKennedy va començar la seva carrera política el 1962 quan va disputar un escó en el Senat per l'estat de Massachusetts i va obtenir el seu primer càrrec polític. Al cap de poc de prendre el seu seient, el 1963, el seu germà president John Kennedy va ser assassinat a Dallas, Texas. El 1968 el seu altre germà Robert Kennedy, el senador de Nova York que feia campanya per a la presidència dels Estats Units, va ser assassinat a Los Angeles, Califòrnia. Ted Kennedy, al capdavant de la família Kennedy, va presidir els funerals de Bobby Kennedy a la Catedral de San Patrici, a Nova York el juny del 1968. El 1969 va patir un accident de trànsit a Chappaquiddick (Massachusetts), en sortir d'un pont pel que transitava. La seva acompanyant, la col·laboradora electoral del seu germà Robert Mary Jo Kopechne, va morir en l'accident. Kennedy, conductor del vehicle, va ser declarat culpable d'abandonar el lloc del sinistre i va ser condemnat a dos mesos de presó que no va arribar a complir per la seva condició. A pesar d'aquest fet, la seva imatge va quedar seriosament danyada, truncant les seves possibilitats d'arribar a ser president dels Estats Units.\nEl 1980 va concórrer a la nominació com a candidat a la presidència pel Partit Demòcrata i va ser derrotat per l'aleshores president Jimmy Carter, que intentava la seva reelecció. Des de llavors va seguir treballant com a Senador per Massachusetts i va tenir un destacat paper en el Congrés. Segons declaracions del mateix President Barack Obama va ser un dels millors legisladors de la història del Senat dels Estats Units, iniciant centenars d'iniciatives legislatives per millorar els drets de les persones, les condicions dels immigrants i especialment, lluitant per aconseguir un sistema de salut pública per a tots els ciutadans estatunidencs. A la mort de la seva centenària mare Rose que va ser el 1995, va passar a ser el patriarca de la família estatunidenca d'origen catòlic-irlandès.\nEl seu funeral es va celebrar el dia 29 a la Basílica de Nostra Senyora del Perpetu Socors de Bòston i fou presidit per l'arquebisbe de Bòston, el Cardenal Seán Patrick O'Malley. Hi van assistir el President Barack H. Obama i la seva esposa Michelle, el vicepresident Joseph Biden i la seva esposa, la Secretaria d'Estat Hillary Clinton i el seu espòs, l'expresident Bill Clinton i els expresidents Jimmy Carter i George W. Bush amb les seves respectives esposes. El fèretre de Kennedy va arribar a la basílica portat per membres de diferents cossos de l'exèrcit dels Estats Units i cobert per la bandera estatunidenca. Els elogis fúnebres van anar a càrrec dels dos fills barons del senador i del president Obama.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Edward_Kennedy&oldid=28326636»\nAlumnes de la Facultat de Dret de la Universitat de Virgínia\nMorts per tumor cerebral\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 set 2021 a les 20:44.


“S’acaba el teatre”, article publicat a l’Avui, juliol de 2009 | Elisenda Paluzie\n« La cruïlla del catalanisme: convertir la crisi en oportunitat (Debat Nacional)\n“Arriba el desenllaç”, article al Dossier Econòmic, juliol de 2009. »\n“S’acaba el teatre”, article publicat a l’Avui, juliol de 2009\n11 Juliol, 2009 per Elisenda Paluzie\nEn el moment que llegeixin aquestes ratlles, la ministra Salgado, emulant el que va fer el ministre Solbes per Nadal, probablement estarà presentant en roda de premsa el nou model de finançament, que el govern de la Generalitat previsiblement haurà acceptat. S’haurà acabat el teatre que ens ha tingut entretinguts aquest darrer any. La ministra Salgado no només emularà Solbes amb l’escenificació de la proposta, sinó que tot sembla indicar que les línies mestres de la proposta que Solbes va presentar al desembre es mantindran.\nAixí, el model es basarà en el mateix esquema actual de necessitats de despesa que es cobreixen amb els ingressos tributaris ajustats en més o en menys pels mecanismes d’anivellament. L’anterior Fons de Suficiència que tancava el sistema serà substituït ara per dos fons nous: el de Garantia (que assegura que es cobreixen els serveis públics fonamentals) i el de Suficiència Global (que garanteix el finançament de la resta de competències a totes les comunitats). Separació, doncs, dels serveis en els dos tipus que preveu l’Estatut, però cap garantia que això signifiqui més recursos per a Catalunya en els serveis no fonamentals. A més a més, per afegir confusió al model, tindrem un fons nou, el de Convergència, amb dues partides de signe contrari: la de competitivitat per a les comunitats més riques i la de cooperació per a les més pobres. El que es dóna per una banda es treu per l’altra i en el resultat final es torna al punt de partida.\nEn un sistema així, que garanteix l’statu quo, és a dir, on cap comunitat autònoma pot perdre recursos i totes hi han de guanyar, la millora en el finançament vindrà dels fons addicionals que afegeixi l’Estat al pot comú del finançament autonòmic. Avui sabrem si són els 7.000 milions d’euros insinuats per Solbes, o els 9.000 milions anunciats per Salgado, o els optimistes 12.000 milions que eren l’objectiu mínim del conseller Castells ara fa un any. També sabrem si aquests milions addicionals són per al primer any, o per al darrer, i sabrem si el període d’implantació progressiva del model són els tres anys que preveu l’Estatut o bé els quatre o cinc que s’insinuen aquests darrers dies. A Catalunya li tocarà un bocí important d’aquests fons addicionals, però molt lluny de les xifres mínimes de la Cambra de Comerç, de CiU, d’ERC i de tots aquells que han gosat marcar una línia vermella clara. La meva previsió és que la xifra, sense fer tripijocs, estarà força per sota dels 2.000 milions d’euros.\nPer maquillar la xifra que s’anunciarà al sofert públic català, que espera expectant (o fastiguejat?) el desenllaç d’aquesta funció, s’anuncien uns fons a banda del model de finançament per finançar algunes competències específiques (Mossos, presons, etc.). Aquests fons sembla que són el darrer conill que Zapatero ha tret del barret. Uns fons que s’anunciaran ara des de la Generalitat a so de bombo i platerets, que no tindran un blindatge en la LOFCA, i que qualsevol govern de torn podrà alterar o eliminar via pressupostos de l’Estat.\nFinalment, amb el model i les xifres que hi ha sobre la taula no es complirà el principi d’ordinalitat. És a dir, que Catalunya, que és la tercera comunitat en recaptació per càpita de tributs cedits i en canvi ha ocupat els darrers anys el desè o l’onzè lloc en recursos per càpita del finançament autonòmic, no serà la tercera en finançament per càpita. Ni tan sols es complirà l’objectiu de quedar cinc punts per sobre respecte a la mitjana estatal. El que sí que hi haurà és una promesa de Zapatero complerta, potser la primera del seu mandat: l’Estat retindrà més del 50% de la despesa pública.\nArticle publicat al diari Avui, el dissabte 11 de juliol de 2009.


Nous reptes i eines de determinació de l'àmbit funcional dels convenis col·lectius . Treball\nNous reptes i eines de ...\nNous reptes i eines de determinació de l'àmbit funcional dels convenis col·lectius\nEl 24 de maig tindrà lloc a Barcelona una jornada amb un doble objectiu.\nD'una banda, analitzar des de la perspectiva acadèmica els reptes que planteja l'estructura de la negociació col·lectiva en el context actual.\nD'altra banda, a partir de dues exposicions tècniques, conèixer el projecte del "Mapa de la negociació col·lectiva" amb una demostració del seu funcionament i aplicacions pràctiques i també, gràcies a un estudi realitzat pels serveis tècnics de la Comissió Consultiva Nacional de Convenis Col·lectius sobre els codis CNAE que figuren en el REGCON, veure els criteris aplicats per associar àmbit funcional i CNAE, els problemes detectats i reflexionar sobre el paper dels codis CNAE en la determinació de l'àmbit funcional dels convenis.\nPodeu formalitzar la inscripció a la jornada a continuació.\nPrograma de la jornada Cercador de convenis Butlletí del Mapa de la Negociació Col·lectiva


Bombas Artist Talks: Thomas Hirschhorn. Conferència: “Robert Walser-Sculpture” - Bombas Gens\nBombas Artist Talks: Thomas Hirschhorn. Conferència: “Robert Walser-Sculpture”\nDATA: divendres 24 de setembre a les 18.00h\nIDIOMA: anglés traduït al castellà\nMÉS INFORMACIÓ: AFORAMENT COMPLET. Per a inscriure’s en la llista d’espera, envie un correu a activitats@bombasgens.com indicant nom complet i telèfon.\nLa nova línia programàtica Bombas Artist Talks continua amb una conferència pública de l’artista Thomas Hirschhorn en Bombas Gens Centre d’Art.\nAmb aquesta conferència sobre “Robert Walser-Sculpture”, l’obra que vaig realitzar per a l’espai públic conjuntament amb residents de la ciutat de Biel/Bienne en 2019, m’agradaria compartir el que vaig aprendre d’aquesta increïble, bella, difícil i complexa experiència. Voldria expressar amb les meues pròpies paraules el que realment em va marcar de l’experiència. Per a mi, la meua presència i producció durant la “Robert Walser-Sculpture” va suposar un moment quasi utòpic: no una utopia en la qual tot és positiu, bonic, còmode i resolt, per a res, sinó un moment en el qual la qüestió de l’Art, el seu significat, el seu poder de transformació, el seu impacte i la problemàtica de l’Espai Públic siguen abordats i tractats, cada minut, hora, dia, 12 hores diàries durant 86 dies. Vaig aprendre que l’art pot resistir tant l’idealisme com el realisme simplificat. A partir d’aquesta experiència, vaig aprendre que la comprensió de l’Art pot operar com una expressió d’Igualtat constitutiva i ontològica perquè és l’eina, l’arma per a construir la Igualtat. L’Art ha d’operar i és operatiu. No hi ha un altre fonament, no hi ha una altra missió. L’absoluta afirmació de la Igualtat és l’enllaç, la connexió amagada i invisible que sosté la “Robert Walser-Sculpture”.\nLa presentació durarà al voltant de 45 minuts i, a continuació, s’obrirà un torn de preguntes per part del públic assistent\nThomas Hirschhorn és considerat un dels artistes més singulars i formalment compromesos del nostre temps. Hirschhorn és reconegut per les seues extenses obres d’art immersives que utilitzen materials quotidians, imatges trobades i textos per a involucrar a les audiències en el pensament actiu i enfrontar la realitat del nostre món. Amb cada exposició en museus, galeries i espais alternatius, i en les seues 70 obres en l’espai públic, Thomas Hirschhorn afirma el seu compromís cap a un públic no exclusiu. Ha exposat el seu treball a tot el món, en nombroses biennals com la de São Paulo, Venècia o Xangai i les seues obres es troben en col·leccions dels més prestigiosos museus que inclouen el Centre Georges Pompidou, el Walker Art Center, Minneapolis, el MOCA, Los Angeles, la Tate Modern, em Londres o el MoMa de Nova York, entre altres.\nEntre els premis rebuts, Hirschhorn ha sigut guardonat amb «Preis für Junge Schweizer Kunst» (1999), «Prix Marcel Duchamp» (2000), «Rolandpreis für Kunst im öffentlichen Raum» (2003), «Joseph Beuys-Preis» (2004), el «Kurt Schwitters-Preis» (2011) i el Prix Meret Oppenheim (2018).\nBombas Artist Talks és una nova línia programàtica de Bombas Gens Centre d’Art que convida a artistes contemporanis representats en la Col·lecció Per Amor a l’Art —ja siga en les exposicions o en la programació del centre d’art— a impartir conferències, xarrades o altres presentacions informals centrades en el seu treball. Aquest cicle naix a partir de la missió de Bombas Gens Centre d’Art d’aprofundir en l’enfocament dels artistes i d’impulsar, a través de trobades úniques, noves idees i discursos des de diferents disciplines i generacions.\nCrèdits de la foto:\nCortesia de l’artista i ESS/SPA Swiss Sculpture Exhibition


«Mascarada» - Diari de Girona\nTot el que un home ha de dir està escrit a Mascarada. Poema total, poema febril, tot el que un home ha de viure i ha de pensar i ha de sentir està escrit en aquest poema superior a l’autor i a l’amor i a París, millor que les idees, millor que l’amor, aquest poema de puntetes per tocar la cara de Déu, aquest poema que posa cara de ser mirat com les roses dels Quatre Quartets i que és eternitat sense voler-la, i reté tot el que se li escapa. Com més íntim, més universal, com més es clou la cambra dels amants, més els amants som nosaltres, radicalment nosaltres, violentadament nosaltres. Mascarada és la gran pel·lícula de la literatura catalana, l’única novel·la realment necessària, el curs de tots els rius, el que és essencial dit com de passada, un poema que justifica un obra, una vida, una literatura.\nNo es pot comprar cap edició digital de Mascarada i jo he fet fotografies de les pàgines del meu llibre. Moltes vegades el llegeixo a l’iPhone, en un bar, en un taxi, esperant algú al restaurant, i penso que l’he escrit jo, i sento la carícia de Déu, el poder salvatge del geni, i és així com m’evadeixo de la mediocritat, de la modesta economia, dels estimballs de cada dia; i jo soc qui ha escrit Mascarada i el món sencer guarda silenci i sento com tremola en aquest silenci. Després costa baixar del taxi, pagar el cafè, que la noieta que esperaves per dinar no et miri com a un geni.\nEl primer estiu pandèmic, Luis Ventoso, director adjunt que fou d’ABC, em va encarregar que entrevistés Pere Gimferrer. Va ser molt amable i de seguida em va atendre. Ja al despatx de Planeta on ens trobàrem li vaig dir que les preguntes de l’entrevista, per celebrar el vint-i-cinquè aniversari de l’escriptura del poema, serien només versos de Mascarada, vint-i-cinc versos que jo havia triat i que pensava que d’alguna manera resumien l’obra i la vida, sobretot la meva vida. El poeta s’hi negà. Em va dir que no em concediria una entrevista només sobre Mascarada, i que volia parlar de tota la seva obra. Inútilment vaig intentar fer-lo canviar d’opinió i vaig quedar com un nen vençut al mig de la freda estança. Vaig improvisar una entrevista general barrejant temes i sense cap fil conductor i pensant que jo només volia parlar de Mascarada. La conversa fou agradable i interessant com qualsevol estona que pots passar amb Pere Gimferrer. Però no vaig publicar l’entrevista perquè quan em vaig posar a escriure-la ni jo mateix era capaç d’entendre el que havia fet.\nTampoc no entenc perquè Pere Gimferrer em va negar l’entrevista. Arcadi Espada pensa que potser va ser perquè forma part del passat amorós del poeta, que no vol recrear havent-se casat amb una altra dona. Pot ser. Però si tu has escrit Mascarada has de saber que no hi ha res més important, ni més sagrat, a la teva vida, ni ningú a qui et deguis més que a la teva grandiosa obra, tan grandiosa que a cada lectura torna a semblar impossible. També l’Arcadi em va suggerir que potser el geni tenia por que insistís en els versos dedicats a la coprofilia. No em sembla res del que calgui avergonyir-se, però precisament per no caure en el folklore que es féu del poema quan aparegué publicat, no havia triat cap vers d’aquesta índole.\nNo sé perquè Pere Gimferrer em va dir que no, però sé per què jo volia aquella entrevista. Mascarada mereix ser explicat, recorregut, detallat. Mascarada mereix poder-lo de llegir amb l’autor agafant-te de la mà i acompanyant-te pels racons de cada vers. Mascarada, com tots els grans poemes de la Literatura, pertany a l’autor i als lectors a parts iguals, al que ell ha escrit i al que jo m’he imaginat, però és una obra tan significativa i poderosa, tan imprescindible i central, que no només hem de poder-hi accedir des de la sensibilitat, sinó des del coneixement.\nLa història de Mascarada ha de ser coneguda, el context de cada vers; tal com avui tothom voldria entrevistar Cervantes amb preguntes que fossin frases d’El Quixot o Joanot Martorell amb passatges del Tirant. Pere Gimferrer té una idea general de la seva obra, i d’ell mateix com a escriptor, però no estic segur que sigui conscient del que és i representa Mascarada, ni que els autors de poemes tan altíssims ja no tenen drets sinó deures respecte de la seva obra. Mascarada és tan important que Pere Gimferrer té l’obligació de servir el poema de totes les maneres possible. Tots som esclaus de la bellesa, però molt especialment els qui l’han creada.\nMascarada viurà per sempre, però Pere Gimferrer «encara» és viu i això canviarà. Si les suposicions d’Arcadi Espada són certes, jo acceptaria de publicar l’entrevista pòstumament. Quan en la nostra trobada li vaig proposar això al poeta, em va dir que ell també estava disposat a concedir-me pòstumament l’entrevista.\nJo soc un que duc 25 anys llegint gairebé cada dia Mascarada. Estimo cada vers però en sé poc, de cadascun d’ells. Els he recorregut per París, però sol. Si l’entrevista em fos concedida, una part sencera de la meva vida trobaria totes les respostes que necessita, i tot i que ja sé que l’angoixa mai no es detura, seria tot un alleujament poder viure en la llum ni que només fos una estona. Però més enllà del meu jo petit i que només a mi m’importa, Mascarada clama llum i l’autor no és ningú per no concedir-la.


L’altre museu Dalí\nSi un gran artista del segle XX com Pablo Picasso té museus dedicats a Màlaga (on va néixer), Barcelona (on es va formar) i París (on va esclatar), un recorregut semblant es pot establir per a una altra estrella de la pintura una mica més nostrada, Salvador Dalí. Perquè, a més del museu a la seva Figueres natal, en té dedicat un altre als EUA, el país on va aconseguir fama mundial i va fer bo el seu conegut anagrama: avida dollars.\nA la ciutat de Saint Petersburg, a la calorosa Florida, hi ha des del 1982 el Dalí Museum, impulsat pel matrimoni de filantrops format per Reynolds i Eleanor Morse. Per explicar-ne l’origen cal remuntar al 1942, quan tots dos van visitar una retrospectiva itinerant de Dalí a Cleveland, organitzada pel Museu d’Art Modern de Nova York (MoMA), i van sortir-ne fascinats. Poc després, el 21 de març de 1943, ja havien comprat la primera pintura de Dalí, Daddy Longlegs of the Evening, Hope! (1940), i el 13 d’abril es reuniren per primera vegada amb l’artista i la seva dona, Gala, a Nova York. Era el principi d’una llarga relació d’amistat… i també d’una llarga relació d’adquisicions: perquè, al cap de quaranta anys, la col·lecció dels Morse ja s’havia convertit en la més gran de Dalí a Amèrica.\nActualment, de fet, el museu aplega ‘2.400 peces de cada època i vessant de l’activitat artística daliniana, de pintures a l’oli a dibuixos originals, passant per il·lustracions de llibres, impressions, escultures, fotografies, manuscrits i un ampli arxiu de documents’. Una col·lecció que no ha parat de créixer d’any en any, fins i tot en el terreny més innovador. EAls Estats Units, un dels bressols de les noves tecnologies, aquest estiu el Dalí Museum manté una exposició de les grans obres de l’artista empordanès visitables en realitat augmentada, i també una espectacular experiència d’intel·ligència artificial que permet de descobrir la vida del pintor… explicada per ell mateix, en el seu característic anglès macarrònic. Tot plegat és allotjat i exposat l’impressionant nou edifici del museu, inaugurat l’11 de gener de 2011 al centre de Saint Petersburg, que incorpora un detall de complicitat amb el seu museu germà de Figueres: l’anomenat Enigma, ‘un homenatge del segle XXI –fet amb 1.062 peces triangulars de vidre– a la cúpula que adorna el teatre figuerenc’.\nAmb motiu del trentè aniversari de la mort de Salvador Dalí (1904-1989), la seva obra també és la gran protagonista del Grimaldi Forum de Mònegue, on estarà fins el 8 de setembre de 2019 la gran exposició Dalí: una història de la pintura, coordinada per la directora dels Museus Dalí, Montse Aguer. Amb aquesta mostra, Dalí s’uneix als grans noms de l’art del segle XX que s’han exhibit al Grimaldi Forum, com ‘SuperWarhol’ (2003), ‘Mònegue celebra Picasso’ (2013) i ‘Francis Bacon, Mònegue i la cultura francesa’ (2016).


Tot el que heu de saber sobre la invenció de la ràdio\nLa ràdio deu el seu desenvolupament a altres dos invents: el telègraf i el telèfon . Les tres tecnologies estan estretament relacionades i la tecnologia de ràdio va començar en realitat com a "telegrafia sense fils".\nEl terme "ràdio" pot fer referència a l'aparell electrònic amb què escoltem o al contingut que s'hi reprodueix. En qualsevol cas, tot va començar amb el descobriment d’ones de ràdio: ones electromagnètiques que tenen la capacitat de transmetre música, parla, imatges i altres dades de manera invisible a través de l’aire. Molts dispositius funcionen mitjançant ones electromagnètiques, incloses ràdios, microones, telèfons sense fil, joguines controlades a distància, televisors i molt més.\nLes arrels de la ràdio\nEl físic escocès James Clerk Maxwell va predir per primera vegada l’existència d’ones de ràdio a la dècada de 1860. El 1886, el físic alemany Heinrich Rudolph Hertz va demostrar que les ràpides variacions del corrent elèctric es podien projectar a l’espai en forma d’ones de ràdio, similars a les ones de llum i de calor.\nEl 1866, Mahlon Loomis, dentista nord-americà, va demostrar amb èxit la "telegrafia sense fils". Loomis va ser capaç de fer que un comptador connectat a un estel fes moure un comptador connectat a un altre estel proper. Això va suposar el primer cas conegut de comunicació aèria sense fils.\nPerò va ser Guglielmo Marconi, un inventor italià, qui va demostrar la viabilitat de la comunicació per ràdio. Va enviar i va rebre el seu primer senyal de ràdio a Itàlia el 1895. El 1899 va llançar el primer senyal sense fils a través del Canal de la Mànega i, dos anys més tard, va rebre la lletra "S", que va ser telegrafiada des d'Anglaterra fins a Terranova (ara part del Canadà). ). Aquest va ser el primer missatge radiotelegràfic transatlàntic amb èxit.\nA més de Marconi, dos dels seus contemporanis, Nikola Tesla i Nathan Stubblefield, van obtenir patents per a transmissors de ràdio sense fils. A Nikola Tesla se li atribueix ara la primera persona a patentar la tecnologia de ràdio. El Tribunal Suprem va revocar la patent de Marconi el 1943 a favor de la de Tesla.\nLa invenció de la radiotelegrafia\nLa radiotelegrafia és l’enviament per ones de ràdio del mateix missatge de guió de punts (codi Morse) utilitzat pels telègrafs. Els transmissors, a principis de segle, eren coneguts com a màquines d’espurna. Es van desenvolupar principalment per a la comunicació vaixell a terra i vaixell a vaixell. Aquesta forma de radiotelegrafia permetia una comunicació senzilla entre dos punts. Tanmateix, no es tractava de radiodifusió pública tal com la coneixem avui.\nL'ús de la senyalització sense fils va augmentar després que es demostrés que era eficaç en la comunicació per al treball de rescat al mar. Aviat diversos transatlàntics van instal·lar fins i tot equips sense fils. El 1899, l'exèrcit dels Estats Units va establir comunicacions sense fils amb un vaixell lluminós a la vora de Fire Island, Nova York. Dos anys després, la Marina va adoptar un sistema sense fils. Fins aleshores, la Marina havia utilitzat senyals visuals i coloms per a la comunicació.\nEl 1901 es va establir el servei de radiotelegrafia entre cinc illes hawaianes. El 1903, una estació Marconi situada a Wellfleet, Massachusetts, va dur a terme un intercanvi entre el president Theodore Roosevelt i el rei Eduard VII. El 1905, la batalla naval de Port Arthur a la guerra russo-japonesa va ser reportada per la xarxa sense fils. I el 1906, l’Oficina Meteorològica dels Estats Units va experimentar amb la radiotelegrafia per accelerar l’avís de les condicions meteorològiques.\nRobert E. Peary, un explorador àrtic, va radiotelegrafiar "Vaig trobar el pol" el 1909. Un any després, Marconi va establir un servei radiotelegràfic regular americà-europeu, que diversos mesos més tard va permetre capturar un assassí britànic fugit a alta mar. El 1912 es va establir el primer servei de radiotelegrafia transpacífic, que enllaçava San Francisco amb Hawaii.\nMentrestant, el servei de radiotelegrafia a l’estranger es va desenvolupar lentament, principalment perquè el transmissor de radiotelegrafia inicial era inestable i causava una gran quantitat d’interferències. L’alternador d’alta freqüència Alexanderson i el tub De Forest van acabar resolent molts d’aquests primers problemes tècnics.\nL’aparició de la telegrafia espacial\nLee de Forest va ser l'inventor de la telegrafia espacial, l'amplificador de triodes i l'Audion, un tub de buit amplificador. A principis de la dècada de 1900, el desenvolupament de la ràdio es va veure obstaculitzat per la manca d’un detector eficient de radiació electromagnètica. Va ser De Forest qui va proporcionar aquest detector. La seva invenció va permetre amplificar el senyal de radiofreqüència captat per les antenes. Això va permetre l'ús de senyals molt més febles del que s'havia pogut fer anteriorment. De Forest també va ser la primera persona que va utilitzar la paraula "ràdio".\nEl resultat del treball de Lee de Forest va ser la invenció de la ràdio AM modulada en amplitud, que permetia una multitud d’emissores de ràdio. Va suposar una gran millora respecte als anteriors transmissors de spark-gap.\nComença la difusió real\nEl 1915, el discurs es va transmetre per primera vegada per ràdio a tot el continent des de Nova York fins a San Francisco i a través de l’oceà Atlàntic. Cinc anys més tard, KDKA-Pittsburgh de Westinghouse va emetre les declaracions electorals de Harding-Cox i va començar una programació diària de programes de ràdio. El 1927 es va obrir el servei comercial de radiotelefonia que uneix Amèrica del Nord i Europa. El 1935 es va fer la primera trucada telefònica a tot el món mitjançant una combinació de circuits de cable i ràdio.\nEdwin Howard Armstrong va inventar la ràdio FM modulada en freqüència el 1933. La FM va millorar el senyal d'àudio de la ràdio controlant el soroll estàtic causat pels equips elèctrics i l'atmosfera terrestre. Fins al 1936, totes les comunicacions telefòniques transatlàntiques nord-americanes havien de ser encaminades a través d’Anglaterra. Aquell any es va obrir un circuit de radiotelefonia directe a París.\nEl 1965 es va erigir a l'Empire State Building de la ciutat de Nova York el primer sistema d'antena Màster FM del món, dissenyat per permetre emetre simultàniament emissores FM individuals des d'una font.\nBiografia de Guglielmo Marconi, inventor italià i enginyer elèctric\nBiografia d'Edwin Howard Armstrong, inventor de la ràdio FM\n6 grans invents en què ningú no creia\nBiografia d'Alexander Graham Bell, inventor del telèfon\nL’electricitat sense fils és l’energia del futur?\nBiografia de Nikola Tesla, inventor serbi-americà\nConegueu la història de la televisió i quan es va inventar la primera televisió\nL’evolució del micròfon\nQui va descobrir l’electromagnetisme?\nCom un director d’escola va canviar la ràdio per sempre\nCom les ones de ràdio ens ajuden a entendre l’univers\nAquest dispositiu fa possible un vol segur\nT’agrada la Wi-Fi de casa teva? Gràcies a aquest noi que hi va escriure el llibre\nHeinrich Hertz va demostrar l'existència d'ones electromagnètiques\nInnovacions i invents per a persones amb discapacitat auditiva


Terre de haut by guadeloupe1ere 3865 views\nProyecto de vida by camiloyaren 288 views\nJuan Felipe Garcia by Manuel Barrera Fe... 395 views\nLas energías by tecnosecundaria 387 views\nFEDER - Rapport d'évaluation TIC 20... by Silicon Comté 920 views\n1. Alejandro Tortajada ÁlvarezEL M A GNET I SM E ILELECT R I CI T A T\n2. EL MAGNETISMEEl magnetisme és la propietat que tenen algunes substancies datraure metalls, com per exemple, el ferro. Aquestes substàncies sanomenen imants. Els imants poden ser naturals o artificials.Els imants naturals són els que es troben en la naturalesa, com per exemple, la magnetita.Els imants artificials estan fabricats per les persones. Molts dels imants artificials es fabriquen a partir del ferro, dacer...\n3. ELS IMANTS TENEN POLSEls pols dun imant són les zones que exercixen més atracció sobre els objectes metàl·lics.Els pols reben els noms de POL NORD (N) I POL SUD (S). Si ajuntem dos imants, podem observar que:Si els POLS que sajunten són DISTINTS, els imants sacosten, és a dir, SATRAUEN.Si els POLS que sajunten són iguals, els dos imants se separen, és a dir, ES REPEL·LIXEN.\n4. LELECRTICITATL electricitat és una forma d energia. L electricitat es pot transformar en llum i calor, i fa funcionar les màqines, com ara la llavadora, els ordinadors, els microones, la batedora...\n5. QUÈ ÉS LELECTRICITAT ESTÀTICA ?Si freguem amb un drap de llana alguns objectes devidre o de plàstic, observem que adquirixen lacapacitat d atraure trossos de paper o cabells. Diemque aquests objectes s han electritzat o que hanadquirit càrrega elèctrica o electricitat estica.\n6. QUÈ ÉS EL CORRENT ELÈCTRIC ?Si freguen un globus unflat amb llana (per tal que adquirisca molta càrrega elèctrica) i l acostem a un tub fluorescent, veurem que a l interior del tub apareix una llum.La càrrega elècrica del globus ha passat al tub.El corrent elèctric és el moviment de la càrrega elècrtica a través dels objectes.


MANEL MARGALEF, ARTISTA AMPOSTÍ I PROFESSOR DE L’ESCOLA D’ART I DISSENY DE LA DIPUTACIÓ, PRESENTA LA SEVA OBRA A ARTESANTANDER\nManel Margalef (Amposta, 1963) exposarà el seu projecte artístic "Al otro lado del muro", a l'Stand 42 del Palau de Congressos i Exposicions de Santander, on tindrà lloc la XXIIa edició de ArteSantader, una fira d'art internacional impulsada pel Govern de Cantàbria i la ciutat de Santander.\nL'obra artística de Manel Margalef ha estat marcada per la reflexió sobre allò que és domèstic i sobre un concepte tan propi del món contemporani com és la "deconstrucció". Si en els seus primers projectes Margalef va treballar l'espai tridimensional, a través d'escultures i instal·lacions, actualment treballa obres de format bidimensional.\nMoltes vegades s'apropia dels tapissats d'escai i altres materials dels mobles de la seva llar, amb els quals ha conviscut durant anys, i els deconstrueix fins a formar un superfície plana sobre fusta amb efectes de pell, de cos humà. Una reflexió plàstica a partir del llenguatge del collage, propi de les avantguardes, i també del cosir, tan reivindicat per moltes artistes que han treballat allò que és domèstic com si fos un espai exclusiu de la identitat femenina. Les pells exposades de Manel Margalef evoquen la sensualitat i el cos, tot i que també recorden la deconstrucció d'un cos pròpia d'un cirurgià o un forense. Imatges suggeridores i alhora inquietants, en definitiva.\nManel Margalef compagina la seva tasca artística amb la seva dedicació com a docent a l'Escola d'Art i Disseny de la Diputació a Tarragona, on imparteix classes a les àrees de fotografia i pintura. La seva obra la podem trobar exposada al Museu d’Art Modern de la Diputació a Tarragona i també al Museu de Valls, a la Fundació Espais de Girona, a la Col·lecció Testimonis de “La Caixa” i al Museu d’Art Contemporani de Santander, entre d’altres espais.


Gamificació a l’empresa: aplicacions en recursos humans | Blog de ESEC: Centre formatiu a Sabadell\nGamificació a l’empresa: aplicacions en recursos humans\nIn: Recursos humans\nParlem amb Alberto Catalán i Eva Juncosa, distribuïdors oficials de Gametraining a Catalunya i experts en Gamificació.\nLa gamificació es basa a aplicar tècniques pròpies dels jocs tradicionals i dels videojocs en entorns no lúdics, com per exemple en l’empresa, la salut o l’educació. Tot sense perdre de vista que hi ha un objectiu professional a aconseguir i que no es tracta només de divertir-se.\nÉs una tècnica que fa servir el joc per motivar les persones a aprendre, a fer tasques rutinàries, a compartir coneixement, a innovar. Ajuda a una major implicació i compromís dels treballadors.\nQuè aporta a les empreses?\nEls jocs funcionen amb dinàmiques com competir, guanyar punts, assolir reptes. Aquestes mecàniques del joc aplicades en situacions pensades per assolir objectius específics funcionen molt bé. Per exemple, si volem que les persones aprenguin uns procediments de treball, unes normatives específiques o les característiques dels productes que venem.\nHi ha moltes maneres d’aplicar-se. Avui en dia el que més s’utilitza són les eines tecnològiques. Similars a les d’un videojoc. Podem fer que tothom pugui accedir a participar-hi, des de qualsevol lloc i dispositiu, en qualsevol moment, a través d’una plataforma específica. Es genera més interacció, és una eina més potent que va més enllà d’un petit grup presencial en una aula.\nSóc una empresa, vull encarregar un joc… què necessito?\nEl més important i el que hem de definir abans que res és l’objectiu. Un objectiu específic i mesurable. Què volem que els nostres treballadors facin d’una altra manera o facin millor? Per exemple, volem que els nostres venedors coneguin molt millor els arguments de venda? Els beneficis dels nostres productes? Que sàpiguen rebatre millor les objeccions dels clients? Tot això per, al final, aconseguir un millor rati de vendes respecte del nombre de visites o d’interaccions amb els clients.\nA partir d’aquí, dissenyem el joc i els continguts: el coneixement que els venedors han de tenir, les habilitats de comunicació o d’influència que han d’entrenar per assolir aquest objectiu predefinit amb l’empresa.\nI després d’haver establert l’objectiu?\nEn la primera, fem el disseny. Parlem amb l’empresa, definim objectius, donem idees de com treure màxim profit de l’eina de gamificació. De vegades, descobrim altres beneficis que no són l’objectiu principal però que ens ajuden a fer més rendible la inversió.\nLa segona fase és la d’implantació. Posem en marxa el joc, donem accés i motivem els participants perquè interactuïn, aprenguin, comparteixin i engresquem les persones perquè aportin idees innovadores.\nFinalment, el tercer pas ve amb l’anàlisi de resultats. Integrar tota la informació obtinguda ens serveix per prendre decisions estratègiques. Molts cops descobrim necessitats no cobertes.\nGamificació per a màrqueting i vendes, recursos humans…\nLa gamificació es fa servir en departaments de màrqueting, per exemple, per engrescar els potencials clients a donar el seu parer, per motivar-los a interessar-se per la marca… En el camp dels recursos humans, una de les aplicacions més evidents es la formació, tot i que també serveix per fer selecció de personal, avaluació dels coneixements, innovació….\nPer què ens ‘enganxa’ tant jugar?\nÉs un mecanisme psicològic on intervenen les emocions. La motivació de guanyar dispara la dopamina, un neurotransmissor vinculat al plaer. La part emocional fa que l’aprenentatge es recordi millor, que la formació sigui molt més fàcil i efectiva.\nLes persones participen més i retenen millor el que aprenen.\nHi ha el risc que es generin conflictes entre els participants?\nQuan dissenyem els jocs ho fem de tal manera que tothom quedi satisfet. L’objectiu va més enllà del joc mateix i no el podem perdre de vista en cap moment.\nTractem de recompensar els esforços de tothom per participar, i també premiem aquelles persones que ajuden els altres a fer-ho millor. De vegades, es proposen reptes que només es poden assolir en col·laboració amb els altres. En alguna ocasió, les empreses han decidit bescanviar els punts aconseguits per diners destinats a una ONG, és a dir, s’ha marcat una finalitat més altruista. Els jocs es dissenyen sempre en funció dels interessos, polítiques i valors de la companyia.\nPersonalització, versatilitat, motivació… què més ens dóna la gamificació?\nEns permet formar les persones de manera innovadora, efectiva i avaluar-ne el coneixement. La informació que obtenim gràcies al fet de treballar online és molt acurada. Podem establir indicadors que ens ajudin a prendre decisions complexes.\nEn general, la gamificació millora de forma substancial el compromís de col·laboradors i empleats. .\nI si les persones no tenen un gran coneixement tecnològic?\nAvui en dia gairebé tothom disposa d’un smartphone i és prou hàbil com per fer servir les aplicacions més quotidianes. Amb aquest coneixement n’hi ha prou per utilitzar eines com Gametraining. Per exemple, vam posar en marxa una competició amb persones d’una certa edat, amb uns coneixements bàsics d’ús d’ordinador. L’adhesió i el grau de participació va ser aclaparador! Aquesta experiència ens va demostrar que és una eina prou senzilla i intuïtiva, i molt efectiva.\nPer exemple, el Port de Barcelona té l’objectiu de formar una part del seu personal en unes normatives i lleis específiques que els afecten. S’ha bolcat a la plataforma tota la informació en forma de reptes de preguntes sobre els continguts legals que han d’aprendre. Hi hem afegit una sèrie de breus lliçons que la gent pot llegir tranquil·lament. I, finalment, hem completat aquesta informació amb un tercer contingut: una sèrie de vídeos de 4/5 minuts que recullen de forma gràfica i visual el que és essencial de cada unitat didàctica. Una forma entretinguda i accessible. Tres eines, tres maneres de facilitar que el contingut es pugui assimilar molt bé.\nEn aquest cas, no hi ha formació presencial. En altres ocasions es pot combinar, per exemple, una explicació i entrenament a l’aula, més un reforç i ampliació dels coneixements des de la plataforma de jocs. Tot depèn del projecte, de la voluntat i preferències de l’empresa. Les possibilitats són moltes i molt variades. I és formació bonificable per la Fundació Tripartita.\nUn altre exemple pot ser el de la persona que fa un curs d’acollida. Aquesta persona ha d’aprendre normes de prevenció de riscos, procediments, bones pràctiques, o ha d’imbuir-se dels valors de la companyia. Pot ser una gamificació per a una sola persona o per a un grup nombrós. Hem fet gamificació per a 25 països en diferents idiomes. Hem arribat a tenir 800 persones alhora!\nEn RRHH, per a formació i selecció de personal?\nEn especial, són eines molt ben valorades pels departaments de recursos humans. Els facilita molt obtenir informació, avaluar coneixements i demès.\nTambé ho fan servir per a selecció de personal, sí. Per exemple, per filtrar candidats interessants. Quan la quantitat de currículums rebuts és tan gran que es fa difícil fer una bona selecció, es prepara un joc. Els candidats han de respondre unes preguntes i se’ls avalua en funció de les respostes. Són preguntes clau, fetes a mida per a l’empresa, que permeten filtrar els candidats ideals en funció dels seus coneixements, valors i competències, per acabar entrevistant els millors.\nFacilita molt la feina, és rendible i fàcil d’implementar.


LA PIPA I EN PELE A LA TARDOR (ed. català) - Artijoc, S.C.C.L\n> Tots els productes>Llibres i revistes>Primers llibres>LA PIPA I EN PELE A LA TARDOR (ed. català)\nLa Pipa i en Pele a la tardor és un conte de format butxaca per a nens i nenes a partir de dos anys que forma part de la col·lecció La Pipa i en Pele, dos simpàtics nans amb els quals farem un recorregut per les quatre estacions.\nDesprés de l’estiu lluminós i càlid, l’any va enfilant lentament cap a una època de calma. Els lirons, els eriçons i els teixons s’atipen per aconseguir una capa ben gruixuda de greix per al proper hivern. Els ratolins, els talps i altres animalons guarden amb cura les seves provisions. Els arbres es van desfullant amb les tempestes de vent i els bolets olorosos van poc a poc traient el cap, amagant-se sota les fulles cruixents.\nLa Pipa i en Pele gaudeixen del temps esvalotat de la tardor i aprofiten per sortir a jugar mentre la natura canta: cacen fulles com papallones, fan volar els estels, cullen aranyons i bolets, fan un fanal amb una carbassa…\nMitjançant la vivència de les estacions i la celebració de les seves festes, l’infant pot viure de manera inconscient i profunda un ritme fix de l’any, que li aporta seguretat. El ritme és quelcom viu, portador de salut.\nLa Pipa i en Pele a la tardor ens ajudarà, a través de les seves precioses imatges i l’armonia dels seus versos, a endinsar-nos a les bondats de la tardor i ens acompanyarà a viure amb més consciència aquesta època de brillants colors.


El Parlament rep la Xarxa anti-repressió de familiars de detinguts - El triangle\nEl Parlament rep la Xarxa anti-repressió de familiars de detinguts\nPSC, ERC, ICV i CUP accepten que la Generalitat no es personi en casos de dissidència política\nXarxa anti-repressió de familiars de detingudes\nUn dia després de conèixer l’ordre del Suprem perquè els condemnats per l’acció ‘Aturem el Parlament’ ingressin a presó, la Xarxa anti-repressió de familiars de detingudes s’ha reunit al Parlament amb alguns partits per exigir, entre d’altres, que ni la Cambra legislativa ni el Govern es personin en processos contra dissidents.\nCiU, PP i C’s no hi han assistit. La resta, PSC, ERC, ICV-EUiA i CUP, han acceptat algunes de les reclamacions de l’entitat: revisar i corregir les actuacions dels cossos policials, aturar la impunitat policial, rebutjar els judicis condemnatoris sense proves i promoure que s’investigui la situació dels expedients interns dels Mossos i que la Generalitat no es personi en causes, perquè ja hi ha el Ministeri Fiscal, així com garantir el dret a la protesta.\nEls portaveus de l’associació han expressat el desig que tant les institucions com els mitjans de comunicació “despenalitzin i descriminalitzin” els joves que protesten. “No pot ser que per ser dissidents hagin de callar. Per això hem creat aquesta xarxa. No els deixarem, els nostres fills i filles, sols perquè ells surten al carrer per tots nosaltres. Per això en demanem l’absolució”, ha dit Núria, una de les portaveus.


Hora i data actual: Divendres 05/03/2021 11:37\nDimecres 25/10/2006 16:15\nTema: Horaris SNCF en temps real... i molt més\nImpressionant :o Mentre Renfe es fa pregar per penjar informacions a la seva web, com si patissin per acabar l'espai al servidor, la SNCF fa aquestes virgueries. Renfe només es posarà les piles si mai té competència, en els dos sentits: empresarial (un altre operador ferroviari) i professional (de g...\nDissabte 21/10/2006 23:29\nEl CAT Exprés Girona-BCN de quarts d'una ha passat amb uns 15 minuts de retard per Sils.\nAl vespre, a la tornada, el retard ha estat "normal", de 5 minuts.\nDimecres 04/10/2006 20:47\nTema: El Car-sharing\nJo treballo en una associació turística en una comarca que rep una gran quantitat de visitants de l'àrea metropolitana de Barcelona, comarca a la qual és complicat arribar en transport públic i gairebé heroic moure-s'hi en cap de setmana. Al cap de poques setmanes que es creés Catalunya Carsharing e...\nDivendres 11/08/2006 19:56\nTema: Problemes amb el BUS TURISTIC de JULIÀ\nUna situació semblant es va donar fa uns anys quan l'empresa d'autocars Sacrest va organitzar busos per portar i recollir estudiants d'Olot a BCN, en una línia semblant a la de TEISA, però més barata i amb parades més properes als pisos dels estudiants. Com que l'afluència de passatgers li va baixar...\nDiumenge 06/08/2006 21:39\nLa N-260, l'única alternativa oberta a l'Alt Empordà per anar a França està totalment col·lapsada, afectant de retruc la circulació a totes les carreteres locals que hi desemboquen. Convindria recordar -cosa que ni Catalunya Informació ni el Telenotícies han fet-, que a part de la N-260 existeixen ...\nDissabte 22/07/2006 0:57\nTema: Renovació de via fins a Puigcerdà\nDivendres 23/06/2006 18:27\nDesconec si també està afectada la xarxa ferroviària.Retencions de fins a 10 quilòmetres. A les 15:45 els trens circulaven amb total normalitat per aquesta zona, mentre hi havia grans retencions a Sant Celoni de vehicles que es volien incorporar a l'autopista direcció Barcelona; i mentre la ràdio i...\nDiumenge 07/05/2006 10:29\nTema: Mala organització a l'espectacle "Red Bull"\nAnada: imaginant els problemes de la L4 vaig optar per anar de Clot-Aragó a Marina (L1), que estava a tope. Al sortir, repartien un flyer en el que s'informava que hi havia un bus especial des de Marina fins a la platja del Bogatell. Vistes les dimensions de la cua per agafar el bus i la poca distàn...\nDivendres 10/03/2006 19:38\nTema: Ruta del ferro. A peu des de Ripoll fins a Toralles\nAl final se m'ha complicat el cap de setmana, i no podré venir!\nDimarts 07/03/2006 23:16\nA la línia 4 veig molt complicat fer un Olot-Ripoll per Sant Joan de les Abadesses per Riudaura, per l'orografia, i perquè serien molts quilòmetres per unir poques poblacions. No dic que sigui una mala idea, al contrari, de fet és molt bona perquè enllaçaria amb la línia de Puigcerdà, però la veig p...\nDivendres 17/02/2006 20:56\nTema: 440R+RRR+Z2+BUS+440 amb neu\nVinga, fins demà!! Pujo a Granollers. Espero saber-me orientar tenint en compte que deixaré el cotxe a Granollers-Canovelles i aniré a peu fins Granollers-Centre: és una ciutat per la que he passat moltes vegades però on no he posat mai els peus. :x Si veieu que no pujo és que encara estic fent tomb...\nDijous 16/02/2006 20:15\nEncantat! A més, ja tenia ganes de fer algun cop aquesta via verda i no trobava mai el moment.\nDimecres 08/02/2006 19:47\nJo em plantejava pujar i baixar a Granollers, així no hauria d'entrar a BCN en cotxe.\nSuposo que tot i no sortir/arribar a BCN em sortiria més econòmic el bitllet de grup del que esteu parlant. En qualsevol cas, compteu-m'hi.\nDilluns 06/02/2006 17:04\nSi m'hi voleu jo també vindré. Una persona, tarifa normal. Vaja, que no tinc Carnet Jove.\nDivendres 03/02/2006 23:55\nSegons he escoltat a RAC1, una enganxada a la catenària que ha produït una llampegada visible des de força lluny. Sembla que alguns veïns creien que era una explosió.\nDiumenge 29/01/2006 0:19\nTema: Estacions que encara no han estat fotografiades per TRENSCAT\nSi no vaig equivocat estem pàrlant d'aquest edifici, oi?\nDimarts 10/01/2006 14:17\nTema: Tren Verd del Pirineu\nwefer ha escrit: * TREMP CENTRAL 10 S.L. Tremp (Lleida). Empresa mercantil dedicada a la promoció immobiliària en els territoris pirinencs.\nQuè hi fa una promotora immobiliària en el patronat de la Fundació???\nDilluns 09/01/2006 7:57\nA mi també em va bé el 18 de febrer. Prioritat total a aquesta excursió, que promet ser força entretinguda.\nDissabte 07/01/2006 19:34\nTema: Rodalies Barcelona\nQuan hagi d'anar millor, si és el març, doncs el març.\nDivendres 06/01/2006 20:59\nConsidero que els ciutadans (també els de Figueres) som prou grandets i tenim els polítics que ens mereixem. Per tant, en certa manera, ja s'ho faran. M'agradarà veure com, d'aquí a pocs anys, notaran que la ciutat afluixa, es preguntaran per què i llavors -LLAVORS- s'adonaran de l'error que van com...


» Escoles i carrers recuperen els guarniments\nEscoles i carrers recuperen els guarniments\nEl nostre Carnaval havia gaudit, durant molts anys, d’un grapat de carrers ben engalanats per la festa. Aquest any, igual com amb les Competències musicals, s’ha assolit el repte de recuperar aquesta tradició. Amb la complicitat d’algunes escoles i d’alguns veïns, s’ha posat la primera pedra d’un guarniment de carrers que l’any vinent ha d’eixamplar-se encara més.\nDe moment, però, aquest any ja es pot fer un tast d’aquesta iniciativa. Al carrer de l’Aigua, les decoracions han estat obra de les escoles Cossetània, Escola Pia i Margalló. Entre el carrer del Pare Garí i el carrer de Santa Anna, s’hi pot veure el cicle de l’aigua, tema triat i que s’ajusta precisament al nom d’un dels carrers que històricament havia tingut els millors guarniments.\nAl Carrer Jardí, amb la complicitat dels veïns del Centre Vila, l’escola que s’ha encarregat del disseny és el Canigó, mentre que el carrer de Sant Gregori ha estat per a l’escola Volerany. A més, com ve sent habitual, l’Escola El Cim guarnirà la seva façana de la plaça dels Cotxes, però enguany ho ampliarà a altres elements de la plaça.\nTant a les escoles com als carrers que s’han prestat a aquesta recuperació, moltes gràcies! Mestres, alumnes i pares heu fet història per recuperar aquesta bonica tradició! L’any vinent, més i millor! Aquest dissabte al matí (vegeu el programa d’actes) lliurarem els premis i reconeixements a les escoles i carrers, en un acte a la Casa Olivella.\nA més, també cal reconèixer la feina i dedicació de diversos col·lectius de veïns o entitats que engalanen places, a més de particulars que posen ben macos els seus balcons. A tots, moltes gràcies per fer que Vilanova i la Geltrú llueixi les millors gales per Carnaval!


«El català de vegades és un conformista i d'altres un arrauxat»\n"El català de vegades és un conformista i d'altres un arrauxat"\nTEXTOS INÈDITS DE JOSEP PLA/ PREPUBLICACIÓ\n'Fer-se totes les il·lusions possibles i altres notes disperses' (Destino) reuneix materials inèdits o censurats, que havien de formar part d'un volum de les 'Obres completes'\n18 de de novembre del 2017. Actualitzada 19 de de novembre del 2017 a les 09:49\n"(…) Haurem de veure quines foren les causes del nostre drama cultural –de la nostra decadència literària, espiritual i sensible– coincident amb la formació de la unitat espanyola i la lligada amb Castella. Aquesta decadència ha estat sotsratllada moltes vegades, però les causes reals ens són desconegudes pel moment. Com que la unitat es produí no solament en el terreny polític sinó [també] en el terreny religiós, a través de la projecció de les formes del catolicisme castellà sobre el nostre país, es produí un sobrepès de catolicisme sobre la nostra vida social. Aquest fou un factor de decadència, perquè els pobles d’esperit comercial s’ofeguen si la pressió del dogmatisme catòlic és excessiva.\nEl bilingüisme fou un altre factor de decadència. El bilingüisme planteja al meu entendre el problema del subconscient català –origen de tot el drama cultural del país– perquè el poble que no logra mantenir les manifestacions del seu subconscient en un estat folgat, llibèrrim i normal, perd la seva personalitat d’una manera fatal i seguríssima. El subconscient català es troba en l’ambient castellà i andalús desplaçat i absolutament foraster. El fet que l’ànima catalana sigui més sentimental que sensible, ajuda encara al que dic. El desplaçament a què al·ludeixo crea en el català un sentiment d’inferioritat permanent.\nCom que el sentiment d’inferioritat és dolorós, desagradable i angoixant, el català ha fet, col·lectivament i en molts casos, personalment, un gran esforç per superar-lo: ha fet el possible per abandonar, per deslligar-se de la seva personalitat autèntica, però no ha pas reeixit. Això ha creat una psicologia curiosa: la psicologia d’un home penjat a mig aire, que té por d’ésser ell mateix i al mateix temps que no pot deixar d’ésser ell mateix, que refusa d’acceptar-se tal com és i alhora que no pot deixar d’ésser tal com és. I això no són pas abstraccions que jo em faig; això són fets. Són les característiques típiques del complex d’inferioritat.\nLa persistència durant dotzenes i dotzenes d’anys en aquest estat ha creat un ésser d’escassos sentiments públics positius, és a dir, un home sense pàtria, incapaç de fusionar-se ni d’adherir-se, hipercrític, irònic, individualista, frenèticament individualista, negatiu: un home malaltís, ombradís, malfiat, anguilejant, esmunyedís, nerviós, displicent, solitari, trist. La malaltia catalana es troba en el subconscient del país.\n(...) Geogràficament, Catalunya es troba entre una cultura d’irradiació universal, la cultura francesa, que és la més treballada del continent, i un país, Espanya, que després d’haver donat en la història una certa flamarada, entrà en una llarga decadència. Malgrat aquesta decadència, la diferència de volum demogràfic i el paral·lelisme catòlic ha fet que Catalunya hagi viscut sotmesa a Espanya durant segles. Aquests segles de dominació han estat un llarg esforç per desarrelar el català de la seva autenticitat, de la seva pròpia manera d’ésser. Aquest esforç s’ha produït en el camp polític i en el camp cultural. La conseqüència d’aquest esforç ha estat la creació d’un poble turmentat per un seguit inacabable de contradiccions, compromisos, perplexitats i negacions. No s’ha lograt, però, ni matar la llengua ni soterrar del tot la personalitat del país. Les classes cultivades sempre foren de cultura francesa, entre altres raons per emplenar el buit deixat per la preponderància castellana.\n(…) Ni Espanya, doncs, ni França, han volgut acceptar mai l’existència d’una personalitat catalana. Per part del dominador polític, a més d’aquesta inacceptació, s’ha produït l’esforç de desarrelament: s’han imposat prejudicis, desconfiances, mesures vexatòries, obligacions deliberades, per diluir l’autenticitat del país, per matar una personalitat autòctona. Aquesta personalitat ha de tenir una força i una vitalitat impressionant si després de tants segles de mixtificació, de tantes invasions i de tantes guerres, d’un tan llarg esforç assimilatori, encara persisteix.\nAquests tres segles, però, no han pas passat en va i han fet molt de mal a l’ànima i a l’esperit del país. El català d’avui és la conseqüència del pas d’aquests tres segles. El català d’avui té por d’ésser ell mateix. Aquesta por és com un tumor que porta a dins. El català amaga els seus sentiments vertaders, dissimula la seva manera d’ésser, escamoteja la seva autenticitat, tracta de presentar-se diferent de tal com és. La situació del català com a tal li ha donat tants mals de cap que en certs moments ha deixat de pensar en el país. El fet que el català sembli un home que no pensa prové del fet que no vol pensar en el seu país –i, com a conseqüència, no vol pensar en res.\nEl primer drama del català consisteix en que té por d’ésser ell mateix. Però encara en té un altre de més greu: el català no pot deixar d’ésser el que és. Les tendències obscures de l’inconscient individual i col·lectiu estan per sobre, probablement, de tota voluntat possible. És en el subconscient del país, doncs, que la processó va per dins. En realitat ens trobem davant d’un dualisme irreductible –dolorós, lacerant, malaltís.\nAra bé: davant d’un problema de dualisme irreductible, encara no s’ha inventat res més còmode que fugir. El català és un fugitiu. De vegades fuig de si mateix o a dins de si mateix, fuig devers altres cultures, s’estrangeritza, es destrueix; fuig intel·lectualment i moralment. De vegades sembla un covard i altres vegades un orgullós ombradís. De vegades sembla patir de mania persecutòria i altres de fatxenderia. Alterna l’avidesa amb els sentiments de frustració malaltissa constantment. Tots són aspectes d’una psicologia d’home que fuig, que s’escapoleix. De vegades és pròdig fins a la vilesa i altres gelós com un dement; de vegades és un calet i d’altres un revoltat; de vegades un conformista i d’altres un arrauxat. El català s’evadeix, no s’adhereix mai, no es lliga amb res. Davant la insolubilitat del dualisme, tracta d’arribar a l’hora de la mort amb la quantitat menor de molèsties possibles –i això encara el fa sofrir més. La careta que porta durant tota la vida li produeix un neguit intern febricitant. És un ésser humà que es fa –que em faig– pena.\nFarruko: així és l’autor de ‘Pepas’, himne pastiller que canten fins i tot els nens de primària\nBarcelona reivindica les seves il·lustres escriptores: benvinguts a la ciutat explicada en femení\n(…) Unamuno acusa els catalans de «vanidad petulante» i d’«avaricia codiciosa», vicis que assegura «brotan de una cualidad –notem que se li ha escapat el mot qualitat– y es la sensualidad» comuna a tots els pobles mediterranis. (…) No és ara el moment d’ocupar-se a esbrinar la justícia d’aquestes observacions. Senyalaré però que en la mesura que són exactes, Unamuno obrava de mala fe en ocultar-nos-en les causes. Si els catalans són així no és perquè sí i Unamuno sabia o estava en obligació de saber-ho. (…) Mai he cregut que Unamuno tingués cap valor –en el sentit que els valors m’interessen. Llevat de l’anormalitat de la seva figura i del seu energumenisme fonamental. Però una de les observacions d’Unamuno em porta a dir alguna cosa més sobre la malaltia nacional (…) La meva opinió és que el català d’avui no té cap característica típica dels catalans de l’època nacional.\nEl català d’avui ha estat pastat en els anys de decadència (…) El català és la conseqüència d’aquells anys desgraciats i d’aquests anys que duren encara. (…) El català no té pàtria i per tant és un ésser diferent, que no pot comparar-se amb els que en tenen. Perdé la pàtria, féu un gran esforç per tenir-ne una altra sense lograr-ho. El català no té l’inconscient sa, normal i obert. Això explica les seves característiques: de vegades és un fatxenda –la jactància que nota Unamuno. Però sovint és d’una humilitat morbosa, humiliada i ofesa i per això Unamuno diu que «hasta cuando parece que atacan, están a la defensiva». Potser la insuportable vanitat és una conseqüència del sentiment d’humiliació i viceversa –la humiliació crea, com una evasió incontenible, la vanitat. Trobar un català normal és difícil.


Salut donarà més poder als metges\nBoi Ruiz defensa que els sanitaris tinguin potestat en la gestió d'hospitals i CAPs per guanyar eficiència\nEl Govern reformarà la sanitat pública i donarà més poder de gestió als metges. El conseller Boi Ruiz pretén que els professionals assumeixin galons per governar hospitals i centres d'atenció primària.\nJOAN SERRA Barcelona. 21/10/2011 00:00\n260x366 Les reflexions del conseller Boi Ruiz va participar ahir en un debat sobre el finançament de la sanitat pública, al costat dels consellers del País Basc (Rafael Bengoa), Galícia (Maria del Pilar Farjas) i del País Valencià (Luis E. Rosado). En la sessió, inclosa en una jornada del sector de la tecnologia sanitària organitzada a Esade, Ruiz va reclamar a l'Estat més diners per al sistema sanitari. / P. TORDERA Les reflexions del conseller Boi Ruiz va participar ahir en un debat sobre el finançament de la sanitat pública, al costat dels consellers del País Basc (Rafael Bengoa), Galícia (Maria del Pilar Farjas) i del País Valencià (Luis E. Rosado). En la sessió, inclosa en una jornada del sector de la tecnologia sanitària organitzada a Esade, Ruiz va reclamar a l'Estat més diners per al sistema sanitari. / P. TORDERA\nS'esperava l'aparició del conseller de Salut, Boi Ruiz, l'endemà que l'Institut Català de la Salut (ICS) admetés que planteja la fragmentació de l'empresa en societats més petites, sota l'aixopluc de la Generalitat, per flexibilitzar el funcionament del sistema sanitari i fer-lo més eficient. I l'escenari no podia ser més adequat: un debat a Esade sobre el finançament de la sanitat pública amb la presència dels consellers homònims del País Basc, Galícia i el País Valencià. Sense referir-se a la descentralització de l'ICS, Ruiz va assenyalar que un dels camins per millorar la productivitat dels hospitals i els centres d'atenció primària (CAP) és "guanyar autonomia de gestió" i que els professionals sanitaris tinguin "potestat" per decidir, dos conceptes inclosos en la llei de l'ICS del 2007. El titular de Salut va apostar per "la flexibilització dels recursos humans i els models organitzatius". El missatge fixa el full de ruta del Govern.\nLa resta dels consellers van avalar la tesi de Ruiz d'afrontar reformes profundes del sistema, que passen per assolir recursos addicionals -per exemple, via copagament-, avançar cap a l'eficiència tecnològica, potenciar l'atenció primària i racionalitzar la despesa farmacèutica, sense descartar opcions de col·laboració publicoprivada. El conseller valencià Luis E. Rosado també va reclamar la transformació de l'administració sanitària: "Tenim una organització burocràtica del segle XX que no té cap equivalent en les empreses del segle XXI. Som lents i garantistes". Rafael Bengoa (País Basc) va defensar la descentralització, un pas plantejat, per exemple, a l'ICS: "El model assistencial ha de ser diferent". I Maria del Pilar Farjas (Galícia) va plantejar la possibilitat d'un nou model més vinculat als resultats dels professionals.\nOxigen del PP a Ruiz al Parlament\nEl conseller de Salut va rebre un cop de mà ahir per poder aplicar les mesures d'estalvi. Un acord entre CiU i el PP va evitar que el Parlament es posicionés en contra de les retallades en el sistema sanitari. La moció, presentada pel PSC -però que implicava una ofensiva de l'oposició per deixar sense efecte la tisorada-, va ser rebutjada amb el vot en contra de CiU i l'abstenció dels populars. El Parlament sí que va validar una moció del PP -gràcies als vots de CiU- que demanava a Boi Ruiz que presentés un balanç dels efectes dels ajustos pressupostaris i reconsiderés el tancament dels centres d'atenció primària (CAP) si hi ha arguments assistencials que ho aconsellin. El departament de Salut va insistir ahir que els canvis a l'ICS no implicarien l'entrada de capital privat. "Ningú ha posat aquesta qüestió sobre la taula", va dir Francesc Sancho, secretari d'Estratègia i Coordinació de la conselleria.


La solució a la whitepaperphobia | Philinks\nLa solució a la whitepaperphobia\ndes. 13, 2015 0 Comment We love communication philinks\nSi ets dels que pensa que tothom sap comunicar, para de llegir, aquest no és el teu article. Aquest post va adreçat a aquelles persones que tenen whitepaperphobia, ja que la comunicació amb els mitjans de comunicació, comença així, amb un full en blanc.\nEn aquest article es vol posar de relleu la importància de professionalitzar la gestió de la comunicació en mitjans per tal d’obtenir uns resultats òptims.\nAquesta és la primera pregunta que sorgeix davant d’un paper en blanc, ja que en moltes ocasions les empreses no tenen clar què volen dir. Així, els professionals de la comunicació s’encarreguen d’analitzar la companyia amb criteris estratègics i detectar aspectes susceptibles de ser comunicats.\nEls comunicòlegs tenen l’avantatge de conèixer els temes pels quals els mitjans de comunicació estan receptius i l’argot periodístic que facin la comunicació atractiva i els hi faciliti la feina.\nA qui li dic?\nA tothom no l’interessa la mateixa informació, per això la segmentació i selecció de les persones que rebran aquell impacte comunicatiu és vital. En aquest sentit, les agències de comunicació disposen de bases de dades segmentades per sector i temàtiques que permet focalitzar molt els impactes.\nQuè faig després de dir-ho?\nMolt bé, ja hem comunicat, però, i ara què? És fonamental realitzar un seguiment personalitzat i conèixer el feedback de qui ha rebut la informació. Per això els professionals de la comunicació utilitzen els seus contactes dins dels mitjans de comunicació per orientar el seguiment de la informació enviada.\nAixí, podem dir que els comunicòlegs són professionals que estan vacunats contra la whitepaperphobia i la gestionen de manera eficaç.


Sobre els fets del ple del dia 20 - Lliçà d'Amunt\nSobre els fets del ple del dia 20\nDivendres, 21.7.2017 13:00h\nAclariment sobre els fets d’aquest últim ple de juliol i la nostra nota de premsa:\nDavant dels comentaris respecte els fets que s’han anat succeint volem aclarir que no hi va haver cap agressió física de membres d’EUiA, ni molt menys del regidor, contra la CUP. Davant la rapidesa amb que aquests fets van arribar a la premsa el grup d’ERC va considerar que era necessari explicar-se davant la ciutadania.\nAhir el Ple municipal de Lliçà d’Amunt va acabar amb un aldarull protagonitzat per un grup de simpatitzants d’EUiA i un dels seus regidors. El regidor, tot just acabat el torn de preguntes del públic, es va alçar i es va dirigir al fons de la sala, on membres de la CUP havien mostrat, durant el Ple, el cartell de Franco que ha aparegut en alguns pobles el dia 18 de juliol.\nEl regidor ja havia mostrat la seva repulsa pel cartell, ja que segons la seva lectura, sentia que se’l volia identificar amb la ideologia del dictador.\nL’actuació del regidor va sobrepassar els límits del que normalment esperaríem d’un càrrec públic, que va retreure de males maneres aquella expressió política i va comprometre les bases del codi ètic aprovades per ple.\nGent de l’ANC, militants i simpatitzants d’ERC van intercedir per evitar que l’incident arribés a més. Tenim clar que hi va haver és una manca absoluta de respecte pel Ple municipal, pel públic del Ple i pel mateix càrrec de representació que el regidor hauria d’haver preservat.\nDes d’ERC hi ens mostrem totalment en contra d’aquesta actuació del regidor, company de govern, sense respectar el capteniment que s’espera d’un representant de la ciutadania. Malauradament, des de la nostra perspectiva, vam viure una situació intolerable.


Matrícula per a estudiants de nou accés - Preus i formes de pagament\nPots consultar els preus de cadascun dels nostres graus en el següent enllaç.\nPots consultar el preu per crèdit i les taxes que han de sumar-se a la matrícula en el següent enllaç.\nCom pots pagar\nPagament del 100% en un únic termini:\nEl pagament es farà mitjançant abonaré que es pot fer efectiu durant els 30 dies següents a la matrícula, de la següent manera:\nEn oficines, caixers o banca electrònica de les entitats financeres col·laboradores (Banc de Sabadell, CaixaBank, BBVA i Bankia): Els abonarés venen amb el codi de barres incorporat per a la lectura automàtica de les dades necessàries per a realitzar el pagament, en cas que el caixer no tingui lector de codi de barres, es poden teclejar directament els següents camps: nombre d'emissora, referència, Identificació i import l'abonaré.\nEn cas que no siguis client, CaixaBank i BBVA igualment et faciliten el pagament online.\nPagament mitjançant línia de crèdit amb interès “zero” de Banc Sabadell (CrediCompte Estudis Sabadell Consumer)\n(Taxa per despeses de gestió del pagament finançat 75 €)\nCal comunicar a gestió acadèmica que t’aculls a aquesta modalitat de pagament en el moment de la matrícula.\nDocumentació que hauràs de portar EN FORMAT.jpg per penjar-ho a l’aplicació:\nLes sol·licituds d'anul·lació de matrícula -total o parcial- que s'efectuïn per escrit abans de la data d'inici de curs seran resoltes favorablement i l'estudiant tindrà dret a que se li retorni la totalitat de l'import abonat excepte taxes.\nLes sol·licituds que es presentin per escrit després de la data d'inici del curs i fins al 30 de novembre només seran resoltes favorablement si l'estudiant ha abonat un mínim de 600,00 euros i les taxes corresponents. Aquests imports no es retornaran a l'estudiant. Si la quantitat ja abonada sobrepassa aquest import, se li retornarà la diferència.\nEn el cas d'anul·lació de matrícula per reassignació per part de l'oficina de pre-inscripció, l'estudiant tindrà dret a que se li retorni la totalitat de l'import abonat excepte taxes.\nFora d'aquests terminis, l'estudiant constarà com matriculat i haurà d'abonar l'import total de la matrícula.\nEl fet de no realitzar els pagaments de la matrícula en els terminis corresponents donarà lloc a la suspensió temporal dels drets, i, si escau, podrà donar lloc a l'anul·lació de matrícula, sense dret a cap reintegrament.\nAquesta suspensió dels drets no suposa, però, la teva baixa a la Universitat; per tant, en cas que volguessis reprendre els estudis, hauries de fer efectius els imports deguts a la Universitat i et seria d'aplicació el règim de permanència.\nQualsevol petició de trasllat o d'un altre tràmit amb la Universitat no podria ser atès mentre no es regularitzés la seva situació amb el pagament de l'import de la matrícula.


12 | Juliol | 2011 | Endavant amb la teva idea de negoci\nArchive for Juliol 12th, 2011\nAjuts destinats a incentivar els plans d’actuació d’unitats de valorització\nL’objecte d’aquestes bases és regular l’atorgament dels ajuts destinats a incentivar els plans d’actuació d’unitats de valorització.\n1. Ajuts per incentivar els plans d’actuació de les unitats de valorització de les universitats catalanes i de les entitats sense finalitat de lucre:\nLes universitats ubicades a Catalunya que disposin d’una unitat de valorització tecnològica.\nLes entitats sense finalitat de lucre, ubicades a Catalunya, que disposin d’una unitat de valorització tecnològica i que realitzen la funció de transferència de resultats de recerca (OTRI) a una universitat catalana o a un grup d’agents que formin part de la Xarxa tecnològica de Catalunya, TECNIO.\n2. Ajuts per incentivar els plans d’actuació de les unitats de valorització de les escoles de negoci i col·legis professionals ubicats a Catalunya:\nLes escoles de negoci ubicades a Catalunya que disposin d’una unitat de valorització tecnològica.\nEls col·legis professionals ubicats a Catalunya que disposin d’una unitat de valorització tecnològica.\na) Projectes d’anàlisi de l’estoc de coneixement en grups de recerca de la universitat. El projecte consistirà a identificar i analitzar les tecnologies generades en la universitat i avaluar el seu potencial d’arribar al mercat. Serà necessari analitzar el grau de novetat de la tecnologia, l’estat de l’art, les seves avantatges, les limitacions i diagnòstic de mancances de la tecnologia, la viabilitat industrial i analitzar la propietat intel·lectual i industrial. D’altra banda també s’haurà d’incloure l’anàlisi del mercat objectiu i els possibles acords d’explotació per a cadascun dels possibles sectors d’aplicació, tenir en compte el marc normatiu dels sectors esmentats, el temps per posar el producte al mercat i definir de manera exhaustiva el full de ruta per portar la tecnologia al mercat, i en general, qualsevol informació rellevant que permeti conèixer el potencial d’utilització empresarial de la tecnologia analitzada. El cost subvencionable assignat per fer un projecte d’anàlisi d’una tecnologia no podrà superar els 4.000 euros. Aquesta activitat no pot representar menys del 30% del cost total presentat per la unitat de valorització dins de la sol·licitud.\nb) Gestió de la cartera de projectes de valorització de la universitat, tant de comercialització de tecnologia com de creació d’empreses de base tecnològica. Aquesta gestió pot incloure la coordinació del projecte, el suport per definir i implementar el model de negoci, la cerca de finançament per facilitar la transferència al mercat, l’acompanyament en el procés de constitució de l’empresa derivada (spin-off) o de negociació del contracte de llicència, i en general accions de suport i seguiment d’aquests projectes. S’hauran de definir clarament les tasques i el temps de dedicació a l’activitat de gestionar els projectes de valorització, els objectius a assolir i els indicadors de progrés per a cada projecte. Aquesta activitat no pot representar més del 40% del cost total presentat per la unitat de valorització dins de la sol·licitud.\nc) Sensibilització de l’activitat de valorització en la universitat. Això pot incloure entre altres: concursos de valorització, organització de trobades entre projectes tecnològics i grups d’inversors o d’empreses, formació en activitats de valorització als grups de recerca de les universitats, difusió de les tecnologies en mitjans de comunicació i revistes especialitzades, etc. Aquesta activitat no podrà representar més del 30% del cost total presentat per la unitat de valorització dins de la sol·licitud.\nd) Dinamització de les activitats dels centres IT de TECNIO. Això ha d’incloure tant tasques proactives de promoció d’actuacions conjuntes entre els diferents centres i, entre els centres i les empreses, així com de facilitació de la gestió de l’activitat diària entre els centres i ACC1Ó: recollida i centralització dels indicadors trimestrals, etc. Aquesta activitat no podrà representar més del 10% del cost total presentat per la unitat de valorització dins de la sol·licitud.\nAjuts per incentivar els plans d’actuació de les unitats de valorització de les escoles de negoci i col·legis professionals ubicats a Catalunya:\na) Assessorament als projectes de valorització via llicència de patents o via creació d’empreses de base tecnològica. Aquesta gestió pot incloure la coordinació del projecte, el suport per definir i implementar el model de negoci, la cerca de finançament per facilitar la transferència al mercat, l’acompanyament en el procés de constitució de l’empresa derivada (spin-off) o de negociació del contracte de llicència, i en general accions de suport i seguiment d’aquests projectes. Aquesta activitat no pot representar menys del 50% del cost total presentat per la unitat de valorització dins de la sol·licitud.\nb) Projectes de sensibilització de l’activitat de valorització en l’escola de negoci o col·legi professional. Això pot incloure, entre d’altres: concursos de valorització, organització de trobades entre projectes tecnològics i grups d’inversors o d’empreses, formació en activitats de valorització, difusió dels projectes en mitjans de comunicació i revistes especialitzades, etc. Aquesta activitat no podrà representar més del 50% del cost total presentat per la unitat de valorització dins de la sol·licitud.\nLa quantitat màxima destinada a la línia d’ajuts per incentivar els plans d’actuació de les unitats de valorització és d’1.000.000 d’euros.\nLa intensitat màxima de l’ajut serà del 100% del cost subvencionable.\nUna vegada emplenat l’imprès, per una banda, les dades de l’imprès de sol·licitud i del document PDF amb la memòria tècnica s’enviaran telemàticament a ACC1Ó i, per l’altra, l’imprès de sol·licitud en paper i signat, sense el document amb la memòria, es presentarà, en els terminis que anualment estableixin les convocatòries corresponents i juntament amb la documentació que preveu la base 4 de l’annex 1, a ACC1Ó, passeig de Gràcia, 129, 08008 Barcelona.\nFins el 27 de juliol de 2011.\nBases i convocatòria (DOGC núm. 5918 – 12/07/2011)\nVia: Butlletí local de subvencions\nEtiquetes: escoles de negoci, universitats


Palafrugell donarà fins a 80 euros per família per gastar al comerç local - Diari de Girona\nPalafrugell donarà fins a 80 euros per família per gastar al comerç local\nLes ajudes més altes seran per a veïns a l'atur o afectats per un ERTO\nacn palafrugell 29.06.2020 | 16:15\nFaçana de l'ajuntament de Palafrugell DdG\nFaçana de l'ajuntament de Palafrugell\nL'ajut s'adjudicarà de forma automàtica a totes les unitats familiars de Palafrugell i, per tant, no cal demanar-lo.\nNomés han de fer una sol·licitud les persones que estiguin en situació d'atur, ERTO o pensió no contributiva, que ho hauran de comunicar a l'Ajuntament per poder rebre l'ajut corresponent. Aquesta tramitació es pot fer presencialment a l'Oficina d'Atenció al Ciutadà o per internet des de la seu electrònica del web de l'ajuntament.\nEls comerços adherits seran tots aquells que s'han vist obligats a tancar durant l'estat d'alarma o han vist reduïts els seus ingressos de forma molt considerable.\nLa llista dels comerços adherits a la campanya es podran consultar properament a l'aplicació que crearan i també al web de l'ajuntament. L'ajuntament recomana el registre en aquesta aplicació per saber quin import té assignat cada família, així com el saldo restant.\nDipsalut augmenta en 1,5 milions les ajudes per a la crisi derivada de la covid-19.\nGirona iniciarà el procés per fer el Pla Local d'Habitatge.


Com aconseguir celles més gruixudes en sis senzills passos | CAT.polkadotsinthecountry.com\nFes-te a un costat, Cara D\nAmb grans celles una tendència que no va enlloc en el curt termini, la forma d'obtenir les celles més gruixudes és la pregunta en boca de tots. Així que, què és el que necessita saber?\nEl primer és el primer, pas de les pinces. Hi ha lavabo de les celles per trobar la forma perfecta de la seva cara, i després hi ha el ploma de les celles a una polzada de la seva vida - fins i tot menys. Si vostè és una pinça, depiladora o enfilador, és possible que vulgueu tornar a examinar la força de la llum s'utilitza quan s'està de tocador celles. Segons els experts, les celles són millor atenció a la il·luminació opaca suau. I aquí estàvem, pensant en tot el contrari.\nRubis clàssic pinces Slant, 21 €, Cult Beauty\nSi té massa llum, es tendeix al llarg plomar; així que el temps proper que té una cita amb els seus pinces, proveu a baixar la llum o ploma ells en el final de la tarda.\nQuan es tracta de les millors eines per al treball, ens encanta model clàssic Rubis ', que es pot extreure fins i tot els pèls més curts i més prims. Aquests s'utilitzen per fer, literalment, rellotges Rolex, pel que saben que són bons.\nEl nuvi d'ells tots els dies amb un spoolie per promoure el creixement en la direcció correcta. Després, al cap de 12 setmanes, pot arrencar els que estan no en qualsevol lloc prop de la seva línia del front. Però sortir de qualsevol que estan a prop d'aquesta zona sol. Fins i tot si vostè creu que ha de tirar d'ells més tard. Els seus pèls del front començaran a entrar fort al voltant de la marca de quatre mesos.\nVaig provar mitjons exfoliants i això és el que va passar (abans i després de les fotos)\nMillor kit de contorn: paletes i raspalls per escanejar i definir\nPentinats fàcils per a cabells de nena bonica\nNo es pot deixar desprémer les taques per a la pell. Pot matar-te\nTornar lacne - què és, per què passa i com desfer-sen


Els brasilers giren l'esquena a Bolsonaro a les eleccions municipals\nLa majoria dels candidats a qui el president havia donat suport queden fora de la segona volta\nJair Bolsonaro arriba al seu col·legi electoral de Rio de Janeiro per participar a les eleccions municipals del Brasil d'aquest diumenge PILAR OLIVARES / REUTERS\nBarcelonaDos anys després de guanyar les eleccions i convertir-se en president del Brasil, Jair Bolsonaro ha vist com, indirectament, molts brasilers li han girat l'esquena: als comicis municipals celebrats aquest diumenge arreu del país, la gran majoria dels candidats a qui el dirigent ultradretà havia donat suport explícit han quedat fora de la segona volta, que se celebrarà el dia 29.\nBolsonaro va guanyar la presidència amb el Partit Social Liberal, però fa un any se'n va donar de baixa i la seva nova formació encara està en procés de creació. Per aquest motiu, en aquestes eleccions no hi havia candidats que fossin oficialment del mateix partit que el president. Ara bé, Bolsonaro sí que s'havia posicionat públicament a favor d'una vintena d'aspirants, entre els quals n'hi havia sis que optaven a l'alcaldia de les principals ciutats del país.\nD'aquests, només dos van aconseguir passar a la segona volta. Un d'ells és l'actual alcalde de Rio de Janeiro, el pastor evangèlic Marcelo Crivella, que tot i així només va obtenir un 21,9% dels vots i va quedar clarament per darrere del candidat de la dreta moderada, Eduardo Paes, amb un 37%. Paes ja havia governat la ciutat, la segona més poblada del país, entre el 2009 i el 2017. L'altre candidat de Bolsonaro que ha superat el primer tall és Wagner Sousa Gomes, que es disputarà l'alcaldia de Fortaleza, la cinquena ciutat del país, amb el candidat socialista Sarto Nogueira. En la primera volta, Nogueira es va imposar per poc.\nEn canvi a São Paulo, la principal ciutat del Brasil, el candidat bolsonarista, Celso Russomanno, no ha tingut res a fer i s'ha hagut de conformar amb el quart lloc, amb poc més del 10% dels vots. L'alcaldia se la disputaran el candidat de centredreta Bruno Covas (32,9%) i el progressista Guilherme Boulos (20,2%).\nTambé han quedat fora de la cursa electoral els alcaldables que havien obtingut el suport de Bolsonaro en ciutats com Recife i Belo Horizonte. En aquesta última el fins ara alcalde, Alexandre Kalil, del partit de centre PHS, ha obtingut la reelecció sense haver de sotmetre's a la segona volta. Kalil ha aconseguit mantenir-se en el càrrec tot i haver imposat mesures especialment dures per intentar contenir l'expansió del covid-19 a la ciutat, unes decisions que van ser durament criticades per Bolsonaro, que s'ha dedicat a minimitzar els perills de la malaltia malgrat que el seu país és el tercer del món amb més casos diagnosticats, amb gairebé sis milions fins ara.\nBolsonaro qüestiona el recompte\nHan sigut les primeres eleccions al Brasil des de l'arribada de Bolsonaro al poder i, encara que ell no hi concorria, els resultats no li han sigut gens favorables. Però la seva anàlisi és ben diferent. A través de Twitter el president brasiler ha considerat que "l'esquerra ha patit una derrota històrica" als comicis, la qual cosa indicaria que "l'onada conservadora va arribar el 2018 per quedar-se". "Per a les presidencials del 2022 tinc la certesa que, a les urnes, consolidarem la nostra democràcia amb un sistema electoral perfeccionat", ha afegit, i ho ha reblat amb el seu lema de "Déu, pàtria i família".\n— Jair M. Bolsonaro (@jairbolsonaro) 16 de noviembre de 2020\nPerò, malgrat aquesta valoració positiva dels resultats, Bolsonaro no s'ha estat de sembrar dubtes sobre les eleccions de diumenge. En declaracions recollides per Efe aquest dilluns al matí, el president ha reclamat "un sistema d'escrutini que no deixi dubtes" i ha afegit que "sense una manera fiable de fer eleccions, el dubte sempre hi serà". En aquest sentit, ha insistit en la seva proposta de deixar de banda el sistema d'urnes electròniques que el país utilitza des del 1996 per recuperar les paperetes.\nLes eleccions d'aquest diumenge, celebrades en plena pandèmia, han registrat un índex d'abstenció del 23%, el més alt dels últims vint anys. A les eleccions municipals del 2016 l'abstenció s'havia situat en el 17,6% del cens.


Despreniment en un edifici de la Part Alta de TGN\nUn despreniment en un edifici en ruïnes a la Part Alta de Tarragona obliga a tallar part del carrer\ndivendres, 17 d’abril 2020 - 19:51h\nUn despreniment en un edifici desocupat ha obligat a tallar pas del carrer de la Civaderia de Tarragona, a la Part Alta. Segons han informat els Bombers de la Generalitat, han rebut l'avís del despreniment al voltant d'un quart de cinc de la tarda.\nEl despreniment ha afectat el revestiment d'una paret mestra, que ha caigut en un solar. Es tracta d'un edifici en ruïnes i, per tant, deshabitat. Cap persona ha resultat ferida a causa del despreniment.\nFins al lloc dels fets s'hi han desplaçat els Bombers de la Generalitat i operaris municipals i la Guàrdia Urbana de Tarragona. També hi ha acudit l'arquitecte municipal, que s'encarregarà de valorar els danys provocats pel despreniment. Part del carrer de la Civaderia ha quedat barrat al pas mentre no es garanteixi la seguretat de l'edifici pels vianants.\n"INDIGNANT: La 'festassa' a Constantí en ple confinament amb gent d'altres pobles" "🔴 MOLT FORT: Apallissa brutalment la seva dona a Vila-seca i fuig"\nGuàrdia Urbana de Tarragona Part Alta Bombers