Pöytäliinat | Duni\nTODELLISTA TEKSTIILIN TUNTUA\nMiksi niin monet eurooppalaiset ravintolat ja hotellit ovat vaihtaneet perinteisen kankaan Evoliniin®? Johtuuko se tavasta, jolla materiaalissa kankaan ulkonäkö ja tuntu yhdistyvät kertakäyttöisyyden kätevyyteen? Suunnittelun joustavuudesta vai värivalikoimasta? Entistä helpommin hallittavista kustannuksista?\nMonipuolinen mallivalikoima on myös erittäin hyvä syy vaihtaa Evoliniin®. Nyt kun valikoimaa on täydennetty uusilla Evolin-kateliinoilla, -pöytäliinarullilla ja ‑tableteilla, mahdollisuudet näyttävien kattausten loihtimiseen ovat entistäkin paremmat.\nUUSIA IDEOITA PÖYTÄLIINOIKSI\nHaluatko saada tietoa pöytäliinavalikoimamme uusimmista kauden mukaisista väreistä ja kuoseista? Tutustu uusiin kuvastoihimme. Löydät juhlatunnelman luomiseen paljon inspiroivia kuvioita, värejä ja muotoja esimerkiksi poikkiliinoista, laskosliinoista, tableteista ja kateliinoista.\n2019 SYKSYN JA TALVEN KUVASTOT\nMIKSI VALITSISIT DUNI-PÖYTÄLIINAT?\nErinomainen laatu, ainutlaatuinen laskeutuvuus ja suorituskyky\nErittäin hygieeninen ja raikas: ei haalistumista, ryppyjä, tahroja\nKertakäyttöinen ja helppo kankaan kauneus\nRatkaisut sisä- ja ulkokäyttöön\nVäreihin sopivat lautasliinat ja kynttilät\nTunnelman luominen helposti\nJotta yhdistäminen olisi vaivatonta ja helppoa, we olemme jakaneet valikoimamme kolmeen tasoon: Wow, Joy ja Go. Voit käyttää näitä lähtökohtina täydellisen tunnelman luomiseen konseptin ja tilanteen mukaan. Mutta älä meidän rajoittaa mielikuvitustasi. Jos eri tasojen ratkaisujen yhdistäminen on näkemyksesi mukaan paras vaihtoehto, kokeile sitä!\nUpea kangasta vastaava ulkonäkö\nYlellinen Evolin® tarjoaa kankaan ainutlaatuisen ulkomuodon ja tuntuman, mutta se on paljon kangasliinaa vaivattomampi.\nMiellyttävän ja pehmeän tuntuinen kuvio\nTekstiiliä vastaava kuvio sopii yhteen Dunilin®-lautasliinojen kanssa\nMarkkinoiden paras ratkaisu arvokkaisiin tilaisuuksiin\nPöytäliinat, pyöreät pöytäliinat, poikkiliinat, pöytäliinarullat, tabletit ja UUDET kateliinat.\nKestävä. Kestää kaikki juhlat\nDunicel®-liinoissa yhdistyvät erinomainen kestävyys ja ajaton eleganssi. Saatavilla on erilaisia kuviomalleja sekä kauniita, läpikuultamattomia värejä.\nPehmeä, sileä ja paksu\nKuviollisena ja yksivärisenä\nPöytäliinarullat, kateliinat, tabletit, laskosliinat, pöytäliinat, poikkiliinat, 3-in-1-ratkaisut ja kaitaliinat.\nYlellinen rakenne erikoistilaisuuksiin\nNäyttävä Sensia antaa kolmiulotteisen vaikutelman ja luo tilaisuuteen käsinkosketeltavan ylellisen tunnelman.\nTuntuu ylellisen paksulta\nErikoistilaisuuksiin täydellinen kimalletehoste\nVaivatonta eleganssia sisälle ja ulos\nDunisilk®-liinojen silkkinen pinta, reilu paksuus ja silmiä hivelevä hohde hemmottelevat kaikkia aisteja.\nKosteutta hylkivä, ihanteellinen ulkotiloihin.\nPöytäliinarullat, kateliinat ja pöytäliinat\nSäänkestävät ja pyyhittävät – käytä uudelleen ja uudelleen\nDunitex® on valmistettu laadukkaasta puuvillasta helppokäyttöisellä akryylipinnoitteella.\nKestävät, tyylikkäät ja täysin vedenpitävät\nMiellyttävän tuntuiset ja luotettavat silikonipöytäliinat sopivat erinomaisesti sisä- ja ulkokäyttöön.\nKäytännölliset, helpot ja taloudelliset paperipöytäliinat sopivat erinomaisesti suuriin tapahtumiin, joissa tehokkuus ja edullisuus ratkaisevat.\nTabletit ja paperirullat\nEcoecho®-ratkaisuissa ja pakkauksessa hyödynnetty käytännöllinen ja innovatiivinen materiaali\nUusi materiaali, joka luo hienon ympäristöystävällisen tunnun\nLuo yhtenäinen konsepti yhdistämällä heinäpaperista valmistettujen tablettien ja Sacchetto-lautasliinataskujen kanssa\nPYÖRILLÄ KULKEVAT PÖYTÄLIINARULLAT\nIhanteelliset kiireisiin aikoihin. Pöytäliinarullissa yhdistyvät tyylikkyys ja helppokäyttöisyys. Pyörillä kulkevat pöytäliinarullat mahdollistavat kuljetuksen ja kattauksen yksinkertaistamisen. Jos haluat etsiä uusia tapoja toiminnan tehostamiseen, katso lyhyt esittelyvideo.\nPERSOONALLISET JA KÄYTÄNNÖLLISET PÖYTÄLIINAT\nPöytäliinat tuovat ateriaan erityisyyttä, parantavat tilan akustiikkaa ja antavat kauniin taustan ruoille. Ne myös suojaavat pöytää, mikä tarkoittaa vähemmän siivoamista, parempaa hygieniaa ja enemmän aikaa vieraille.\nKertakäyttöiset pöytäliinat on suunniteltu yhdisteltäviksi muun valikoimamme kanssa. Niillä voit luoda yksilöllisen tunnelman ympäristöystävällisesti. Kaikki pöytäliinat ovat FSC®-sertifioituja. Saatavana on ajattomia värejä ja ainutlaatuisia, luontoystävällisiä, miellyttävän tuntuisia materiaaleja, kuten Evolin® ja Dunicel®.\nKertakäyttöisten pöytäliinojen valikoima kattaa käytännölliset mallit ja tyylit kaikkiin tarpeisiin ja tilanteisiin, kuten kateliinat, poikkiliinat, rullat, laskosliinat ja tabletit. Niiden avulla voit kattaa pöydän juuri niin kuin haluat – ja luoda tilanteeseen sopivan tunnelman.\nRUOHO ON YMPÄRISTÖYSTÄVÄLLISEMPÄÄ\nLeaf-tabletit ja yhteensopivat Sachetto®-lautasliinataskut on valmistettu ympäristöystävällisestä ruohokuidusta (50 %) ja FSC®-sertifioiduista materiaaleista (50 %). Jopa niiden pakkaus on valmistettu ruohokuidusta. Täydellisiä, kun haluat miellyttää asiakkaita ja minimoida ympäristövaikutukset.\nYMPÄRISTÖYSTÄVÄLLISIÄ JA YHTEISKUNTAVASTUUN HUOMIOIVIA\nDuni on FSC®-sertifioitu yritys. Tämä tarkoittaa, että valtaosa paperipohjaisista tuotteistamme – erityisesti pöytäliinat ja lautasliinat – on valmistettu puukuidusta, joka on lähtöisin vastuullisesti hoidetuista FSC®-sertifioiduista metsistä. Aikana, jolloin kuluttajat ovat erittäin huolissaan ympäristöön ja etiikkaan liittyvistä asioista, voit lähettää positiivisen signaalin arvoistasi. Ja samanaikaisesti voit rajoittaa liiketoiminnan ympäristövaikutuksia.\nANNA IDEOILLESI SIIVET – LÖYDÄ INSPIRAATIO NÄIDEN KATTAUSVIDEOIDEN AVULLA\nNyt voit etsiä yhteensopivat lautasliinat!\nHaluatko luoda yhtenäisiä ja tyylikkäitä kattauksia? Lautasliinojemme värit ja suunnittelu sopivat yhteen pöytäliinojemme kanssa. Tämän vuoksi visiosi esille tuominen on helppoa!


RALLIN MM: MONTE CARLO, EK 14 - LIVE ohjelmatiedot - Telsu.fi\nHaulla rallin mm: monte carlo, ek 14 - live löytyy 1 aiemmin esitetty tv-ohjelma.\nRallin MM: Monte Carlo, EK 14 - liveS\nsu 26.01. klo 10.00 - 11.00\nRallin MM-sarjan 1. osakilpailu, Monte Carlo. EK 14 - live. HD\nwww.telsu.fi > ohjelmatiedot > Rallin MM: Monte Carlo, EK 14 - live\nRallin MM: Monte Carlo, EK 14 - live\nTotuuden taakka12:30 - 13:15 Yle TV1 Mäkihypyn MC: Rasnov14:55 - 16:50 Yle TV2 Isä Matteon tutkimuksia15:00 Yle Teema & Fem Neljän tähden illallinen15:00 - 15:30 MTV3 Kotoisa15:05 - 16:00 AVA Kauniit ja rohkeat16:00 - 16:30 MTV3 Puoli seitsemän18:30 - 19:00 Yle TV1 Durrellin perhe19:00 - 19:50 Yle TV1 Salatut elämät19:30 - 20:00 MTV3 Marja Sannikka20:00 - 20:30 Yle TV1 Posse20:00 - 21:30 MTV3 The Voice of Finland20:00 - 21:25 Nelonen Tanssin tähden21:00 - 21:30 AlfaTV Sohvaperunat21:00 - 21:50 Yle TV2 Perjantai21:05 - 21:45 Yle TV1\nWendy and The Refugee Neverland19:00 - 20:20 Yle TV2 IMDb 4.8 Genius21:00 Yle Teema & Fem IMDb 7.5 Kohtalon valvojat21:00 - 23:05 TV5 IMDb 7.0 Fatal Flip21:00 - 22:55 Hero IMDb 4.8 Hamekyttä21:00 - 23:05 Sub IMDb 5.2 Forrest Gump21:30 - 00:25 Nelonen IMDb 8.8 Viimeinen samurai22:35 - 01:25 MTV3 IMDb 7.7 State of Play23:00 - 01:35 Frii IMDb 7.1 Unlocked22.2. klo 00:25 - 02:25 Nelonen IMDb 6.2 Hot Shots! 222.2. klo 00:50 - 02:30 FOX IMDb 6.6\nPinnalla juuri nyt: Lemmen viemää, Salatut elämät, Hiihdon maailmancup: Ski Tour, naisten 15 km, Durrellin perhe, Miehen puolikkaat, Kaikki se mitä en muista, Milanon naisten paratiisi, Hiihdon maailmancup: Ski Tour, sprintit, Hengenvaarallinen rakkaus, Emmerdale


Ohjelma | Kulttuurintutkimuksen ja kulttuuripolitiikan tutkimuksen päivät 2019 | Tampereen korkeakouluyhteisö\nPäivien aikataulu yleisistuntoineen ja työryhmien kokoontumisineen\nYTT, sosiologian professori Jarno Valkonen, Lapin yliopisto\n”Levoton tieto: tietämisen perspektiivit ylikuumentuneessa maailmassa”\nPANEELI KESKUSTELUN MUUTOKSISTA\nMiten keskustelu kulttuurintutkijoiden tutkimusaiheista on muuttunut? Paneelissa eri tieteenaloja edustavat kulttuurintutkijat kertovat, miten heidän tutkimusalueistaan käytävä keskustelu on muuttunut niin akateemisilla kuin muillakin kentillä ja mistä nuo muutokset johtuvat. Millaiset voimat määrittelevät sitä, mistä ja miten tutkijat tällä hetkellä keskustelevat – tai vaikenevat? Panelisteiksi ovat lupautuneet:\nMarko Juntunen (FT), jonka tutkimusalueita ovat arabimaat, muuttoliikkeet ja diapora (Helsingin yliopisto, Humanistinen tiedekunta, kulttuurien tutkimuksen osasto, Lähi-idän ja islamin tutkimus).\nTuula Juvonen, (YTT, dosentti), joka lukeutuu suomalaisen lesbotutkimuksen uranuurtajiin ja on tutkinut laajemminkin sukupuolen ja seksuaalisuuden moninaisuutta (kollegiumtutkija, Turun yliopisto).\nKaroliina Lummaa (FT, dosentti), tutkimusalana humanistinen ympäristötutkimus (BIOS-tutkimusyksikkö).\nPasi Saukkonen (VTT, dosentti, erikoistutkija), erityisalueina kulttuuripolitiikka, monikulttuurisuus ja kotouttaminen (erikoistutkija, Helsingin kaupunginkanslia).\nSaara Särmä (YTT), joka tutkii tällä hetkellä meemien maailmanpolitiikkaa ja on luvannut kommentoida myös sitä, miten paneelit ovat muuttuneet (Tampereen yliopisto).\nPaneelin puheenjohtajana toimii Anna Rastas (YTT, dosentti, akatemiatutkija, Tampereen yliopisto).\nOhjelmaa päivitetään pikkuhiljaa. Alla näet tiedot jo hyväksytyistä työryhmistä.\nOHJELMAAN HYVÄKSYTYT TYÖRYHMÄT (päivitetty 9.10.2019):\nUSKONTO JA UUTUUDENVIEHÄTYS: KRISTILLISEN KULTTUURIN MUUTOKSET NYKYPÄIVÄN SUOMESSA\nTuija Hovi, Turun yliopisto (tuheho@utu.fi)\nMinna Opas, Turun yliopisto (miirop@utu.fi)\nKäsitys Suomesta uskonnollisesti yhdenmukaisena maana on sitkeä, eikä aivan syyttä. Tilastollisesti lähes 70 % väestöstä on virallisesti evankelisluterilaisen kirkon jäseniä, tosin jäsenistön osallistumisaste seurakuntaelämässä on verrattain vähäinen. Perinteinen luterilainen hegemonia heijastuu silti kulttuurissa monin tavoin, syvimmin kenties suomalaisten arvomaailmassa. Uskonto ei kuitenkaan ole staattinen ilmiö vaan aina ajassa elävä ja konteksteihinsa mukautuva. Selvimmin tämä näkyy uskonnollisten tapojen ja käytänteiden muutoksina. Mutta mistä nämä muutokset kertovat ja onko muutos kuitenkaan aina varsinaista sisältöjen tai käytänteiden muutosta? Missä määrin muutokset ovat lopulta enemmänkin retoriikkaa?\nKautta historian herätysliikkeet ja muut protesteina kirkollista ja maallista elämää kohtaan syntyneet kristinuskon tulkinnat on esitetty ”uutena viininä vanhassa leilissä” tai ”paluuna alkukirkkoon”. Vanhan ja uuden välinen problemaattinen suhde on sisäänrakennettuna näissä tulkinnoissa. Tässä työryhmässä keskitymme muutoksen ja pysyvyyden problematiikkaan ja pohdimme, miten tänä päivänä tapahtuvat muutosprosessit kristinuskon piirissä asemoituvat historiallisiin kehityskulkuihin? Mikä on uutta, mikä vanhaa? Miten muutosta sanoitetaan ja mihin muutospuheella pyritään?\nKutsumme työryhmään esitelmäehdotuksia, jotka tarkastelevat näitä kysymyksiä nykypäivän suomalaisessa kristinuskon ja kristillisen uskonnollisuuden kontekstissa kulttuurintutkimuksellisista, antropologisista ja sosiologisista lähtökohdista. Miten siis kristillisyys näkyy, kuuluu, muuttuu ja on suhteessa muihin uskontoihin 2000-luvun suomalaisessa yhteiskunnassa? Mahdollisia teemoja voivat olla esimerkiksi\nluterilaisuudessa tapahtuvat muutokset (esim. katolisuuden vaikutteet kuten Marian näkyvämpi rooli hartaudenharjoituksen kohteena ja pyhiinvaelluksen suosion kasvu)\nkristinuskon globaalit virtaukset Suomessa (esim. karismaattisuuden vaikutteet)\nmaahanmuuttajien tuomat muutokset kirkoissa (esim. suhteessa yhteisöllisyyteen, liturgiaan, jne.)\nmaallikkotoimijuus ja omaehtoisuus\ndialogisuus l. kristinuskon suhde muihin uskontoperinteisiin sekä niiden käynnistämät muutokset kristillisyydessä\ndigitaalisuuden vaikutus kristillisiin kulttuureihin\nkristillinen retoriikka julkisessa puheessa\nsukupolvenvaihdosten tuomat muutokset kristillisissä yhteisöissä\nLIBERALISMIN JÄLKEEN: KULTTUURIPOLITIIKASTA KULTTUURIN METAPOLITIIKKAAN\nMiia Huttunen, Jyväskylän yliopisto (miia.j.huttunen@student.jyu.fi)\nAleksi Lohtaja, Jyväskylän yliopisto (aleksi.o.lohtaja@student.jyu.fi)\nViime vuosina politiikan tutkimusta on hallinnut keskustelu siirtymisestä liberalismin jälkeiseen aikakauteen. Liberalismin kriisi muuttaa myös kulttuuripolitiikan suuntaa ja roolia yhteiskunnassa. Liberalismin merkitys 1900-luvun kulttuuripolitiikan painotusten ymmärtämisessä on keskeinen. Erityisesti toisen maailmansodan jälkeinen kulttuuripolitiikka voidaan ajatella lännen ja idän, kapitalismin ja sosialismin välisenä jännitteenä, jonka katsotaan päättyneen läntisen liberaalin kapitalismin voittoon 1990-luvulla. Nyt nämä painotukset näyttävät hajoavan joka suunnasta. Populistisista liikkeistä kehittyneet uudet oikeistopuolueet eivät enää yksinomaan puhu tekotaiteellisesta postmodernista ja julistaudu kulttuurin vastustajiksi vaan pikemminkin määrittävät kulttuuripolitiikan sisältöä uudelleen tulkitsemalla eurooppalaista kulttuuriperintöä ja korkeakulttuuria omiin tarkoituksiinsa. Toisaalta liberalismi on haastettu myös klassisesta hegemoniateoriasta ammentavista vasemmistolaisista näkökulmista, joissa kyseenalaistetaan liberalismille leimallinen ajatus siitä, että taiteen ja kulttuurin keinoin voidaan laastaroida sosiaalipoliittisia ongelmia ja yhteiskunnan rakenteellista eriarvoisuutta ja palataan kulttuurin materialistisiin selitysmalleihin, käsitteisiin ja teoriaan.\nKyse on perustavanlaatuisesta muutoksesta siinä, mitä kulttuuripolitiikka on ja miten kulttuurin ja politiikan välinen alue on hahmottumassa uudelleen. Tässä mielessä kulttuuripolitiikka on kenties muutosvaiheessa, jota voi kuvata metapolitiikaksi. Kyse on politiikan reunaehtojen määrittämisestä ja poliittista keskustelua ohjaavien arvovalintojen välisestä kiistasta.\nTyöryhmä kutsuu tarkastelemaan teoreettisia, metodologisia ja historiallisia lähestymistapoja ymmärtää kulttuuripolitiikan ja liberalismin välinen suhde, liberalismin kriisiytymisestä seurannut metapoliittinen käänne, sekä muutos kulttuuripolitikasta kulttuurin metapolitiikkaan. Mikä on kulttuuripolitiikan rooli metapolitiikassa sekä yhteiskunnan arvojen, käytäntöjen ja normien tuottamisessa, uusintamisessa ja muutoksessa? Mistä näkökulmista ja millä motiiveilla liberalismia haastetaan tai voidaan haastaa? Kenen tehtäväksi asettuu liberalismin jälkeisen kulttuuripolitiikan määrittäminen ja kenen ehdoilla liberaali kulttuuripolitiikka muuttuu – vai muuttuuko?\nEsitysten kieli voi olla suomi tai englanti.\n1960-LUVUN YHTEISKUNNALLISET MUUTOKSET JA NIIDEN TUTKIMUS\nArja Turunen, Jyväskylän yliopisto (arja.h.turunen@jyu.fi)\n1960-luku tunnetaan merkittävän yhteiskunnallisen muutoksen aikakautena. Viime vuonna on esimerkiksi muisteltu vuoden 1968 tapahtumia ja niiden merkitystä. Suomessa 1960-luku merkitsi kaupungistumisen ja teollistumisen kehittymistä, kulutuskulttuurin syntyä ja elintason nousua. 1960-luku edustaa myös hyvinvointivaltion rakentamisen aikaa, ja yhteiskunnan kehittämisessä sosiologisella tutkimuksella oli merkittävä rooli. 1960-luvulla tehtiinkin runsaasti aikalaisanalyysejä ja tutkimuksia sen hetkisen yhteiskunnan tilanteesta ja visioitiin tulevaisuutta. Aikakautta luonnehtii myös käsitys silloisten muutosten kansainvälisestä luonteesta ja kytköksistä, joista nykyään on luontevaa puhua transnationaaleina muutoksina.\nTähän työryhmään kutsutaan esityksiä, joissa käsitellään 1960-luvun yhteiskunnallisia muutoksia sekä niistä käytyä keskustelua, diskursseja ja retoriikkaa. Mitä muutospuhe sisälsi ja mitä se jätti varjoon? Kuka tai ketkä sitä tuottivat ja miksi? Mikä oli tutkijoiden ja tutkimuksen rooli aikakauden yhteiskunnallisen muutoksen analysoijina ja tuottajina? Puheenvuorot voivat käsitellä myös 1960-luvun ja tämän hetken suhdetta: mikä on muuttunut? Miltä nykykeskustelu näyttää 1960-luvun keskustelun valossa ja päinvastoin?\nCONCEPTUAL CHANGE AND IDENTITY POLITICS (KÄSITEMUUTOKSET JA IDENTITEETTIPOLITIIKKA)\nJohanna Turunen, Jyväskylän yliopisto (johanna.k.turunen@jyu.fi)\nAino-Kaisa Koistinen, Jyväskylän yliopisto\nSusanne Ylönen, Jyväskylän yliopisto\nConcepts have a central role in shaping our understanding of the society around us. Concepts define, construct and challenge the way in which we experience reality and our own place within societies. As societies change, concepts transform as well. By investigating the intertwined nature of concepts, it is possible to examine shifts of meaning and the manners in which they create divisions between, for example, belonging and otherness.\nThe workshop addresses concepts and conceptual change above all in the context of identity politics and cultural belonging. The presentations, however, may approach this subject both on international as well as national, communal and individual level. Besides including presentations by the organisers, the workshop is also open to external presentations. The presentations in this workshop approach conceptual shifts from a variety of angles, but they should share an interest in the reality building and reality mirroring potential of concepts. The language of the workshop is English.\nKäsitteillä on keskeinen rooli siinä kuinka hahmotamme ympärillämme olevaa yhteiskuntaa, sekä omaa paikkaamme siinä. Käsitteet määrittelevät, rakentavat ja haastavat kokemaamme todellisuutta. Samalla kuin ympäröivä yhteiskunta on jatkuvassa muutoksessa, myös käsitteet muuttuvat ajan saatossa. Tutkimalla näiden muutosten yhteenkietoutumia, voimme kartoittaa käsitteiden merkitysten siirtymiä, sekä niiden luomia uusia kuulumisen ja toiseuden välisiä rajanvetoja.\nTässä työryhmässä käsitteitä ja niiden muutoksia tarkastellaan eritoten identiteettipolitiikan ja kulttuurisen kuulumisen yhteydessä. Esityksissä näitä käsitteellisiä rajanvetoja ja uudelleen määritelmiä voidaan lähestyä niin kansainvälisellä, kansallisella, yhteisöllisellä kuin yksilöiden väliselläkin tasolla. Järjestäjien projekteihin perustuvien esitysten lisäksi työryhmä on avoin myös ulkopuolisille esityksille. Esitelmät voivat keskittyä käsitteisiin hyvin erilaisista näkökulmista, mutta niitä tulee yhdistää kiinnostus käsitteiden todellisuutta heijastavaan ja rakentavaan potentiaaliin. Työryhmän ensisijaisena kielenä on englanti.\nJaana Laine, Helsingin yliopisto (jaana.laine@helsinki.fi)\nMetsien merkitys ja asema suomalaisessa yhteiskunnassa on muutoksessa. Globaalit megatrendit vaikuttavat suomalaisiin arvoihin ja asenteisiin, ja muokkaavat ja uusintavat metsien käyttötapoja ja suhtautumista niihin.\nMetsiin liitetään enenevässä määrin virkistyksellisiä ja luontokeskeisiä arvoja ja asenteita, mikä on lisännyt kriittistä suhtautumista metsien taloudellista käyttöä kohtaan. Asennemuutokset näkyvät yhteiskunnallisessa keskustelussa, televisio-ohjelmissa ja erilaisissa julkaisuissa, joissa esimerkiksi puita on tarkasteltu kommunikoivina ja tuntevina olentoina. Toisaalta metsien merkitys ilmastonmuutoksen hillinnässä on tunnistettu ja mm. Kansallisen metsästrategian lähtökohtana on, että metsien aktiivinen, monipuolinen hoito ja käyttö hillitsevät ilmastonmuutosta.\nMetsien käyttöön vaikuttavat arvot, asenteet ja tavoitteet elävät metsäsuhteissa. Vuonna 2017 suomalainen metsäsuhde hyväksyttiin Unescon elävän perinnön kansalliseen luetteloon. Elävä perintö on yhteisöille merkityksellistä ja läsnä ihmisten arjessa; viimeaikaisten selvitysten mukaan suomalaisista 83 prosenttia pitää metsiä henkilökohtaisesti melko tai erittäin tärkeinä itselleen.\nMetsäsuhteet ilmentävät metsäkulttuuria eli sitä, miten yhteisömme jäseninä arvotamme metsiä ja suhtaudumme metsien käyttöön, suojeluun tai metsien rooliin esimerkiksi ilmastonmuutoksen hillinnässä. Kansallisessa metsästrategiassa metsäsuhde määritellään yksilön tai yhteisön suoraksi tai välillisesti eläväksi suhteeksi metsään. Se on osa yksilön laajempaa ympäristösuhdetta ja identiteettiä.\nMetsäsuhteet ovat jatkuvassa muutoksessa. Työryhmässä avaamme erilaisia näkymiä siihen, millaisia suomalaiset metsäsuhteet ovat, miten metsäsuhteita voi tutkia ja tallentaa ja mitä metsäsuhteet voivat viestiä tulevaisuudesta.\nCULTURE, CONSUMPTION AND PARTICIPATION / KULTTUURI, KULUTUS JA OSALLISTUMINEN\nRiie Heikkilä, Tampereen yliopisto (riie.heikkila@tuni.fi)\nCarlos J. Fernández Rodríguez, Universidad Autónoma de Madrid (carlos.fernandez@uam.es)\nAnthony Giddens has famously formulated that in post-traditional late modernity, “we have no choice but to choose”. According to this view, lifestyles and consumption have become essential for our everyday self-identity formations. Our session – that hosts papers in both English and Finnish – focuses on culture, consumption and participation from a wide multidisciplinary angle, welcoming scholars and students of both social sciences and humanities and even further presenting either empirical or theoretical papers. We are especially interested in contributions that discuss what has changed regarding culture, consumption and participation.\nPossible topics include but are not limited to: Is popular culture slowly replacing traditional highbrow culture, and if so, at what pace and through which mediums? Has the content of cultural capital witnessed changes? Is (cultural) consumption in general altered by changing dynamics of work and employment? How have the rapidly transforming mediatic landscape and new forms of cultural production, mediation and gatekeeping affected cultural practices? Have new digital technologies and platforms changed or challenged traditional physical cultural participation? What will be the role of (cultural) consumption and the formation of self-identity, in an era of environmental risk? Are there signs of a new consumer culture once concepts such as de-growth or downshifting seem to be gaining space in public debates about consumption? Are existing cultural inequalities diminishing or widening, and why is that? Has cultural policy witnessed significant changes, either in Finland or abroad?\nPresentations can be held in Finnish or English. Esitysten kieli voi olla suomi tai englanti.\nHanna Kuusela, Tampereen yliopisto (hanna.kuusela@tuni.fi)\nMikko Poutanen, Tampereen yliopisto (mikko.poutanen@tuni.fi)\nSuomalaiset yliopistot ja korkeakoulupolitiikka ovat olleet rajussa muutoksessa koko 2000-luvun. Näkyvimpiä merkkejä muutoksesta ovat olleet yliopistolain uudistus vuonna 2009, uudet säätiöyliopisto ja yliopistofuusiot, mutta muutoksilla on ollut myös arkisia ulottuvuuksia. Tutkimuksessa on puhuttu esimerkiksi akateemisesta kapitalismista, vallan keskittymisestä, managerialismin lisääntymisestä ja akateemisen työn muutoksista. Työryhmässä kysytään, mihin suuntaan ja minkä ohjaamana yliopistokentän ja yliopistolliset työn muutokset ovat viime vuosikymmeninä Suomessa tapahtuneet ja miten yliopistolaiset ovat muutokset kokeneet. Heijastelevatko yliopiston muutokset laajempia muutoksia suomalaisessa yhteiskunnassa? Millaiseen kansainväliseen kontekstiin suomalaisen korkeakoulutsektorin muutokset asettuvat?\nTervetulleita ovat kaikki yliopistopolitiikan – ja pedagogiikan parissa työskentelevät ja sitä tutkivat.\nSTUART HALL NYT\nMikko Lehtonen, Tampereen yliopisto (mikko.lehtonen@tuni.fi)\nOlli Löytty, Turun yliopisto (olli.loytty@utu.fi)\nSessiossa pohditaan, mitä annettavaa Hallin ajattelulla voisi olla sen analysoimiseksi, mitä Suomessa on tekeillä vuonna 2019. Lähtökohtana keskustelulle on vastikään ilmestynyt Hallin uusi suomennosvalikoima.\nSessio rakentuu Olli Löytyn ja Mikko Lehtosen lyhyille alustuksille, joita kommentoi Taija Roiha. (Muut halukkaat kommentoijat voivat ilmoittautua työryhmän puheenjohtajille.) Tämän jälkeen keskustelu on kaikille osallistujille avoin.\nFT Aila Mustamo, Oulun yliopisto (aila.mustamo@oulu.fi)\nDosentti Timo Ylimaunu, Oulun yliopisto (timo.ylimaunu@oulu.fi)\nKylmän sodan, suomettumisen aikana viime sodista puhuminen ja veteraanit olivat vertauskuvainnollisesti pannassa, kuten myös isänmaallisuus. Rautaesiripun ja Neuvostoliiton romahdettua veteraaneja ja lottia alettiin taas arvostaa, ja nykyään kaikki ovat tavalla tai toisella isänmaallisia, ainakin jääkiekon maailmanmestaruuskisojen ja linnanjuhlien aikaan.\nNiin kutsuttu uusisänmaallinen käänne on osa suomalaisten lähihistoriallista itseymmärrystä. Tässä työryhmässä kysytään, onko asenteiden muutos mahdollista nähdä myös toisessa valossa. Miten isänmaallisuus on muuttunut viimeisen vuosisadan aikana vai onko se? Millä tavalla kansainvälinen oikeistopopulismin nousu haastaa perinteisen isänmaallisuuden? Miten digitalisoituminen ja uusmedia muuttavat keskustelua isänmaallisuudesta? Miten uusisänmaallisuus on vaikuttanut menneisyyden muistamiseen ja arvottamiseen?\nTyöryhmään toivotaan isänmaallisuutta käsitteleviä esityksiä eri tieteenaloilta.\nTEKNOARJEN KOKEMUKSELLISET JA AFFEKTIIVISET MAISEMAT\nMinna Saariketo, Aalto-yliopisto (minna.saariketo@aalto.fi)\nAnna Rantasila, Tampereen yliopisto\n2020-luvulle tultaessa verkottunut ja mobiili mediateknologia on kutoutunut tiiviiksi osaksi useimpien ihmisten elämää läntisissä maissa. Näistä muutoksista ja kehityskuluista on pyritty saamaan tutkimuksellista otetta esimerkiksi ohjelmistoitumisen (Manovich 2013), dataistumisen (esim. Mayer-Schönberger & Cukier 2013; van Dijck 2014), koodi/tila(-ajan) (Kitchin & Dodge 2011; Kitchin 2017) ja anturiyhteiskunnan (Andrejevic & Burdon 2015) käsitteiden avulla. Näissä tarkasteluissa ihmisten arkisten kokemusten ja affektien näkökulmat ovat kuitenkin olleet vain niukasti läsnä (ks. kuitenkin esim. Paasonen 2015; Pybus 2015; Gregg 2015; Saariketo 2018).\nLähtökohtana tässä työryhmässä on, että teknologisten rakenteiden ja ihmisten toiminnan sosioteknisen vastavuoroisuuden takia teknisten toimintamekanismien tunteminen on riittämätön lähestymistapa teknovallan prosessien ja niiden tuottaman sosiaalisen ja kulttuurillisen muutoksen ymmärtämiseen. Riittämättömyys liittyy siihen, että digitalisoitumisen myötä arkiset infrastruktuurit eivät ole ihmistoiminnan ulkoisia kehyksiä tai vain taustaa sille, vaan ihmiset osallistuvat – tai tulevat osallistuneeksi – omalla toiminnallaan näiden rakenteiden tuottamiseen, ylläpitämiseen ja legitimoimiseen.\nTyöryhmässä tarkastelun painopistettä siirretään yhtälailla tärkeään kysymykseen ihmisten arkisista kokemuksista ohjelmistoituneesta ympäristöstään. Affektien ja kokemuksen näkökulman kautta on mahdollista osaltaan tehdä näkyväksi niitä moninaisia vuorovaikutussuhteita, joihin ihmiset ja teknologia 2020-luvun arjessa asettuvat. Affekti käsitteenä viittaa kehojen (minkä tahansa kehojen) kykyyn vaikuttaa ja vaikuttua toinen toisiinsa tavoilla, jotka eivät aina täysin avaudu tietoisen järkeilyn kautta, vaan tarrautuvat kehoon enemmän ja vähemmän selkeinä tuntemuksina tai tulevat sanoitetuksi tunteina (Ahmed 2004; Massumi 2010; Paasonen 2015; Oikkonen 2017; Wetherell 2012).\nKutsumme työryhmään niin teoreettisia, empiirisiä kuin metodologisiakin esityksiä, jotka avaavat eri näkökulmista teknologisoituneen arkemme kokemuksellisia ja affektiivisia ulottuvuuksia. Esitysehdotukset voivat olla niin tutkimusideoita kuin valmiiden tutkimustulosten esityksiä.\nMUSIIKKI, MUUTOS JA TOIMIJUUS\nHeikki Uimonen, Itä-Suomen yliopisto (heikki.uimonen@uef.fi)\nMeri Kytö, Itä-Suomen yliopisto (meri.kyto@uef.fi)\nSoitto ja laulu ovat musiikkiin liittyvän toimijuuden tulosta eri paikoissa ja tilanteissa.\nPaikkojen, musiikin ja kuuntelijan välistä suhdetta tarkasteltaessa tulee tutkimukseen sisällyttää tilalliset ja ajalliset osatekijät sekä musiikkiin liittyvät kulttuuriset merkitykset. Näitä arkirutiineja ja juhlaa muokkaavia, merkityksellisiä musiikkiympäristöjä voidaan tehdä ymmärrettäväksi lähestymällä niitä musiikkikulttuureina, jotka rakentuvat soivasta todellisuudesta, ideoista, toimista, instituutioista ja materiaalisista objekteista. Lähestymistapa koskee elävän musiikin ohella erityisesti äänitteeksi mekanisoitua musiikkia, sen synkronisointia muun mediasisällön kanssa, musiikin välityskanavia ja niiden muutoksia sekä musiikin soveltamista eri käyttötarkoituksia varten.\nVuoden 2019 alusta käynnistynyt ACMESOCS-hanke tutkii urbaaneja äänikulttuureita, musiikin ja tilan kokemista ja musiikin kuuntelemista. Hanke tuottaa tietoa paikan, musiikin ja kuuntelijan välisestä suhteesta, tämän suhteen historiallisesta muutoksesta ja julkisten tilojen viihtyvyyteen vaikuttavista tekijöistä. Tutkimuksessa tarkastellaan taloudellisten, sosiaalisten, lainsäädännöllisten ja teknologisten tekijöiden vaikutusta suomalaisen taustamusiikkiteollisuuden historialliseen muodostumiseen, nykyaikaisen kaupunkiääniympäristön rakentumiseen, medioituneen musiikin käyttöön ja julkisen tilan käyttäjien kokemuksiin. Hanke perustuu musiikkia ja ympäristöääntä koskeville musiikintutkimuksen, sosiaalihistorian ja äänentutkimuksen (sound studies) teorioille ja tutkimusmenetelmille. Työryhmässä tarkastellaan yksityiskohtaisesti kahta osatutkimusta, joiden kohteena ovat monimediaalisten musiikin hallintajärjestelmien ja suoratoistopalvelujen hyödyntäminen tilojen äänisuunnittelussa sekä sitä, kuinka julkisen ja puolijulkisen tilan käyttäjät kokevat musiikkimedioituneet ympäristönsä.\nKutsumme työryhmään esityksiä, joissa tarkastellaan edellä mainittujen teemojen lisäksi kulttuurisen äänen ja musiikintutkimuksen kysymyksiä laajasti ajateltuna. Tervetulleita ovat muiden muassa ääniantropologiset ja etnomusikologiset kysymyksenasettelut tallennetun ja elävän musiikin, kaupunkitilan, politiikan sekä arjen ja juhlan välisistä kytköksistä sekä valta-asetelmista ja erityisesti musiikkiin liittyvään toimijuuteen, toimijuuden luovuttamiseen tai sen takaisin ottamiseen liittyvät pohdinnat.\nTYÖN MUUTOS JA MUUTOSPUHE\nJuhana Venäläinen, Itä-Suomen yliopisto (juhana.venalainen@uef.fi)\nJaana Vuori, Itä-Suomen yliopisto (jaana.vuori@uef.fi)\nTyön muutos – sen suunta, mittakaava ja yhteiskunnallinen merkitys – on ollut tieteellisten kiistojen kohteena jo kauan sekä Suomessa että kansainvälisesti. Vaikka ajatushautomoiden raporteissa ja politiikkasuosituksissa povataan työelämän rajua ja yhtäkkistä mullistusta, tutkijat vaikuttavat edelleen olevan erimielisiä jopa peruskysymyksistä: mikä muuttuu ja mihin suuntaan, vai pysyykö kaikki pikemminkin ennallaan? Myös kokemukset työn muutoksista ovat ambivalentteja: työtä on toisilla liikaa ja toisilla liian vähän, toisia työ sitoo tiukasti paikalleen ja toisia se vapauttaa liikkumaan, toiset tekevät työtä kellon ja viikon ympäri, toisilla työ on sidottu tiukkarajaisiin pätkiin. Debatin kohteena on ollut, kuinka mittavasti muutokset koskevat koko työelämää, ja kuinka suurisuuntaisia väitteitä työn, kulttuurin, sosiaalisten suhteiden ja toimijoiden subjektiuden välisistä suhteista voidaan ylipäänsä esittää.\nKutsumme työryhmään esityksiä, jotka tarkastelevat työn muutosta ja työn muutospuhetta toisiinsa monimutkaisesti sekoittuneina ilmiöinä. Mitä ja miten me voimme tietää työn muutoksista? Vaatiiko työn kulttuurien tutkiminen uusia käsitteellisiä ja metodologisia välineitä? Miten ja mihin tarkoituksiin muutospuhetta (tai muuttumattomuuspuhetta) tuotetaan? Millaisia seurauksia tiettyjen käsitteiden käytöllä on työn muutoksen ymmärtämiseen? Miten muutoksen kuvailu ja sen ohjaaminen sekoittuvat? Millaisiin käsitepoliittisiin asetelmiin ja toimijaverkostoihin työn muutoksen tutkijat ja muutoksen parissa työskentelevät ammattilaiset tahtomattaankin joutuvat? Mitä uudenlaiset työtehtävät ja ammatit kertovat kulttuurista? Miten työn ja työkulttuurien muutoksen puolesta ja sitä vastaan puhutaan?\nTyöryhmään tervetulleita ovat kaikki työn ja työkulttuurien tutkimukseen liittyvät tutkimusten esittelyt, tutkimusideat sekä käsitteelliset ja menetelmälliset puheenvuorot. Mahdollisia teemoja ovat esimerkiksi:\n• Uudet tai uusiksi käsitetyt työn muodot\n• Työn muutoksen aineistot ja niiden rajat\n• Jatkuvuudet ja katkokset työn muutoksen narratiiveissa\n• Muuttuvan työelämän populaarit kuvaukset\n• Työn muutoksen jäsentyminen konsultti- ja viranomaispuheessa\n• Muutospuheen performatiivisuus ja poliittisuus\n• Uudenlaisen työsubjektin tuottaminen\n• Muutospuheen ja muutoksen kokemusten ristiriidat\nTYÖN KULTTUURI JA TUNTEIDEN POLITIIKKA\nMinna Nikunen, Jyväskylän yliopisto (minna.m.nikunen@jyu.fi)\nKirsti Lempiäinen, Lapin yliopisto\nTalouspolitiikan ja työelämän muutokset ovat viime vuosina muotoilleet työn kulttuuria uudenlaiseksi. Työelämän vaatimukset ovat lisäksi vallanneet yhä laajemmin elämää, siten että vapaa-aika, ihmissuhteet ja perhesuhteet muotoutuvat työkulttuurin ehdoilla. Erilaiset moodit ja affektiiviset ilmapiirit – joita poliittiset toimijat luovat ja vahvistavat – tuntuvat ohjaavan ihmisiä samoihin suuntiin, yhdenmukaisiin ”investointeihin itseen”, työllistyvyyteen, kasvattamaan ”inhimillistä pääomaansa”. Hyvinvoinnin, terapian ja itsen kehittämisen ideat kietoutuvat työn kulttuuriin: ne auttavat muotoilemaan omaa ajatusmaailmaa ja asennemaailmaa työllistyväksi, niiden avulla voidaan kehittää resilienssiä, ja parannella ”julman optimismin” toksisten seurausten haavoja. Terveys ja hyvinvointi ovat myös saaneet uusia merkityksiä työelämäkulttuurin muutospaineissa. Lisäksi on syytä pohtia, mitä merkityksiä yksilöllistävä hyvinvointiajattelu antaa ruumiille, jotka eivät sovi kulttuurisiin ihanteisiin.\nToivotamme työryhmäämme tervetulleeksi alustuksia, joissa käsitellään työkulttuurin muutoksia, sen seurauksia ja poliittisen ohjailun roolia. Olemme erityisen kiinnostuneita näiden muutosten sukupuolittavista, luokkaistavista ja rodullistavista puolista.\nAnna Rastas, Tampereen yliopisto (anna.rastas@tuni.fi) ja\nLeila Koivunen, Turun yliopisto (leikoi@utu.fi)\nMaailman muutokset heijastuvat museoiden toimintaan ja niille asetettuihin odotuksiin siinä kuin muihinkin kulttuuri-instituutioihin. Museoiden tehtävä niin kulttuuriperinnön vaalijoina kuin asioiden esittämisen, ilmiöiden tutkimisen ja uuden tiedon tuottamisen paikkoina asettaa niille erityisen vastuun kuunnella ja reagoida uusiin tiedon tuottamista ja esittämistä koskeviin vaatimuksiin. Museot, niiden historiallisesti kerrostuneet kokoelmat ja niistä tuotettava tieto ovat aina olleet erilaisten poliittisten kamppailujen kohteena. Kokoelmien synty on usein kaukana menneisyydessä ja niiden kasvu on ollut monien tekijöiden summaa. Vaikka uusi museologia ja kriittinen perinteentutkimus ovat viime vuosikymmeninä muuttaneet museoita ja niiden tutkimusta monin tavoin, vaatimukset vähemmistöjen ja marginalisoitujen ryhmien olemassaolon ja näkökulmien huomioimisesta ovat kasvaneet jatkuvasti. Muuttoliikkeiden tuomien väestömuutosten sekä vähemmistöjen ja marginalisoitujen ryhmien asemaa koskevien keskustelujen ja identiteettipoliittisten kamppailujen myötä museoiden tuottamat kuvaukset ”meistä” koetaan vanhentuneiksi ja poissulkeviksi. Museoilta myös edellytetään uudenlaisia, erilaiset yleisöt mukaan ottavia työtapoja. Tämä koskee niin eri paikkojen, ihmisryhmien ja kulttuurien historiaa esitteleviä kuin taide- ja muitakin museoita.\nTyöryhmässä tarkastellaan näitä museologian ja museotyön kentillä esitettyjä vaatimuksia ja niihin kytkeytyviä muutoksia. Miten ne ovat alkaneet vaikuttaa museoiden kokoelmatyössä, näyttelytoiminnassa ja kuratoinnissa? Miten suhde (historiallisiin) kokoelmiin on muuttunut? Ovatko meitä ja muita koskevat esitystavat muuttuneet ja kuinka niiden pitäisi muuttua? Miten vähemmistöt ja marginalisoidut yhteisöt otetaan, tai voitaisiin ottaa, huomioon ja miten niiden kanssa on rakennettu dialogia. Millaisia museoita koskevia avauksia tällaiset ryhmät ovat tehneet ja millaista niiden toimijuus on tänä päivänä museotyön kentillä? Miten marginalisoitujen ryhmien identiteettipoliittisilla kentillä käytävät keskustelut esimerkiksi kulttuurisesta omimisesta tai halventavista kuvaustavoista artikuloituvat, tai ne voidaan tulkita, museoille esitettäviksi vaatimuksiksi? Miten museotyö haastaa ja muuttaa – tai uusintaa – vanhentuneita ja joitain ryhmiä alistavia kuvaustapoja?\nKUVASTON MURTUMAT JA LIUKUMAT\nSilja Nikula, Lapin yliopisto (silja.nikula@ulapland.fi)\nTyöryhmässä tarkastellaan visuaalisia representaatioita muutoksen näkökulmasta. Kiinnostuksen kohteina ovat tavat, joilla muutos ja liike ilmenevät suomalaisissa kuvastoissa sekä miten kuvalla esittämisen tavat ovat muuttuneet 2020-luvun kynnykselle tultaessa. Muutos voi ilmetä jyrkkänä murtumana tai tuskin havaittavana, piiloutuvana liukumana. Kuvastoa voi tarkastella mediavälineiden, aiheiden tai esitystapojen näkökulmasta. Se voi rajautua esimerkiksi aikakauden, genren, teeman tai tekniikan perusteella. Empiiristen lähestymistapojen ohella erityisen toivottavia ovat metodologiset avaukset kuvastojen tutkimiseen, kuten esimerkiksi pohdinnat tutkijan roolista, tieteen ja taiteen menetelmien yhdistämisestä. Millaisin uusin lähestymistavoin kuvien tutkimuksessa voitaisiin päästä ”pintaa syvemmälle”?\nMediaympäristön näkökulmasta esitykset voivat käsitellä esimerkiksi uudenlaisia julkaisualustoja, lajityyppien sekoittuvuutta ja liikkuvuutta kontekstista toiseen. Esitystapaa voi pohtia vaikkapa kuvaston uusiutumisen näkökulmasta: Miksi stereotyyppinen kuvasto edelleen vetoaa? Miksi huumori ja ironia ovat vaikeita tyylilajeja? Mikä on uutta ja yllättävää? Entä autenttisuuden ja fiktiivisyyden ongelma: Onko referentiaalisuudella väliä?\nMuutos voi olla myös kuvalla esittämisen aiheena. Tällöin kuvasto peilaa ajallista muutosta tai pyrkii esittämään liikettä muulla tavoin. Alueisiin, paikkoihin – ja paikattomuuteen – liittyvät kysymykset ovat jo olleet tutkimuksen kohteina, mutta keskustelu identiteetin luomisen keinoista jatkuu. Kiinnostavaa on myös, miten perinteinen kansallinen kuvasto limittyy nykyarkeen sekä miten ajalle tyypillisiä arvoja ja ihanteita esitetään.\nTyöryhmään sopivat oivallisesti myös tekijän näkökulmaiset esitykset, joissa tarkastellaan mielikuvien muuntumista näkyvään muotoon, sekä monet muut tässä yksilöimättömät aiheet.\nTEKOÄLYN POLITIIKKA JA ASIANTUNTIJUUDEN HAASTEET\nSeija Ridell, Tampereen yliopisto (seija.ridell@tuni.fi)\nJaana Parviainen, Tampereen yliopisto (jaana.parviainen@tuni.fi)\nMarja Alastalo, Itä-Suomen yliopisto (marja.alastalo@uef.fi)\nUuden sukupolven tekoälyteknologioita hyödynnetään yhä laajemmin erikoistunutta koulutusta ja osaamista vaativissa asiantuntijatehtävissä eri aloilla, esimerkiksi ekonomistien (taloudellinen mallintaminen), lääkäreiden (IBM:n Watson potilaiden diagnosoinnissa ja hoidossa), toimittajien (tausta-aineistojen käsittely, uutisrobotit), arkkitehtien (parametrinen suunnittelu), pörssimeklareiden (automatisoidut kaupankäyntiympäristöt) ja asianajajien (eDiscovery tietojenkäsittely) työssä. Suurin osa tekoälytekniikoista, kuten luonnollisen kielen käsittely (NLP), massadatan louhinta, äänen- ja kuvantunnistus, koneoppiminen tai sosiaalisten verkostojen analysointi on suunniteltu avustamaan työtehtäviä, mutta koneet myös enenevästi suuntaavat ja ohjaavat päätöksentekoa tehden jopa päätöksiä asiantuntijoiden puolesta.\nTekoälyjärjestelmien vahvistuva rooli yhteiskunnallisesti merkittävässä päätöksenteossa herättää monia eettisiä, sosiaalisia ja poliittisia kysymyksiä asiantuntemukseen perustuvan ihmistyön luonteen muuttumisesta. Kuinka varmistaa, että ammattilaiset ovat kykeneviä tunnistamaan virheet oman alansa tekoälysovelluksissa ja pystyvät tarvittaessa puuttumaan niiden varassa eteneviin päätöksentekoprosesseihin? Esimerkiksi IBM:n sisäisistä raporteista käy ilmi, että Watson-tekoälyteknologia tuottaa usein virheellisiä syövänhoito-ohjeita (Ross 2018). Voiko tekoälyagenttien toiminta rajoittaa asiantuntijoiden valintoja, itsenäisyyttä tai auktoriteettia? Miten ja millaisin seurauksin? Millaisia ongelmia erikoistuneille ammattikunnille ja niiden asiakkaille saattaa aiheuttaa voiton maksimoinnin tavoittelu tekoälyalgoritmien omistajille? Jos tekniikka pettää, miten asiantuntijat suorittavat tarvittavat tehtävät ilman tietokoneohjausta ja laskennallisia laitteita?\nKutsumme työryhmään niin teoreettisia, filosofisia, metodologisia kuin empiirisiäkin esityksiä, jotka avaavat eri suunnista tekoälyn vaikutuksia asiantuntijatyöhön ja nostavat esiin näiden vaikutusten – tekoälyn politiikan – laajempia yhteiskunnallisia seuraamuksia. Esitysehdotukset voivat koskea niin tutkimustuloksia kuin olla tutkimusideoiden esittelyä.\nURHEILU- JA LIIKUNTAKULTTUURIEN MUUTOS\nRiikka Turtiainen, Turun yliopisto (rmturt@utu.fi)\nUrheiluun liittyy omia – pinttyneitäkin – lainalaisuuksiaan, mutta ympäröivä maailma ei voi olla vaikuttamatta myös urheilu- ja liikuntakulttuurien uudelleenmäärittelyihin. Urheilun ja liikunnan tasa-arvoa ja yhdenvertaisuutta koskevat kysymykset ovat viime aikoina nousseet esille uudella volyymilla, ja suurimmat kansainväliset urheiluorganisaatiot ovat saaneet osakseen paljon kritiikkiä. Yhdeksi yhteiskunnallisesti merkittävistä huolenaiheista on puolestaan noussut nykyihmisten, erityisesti lasten, liikkumattomuus. Toisaalta perinteisten liikuntaharrastusten rinnalle on ilmestynyt monia vaihtoehtoisen fyysisen kulttuurin muotoja, mikä on synnyttänyt uudenlaisia liikuntatapahtumia ja -lajeja. Samalla miljoonayleisöjä keräävä e-urheilu on murtautunut yhdeksi urheilumaailman tuoreimmista tulokkaista. Urheilun ja liikunnan rahoittaminen on julkisuudessa puhututtanut kestoaihe, mutta nämäkin keskustelut ovat viime vuosina saaneet uusia muotoja.\nYksi urheilu- ja liikuntakulttuureihinkin merkittävästi vaikuttanut asia on yhteiskunnan digitalisoituminen. Sosiaalinen media on noussut keskeiseen rooliin niin kilpaurheiluesitysten välittäjänä kuin liikkumaan innostamisen välineenäkin. Verkon kautta on tullut mahdolliseksi seurata valtamedian ulkopuolelle jääviä urheilulajeja ja löytää mielekkäitä liikuntayhteisöjä. Urheilijat ja urheiluorganisaatiot sekä yleisö ja fanit tuottavat omia digitaalisia sisältöjään, mikä on muuttanut muun muassa urheilujournalismin käytäntöjä. Suosittujen some-vaikuttajien joukossa on useita hyvinvointialan asiantuntijoiksi profiloituvia liikkujia, jotka taas ovat vaikuttaneet liikunta-alan kehittymisen käänteisiin. Samaan aikaan erilaisten itsensämittaamisteknologioiden ja pelillistettyjen liikuntasovellusten käyttö on yleistynyt kuntoilijoiden keskuudessa, minkä seurausten selvittäminen on tärkeää. Digitaaliset ympäristöt tarjoavat tietysti myös omanlaisensa mahdollisuuden syrjiville puhetavoille ja toiminnalle liikunta- ja urheilukulttuurien yhteydessä. Näiden nykypäivän mediaurheiluksi lukeutuvien kulttuuristen ilmiöiden tarkastelu on kansainvälisesti suosittu tutkimussuuntaus, joka aika ajoin nostaa päätään myös kotimaisessa kontekstissa.\nTyöryhmään otetaan vastaan urheilu- ja liikuntakulttuurien muutosta myös pidemmällä aikavälillä koskevia esitelmäabstrakteja. Aihepiiri voi olla mikä tahansa ammattiurheilusta arkiliikuntaan ja näkökulma kulttuurista, kriittistä tutkimusotetta mukaillen epäkohtia esiin nostava tai (uusia) ilmiöitä esittelevä. Myös kaikki urheilu- ja liikuntakulttuurien tutkimuksen menetelmiä käsittelevät esitykset ovat erittäin tervetulleita. Työryhmän esitelmien pohjalta on tarkoitus koota teemanumero Kulttuurintutkimus-lehteen vuoden 2020 aikana.\n(Työryhmä on täynnä)\n”Taide, tekijänoikeus ja tekijyyden muutos” -tutkimushankkeessa (2016–2020) tarkastellaan tekijän asemaa ja oikeuksia nykypäivän taidemaailmassa, erityisesti kirjallisuudessa ja kuvataiteissa. Monitieteisessä hankkeessa on tutkittu muun muassa sitä, millaisin ehdoin taiteilijat tosiasiassa pystyvät luomaan uusia teoksia olemassa olevien teosten pohjalta ja miten nämä ehdot eroavat tekijänoikeusjärjestelmän lähtökohdista. Työryhmässä hankkeen kahdeksan tutkijaa Minna Siikilä-Laitila (Jyväskylän yliopisto), Sanna Nyqvist (Helsingin yliopisto), Riku Neuvonen (Tampereen yliopisto), Anette Alen-Savikko (Helsingin yliopisto), Vehka Hakonen (Helsingin yliopisto), Tuomas Mattila (Helsingin yliopisto), Outi Oja (Stockholms universitet) ja Pauli Rautiainen (Tampereen yliopisto) esittelevät hankkeen tutkimustuloksia kahdessa sessiossa.\nTAVALLISUUDEN TÄLLÄ PUOLEN: KESKITASON TOIMIJUUS KULTTUURISTEN JA TALOUDELLISTEN MUUTOSTEN KESKELLÄ\nElina Valovirta, Turun yliopisto (elmava@utu.fi)\nTyöryhmä tutkii tavallisen toimijuuden mahdollisuuksia niin yliopistotyössä kuin yhdysvaltalaisessa nykykirjallisuudessa tarkastelemalla voittajien ja häviäjien väliin jäävää valtarakenteiden keskitasoa. Nämä kaksi erilaista, mutta yhtenevää kontekstia tarjoavat mahdollisuuden kuvata tavallista toimijuutta moniulotteisesti. Osoitamme, että tavallisuus on kaikkea muuta kuin tavallista; tavallinen elämä on monimutkainen rakennelma, jossa piilee lukuisia vastarinnan mahdollisuuksia. Tavallisuus on myös poliittista: samaan aikaan kuin populistinen politiikka vetoaa “tavallisen ihmisen” ahdinkoon perusteena syrjiville käytänteille (Gregg 2007), yhteiskunnan varakkain promille vähättelee varallisuuden merkitystä korostamalla olevansa tavallisia suomalaisia, kuin kuka tahansa (Kantola & Kuusela 2019, 20). Tarkastelemme sekä tavallisuuden vastarinnan mahdollisuuksia että tavallisuuteen kytkeytyvää arvaamatonta poliittisuutta. Esitämme, että tavallisuuden tutkimus avaa toistaiseksi suljettuja ikkunoita yhteiskunnalliseen keskusteluun.\nMäärittelemme tavallisuuden kirjallisuudentutkija ja queerteoreetikko Eve Kosofsky Sedgwickin (1997/2003) keskitason toimijuus -käsitteen avulla. Näin tavallisuus tarkoittaa valtarakenteiden keskitasoa, sitä harvoin tutkittua tavallisuutta, joka jää huomiotta huippupuheen, kilpailullisen kulttuurin, kiristyvän taloustilanteen ja putoamisen pelkojen keskellä. Sedgwickin määritelmä keskitason toimijuudesta on syntynyt hänen havaitessaan, että perinteisesti valtakriittinen (esim. sukupuolentutkimuksen) tietoteoria analysoi joko hegemonista tai subversiivista valtaa niin, että niiden väliin tai ulkopuolelle sijoittuva keskitaso jää huomioimatta. Sedgwick kuitenkin toteaa, että “vain toimijuuden keskitasoilla on tilaa luovuudelle ja muutokselle” (2003, 150). Sedgwickin teoreettiseen analyysiin ei kuulu käytännön sovellusta siitä, millainen keskitason korjaava luenta voisi olla (vrt. Valovirta 2014, 35). Siksi meistä on aika pohtia – kaksikymmentä vuotta Sedgwickin vaikutusvaltaisen tutkimuksen jälkeen – miten tavalliset elämät ja toimijuudet aikaansaavat muutosta. Sovellamme keskitason toimijuutta uudella, konkreettisella tavalla, jolloin keskitason toimijuuden eri muotojen analysointi laajentaa tavallisuuden mekanismit moninaiseksi, kirjavaksi kudelmaksi, mikä luo uudenlaisen tulkinnan mallin tavallisuuden tälle puolen.\nKULTTUURIPOLITIIKAN PAIKKA. ALUEELLISIA NÄKÖKULMIA KULTTUURIPOLITIIKKAAN\nVappu Renko, Cupore (vappu.renko@cupore.fi)\nMinna Ruusuvirta, Cupore, (minna.ruusuvirta@cupore.fi)\nKulttuuripolitiikkaa kehystävät eri tavoin määritellyt maantieteelliset kehykset: kunnat, maakunnat, Suomi, Eurooppa. Kehykset suuntaavat ja ohjaavat kulttuuripolitiikkaa eri tavoin. Kunnat ovat keskeisiä kulttuuripalveluiden rahoittajia ja toteuttajia, ja etenkin suurissa kaupungeissa kulttuuri on noussut keskeiseksi kehittämisen välineeksi. Maakunnat painottavat kulttuuria toiminnassaan hyvin eri tavoin. Kunnat ja maakunnat rajaavat edelleen muiden alueellisten yksiköiden (mm. AVI, ELY, Taike) erilaisia toimialueita. Kansallinen ja eurooppalainen taso ohjaavat ja suuntaavat kulttuuripolitiikkaa laajalla maantieteellisellä alueella.\nSamalla maantieteelliset kehykset ovat jatkuvassa muutoksessa. Esimerkiksi kuntaliitokset ja suunniteltu maakuntauudistus luovat uusia alueellisia yksiköitä ja kulttuuripolitiikan paikkoja. Maantieteelliset kehykset ovat tiiviissä yhteydessä identiteettiin, osallisuuteen ja laajaan kulttuurin määritelmään – ja samalla kulttuuripolitiikan perustaan.\nMillainen on paikan merkitys kulttuuripolitiikassa? Työryhmä kutsuu tarkastelemaan tätä kysymystä erilaisista teoreettisista ja metodologisista lähestymistavoista käsin. Toivotamme lämpimästi tervetulleeksi eri tieteenaloista kumpuavat näkökulmat kulttuuripolitiikan paikkaan ja erilaisiin merkityksiin.\nIDENTITEETTIPOLITIIKKA: MUUTOS JA JATKUVUUS / IDENTITY POLITICS: CHANGE AND CONTINUITY\nKatja Mäkinen, Jyväskylän yliopisto (katja.a.p.makinen@jyu.fi)\nSigrid Kaasik-Krogerus, Helsingin yliopisto (sigrid.kaasik@helsinki.fi)\nIdentiteetistä ja kuulumisesta keskustellaan vilkkaasti eri alojen tutkimuksessa ja nyky-yhteiskunnassa laajemminkin. Debattien keskiössä on usein suhde muutokseen: toiset korostavat pysyvyyttä ja toiset muutosta. Muutosten vaatimisessa tai vastustamisessa voidaan vedota identiteettipoliittisiin perusteisiin. Keskusteluissa menneisyyttä tulkitaan ja uudelleentulkitaan nykyhetken näkökulmasta, tavoitteena luotsata ’meitä’ kohti tulevaisuutta. Nämä piirteet nousevat esiin sekä julkisessa keskustelussa, jokapäiväisissä käytännöissä että institutionaalisen tason toiminnassa.\nTyöryhmä käsittää julkisen keskustelun, arjen käytännöt ja institutionaalisen tason politiikkojen muotoilut osaksi identiteettipolitiikkaa. Identiteettipolitiikan avulla pyritään niin vaatimaan tunnustusta ja oikeuksia kuin ohjaamaan yhteiskunnallista kehitystäkin. Prosessissa annetaan ristiriitaisia merkityksiä käsitteille ’me’ ja ’täällä’ sekä neuvotellaan niiden rajoista ja jatkuvuudesta. Identiteetillä politikoidaan muun muassa kansaan, etnisyyteen, uskontoon, luokkaan ja/tai sukupuoleen vedoten. Tällainen politikointi on osa yhteiskunnallista vallankäyttöä, joka vaikuttaa sekä yleiseen tietoisuuteen että erilaisten vähemmistöjen ja väestöryhmien mahdollisuuksiin tuntea kuulumista tai kokea poissulkemista. Varsinkin populistisen retoriikan suosio tekee identiteettipolitiikasta ajankohtaista uudella tavalla. Esimerkiksi maahanmuuton yhteydessä kiistellään siitä, ketkä kuuluvat tai eivät kuulu ’tänne’, miten ’maahan muuttaminen’ ’muuttaa maata’ ja vaarantaako se ’meidän’ jatkuvuutta.\nMonitieteinen työryhmä kutsuu mukaan alustuksia, joissa identiteettipolitiikkaan liittyvää muutosta ja jatkuvuutta analysoidaan erilaisten teemojen ja aineistojen varassa. Odotamme esimerkiksi papereita, joissa käsitellään menneisyyden, tulevaisuuden, muistojen ja tunteiden roolia identiteettipolitiikassa. Tarkastelut voivat kohdistua muun muassa mediaan, hallintoon tai kansalaisyhteiskunnan toimijoihin. Niissä voidaan selvittää, millaisia identiteettejä eri toimijat pyrkivät tuottamaan ja mobilisoimaan, millaisia välineitä ne käyttävät muutoksen ja jatkuvuuden oikeuttamiseen ja mitä päämääriä identiteettipolitiikalla tavoitellaan.\nToivotamme tervetulleeksi analyysit, jossa identiteettipolitiikkaa ja kuulumisen ja ei-kuulumisen kysymyksiä tutkitaan esimerkiksi paikallisesta, alueellisesta, kansallisesta, eurooppalaisesta ja/tai globaalista näkökulmasta. Lisäksi ryhmä odottaa tutkimuksia, jotka lähestyvät identiteettipolitiikkaa käsitteellisellä tutkimusotteella. Myös identiteettipolitiikassa käytettävien symbolien ja visuaalisen aineiston tarkastelu on tervetullutta. Työskentelykielet ovat suomi ja englanti.\nIdentity and belonging are debated hotly in numerous research fields and more broadly in the society today. Change is in the core of these debates: some emphasise stability and others change. Both claiming and opposing change are being justified with identity political arguments.\nVarious actors use identity politics in public debates, everyday practices and the policy formulations for several aims such as claiming recognition and rights or guiding societal trajectories. They give controversial meanings to the concepts of ’us’ and ’here’ and negotiate their borders and continuity. In identity politics, concepts such as nation, ethnicity, religious, class and gender are politicized.\nPoliticking with identities is embedded in usage of power, influencing both general awareness and experiences of belonging or exclusion of various minorities and population groups. The popularity of populist rhetoric makes identity politics topical in a new way. For instance, in the context of immigration, there are struggles over who belong or do not belong ’here’, what changes immigration brings forth and whether it risks ‘our’ continuity.\nThis multidisciplinary working group calls for presentations that analyse change and continuity involved in identity politics based on different themes and materials, focusing on media, governance, civil society actors and beyond. We look forward to papers dealing with the roles of the past, the future, memories and emotions in identity politics. They can examine what kind of identities different actors seek to produce and mobilise, what kind of tools they use to legitimise change and continuity and what objectives they pursue with identity politics.\nWe welcome analyses, which explore identity politics, belonging and non-belonging from local, regional, national, European and/or global perspectives. We call for studies that address identity politics with a conceptual approach or scrutinise the symbols and visual materials used in identity politics. The working languages are Finnish and English.\nMUUTTUVAN LUKEMISEN METODOLOGIAT: PARADIGMOJEN HANKAUSKOHDISTA TAITEENTUTKIMUKSESSA\nElli Lehikoinen, Turun yliopisto (elli.s.lehikoinen@utu.fi)\nHenna-Riikka Rumbin, Turun yliopisto (herumb@utu.fi)\nKuuden esitelmän työryhmämme koostuu Turun yliopiston kotimaisen kirjallisuuden oppiaineen nuoremmista tutkijoista, joista monet työskentelivät työryhmän esitysten käsittelemien aiheiden parissa myös Koneen säätiön vuosina 2016-2018 rahoittamassa Sotkuiset maailmat – kielimateriaalit ja luontokulttuurit taiteentutkimuksessa -hankkeessa.\nTyöryhmämme yhteinen, keskeinen kysymys koskee taiteentutkimuksen muuttuvia metodeja. Kirjallisuudentutkimuksen keskeisimpiä alueita on lukeminen, jonka metodologia koskee sekä teoreettisia lähtökohtia ja rajauksia että tutkijan mitä käytännönläheisintä työtä. Kysymme, millaisia poliittisia, eettisiä ja teoreettisen sitoutumisen valintoja metodologisten valintojen prosessiin liittyy perinteisesti ’luontoon’ tai ’materiaalisuuteen’ kytkeytyviä kysymyksenasetteluita pohdittaessa. Miten lukeminen muuttuu teoriakehikoista riippuen, tai tulisiko sen muuttua? Onko ’toisin’ lukeminen aina väistämättä kritiikkiä? Miten reaktiivisuuden ja affirmaation politiikat risteävät tutkivassa lukemisessa?\nNiin sanotun materiaalisen tai ontologisen käänteen myötä näemme nämä kysymykset ajankohtaisina ja olennaisina keskustelunaiheina kulttuurintutkimuksen ja taiteentutkimuksen kentällä. Työryhmämme tutkijoita yhdistää kytkeytyminen metodologisiin muutoksiin. Viime aikoina kulttuurin- ja taiteentutkimuksessa on keskusteltu käsityksistä esimerkiksi symboliikasta, tulkinnasta ja representaatiosta sekä niihin liittyen erilaisista lukemisen tavoista. Työryhmässämme avaamme ja pohdimme lukemista, joka jollakin muotoa irtaantuu kirjallisuudentutkimuksessa vakiintuneiden kehysten tarjoamasta työskentelyn tavasta.\nEsitelmät pohjautuvat työryhmän jäsenten väitöstutkimuksiin. Työryhmän kieli on suomi.\nTOISIN JULKAISEMISEN TYÖRYHMÄ\nTuulikki Kurki, Itä-Suomen yliopisto(tuulikki.kurki@uef.fi)\nTuija Saresma, Jyväskylän yliopisto (tuija.saresma@jyu.fi)\nMillaista tutkimuksellista tietoa voidaan julkaista esimerkiksi teatterin, tanssin, äänien tai kuvien keinoin? Mitä on toisin julkaiseminen ja miksi sitä tarvitaan? Toisin julkaiseminen voi tarkoittaa sellaisen tutkimustiedon tai tutkimusprosessiin liittyvän tiedon näkyväksi tekemistä, jota on haasteellista tai mahdotonta julkaista konventionaalisten tiedejulkaisukanavien kautta. Tällaista tietoa voivat tuottaa esimerkiksi tutkimuksen ja taiteen menetelmiä eri tavoin yhdistävät hankkeet ja monitieteiset hankkeet. Toisin julkaiseminen voi tarkoittaa myös aktivismia, joka ottaa kantaa ja pyrkii ravistelemaan tämän hetken tiedemaailman vakiintuneita julkaisukäytänteitä, -formaatteja ja -prosesseja. Akateeminen julkaiseminen on muutoksessa open access -vaatimusten ja toisaalta yhä ahneemmiksi käyvien kaupallisten kustantajien pyörittäessä julkaisubisnestä. Kuinka kulttuurintutkijat voivat ottaa kantaa ja osallistua julkaisumaailman muutoksiin?\nMitä toisin julkaiseminen voisi tarkoittaa sinun näkökulmastasi? Työryhmään kutsutaan puheenvuoroja, alustuksia ja esityksiä toisin julkaisemisen tavoista, metodeista, teoreettisista ja eettisistä kysymyksistä. Lisäksi pohditaan toisin julkaisemisen vaikuttavuutta, riskejä ja mahdollisuuksia. Työryhmässä voidaan myös ideoida, esitellä ja kokeilla erilaisia toisin julkaisemisen tapoja. Aikaa varataan myös yhteiselle keskustelulle.\nTyöryhmässä voi olla:\nPuheenvuoroja ja esityksiä tutkijoilta, taiteilijoilta ja eri hankkeiden edustajilta (20-30 min) ja yhteistä keskustelua\nEsimerkkejä toisin julkaisemisesta (zine, sarjakuva, taidenäyttely, elokuva, jne.)\nKulttuurintutkimuksen päivien aikana jatkuvassa käytössä oleva tila, johon voi käydä kokeilemassa, ideoimassa ja kommentoimassa toisin julkaisemisen tapoja.\nToisin julkaiseminen liittyy kulttuurintutkimuksen päivien teemaan eli muutokseen: miten vanhat ajatusmuodot, instituutiot ja käytänteet muuttuvat julkaisemisen näkökulmasta?\nKaroliina Lummaa, Turun yliopisto (sakalu@utu.fi)\nJarno Valkonen, Lapin yliopisto (jarno.valkonen@ulapland.fi)\nMonitieteistä luontokulttuurien tutkimusta motivoi tarve hahmottaa uudella tavalla yhteiskunnan luontoperustaisuutta, ekososiaalisuutta, eli sitä, että yhteiskunta ja kulttuuri ovat perin pohjin kietoutuneet luonnonprosesseihin. Luontokulttuurien tutkimus problematisoi vakiintuneet luonnon ja – varapolitiikan, poliittisen ekologian, sukulaisuuden, eettisyyden, tietämisen ja tiedon kentät ja jopa historian tarjoten vaihtoehtoista, täydentävää, vastavuoroista ja eettisesti kestävää tietoa ja tietämistä. Luontokulttuurien tutkimus tarjoaa laaja-alaisen käsityksen maailmassa olemisesta yhdistäen luovasti eri alojen tietämyksen osoittaen, miten luonnontieteet, yhteiskuntatieteet ja humanistiset tieteet voivat todellakin luovasti tehdä yhteistyötä ja niin, että kukin niistä tulee olemaan enemmän kuin yksi. Työryhmä kutsuu tarkastelemaan humanistista ja yhteiskuntatieteellistä luontokulttuurien tutkimusta, ajattelua, teorioita ja käsitteistöä. Työryhmään toivotaan esityksiä, joissa tarkastellaan luontokulttuurista olemista ja elämistä esimerkiksi ekososiaalisuuden, jätteen, ihminen-eläin-suhteiden, posthumanistisen huolen ja hoivan ja infrastruktuurien tutkimuksen näkökulmista.


Iveco eurocargo ml 75e16 kuorma-autot, 2004 - Nettikone\nVuosimalli 2004 Mittarilukema 358 000 km\nRekisterinumero EST-269BPD Katsastettu 9-2017\nIveco EUROCARGO ML 75E16 - 2004\nMyydään vähän käytetty hevosauto neljälle hevoselle. Auto on vuonna 2015 saksalaisen yrityksen Equiliner GmbH toimesta rakennettu hevosautoksi. Ajoneuvon pohjana on huonekalukuljetukseen käytetty kuorma-auto IVECO EUROCARGO ML 75E16. Ohjaamon takana on pieni n. 6 neliömetrin kokoinen kalustamaton tila, mihin pääsee vasemmassa kyljessä sijaitsevan oven ja ohjaamon takaosassa sijaitsevan ”tunnelin” kautta. Auton oikean kyljen takaosassa on kaksi satulakaappia, missä on tilaa neljälle satulalle ja aika runsaasti myös muille hevos- ja ratsastustarvikkeille. Hevosten tilassa on säädettävät väliseinät. Hevosten ramppi sijaitsee auton takakyljessä, hevoset seisoovat kylkiasennossa ajosuuntaan nähden.\nKatso myytävänä olevat Iveco EUROCARGO ML 75E16 vaihtokoneet »\nIveco EUROCARGO ML 75E16 ML10\nEST-269BPD, Nettikone ID 1698847


EUR-Lex - 52014DC0451 - FI\nKOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Tilannetietoisuuden parantaminen vahvistamalla merivalvontaviranomaisten välistä yhteistyötä: seuraavat toimenpiteet EU:n yhteisen merialan tietojenvaihtoympäristön puitteissa /* COM/2014/0451 final */\nTilannetietoisuuden parantaminen vahvistamalla merivalvontaviranomaisten välistä yhteistyötä: EU:n yhteisen merialan tietojenvaihtoympäristön seuraavat vaiheet\nTietojenvaihdon parantaminen merivalvontaviranomaisten välillä on yksi EU:n yhdennetyn meripolitiikan keskeisistä strategisista tavoitteista ja merellisen turvallisuusstrategian tärkeä osatekijä. Mertemme ja valtamertemme turvallisuuden parantaminen on myös olennainen osa sinisen kasvun toimintasuunnitelmaa kasvun ja työpaikkojen luomiseksi.\nEU:n yhteisen merialan tietojenvaihtoympäristön kehittäminen on käynnissä oleva yhteistyöhön perustuva prosessi, joka on ollut vuosina 2009 ja 2010 yhteensä kahden komission tiedonannon aiheena. Myönteisiä tuloksia ovat olleet esimerkiksi EU:n virastojen välisen yhteistyön paraneminen, useiden mereen liittyvien sektoreiden EU-tasolla tekemät aloitteet sekä useat kansainvälisen tason aloitteet. EU:n yhteistä merialan tietojenvaihtoympäristöä tukevat sidosryhmät jäsenvaltioissa, neuvosto ja Euroopan parlamentti.\nJäsenvaltioiden viranomaiset suorittavat monenlaisia operatiivisia valvontatoimenpiteitä varmistaakseen mertemme ja valtamertemme turvallisuuden. Monet näistä toimenpiteistä perustuvat EU:n lainsäädännön mukaisiin velvoitteisiin. Tällaisiin toimenpiteisiin vaaditaan erityisvalmiuksia ja -resursseja eri aloilla: maanpuolustuksessa, tullissa, rajavalvonnassa, yleisessä lainvalvonnassa, kalastuksen valvonnassa, meriympäristön suojelussa/pilaantumisen torjunnassa ja meriturvallisuudessa.\nKansalliset tai hallinnolliset rajat eivät rajoita mereen liittyviä riskejä ja vaaroja, jotka siten voivat paheta meren avaruuden vuoksi. Viranomaiset kohtaavat yhä useampia mereen liittyviä riskejä ja niiden operatiiviset ja taloudelliset resurssit ovat rajallisia. Siten optimoitu tietojenvaihto voi olla tehokas ja kustannustehokas ratkaisu. Kaikkien operatiivisiin valvontatoimiin osallistuvien tahojen tavoitteena on saada toimiensa tueksi käyttöön oikea-aikaisesti merkityksellisiä ja mahdollisimman tarkkoja tietoja ja vaihtaa tietoja saumattomasti järjestelmiensä, koordinointikeskustensa ja partiointiin ja valvontaan liittyvien resurssiensa (alusten, lentokoneiden, satelliittien jne.) välillä.\nTämän tiedonannon tavoitteena on tarkastella nykytilannetta ja tunnistaa lisätoimia vaativia aloja nykyisten saavutusten perusteella.\n2. Mikä EU:n yhteinen merialan tietojenvaihtoympäristö on ja mitkä ovat sen edut?\nEU:n yhteinen merialan tietojenvaihtoympäristö on vapaaehtoinen yhteistyöhön perustuva prosessi Euroopan unionissa. Sillä pyritään parantamaan ja edistämään edelleen merkityksellisten tietojen vaihtamista merivalvontaan osallisten viranomaisten välillä. Se ei korvaa nykyisiä tietojenvaihto- tai tiedonjakojärjestelmiä ja -foorumeja tai ole päällekkäinen niiden kanssa, vaan perustuu niihin. Sen lopullinen tavoite on EU:n ja sen kansalaisten hyvinvoinnin ja turvallisuuden edistämiseksi parantaa EU:n meriympäristön valvontatoimien tehokkuutta, laatua, reagointikykyä ja yhteensovittamista sekä edistää innovointia.\nEU:n yhteinen merialan tietojenvaihtoympäristö ei myöskään vaikuta jäsenvaltioiden hallintorakenteisiin, voimassa olevaan EU:n lainsäädäntöön tällä alalla tai käynnissä oleviin EU:n tason aloitteisiin ja etenkään niihin aloitteisiin, jotka perustuvat EU:n lainsäädännöllisiin vaatimuksiin. Jäsenvaltioiden hallintorakenteet ovat erilaisia, minkä vuoksi hallinnolliset toimenpiteet tämän aloitteen täytäntöönpanemiseksi riippuvat kunkin jäsenvaltion tilanteesta.\nTavoitteena on varmistaa, että yhden merenkulkuviranomaisen keräämät valvontatiedot, joiden arvioidaan olevan tarpeellisia toisten viranomaisten operatiivisen toiminnan kannalta, voidaan jakaa ja ottaa käyttöön yhteisesti sen sijaan, että ne kerätään ja käsitellään useaan kertaan tai kerätään ja säilytetään yhtä tarkoitusta varten. Merivalvontatiedot voivat olla joko erityisessä muodossa olevia raakatietoja tai käsittelemättömiä tietoja tai tietoja, jotka perustuvat käsiteltyihin ja tietyn merkityksen saaneisiin tietoihin. Tiedot voivat olla joko perustietoja tai laajoja tietoja. Merivalvontatietoihin kuuluvat muun muassa alusten sijaintia, reittiä ja rahtia koskevat tiedot, anturitiedot, kartat ja sää- ja merioloja koskevat tiedot. Tapauksissa, joissa tällaiset tiedot johtavat henkilön tunnistamiseen tai tekevät hänestä tunnistettavan, on sovellettava EU:n tietosuojasäännöksiä. Siirtymällä kohti tietojen monikäyttöä ja muuttamalla nykyiset merivalvontajärjestelmät yhteentoimiviksitiedonkeruusta tulee siihen käytettävän ajan ja resurssien kannalta tehokkaampaa, ja parhaassa tapauksessa viranomaisilla on aina käytettävissään parhaat saatavissa olevat tiedot tilanteesta merillä.\nTiedonkeruun päällekkäisyys voi johtua puutteellisesta viranomaisten välisestä yhteistyöstä. Se voi vaikuttaa myös valvontaan liittyvien resurssien, kuten tutkien, viestintäjärjestelmien, alusten, helikoptereiden, lentokoneiden ja satelliittien hankintaan, kunnossapitoon ja käyttöön. Parannettu tietojenvaihto voi edesauttaa sen välttämistä, että tällaisia resursseja hankitaan moninkertaisina, että niillä valvotaan samaa merialuetta kahdesti tai että ne keräävät samat tiedot useamman kerran ja että niillä suoritetaan päällekkäisiä tehtäviä merellä.\nTietojenvaihtoa täytyy parantaa, jotta merivalvontaan osallistuvat kansalliset viranomaiset voivat tehdä saumattomasti käytännön yhteistyötä.\nTähän mennessä saavutettu edistys on osoittanut, että EU:n yhteisellä merialan tietojenvaihtoympäristöllä olisi useita selkeitä etuja. Parannettua tietojenvaihtoa tarvitaan erityisesti seuraavien näkökohtien kannalta:\n· Tietämyksen ja merta koskevan tilannetietoisuuden parantaminen. Molemmilla voidaan parantaa sellaisten meriturvallisuutta vaarantavien tapahtumien torjuntavalmiuksia ja torjuntaa, jotka liittyvät rajatylittävään ja järjestäytyneeseen rikollisuuteen (kuten laittomaan kauppaan, laittomaan kalastukseen, merirosvoukseen, aseistettuihin ryöstöihin ja terrorismiin), meriturvallisuuteen ja laittomiin päästöihin tai satunnaispäästöjen aiheuttamaan meren pilaantumiseen. Arvioinnit, joiden toteuttamiseen on osallistunut jäsenvaltioiden asiantuntijoita, ovat osoittaneet selkeästi, että viranomaisten merivalvontatoimien hallinnointi olisi tehokkaampaa, jos kaikki toimiin liittyvät tiedot olisivat heidän käytössään operatiivisten toimien suunnittelun ja toteutuksen yhteydessä. Tällä voidaan vähentää mainitunlaisia uhkia ja riskejä keskimäärin 30 prosentilla. Tähän liittyviä esimerkkejä olisivat siviili- ja sotilasviranomaisten välinen Välimeren kautta Schengen-alueelle tulevia siirtolaisia koskeva tietojenvaihto tai se, että yhden merialueen rutiinivalvonnan ja hätätilanteiden hallintavälineiden välille voitaisiin hätätilanteissa muodostaa yhteys yhdellä ʺnapsautuksellaʺ.\n· Tiedonkeruuseen liittyvän työmäärän huomattava vähentäminen. Sidosryhmien mukaan tietojenvaihdon lisäämistä tarvitaan suuresti erityisesti siviili- ja sotilasviranomaisten välillä ja useat viranomaiset keräävät samanaikaisesti 40 prosenttia EU:ssa kerätyistä tiedoista, kuten yhteistyöhaluttomia kohteita koskevat tiedot ja alusten tunnistetiedot.\n· Merivalvontatoimien hallinnollisten ja operatiivisten kustannusten vähentäminen. Jäsenvaltioiden asiantuntijoiden laskelmat ovat osoittaneet, että parannettu tietojenvaihto voi tuottaa Euroopan taloudelle yhteensä noin 400 miljoonan euron vuosittaisen edun ja julkiselle viranomaisille vähintään 40 miljoonan euron suorat vuosittaiset säästöt. Asiaan liittyvät investointikustannukset olisivat noin 10 miljoonaa euroa vuosittain kymmenen ensimmäisen vuoden ajan.\n3. Edistyminen kohti parannettua merivalvontaa – Mitä tähän mennessä on tapahtunut?\nAloitteita tietojenvaihdon parantamiseksi merialalla on ollut käynnissä jo pitkään. Vuodesta 2002 alkaen sekä kansallisella että EU:n tasolla on saavutettu merkittävää edistystä erityisesti siviiliviranomaisten osalta. Sitä on saavutettu useilla EU:n tason säädöksillä, joilla on otettu käyttöön järjestelmiä, jotka palvelevat eri politiikan aloja ja joissakin tapauksissa useampaa kuin yhtä sektoria.\nNäitä järjestelmiä ovat seuraavat: Euroopan meriturvallisuusviraston (EMSA) ylläpitämä ja komission liikenteen ja liikkumisen pääosaston (MOVE) yhdessä EU:n ja ETA:n jäsenvaltioiden kanssa korkean tason ohjausryhmässä hallinnoima unionin merenkulun tiedonvaihtojärjestelmä SafeSeaNet, joka tuottaa yhdennettyjä merialan palveluja muun muassa meriliikenteen seurantaa (tilannetietoisuus) ja EU:n lainsäädännön täytäntöönpanon varmistamista varten; komission humanitaarisen avun ja pelastuspalvelun pääosaston (ECHO) hallinnoima yhteinen hätäviestintä- ja tietojärjestelmä (CECIS), jonka tarkoituksena on helpottaa viestintää merellä tapahtuvien vaaratilanteiden ja onnettomuuksien aikana; jäsenvaltioiden hallinnoima alusten satelliittiseurantajärjestelmä ja komission meri- ja kalastusasioiden pääosaston (MARE) hallinnoimat tiedonvaihdon valtatie (Data Exchange Highway, DEH) ja kalastukseen liittyvän tiedonvaihdon yhteinen kieli (Fisheries Language for Universal eXchange, FLUX), jotka tukevat yhteistä kalastuspolitiikkaa; Euroopan puolustusviraston (EDA) hallinnoima merivalvontaverkosto (Marsur), jolla tuetaan yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa; Euroopan rajavalvontajärjestelmä (Eurosur), jonka tarkoituksena on parantaa jäsenvaltioiden ja EU:n rajaturvallisuusviraston (Frontex) tilannetietoisuutta ja reagointikykyä ulkorajoilla sekä suojattu tiedonvaihtoverkkosovellus (SIENA), Europolin tietojenvaihtojärjestelmä ja EU:n T&K-toimintaa merivalvonnan ja tilannetietoisuuden alalla tukeva sekä aiemmin käyttämättömiä tietojen lähteitä tutkiva Blue Hub -foorumi.\nEU:n tasolla yhteisön seuranta- ja tietojärjestelmästä annettu direktiivi, jossa säädetään kansallisten keskitettyjen palvelupisteiden perustamisesta, on olennaisen tärkeä. Nämä palvelupisteet aloittavat täysimääräisen toimintansa kesäkuussa 2015, jolloin ne toimivat keskitettyinä kansallisina tietojenvaihtofoorumeina, joiden avulla kaikki toimivaltaiset viranomaiset voivat ilmoittaa ja jakaa aluksiin liittyviä tietoja toisilleen. Lisäksi niiden ja EU:n merenkulun tiedonvaihtojärjestelmän ja muiden järjestelmien välille luodaan yhteys, minkä ansiosta ne toimittavat merkityksellisiä monialaisia ja rajatylittäviä merialaa koskevia tietoja, joita kaikki viranomaiset ja etenkin siviiliviranomaiset voivat hyödyntää. Muita tietojenvaihtoa parantavia aloitteita ovat muun muassa tuleva unionin tullikoodeksiin liittyvää tullialan riskienhallintaa ja toimitusketjun turvallisuutta koskeva strategia, Eurosurin perustamisesta annetun asetuksen mukaiset säännökset ja Euroopan meripoliittinen seurantakeskus ja tietoverkko (EMODNET).\nKokemukset ovat osoittaneet, että yhteistyön tiivistäminen tuottaa lisäarvoa. Yksi esimerkki tästä on EMSAn Frontexille ja EFCA:lle tuottamien yhdennettyjen merialan palvelujen (laajennetun meritietoisuuskuvan) käyttäminen. Tämä voi toimia esimerkkinä siitä, miten yhteistyötä voidaan syventää kansallisella tasolla.\nKansallisella tasolla jäsenvaltiot ovat jo ottaneet käyttöön kaikki asianomaiset viranomaiset (siviili- ja sotilasviranomaiset) käsittävien kansallisten koordinointikeskusten kaltaisia mekanismeja yhteistyön parantamiseksi. Nämä keskukset voivat toimia innoituksen lähteenä toisille mekanismeille.\nVuonna 2010 yhteisestä tietojenvaihtoympäristöstä annetun tiedonannon jälkeen on saavutettu edistystä yhteistä tietojenvaihtoympäristöä koskevan etenemissuunnitelman täytäntöönpanossa. Jäsenvaltiot ovat tehneet tiivistä yhteistyötä hankkeissa BlueMassMed, Marsuno ja Cooperation.\nBlueMassMed-hankkeeseen osallistuneet jäsenvaltiot kehittivät tulevaisuudessa mahdollisesti kansallisina tietokeskuksina toimivien kansallisten IT-noodien konseptin.\nMarsuno-hankkeeseen osallistuneet jäsenvaltiot edistyivät erityisesti oikeudellisen tilanteen arvioimisessa ja tekivät mahdollista hallintorakennetta koskevia ehdotuksia.\nCooperation-hankkeeseen osallistuneet jäsenvaltiot tekivät laskelmia EU:n yhteisen merialan tietojenvaihtoympäristön mahdollisen taloudellisen edun määrästä todellisissa merivalvonnan tilanteissa. Ne toteuttivat myös tutkimuksen viranomaisten tietojenvaihtoon liittyvistä käyttöoikeuksista ja kehittivät joustavaa yhteistä tietokonekieltä (yhteistä datamallia) koskevan konseptin, jota voi tarvittaessa käyttää valvontatietojärjestelmien yhteentoimivuuden varmistamiseksi.\nNäillä aloitteilla on vahvistettu, että monialaista tietojenvaihtoa tarvitaan, ja edesautettu sen tarkentumista. Aloitteista on lisäksi käyty säännöllisiä keskusteluja jäsenvaltioiden merivalvontaa käsittelevässä asiantuntijaryhmässä ja eri julkisten merenkulkuviranomaisten ja EU:n virastojen edustajista koostuvassa teknisessä neuvoa antavassa ryhmässä, jotta niiden johdonmukainen kehittäminen varmistettaisiin.\n4. EU:n yhteisen merialan tietojenvaihtoympäristön seuraavat vaiheet\nTähän mennessä saavutettu edistys toimii perustana tulevalle työlle ja erityisesti keskittymiselle jäljellä oleviin haasteisiin, mikä osoittaa, että sekä kansallisella että EU:n tasolla ponnistellaan EU:n yhteisen merialan tietojenvaihtoympäristön toteuttamiseksi. Keskeisimpiä tarpeita on tietojenvaihdon parantaminen sotilas- ja siviiliviranomaisten välillä. Puolustusvoimien mukaan saaminen ja niiden tietojen tunnistaminen, joita EU:n yhteisessä merialan tietojenvaihtoympäristössä voitaisiin vaihtaa siviili- ja sotilasviranomaisten välillä, on tärkeää, sillä sotilasviranomaisilla on hallussaan merkittävä määrä merivalvontatietoja.\nEdellä mainituissa Marsuno-, BlueMassMed- ja Cooperation-hankkeissa on tunnistettu rajatylittävän ja monialaisen yhteistyön lisäämisen painopistealoja. Näihin aloihin kuuluvat muun muassa:\n- Reaaliaikainen partioalusten ja -lentokoneiden sijaintien sekä toiminnallisten eritelmien jakaminen mahdollisimman nopean reagointikyvyn takaamiseksi joukkopelastusoperaatioissa ja/tai muissa merellä esiintyvissä tilanteissa.\n- Yhteistyövälineet rajatylittävään kriisinhallintaan.\n- Tietojen konsolidointi ja EU:n vesillä kulkevia epäilyttäviä aluksia koskevien tietojen vaihtaminen.\n- Kansalliset huvivenerekisterit: jäsenvaltioiden välisten tietopyyntöjen automaattinen käsitteleminen.\nOn olennaisen tärkeää jatkaa nykyisten välineiden ja saavutusten käyttämistä alan tulevan kehittämisen perustana, jotta vältyttäisiin päällekkäisyyksiltä.\nJatkossa toteutettavilla toimilla pyritään helpottamaan tietojenvaihtoa, minkä vuoksi niillä ei luoda uusia tiedonkeruuta koskevia velvoitteita eikä anneta vaihdettavia tietoja koskevia määräyksiä. Näistä asioista päättää tietojen omistaja.\nKomissio aikoo ryhtyä seuraaviin lisätoimiin.\n· Komissio aikoo vuonna 2014 tutkimuksen ja kehityksen seitsemännen puiteohjelman puitteissa käynnistää hankkeen EU:n yhteisen merialan tietojenvaihtoympäristön testaamiseksi suuressa mittakaavassa ja erityisesti siviili- ja sotilasviranomaisten välillä. Lisäksi komissio aikoo tukea Euroopan unionin tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelmasta rahoitettujen innovaatioiden käyttöönottoa.\n· Komissio aikoo tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa laatia vuoden 2016 loppuun mennessä EU:n yhteisen merialan tietojenvaihtoympäristön käsikirjan, joka sisältää hyödyllisiä tietoja sen täytäntöönpanosta ja parhaita käytäntöjä koskevia suosituksia. Suosituksilla on muun muassa tarkoitus edistää monialaisen tietoisuutta lisäävän tietojenvaihdon kulttuuria merivalvontaan osallistuvien kansallisten viranomaisten keskuudessa. Käsikirjaan sisällytetään myös ohjeita siitä, miten asianomaisten viranomaisten on suositeltavaa käsitellä henkilötietoja tai kaupallisesti arkaluonteisia tietoja. Käsikirjassa on tarkoitus ottaa huomioon erilaisten valmistelevien toimien tulokset. Näitä toimia ovat muun muassa tutkimuksen ja kehityksen seitsemänteen puiteohjelmaan liittyvä hanke ja pilottihankkeet, kuten Marsuno, BlueMassMed ja yhdennetyn meripolitiikan nojalla rahoitettu hanke SafeSeaNetin kehittämiseksi tukemaan yhteistä merialan tietojenvaihtoympäristöä ja muita yhteisöjä.\n· Komissio aikoo tukea toimenpiteitä merivalvontajärjestelmien yhteentoimivuuden mahdollistavien standardien kehittämiseksi, ylläpitämiseksi ja levittämiseksi. Tällaiset standardit helpottavat merialaa koskevien tietojen vaihtamista valvontaviranomaisten välillä ja IT-ratkaisujen kehittämistä, joka on suuri haaste jäsenvaltioiden välisen yhteistyön, alan kehityksen ja kilpailukyvyn kannalta. Standardeihin kuuluisi sellaisen yhteisen tietomallin käyttäminen, joka perustuu EU:n lainsäädännössä jo esitettyihin ja edellytettyihin teknologisiin ratkaisuihin ja toimii käännöstyökaluna eri merivalvontatietojärjestelmien ja erityisesti siviili- ja sotilasviranomaisten järjestelmien välillä. Julkisille palveluille määritellään vuoden 2017 loppuun mennessä yhteentoimivuusratkaisuja eurooppalaisille julkishallinnoille koskevassa ohjelmassa (ISA-ohjelma) Euroopan digitaalistrategian puitteissa kehitetyn Euroopan yhteentoimivuuden viitearkkitehtuurin mukainen tekninen viitearkkitehtuuri. Myös eritelmiä nykyisillä IT-järjestelmillä tapahtuvan virtuaalisen yhteistyön tukemiseksi tarvitaan.\n· Jäsenvaltioita olisi samalla kannustettava jatkamaan tarvittaessa merivalvontatietojärjestelmiensä nykyaikaistamista ja parantamaan edelleen tietojenvaihtoa merivalvontaan osallistuvien viranomaisten välillä. Pienten parannusten tekemiseen on saatavilla rahoitusta EU:n tasolla.\n· Jäsenvaltioiden olisi myös otettava toimivaltaiset tietosuojaviranomaiset mukaan asiaan liittyviin toimiinsa mahdollisimman aikaisin, jotta varmistetaan, että operatiiviset keinot ja tavoitteet ovat kansallisten tietosuojavaatimusten mukaisia. Etukäteen toteutetuilla vaikutusten arvioinneilla voisi tukea kansallisia aloitteita sen varmistamiseksi, että käyttöön otetaan mahdollisimman tehokkaat ja kustannustehokkaat menettelyt.\n· Komissio aikoo jatkaa nykyisen alaa koskevan EU:n tason lainsäädännön tarkistamista poistaakseen mahdolliset jäljelle jääneet esteet monialaiselle tietojenvaihdolle varmistaen samalla asiaan liittyvien tietosuojavaatimusten noudattamisen. Vaikka komissio uskoo, että suurin osa esteistä on poistettu, niitä saattaa edelleen olla jäljellä kansallisella tasolla. Se, ettei niitä ole saatu poistettua, voi johtua jäsenvaltioiden viranomaisten organisaatiorakenteista.\n· EU:n yhteisen merialan tietojenvaihtoympäristön hallinnointiin vaadittavia hallintorakenteita ja erityisesti kansallisten viranomaisten välisten palvelutasosopimusten tarvetta on pohdittava edelleen.\nKomissio aikoo myös vuoteen 2018 mennessä ottaa käyttöön uudelleenarviointimenettelyn, jolla arvioidaan EU:n yhteisen merialan tietojenvaihtoympäristön täytäntöönpanoa ja lisätoimien tarvetta.\nKomissio korostaa, että on jäsenvaltioiden vastuulla varmistaa niiden suvereniteettiin ja lainkäyttövaltaan kuuluvien vesialueiden ja tarvittaessa avomerialueiden tehokas valvonta. Viranomaisten välillä tapahtuvan käytännön merivalvontatietopalvelujen vaihtamisen toteuttaminen on jäsenvaltioiden vastuulla, mutta EU:n virastot voivat helpottaa ja tukea kyseisiä menettelyjä joiltakin osin. Tästä syystä tietojenvaihdon operatiivinen täytäntöönpano on hajautettava suurelta osin kansallisille viranomaisille toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.\nSamalla on tarpeen toteuttaa EU:n tason toimenpiteitä, koska tietojenvaihtoon liittyy myös kansainvälinen ulottuvuus, johon yleensä sisältyy paikallisen tai merialueen tason yhteistyötä. Lisäksi joidenkin tietojen vaihtamiseen liittyvistä säännöistä ja vaatimuksista säädetään jo EU:n tasolla. Komission olisi siten nykyisen EU:n lainsäädännön täytäntöönpanon ja toimivuuden varmistamisen lisäksi jatkettava toimintaansa EU:n yhteiseen merialan tietojenvaihtoympäristöön liittyvän prosessin edistäjänä ja yhteensovittajana parantaakseen ja edistääkseen edelleen merkityksellisten tietojen vaihtamista merivalvontaan osallistuvien siviili- ja sotilasviranomaisten välillä ja varmistaakseen merivalvontajärjestelmien yhteentoimivuuden EU:n tasolla nykyisten järjestelmien ja ratkaisujen perusteella ilman uuden järjestelmän luomista.\nEU:n yhteinen merialan tietojenvaihtoympäristö on suunnitellun EU:n meriturvallisuusstrategian tärkeä osatekijä ja täyttää sen periaatteet ja tavoitteet monialaisena, johdonmukaisena ja kustannustehokkaana aloitteena. Se on olennaisen tärkeä merivalvontatoimien tukemiseksi EU:n merialalla. Jatkotoimenpiteissä noudatetaan edelleen ensisijaisia päällekkäisyyden välttämisen ja tehokkaiden ja kustannustehokkaiden ratkaisujen käyttämisen periaatteita. Jatkotoimenpiteet perustuvat lisäksi tässä tiedonannossa esiteltyihin toimenpiteisiin ja kaikkien jäsenvaltioiden viranomaisten ja toimintojen sekä asianomaisten virastojen keräämään huomattavaan kokemukseen. Tässä vaiheessa komissio ei katso tarpeelliseksi käynnistää monialaista säädösaloitetta.\nEU:n yhteisen merialan tietojenvaihtoympäristön täytäntöönpano vaatii edelleen työtä sekä EU:n että kansallisella tasolla.\nKansallisella tasolla on ryhdyttävä toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että mainitunkaltainen tietojenvaihto voi toteutua asianomaisten viranomaisten ja etenkin siviili- ja sotilasviranomaisten välillä. Komissio kannustaa siksi jäsenvaltioita oppimaan toisiltaan ja hakemaan innoitusta kokemuksista, jotka on saatu useissa valtioissa jo käytössä olevien kansallisten yhteensovittamismekanismien käyttöönotosta, ja panemaan täytäntöön yhteisen merialan tietojenvaihtoympäristö kansallisella tasolla sen toimintamallin mukaisesti, joka kehitettiin EU:n tasolla EU:n yhteistä merialan tietojenvaihtoympäristöä varten, ja nykyisiä tietojenvaihtomekanismeja täysimääräisesti hyödyntäen.\nKomissio pyytää Euroopan parlamenttia ja neuvostoa antamaan poliittista ohjausta ja vahvistamaan halukkuutensa tukea tässä tiedonannossa esitettyjä ehdotuksia.\n Komission ja EEA:n yhteinen tiedonanto, annettu 6 päivänä maaliskuuta 2014. Join (2014) 9 final.\n KOM(2009) 538 lopullinen ja KOM(2010) 584 lopullinen.\n Ks. esimerkiksi Euroopan ministerien vuonna 2013 antama ja ministerineuvoston hyväksymä Limassolin julkilausuma ja merivalvonnasta vuosina 2009‒2013 annetut neuvoston päätelmät, joihin viitataan myös vaikutusten arvioinnissa.\n Merivalvontatietoja, joihin sovelletaan tietosuojasäännöksiä, ovat esimerkiksi kapteenia ja muita miehistön jäseniä koskevat tiedot. Tällaisissa tapauksissa tietoja voidaan vaihtaa vain hyvin poikkeuksellisia tarkoituksia varten ja tietojenvaihto olisi tietojen minimoinnin periaatteen mukaisesti rajattava tilanteisiin, joissa sille on määritelty operatiivinen tarve.\n Direktiivi 95/46/EY, neuvoston puitepäätös 2008/977/YOS ja asetus (EY) N:o 45/2001.\n Yhteentoimivuus tarkoittaa sitä, että tietoja voidaan lähettää automaattisesti yhden merivalvontaviranomaisen järjestelmästä toiseen.\n Tämän tiedoksiannon 3 kohdassa tarkoitetut valmistelevat toimet ja hankkeet.\n Komission päätös 2009/584/EY.\n SafeSeaNet, CleanseaNet, Euroopan kaukotunnistuksen ja -seurannan (LRIT) tietokeskus ja THETIS.\n Asetus (EU) N:o 952/2013.\n Asetus (EU) N:o 1380/2013.\n Espanja, Italia, Kreikka, Malta, Portugali ja Ranska.\n Belgia, Latvia, Liettua, Norja, Puola, Ranska, Ruotsi, Saksa, Suomi ja Viro sekä Venäjä tarkkailijan asemassa.\n Bulgaria, Espanja, Irlanti, Norja, Portugali, Ranska, Romania, Ruotsi, Saksa, Suomi ja Viro.\n Eli luettelo asiaan liittyvistä käsitteistä, merkityksistä, nimeämiskäytännöistä, tietomuodoista ja tietojen välisistä suhteista.\n Pikaviestit, videoiden suoratoisto, video- ja äänikonferenssit.\n Yleinen valmistelevien toimien yhteydessä havaittu este on se, että jäsenvaltioiden merivalvontavirkamiesten tehtävät rajoittuvat yhdelle sektorille, mikä estää heitä tekemästä yhteistyötä ja vaihtamasta tietoja muiden viranomaisten kanssa. Komissio aikoo tämän vuoksi edistää näiden lainsäädännöllisten rajoitusten poistamista kansallisella tasolla.


Ajankohtaista | designkuja.fi\n11. - 14.1.2019 Hannoverissa Saksassa Domotex-messuilla www.domotex.de Designkujan suunnittelmia tuotteita oli kolmella osastolla. Syksyllä 2018 Saif Carpetsin www.saifhome.in kanssa aloitetun yhteistyön tuloksena heidän osastollaan (halli 6, D29) oli laajasti esillä ensimmäinen mallisto, josta löytyi niin kudottuja ja painettuja puuvillalankamattoja kuin myös kierrätetyistä muovipulloista valmistettuja polyesterimattoja digiprintattuina.\nIntialaisen IndusKleed -yrityksen kanssa myös vuonna 2018 aloitetun yhteistyön tuloksia oli esillä kahdella messuosastolla: RIS Rugs In Style (halli 4, A30) sekä AVA (halli 4, B48). Esillä oli sidoksellisia mattoja niin villasta, polyesteristä kuin paperinarua muistuttavasta, vesipestävästä keinokuidusta.\nDomotex 2019, Halli 6, D29\nSaif Carpets Pvt Ltd is one of the largest manufacturers of Handmade Woolen, Cotton & viscose carpets. Textile items such as Cushions, Poufs, Bathmats, Throws etc are also included in our product list.The family business of Carpets goes way back to 1925 & Saif Carpets was established in 1995.\nSaif Carpets is leading exporter of carpets to several destinations across the world. Located in Uttar Pradesh, the heartland of India, they take pride in carrying the rich legacy of their forefathers who had founded the business of hand crafted carpets to present to the world the excellent creations of the local craftsmen and weavers who excelled in hand woven textile products for home use.\nSaif Carpets takes utmost care in maintaining the high quality of their products and pay close attention to every detail related to manufacturing to ensure that the customers are always fully satisfied. Their quality systems comply with the international standard ISO 9001:2008.\nDomotex 2019, AVA, halli 4, B48\nAVAn osastolla oli sekä paperinarun kaltaisia tekokuitumattoja sekä ulkokäyttöön sopivia polyesterimattoja.\nMinna Enäjärvi oli osastolla esittelemässä mallistoaan messujen ajan.\nDomotex 2019, RIS Rugs In Style, halli 4, A30\nRISin osastolla oli esillä villamattoja.\nDesignkuja / Minna Enäjärvi\nPoijukuja 5 A, 00980 Helsinki,\n+358 50 363 7440


Académie Sérum Éclat 8H, 30 ml - Ilona Iho\nEtusivu Ammattilaiset Académie Visage kosteuttavat Académie Sérum Éclat 8H, 30 ml\nSérum Éclat 8H on virkistävä ja kosteuttava eliksiiri, joka tuo iholle ihastuttavaa heleyttä. Sen kevyt ja silkkinen koostumus kosteuttaa ihoa 8 tunnin ajan. Siinä on myös iholle tärkeä saastesuoja.\nTuloksena on hyvinvoiva, säteilevä ja tasainen iho. Loistotuote sekä arkeen että juhlaan, sillä se sekä valmistaa ihon meikille että pidentää sen kestoa. Lempeä aprikoosin tuoksu herättää aistit ja tuo päivään ihanan hemmotteluhetken.\nEliksiiriä voi käyttää aamulla ja illalla, ja se sopii kaikille ihoille ikään katsomatta. Aktiiviaineita 17,05 %.\nLue kehut Jusun blogista!\nAQUA, METHYLPROPANEDIOL, GLYCERIN, BUTYLENE GLYCOL, DIMETHICONE, PROPYLENE GLYCOL, XYLITYLGLUCOSIDE, PRUNUS ARMENIACA (APRICOT) FRUIT EXTRACT, LARREA DIVARICATA EXTRACT, SCLEROTIUM GUM, SODIUM HYALURONATE, BIOSACCHARIDE GUM-4, HYDROXYETHYL ACRYLATE/SODIUM ACRYLOYLDIMETHYL TAURATE COPOLYMER, SORBITAN ISOSTEARATE, XYLITOL, ANHYDROXYLITOL, 1,2-HEXANEDIOL, PHENOXYETHANOL, POLYSORBATE 60, PEG-8, CHLORPHENESIN, POLYSORBATE 20, CAPRYLYL GLYCOL, ASCORBIC ACID, PARFUM, CI 14700, CI 19140.\nvähintään 1 kpl 61,75 € kpl 2 058,33 €\n56,80 € (1 l = 1 136,00 €)\nSelaa myös nämä tuoteryhmät: Visage kosteuttavat, Kasvot, Kuiva iho, Normaali ja sekaiho, Seerumit ja täsmätuotteet, Meikkituotteet, Académie, Académie, Normaali ja sekaiho, Kuiva iho, Ikääntyvä iho, Normaali ja sekaiho, Kuiva iho, Aikuinen iho, Tuotteet


Tavallisuuden Aave: tammikuuta 2016\nLeena-Maija Rossi kirjoittaa normalisaation olevan ”tavalliseksi tekemistä” (Rossi 2006, 21). Tietyissä instituutioissa, kuten kouluissa ja sairaaloissa, oikeanlaisesta käytöksestä palkitaan ja siihen kannustetaan. Vääränlainen käytös voidaan ohittaa poikkeuksena tai siitä saatetaan rangaista, konkreettisesti tai vaikkapa vain paheksumalla. Näiden samojen insituutioiden kautta normit myös sisäistetään, ja ihmiset pyrkivät itse kohti ”normaalia”. (Spade & Willse 2015, 3.) Tätä prosessia voidaan kutsua normalisaatioksi. Samanlaista ”tavalliseksi tekemistä” tapahtuu kaikenlaisessa inhimillisessä kanssakäymisessä. Tiettyjen toimintatapojen ajatellaan olevan oikeita, normaaleita ja tavallisia, ja ne pysyvät tuossa asemassa koska niihin pyritään.\nRossi määrittelee normilla tarkoitettavan ohjetta, jotakin hyväksyttävää, normaalia ja totunnaista, ”sosiaalista käyttäytymissääntöä”. Normit toimivat siis eräänlaisena sosiaalisena koodistona sille, minkälainen käyttäytyminen ja oleminen on ensinäkin hyväksyttävää ja tavoiteltavaa, mutta myös ymmärrettävää. Piirtämällä mahdollisen, hyväksyttävän ja normaalin rajat ne samalla rajaavat myös olemisen mahdollisuuksia. Vaikka normit eivät ole virallisia sääntöjä siinä missä lait, ne toimivat samankaltaisesti. Ne saavat voimansa toistettavuudesta ja elävät uusintamisen kautta, ja niiden toteuttamatta jättämisestä seuraa sanktioita. (Rossi 2006, 21–22.) Esimerkiksi puhuttaessa sukupuolesta normina voidaan ajatella sen ohjaavan niitä tekoja ja eleitä, joiden kautta sukupuoli rakentuu, eli siis sitä, kuinka sukupuolta tehdään, sekä piirtävän sukupuolisuuden mahdollisia rajoja. Tavanomaisesti sukupuolen ajatellaan jakaantuvan luonnollisesti kahteen, mieheen ja naiseen. Kuitenkin juuri oletus näistä toisilleen vastakohtaisista/toisiaan täydentävistä sukupuolista toimii normatiivisena ohjeena, joka tuottaa hyväksyttävää sukupuolittunutta käyttäytymistä: tiettyä käytöstä uusinnetaan, koska se nähdään ”normaalina”, muusta rangaistaan. Käytöstä myös tulkitaan tämän taustaoletuksen kautta: poikalasten poikamainen käytös huomioidaan luonnollisena osoituksena sukupuolesta, kun taas ”väärä” tyttömäisyys ohitetaan, se kielletään tai sen ajatellaan olevan kyseisen lapsen erikoispiirre – ja toisinpäin tyttöjen kanssa. Normit ohjailevat käyttäytymistä, mutta ne toimivat myös väkivaltaisesti: metaforisella tasolla pakottavina ja ulossulkevina, mutta myös konkreettisena väkivaltana niitä kohtaan, jotka eivät täytä kulttuurisesti hyväksyttyjä normeja, eivätkä siis ole ymmärrettäviä (Butler 2006, 30-31).\nNormit eivät kuitenkaan ole yksiselitteisesti pahoja taikka hyviä, emmekä luultavasti tulisi toimeen kokonaan ilman niitä. Positiivisessa mielessä ne voivat toimia esimerkiksi käyttäytymisen ja moraalin ohjeina. Toisaalta normeilla on aina suhde normalisaatioon eli siihen, kuinka asiat saadaan vaikuttamaan normaaleilta ja luonnollisilta. Kuitenkin myös luonnollisen käsitettä voi tarkastella historiallisena, ja huomioida, kuinka eri asioita sillä on tarkoitettu ajasta ja diskurssista riippuen.\nVaikka normit ovatkin osa elämäämme ei tämä kuitenkaan tarkoita, etteikö niihin voitaisi vaikuttaa tai että ne olisivat muuttumattomia. (Butler 2004, 206-207.) Tämä tarkoittaa sitä, että tuntemamme ”totuudet” ovat muuttuneet ja kehittyneet aikojen saatossa. Tämän takia niiden muodosta voi myös neuvotella ja niitä voi pyrkiä muokkaamaan.\nButler, Judith (2004): Undoing Gender. Routledge. New York and London.\nButler, Judith (2006): Hankala Sukupuoli. Gaudeamus. Helsinki.\nRossi, Leena-Maija (2006): Heteronormatiivisuus: Käsitteen elämää ja kummastelua. Kulttuurintutkimus 23 (2006): 3. s.19-28.\nSpade, Dean & Willse, Craig (2015): Norms and Normalization. The Oxford Handbook of Feminist Theory (forthcoming). Edited by Lisa Disch and Mary Hawkesworth,


Norjalle naisten viestikulta Holmenkollenilta – Kaisa Mäkäräinen hallitsi avausosuutta - Kestävyysurheilu.fi\nNorjalle naisten viestikulta Holmenkollenilta – Kaisa Mäkäräinen hallitsi avausosuutta\nJulkaistu: 11.03.2016 17:46\nNorjan kultajoukkue hiihtojärjestyksessä oikealta vasemmalle: Synnöve Solemdal, Fanny Horn Birkeland, Tiril Eckhoff ja Marte Olsbu. Kuva: Tumashov/NordicFocus\nNorja on voittanut naisten ampumahiihdon MM-viestin Holmenkollenilla. Joukkueessa hiihtivät Synnöve Solemdal, Fanny Horn Birkeland, Tiril Eckhoff ja Marte Olsbu.\nMitalitaisto huipentui ankkuriosuuden viimeiselle hiihto-osuudelle, jonne Norjan Marte Olsbu lähti kymmenen sekunnin erolla Ranskan Marie Dorin Habertiin ja Saksan Laura Dahlmeieriin.\nDahlmeierista ei ollut Ranskan tai Norjan haastajaksi ja 22-vuotias saksalainen tyytyi varmistamaan pronssin. Sen sijaan Marie Dorin Habert teki kaikkensa saavuttaakseen Olsbun, mutta lopulta matka jäi kesken ja Norja tuuletti voittoa. Pahasti avausosuudella epäonnistunut Ranska nousi mitaleille oli maalissa toisena viisi sekuntia Norjan jälkeen. Pronssijoukkue Saksa jäi puoli minuuttia.\nNorja teki taktisesti oikean ratkaisun, kun se laittoi takaa-ajossa ja normaalikilpailussa epävarmasti ampuneen Tiril Eckhoffin kolmannelle osuudelle. Pikakilpailun maailmanmestari Eckhoff onnistui loistavasti ja nosti Norjan selvään johtoasemaan, jota Olsbu onnistui puolustamaan menestyksekkäästi.\nSuomen viesti alkoi hienosti, kun ilman varapatruunoita selvinnyt Kaisa Mäkäräinen vaihtoi Suomen kärjessä toiselle osuudelle. Auli Kiskola, Laura Toivanen ja Sanna Markkanen eivät kuitenkaan pysyneet kärjen vauhdissa. Maalissa Suomi oli 17:s viisi minuuttia ja 21 sekuntia kärjestä. Suomalaiset eivät joutuneet sakkokierroksille ja käyttivät seitsemän varapatruunaa.


Elävöitä ja virkistä vaurioituneita ja kuivia hiuksia Shea Moisture Raw Shea Butter Deep Treatment Masque -naamiolla, jonka tehokas koostumus on suunniteltu korjaamaan hiukset juuresta latvaan.\nNaamio, johon on lisätty shea-voita, arganöljyä ja mineraaleja runsaasti sisältävää merilevää, parantaa joustavuutta ja kirkkautta, pehmentää hiustuppea ja hoitaa hiuspohjaa. Tekee hiuksista pehmeän sileät ja kosteutetun kiiltävät.


Riikka Miettinen | Sisustus ja Lifestyleblogi : Kesäkuun toinen ja jatkuneet työt\nKesäkuun toinen ja jatkuneet työt\nLomautus on hujahtanut ihan silmissä ja on käsittämätöntä että nyt eletään jo kesäkuuta. Tähän lomautettuna eleltyyn aikaan on mahtunut paljon, vaikka oikein missään ei ole voinut käydäkään. Paljon on jänniä juttuja meneillään ja tuleva syksy onkin erityisen mielenkiintoinen. Saa nähdä miten kaikki kymmenen liikkuvaa osaa asettuvat silloin. Eilen oma lomautukseni tuli siis päätökseen ja tein maanantain iltavuoron. Myyjänä olen löytänyt itsestäni vielä tavoitteellisempia puolia, kuin mistä edes tiesin aiemmin. Olen myös parantanut sosiaalisia taitojani, niin suomeksi kuin englanniksikin.\nPakko kyllä taputtaa itseään myös olkapäälle, nimittäin on se oma myyntikin kehittynyt minusta aika kivasti vuodessa ja tietotaito on lisääntynyt paljon liittyen myyntiin ja lukuihin. Nykyään huomaa myös hyvin sen oman tyylin myynneissä. Lomautus päättyi osaltani hieman suunniteltua aiemmin ja hauskaa on että palasin nyt töihin, enkä ole saanut vielä ollenkaan kassasta rahaa. Tässä kuussa täytän myös vuosia ja saa nähdä tuleeko asiaa juhlistettua mitenkään. Ehkä sitä voisi viettää (taas) iltaa parvekkeella viinilasi kädessä.\nYrittäjyyden puolella tämä aurinko ja Koronan (ainakin hetkellinen) helpottaminen on herättänyt myös paljon inspiraatiota. Ideoita olisi nyt tälle kesälle ja täytyy katsoa, josko loppuviikosta päästäisiin suunnittelemaan lisää. Nyt on jotenkin taas hirmu aktiivinen olo ja toivottavasti se kestää vielä pitkään.\nTerasseille tai shoppailemaan en ole lähtenyt, mutta varasin eilen ajan luottokampaajalleni. Tarkoituksena olisi poistaa hiuksista keltaisuutta ja tuoda sitä samaa kylmää latvoihin, mitä oman värinen juurikin on. Olen tykästynyt niin paljon tuohon omaan väriin, että tulee vain ihmeteltyä miksi se on junnuna pitänyt värjätä tummemmaksi. Niskassa väri on todella lähellä mustaa, kun aurinko ei ole siihen päässyt käsiksi. Ensi viikon värjäysaikaa odotellen.