Parikkalan kunta sivistystoimi\nOpinnäytetyöni tutkimusote on laadullinen ja aineiston keräysmenetelmänä on käytetty avointa kyselylomaketta. Aineisto on analysoitu laadullisen tutkimuksen sisällönanalyysilla. Luokittelun pohjana käytin tutkimuksen teoria aineistoa. Analysoinnin\nkautta sain tutkimustulokseksi kaksi yhdistävää luokkaa: aikuisten keskinäinen vuorovaikutus ja vertaistukea äidin arkeen.\nPerhekahvilat perustuvat vanhempien keskinäiseen vertaistukeen, paikallisuuteen ja\nmonimuotoisuuteen. Parikkalan kunnan ja paikallisten toimijoiden yhteistyönä toimiva perhekahvila on lasten ja vanhempien kohtaamispaikka. Perhekahvila tarjoaa\nmahdollisuuden yhdessäoloon ja vertaistukeen toisten kävijöiden kanssa. Kävijät voivat jakaa kokemuksiaan ja kuulumisiaan toisten samassa elämänvaiheessa olevien\nkanssa. Arjen jakaminen toisten kanssa on vertaistukea parhaimmillaan ja antaa voimia jaksamiseen. Eri asiantuntijoiden paikalla olo antaa mahdollisuuden kysyä ja tarvittaessa hakea apua ajoissa. Perhetyönohjaajan paikalla olo nähdään tärkeänä palveluna perheille.\nJatkotutkimuksena voitaisiin selvittää ohjaajien kokemuksia toimijoiden yhteistyöstä\nperhekahvilassa. Lisäksi olisi tarpeen selvittää perhetyöntekijöiden näkemyksiä ja\nkokemuksia perhekahvilan merkityksestä ennaltaehkäisevässä perhetyössä.\nperhekahvila, vertaistuki, perheen arki\nPREVENTATIVE SUPPORT IN THE PARIKKALA FAMILY CAFE\nMunicipality of Parikkala, Cultural services\nThe aim of this thesis was to examine mother’s experiences in the Parikkala Family\ncafe. Information was collected from 14 mothers, that visits regularly the Family\nThe study material was collected using open questionnaire and analyzed using\nqualitative analysis of the content. The classification of the material was based on\nthe theoretical literature used in this study. As a main result two connective class\nwere found: The mutual interaction and the peer support for the mother’s everyday\nFamily cafe’s are based on parents mutual peer support, locality and diversity. It is a\nmeeting place for the parents and their children. Family cafe in Parikkala is\norganized in co-operation with municipality and local operators. Family cafe offers a\npossibility to associate with other parents. Visitors can share their experiences and\ngreetings with people that share the same life situation. Sharing everyday life with\nothers shows peer support as its best and gives strength to cope with life.\nAppearance of different experts offers an opportunity to ask and search help in time.\nEspecially presence of the family work supervisor was seen as an important service\nAs the further studies it was recommended to examine Family cafe instructors\nexperiences of the co-operation between different operators. In addition family work\nsupervisors view and experiences of the Family cafes significance in preventative\nfamily work should be studied.\nFamily cafe, peer support, family daily life\n2 Ennaltaehkäisevä perhetyö...............................................................................6\n2.3 Perhekahvila .............................................................................................9\n2.4 Kunnan ja järjestöjen yhteistyö................................................................10\n3 Perheen tukiverkosto.......................................................................................12\n3.1 Perheen arki ...........................................................................................12\n3.2 Aikuisten keskinäinen vertaistuki.............................................................14\n3.3 Vanhemmuuden tukeminen perhekahvilassa.........................................16\n3.4 Verkostojen tuki perhekahvilassa............................................................17\n4 Parikkalan perhekahvila...................................................................................20\n5 Aiemmat tutkimukset ja opinnäytetyöt.............................................................22\n6 Tutkimuksen kuvaus........................................................................................24\n6.1 Opinnäytetyön tarkoitus...........................................................................24\n6.3 Aineiston hankinta ..................................................................................25\n6.4 Opinnäytetyön toteutus............................................................................26\n7.1 Äitien ja ohjaajien vuorovaikutus.............................................................29\n7.2 Vertaistukea äidin arkeen........................................................................31\n8.2 Opinnäytetyöprosessin luotettavuus ja eettisyys....................................34\n8.4 Jatkotutkimus ja kehittämisideat..............................................................36\nLiite 2 Kysymyslomake\nLiite 3 Analyysi\nOpinnäytetyöni aiheena on perhekahvilan toiminta äitien kokemana. Perhekahvila toiminta on uutta Parikkalassa. Toiminta on järjestetty yhteistyössä useiden\ntoimijoiden kanssa. Opinnäytetyöni toimeksiantajana on Parikkalan kunnan sivistystoimi.\nPerhekahvilat perustuvat vanhempien keskinäiseen vertaistukeen, paikallisuuteen ja monimuotoisuuteen. Kunnan ja paikallisten toimijoiden yhteistyöhön perustuva perhekahvila on lasten ja vanhempien kohtaamispaikka. Perhekahvila\ntarjoaa mahdollisuuden yhdessäoloon ja vertaistukeen toisten kävijöiden kanssa. Kävijät voivat jakaa kokemuksiaan ja kuulumisiaan toisten samassa elämänvaiheessa olevien kanssa. Toiminnan suunnittelussa lapset otetaan huomioon.\nHeille annetaan tilaa ja mahdollisuus leikkiin ja ohjattuihin tuokioihin. Vanhempien keskinäinen vertaisuus vahvistaa vanhemmuutta ja samalla saadaan pohjaa lapsuuden arvostamiseen. Perhekahvila on myös yksi ennaltaehkäisevän\nperhetyön muoto. Perhetyö on tällöin epävirallista tukea ilman asiakkuutta lastensuojelun kanssa. Matalan kynnyksen paikkana perhekahvilat ovat tärkeä palvelumuoto äideille ja perheille.\nOpinnäytetyöni koostuu teoriaosuudesta, jossa käsittelen ennaltaehkäisevää\nperhetyötä, vanhemmuuden tukea, vertaistukea, perheen arkea, sosiaalista verkostoa sekä toimijoiden yhteistyötä Parikkalan perhekahvilassa. Opinnäytetyöni\ntutkimusote on laadullinen ja aineiston keräysmenetelmänä on kyselylomake.\nTämän jälkeen esittelen tutkimuksen tarkoitusta, toteutusta sekä tutkimukseni\ntuloksia. Pohdinnassa ja johtopäätöksissä yhdistän saamani tutkimustulokset\nteoriatietoon. Pohdin tutkimuksen kulkua ja tuloksia omasta näkökulmasta. Lopussa pohdin tutkimuksen eettisyyttä ja luotettavuutta sekä esitän jatkotutkimus\nPerhetyö on asiakasperheiden epävirallista tukea, tai perheiden laajempaa tukea ja puuttumista perheiden elämään erilaisten virallisten väliintulojen avulla.\nTyötä tehdään perheiden kanssa heidän kotonaan tai jossain muussa yhteydessä. Perhetyö voi olla lastensuojelullista, perheterapeuttista tai ennaltaehkäisevää palvelua perheille. Työ on ammatillista, tavoitteellista työskentelyä perheen\ntukemiseksi erilaisissa elämäntilanteissa. Tilanteet ja tarpeet vaihtelevat kunkin\nperheen omista lähtökohdista johtuen. Työ vaatii ammatillista sitoutumista myös\nvapaaehtoisilta toimijoilta. Perhetyö muotoutuu perheiden elämäntilanteen mukaan, tavoitteet ja keinot määritellään perheen lähtökohdat huomioiden. Perhetyö on aina perheen tukemista muutoksessa. Perheen tarpeet huomioidaan ja\ntoimitaan joustavasti niiden mukaisesti. Perhetyö on määritelty uudessa lastensuojelulaissa yhdeksi avohuollon tukitoimeksi. Perhetyötä ei vielä määritellä itsenäiseksi sosiaalipalveluksi. (Järvinen, Lankinen, Taajamo, Veistilä, Virolainen, 2012, 12–17.)\nPerhetyölle ei ole olemassa yhtä tarkkaa määritelmää tai vakiintunutta työmuotoa. Perhetyössä työskentelee monia tahoja, monenlaisissa työtehtävissä ja erilaisin tavoittein. Perhetyö on yhteiskunnallista ja sosiaalista työtä, jossa tavoitteena on perhekohtaisesti ratkaista ihmisten arkielämässä esille tulleita haastavia elämäntilanteita ja ongelmia. Perhetyön tavoitteet ovat jokaisen perheen\nkohdalla omanlaisia. (Järvinen ym. 2012, 15.)\nLasten oikeudet ovat korostuneet 2000-luvulla. Perhelähtöisen näkökulman rinnalle nousee lapsen oikeuksien näkökulma perhetyössä. Kun varhainen puuttuminen tuodaan käytännön tasolle eikä vain puheisiin, niin lapsen etu huomioidaan. Matala puuttumisen kynnys auttaa lasta ja perhettä ajoissa. Perheen\nkanssa tehtävä ennaltaehkäisevä työ on tärkeää kaikkien kannalta. (Ellonen,\nEhkäisevää perhetyötä tarvitaan, kun lapsi tai perhe ei ole vielä lastensuojelun\nasiakkaana, sillä tuetaan vanhemmuutta sekä edistetään lasten kasvua, kehitystä ja hyvinvointia. Ennalta ehkäisevä varhainen puuttuminen on työskentelyä\njo ennen odotettavissa olevia ongelmia, joskin se voi ehkäistä myös olemassa\nolevien ongelmien pahenemista. Tämä kaikki edellyttää yhteistyötä eri toimijoiden kesken. Kaikki, jotka työskentelevät lasten ja perheiden kanssa, ovat vastuussa perheiden hyvinvoinnista, sekä tuen tarpeiden mahdollisimman varhaisesta tunnistamisesta. Varhainen tuki varmistaa, että perhe saa tukea oikea-aikaisesti, myös osana peruspalveluita. (Järvinen, ym. 2012, 73.)\nLapset ovat riippuvaisia aikuisten suojelusta ja huolenpidosta. Aikuisten tehtävänä on varmistaa lapsen osallisuuden, kuuntelemisen ja hänen näkemystensä\nhuomiointi lapsen elämää koskevissa asioissa. Kun lasten yhteiskunnallinen\nosallisuus toteutuu ja lisääntyy, voivat he kokea olevansa tärkeitä kansalaisia,\njoilla on myös oikeuksia velvollisuuksien rinnalla. Lapsia tulee kohdella toimijoina, joita kuunnellaan päätöksenteossa. Ensisijainen ja tärkein kasvuympäristö\nja yhteisö lapselle ovat hänen perheensä: vanhemmat/huoltajat ja sisarukset\nsekä muut sukulaiset ja läheiset. Tästä syystä ehkäisevää työtä tehdään lapsen\nja hänen perheensä kanssa. (Etelä-Suomen perhestrategia 2010.)\nKuntien peruspalveluiden tulee olla varhaisen tuen antajia. Niiden tulee tukea\nlasta ja perhettä ennen lapsi- ja perhekohtaisen lastensuojelun asiakkuutta. Äitiys- ja lastenneuvolat sekä muu terveydenhuolto edistävät lasten ja perheiden\nhyvinvointia. Erityisen tuen muotona voi lisäksi toimia neuvolan perhetyö, jolloin\ntyö on ennalta ehkäisevää, maksutonta keskusteluapua. (Järvinen, ym. 2012,\nMoniammatillinen yhteistyö vaatii avoimuutta ja luottamusta. Kun vanhemmilta\non kysytty lupa yhteistyöhön muiden tahojen kanssa, voidaan avoimimmin nostaa esille huoli lapsesta. Lähi- ihmisillä on asiantuntijuus ja arjen tieto lapsesta,\nheidän tukensa on ensisijaista. Yhteistyössä moniammatilliset työtavat edistävät\ntyön sujuvuutta. Yhteinen näkemys työstä ja työn tavoitteista on kaikkien etu.\n(Ellonen 2010, 209, 239, 243.)\nEhkäisevällä työllä kunnan ja muiden tahojen järjestämissä palveluissa pyritään\nvarmistamaan, että kaikki lapsen hyvän elämän edellytykset toteutuvat. Kun yhdistetään toimijoiden voimavarat ja yhteinen tavoite perheen parhaaksi, niin ei\ntuhlata voimavaroja päällekkäisiin toimintoihin. (Korhonen, Sukula 2004, 110.)\nPerhekeskus on perheiden ja ammattilaisten yhteistä toimintaa. Perhekeskuksen tarkoituksena on edistää perheiden hyvinvointia ja terveyttä, sekä ennalta\nehkäistä ja puuttua varhain lasten ja nuorten kasvuympäristöjen ongelmiin. Perhekeskukset kokoavat yhteen lasten, nuorten ja perheiden palvelut ja toimijat.\nKunnallisten palvelujen lisäksi perhekeskuksen toimijaverkostoon voivat kuulua\nseurakunnat, järjestöt, perheet itse, vapaaehtoiset sekä yksityinen sektori. Perhekeskus rakentuu peruspalvelujen ja toimijoiden verkostoksi. Perhekeskus\nkoordinoi alueen, kunnan tai seutukunnan lapsiperhepalvelujen ja muiden toimijoiden yhteistyötä. Monitoiminaisessa verkostossa eri tahot yhdistävät osaamista ja asiantuntijuutta. Yhteistyö pohjautuu sopimuspohjaiseen kumppanuuteen.\nTavoitteena on edistää toimijoiden kumppanuutta ja perheiden välistä vertaistoimintaa. (Järvinen ym. 2012, 92.)\nPerhekeskustoiminta on tarkoitettu kaikille lapsiperheille. Perheille perhekeskus\nvoi olla uudistunutta palvelukäytäntöä esimerkiksi perhevalmennuksen tai kohtaamispaikan muodossa. Perhekeskuksen tavoitteena on vahvistaa lasten ja\nvanhempien osallisuutta, vertaissuhteita ja keskinäistä vuorovaikutusta. Perhekeskus on paikka, jossa äidit, isät, lapset ja lapsen läheiset voivat tavata toisiaan. Perheet voivat kokoontua vapaamuotoisesti ja omaehtoisesti tai vanhemmat voivat osallistua ohjaajien vetämiin avoimiin vertaisryhmiin. Suomessa perhekeskustoimintaa on kehitetty erityisesti pikkulapsiperheille. Moniammatillisessa perhetyössä tavoitteena on tukea riittävän hyvän vanhemmuuden ja kiintymyssuhteen syntymistä lapsen ja vanhemman välille. Perhekeskuksessa lapsille voidaan tarjota avointa varhaiskasvatustoimintaa. Perhekeskuksen tavoittee-\nna on auttaa samassa elämänvaiheessa eläviä pikkulapsiperheitä solmimaan\nsosiaalisia verkostoja ja toimimaan toisilleen vertaistukena. Työn tavoitteena on\nvahvistaa vanhempien kykyä ja taitoja toimia lastensa kanssa. Lapsi- ja perhelähtöisiä hyviä käytäntöjä ovat mm. perhevalmennusmalli, kotikäyntityö, perhetyö, vanhempien vertaisryhmät ja perhekahvilatoiminta. (Järvinen ym. 2012, 92;\nPerhekahvila on kaikille avoin matalankynnyksen paikka toimia yhdessä muiden\nlapsiperheiden ja omien lasten kanssa. Perhekahvilaan ovat kaikki lapsiperheet\ntervetulleita. Perhekahvilat syntyvät yleensä vanhempien omasta aloitteesta ja\ntoimivat suurimmaksi osaksi vapaaehtoisvoimin. Vanhemmat tarvitsevat paikkaa, jossa olisi helppo tutustua uusiin, samanlaisessa elämäntilanteessa oleviin\nihmisiin. Kävijöitä yhdistää vanhemmuus ja lasten ikä. Perhekahvilat tarjoavat\nvanhemmille tukea, tietoa ja toimintamahdollisuuksia. Paikalla on toisinaan\nasiantuntija-alustajia tai vierailijoita, ja keskustelujen aiheet suunnitellaan perhekahvilan kävijöiden tarpeiden ja toiveiden mukaan. (MLL 2012.)\nPerhekahvilassa toimijoiden tärkein tehtävä on tukea vastuullista vanhemmuutta ja olla vanhempien tukena tarvittaessa. Tavoitteena on edistää arjen sujumista ja elämänhallintaa. Yhdessä voidaan etsiä kokemuksia jotka antavat uskoa,\ntoivoa ja voimaa sekä kannattelevat elämässä. (Helminen 2006, 11.) Tämä varhainen tukeminen tarjoaa mahdollisuuden lähestyä perhettä kunnioittavasti,\navoimesti ja leimaamatta. Asioita voidaan käsitellä yhdessä lapsen ja perheen\nkanssa niin, että he tuntevat olevansa arvostettuja. (Taskinen 2007, 16.)\nPerhekahvilassa on tärkeää yhteistyö ja vapaaehtoisuus. Tavoitteena on edistää lasten kasvua ja kehitystä tasapainoisiksi ihmisiksi. Lapsiperheiden hyvinvointiin panostetaan tarjoamalla vertaistukea ja luomalla osallistumismahdollisuuksia elämän eri tilanteissa. Jokaisella lapsella on oikeus elämään, suojeluun, kehittymiseen ja osallistumiseen. Taustalla on YK:n lapsen oikeuksien so-\npimus. Useat vapaaehtoiset järjestöt ovat sitoutuneet tähän sopimukseen. Samalla ne ovat aktiivisia vaikuttajia suomalaisessa yhteiskunnassa herättäen\nkeskustelua lasten hyvinvointiin vaikuttavista asioista. (Pelastakaa Lapset\n2012.; MLL 2012.) Nämä järjestöt ovat myös luontevia yhteistyökumppaneita\nUseissa kunnissa järjestöt tarjoavat palveluja, joihin kuntien omat resurssit eivät\nole riittäneet tai jotka eivät kiinnosta yrityksiä. Palvelujen tarjontaa voidaan laajentaa kunnan ja kolmannen sektorin yhteistyöllä. Erityisesti maaseudulla missä\naktiivisia järjestötoimijoita ja nuoria on vähän ja välimatkat ovat pitkiä, kolmannen sektorin ja varsinkaan vapaaehtoistyön varaan ei voida luottaa liikaa, koska\njatkuvuutta ei voida turvata. Tällöin yhteistyö eri toimijoiden kanssa olisi ratkaisu\npalvelujen turvaamisessa. Säännölliseen päivittäiseen apuun ja palveluihin tarvitaan palkattuja työntekijöitä ja rahaa myös järjestöissä. Tätä työtä ei voida jättää pelkästään vapaaehtoisten varaan. (Pihlaja 2012; Möttönen, Niemelä 2005,\nKuntakoon suurentuminen vie päätöksentekoa ja järjestelmiä yhä kauemmas\nohentaen asukkaiden vaikuttamismahdollisuuksia. Tärkeäksi nousee se, että\nvahvistetaan kuntalaisten osallisuutta ja osallistumista, sekä oman aktiivisuuden\nja omatoimisen keskinäisen yhteistyön toimivuutta. Nykyinen keskittymiskehitys\nvie tältä pohjaa, jos kunta on jatkossa entistäkin vähemmän paikallinen instituutio. Yhteisöjä, paikallista elinvoimaa ja hyvinvoinnin yhteisöllistä ulottuvuutta\nvahvistetaan yhteisin voimin. Tässä tehtävässä kolmas sektori ja järjestöt ovat\ntärkeässä roolissa. Palvelujen tuottamiseen liittyvän markkinakumppanuuden\nrinnalle tarvitaan kuntien ja kolmannen sektorin yhteisökumppanuutta sekä yhteistä näkemystä. (Pihlaja 2012; Möttönen ym. 2005, 57–63.)\nKuntien ja järjestöjen yhteistyö voi olla vapaamuotoista tai perustua yhteistyösopimukseen. Yhteistyön lähtökohdat on mietittävä. Tuottajaroolin omaksuneista\njärjestöistä osa on kansalaisyhteiskunnan äänenä sekä osana palvelurakenteita\nja -byrokratiaa. Kunnan päättäjät huomioivat järjestöt tasaveroisina kumppaneina, niiden erityisluonnetta ymmärtäen. Järjestösektori muotoutuu selkeämmin\npalvelujärjestöihin ja ”perinteisiin”, jäsentensä etuja ajaviin ja heidän puolestaan\nyhteiskunnassa ääntä pitäviin. Kyselyjen perusteella järjestöillä on edelleen itseisarvoisia, julkisesta sektorista riippumattomia tehtäviä, keskeisimpänä ja tärkeimpänä niistä yhteisöllisyyden ylläpitäminen ja ihmisten välisen kanssakäymisen vahvistaminen. Kuntien odotukset suhteessa järjestöihin ja niiden rooliin\npalvelujen tuottajana ovat ehkä suuremmat kuin mihin järjestöissä ollaan valmiita vastaamaan. (Möttönen ym. 2005, 79–105.)\nEdunvalvontatehtäviä hoitavat järjestöt edistävät vertaistukitoiminnallaan jäsentensä hyvinvointia, mikä vähentää julkisten palvelujen tarvetta. Järjestön asiantuntijuus ja puheenvuorot tuovat esiin asioita, joita ei virkamiessilmin välttämättä\nhavaita. Kirjoittajien mielestä kuntien kannattaa taata tällaisten järjestöjen toimintaedellytykset puuttumatta niiden toiminnan sisältöön. Vaikka kyseessä ei\nole sopimukseen perustuva yhteistyösuhde, osapuolten kannattaa käydä keskenään aktiivista, tiivistä vuoropuhelua. (Möttönen ym. 2005, 57–61.) Kuntien\nmyöntämät toiminta-avustukset kohdistuvat järjestöjen yleistoimintaan, tällöin\nkunta voi taloudellisesti tukea järjestöä enemmän. Näin kunnalla on mahdollisuus vaikuttaa järjestön toimintaan kunnan edun mukaisesti. (Möttönen ym.\n2005,151–154; Tuunanen, 2012.)\nJulkista rahoitusta suunnataan eripituisiin hankkeisiin ja projekteihin niin, että\nrahoituksessa suositaan monien toimijoiden yhteistyöhankkeita tämä kannustaa\ntoimijoita verkottumaan: suunnittelemaan ja toteuttamaan yhteisiä hankkeita.\nTällöin verkosto-osaamista pitäisi kehittää sekä kunnissa, että järjestöissä, jotta\nyhteistyö tuottaisi parhaat mahdolliset tulokset. Hankkeet eivät korvaa julkisten\ntoimijoiden perustehtäviä eivätkä poista palvelujen mahdollisia resurssivajeita.\nVerkostotyön myötä keskinäisen ymmärryksen ilmapiiri lisääntyy. (Möttönen ym.\nYhä useammin kunnat ovat myös järjestöjen asiakkaita. Aina asiakassuhde ei\nmuodostu kilpailuttamisen pohjalta, vaan palvelujen järjestäminen on suunniteltu yhteistyössä. Kunnan pitää kuitenkin kohdella kaikkia toimijoita tasavertaisesti ja hankkia palvelut julkisia hankintoja koskevia lakeja noudattaen. Jos järjestöt\ntuottavat markkinaehtoisia palveluja, niiden on kyettävä toimimaan markkinoiden edellyttämällä tavalla. Tämä ei ole pelkästään kielteistä, parhaimmillaan kilpailu parantaa palvelujen laatua ja luotettavuutta. (Möttönen ym. 2005, 101–\nPerheen arkeen liitetään peruskotityöt ruoka, siisteys, säännölliset ruoka- ym.\najat, vuorokausirytmi, ostoksilla käynti, rahan käyttö ja elämäntilanteeseen liittyvät tehtävät, kodin tehtävien jakaminen, lapsen perusturva, vanhemmuus, parisuhteessa eläminen ja sosiaaliset suhteet. Perhesuhteiden hoitaminen tapahtuu\narjen toimintojen keskellä. Lasten kannalta arjessa on tärkeää sen ennakoitavuus ja lapsen perus tarpeet, uni, ruoka, hoiva, ulkoilu, sekä selkeä päivärytmi.\nVanhemmuuden kannalta on tärkeää elämän hallinta, sisäiset voimavarat, kyky\nja taito vaikuttaa omaan elämään ja elämän jatkuvuus ja turvallisuus. (Järvinen\nym. 2012, 112–118.)\nPerheen arki ja arjessa selviytyminen on perheelle subjektiivinen kokemus. Yleisellä tasolla odotetaan vanhempien selviytyvän ruokataloudesta, tekstiilien hoidosta, asunnon siisteydestä, lasten hoidosta sekä omien asioiden hoidosta itsenäisesti. Odottamattomat muutokset voivat horjuttaa tasapainoa eli perheen arkea ja rutiineja. Jos ei osaa ja hallitse perheen perusrutiineja, hyvinvointi on silloin uhattuna. (Järvinen ym. 2012, 112.)\nArjenhallinta on käsitteenä hyvin laaja, se on hyvin lähellä elämänhallintaa, jolla\nvoidaan tarkoittaa sitä, että yksilö kykenee itse ottamaan vastuuta omasta elämästään. Arjenhallinta - ja erityisesti tunne siitä, että on niin sanotusti oman elämänsä herra, lisää yksilön hyvinvointia. Tällöin yksilöllä on tunne siitä, että hän\npystyy itse tekemään omaa elämäänsä koskevat ratkaisut ja vaikuttamaan niihin haluamallaan tavalla. (Similä 2012.)\nTyöttömyys, ylityöt, yhteisen ajan riittämättömyys ja taloudellinen tilanne vaikuttavat perheen arkeen. Osalle perheistä tämä luo ylipääsemättömiä vaikeuksia.\nTällöin ulkopuolisen tuen tarve on tarpeellista. Ratkaisujen löytäminen on yhteistyötä eri tahojen ja perheen kanssa. (Pesonen 2006, 32.)\nSuomalaisessa perheessä myös isät osallistuvat lastenhoitoon enenevässä\nmäärin, vaikka äideillä on ehkä kokonaisvastuu (Vuori 1991, 59). Perhe on yhteisö, jossa tapahtuu muutoksia. Perheen jäsenet muuttuvat ja kehittyvät jatkuvasti. Muutokset vaikuttavat perheen arkeen ja sen rutiineihin. Nämä muutokset\naiheuttavat joskus kriisejä perheen elämässä. Tämän tiedostaminen ja siihen\nvalmistautuminen, ettei mikään ole pysyvää, helpottaa arjen muutoksissa. Yhteistyötaidot kehittyvät, kun lapset osallistuvat kotitöiden tekemiseen pienestä\npitäen. Samoin lapset ottavat myös vastuuta arjen sujumisesta. Tämä on myös\n”uusavuttomuuden” ennaltaehkäisyä. Yhdessä tekeminen perheessä estää yksilön väsymistä. Kaikki kantavat vastuuta omien taitojen ja kykyjensä mukaan.\n(Jarasto, Sinervo 1998, 76, 98.)\nJokinen (1997) kirjoittaa teoksessaan äitien väsymyksestä. Väsymys on konkreettinen tila äideillä. Kodissa väsyminen liittyy tunteeseen, ettei jaksa hallita\nasioita. Kodin perusasioiden hallinta lankeaa äideille ja hänen tulee pitää koti\nojennuksessa ja järjestyksessä. Tällöin yleinen väsymys vie voimat ja välinpitämättömyys valtaa mielen. Vanhemmat tarvitsevat hyväksyvää vuorovaikutusta\nsamalla lailla kuin lapsetkin. Väsymisen konkreettinen tila on usein koti ja siellä\noleva arjen rytmi. Väsymisestä puhuminen auttaa löytämään keinoja siitä selviytymiseen. (Jokinen 1997, 37– 42.)\nAvuttomuus kodin arjen askareissa uhkaa perheen hyvinvointia ja lisää ihmisen\nyleistä avuttomuuden kokemusta myös kodin ulkopuolisissa sosiaalisissa suhteissa. Perheen yhteisen ajan väheneminen, vanhempien kiire ja toisaalta vanhempien sosiaalinen syrjäytyminen aiheuttavat nuorten aikuisten uusavuttomuutta. Perheyhteisön hajoaminen, erityisesti isovanhempien puuttuminen\nnuorten aikuisten elämästä, rikkoo arjen hallinnan taitojen siirtymisen sukupolvelta toiselle. Lasten ongelmia syventää puuttuva aikuisuus ja vanhemmuus.\nViime vuosina on ollut nähtävissä myös ongelmien kasaantumista, jolloin lapsista huolehtiminen jää usein heikoksi. Perheet ovat monimuotoistuneet, kiire on lisääntynyt ja vanhempien rooli on aikaisempaa ristiriitaisempi. Yhteiskunnan\nmuutoksen ja lähiyhteisön tuen heikentymisen seurauksena vanhemmat tarvitsevat aiempaa enemmän yhteiskunnan tukea vanhemmuudessa. (Sisäasiainministeriö 2012; MLL 2012.)\nAikuisten keskinäinen vertaistuki\nSosiaalinen tuki ja vertaistuki liittyvät jollakin tavalla jokaisen elämään. Se on\nvoimavarojen vaihtoa, ihmisten välistä vuorovaikutusta, jossa ihminen antaa ja\nvastaanottaa sosiaalisen tuen eri muotoja. (Seitsjoki 2008, 22–23.) Sosiaalinen\ntuki voi olla taloudellista, tiedollista, toiminnallista tai tunnetukea. Taloudellinen\ntuki on rahallista auttamista. Toiminnallinen tuki on suoraa auttamista tai apuvälineitä toiminnan mahdollistamiseksi. Tunnetuki voi olla kielelliseen kommunikointiin perustuvaa tai sitten henkistä tukea, läsnäoloa. (Lähetkangas 2010, 21.)\nSosiaalinen tuki vaikuttaa identiteetin muodostamiseen, sekä siihen, kuinka ihminen selviytyy ja sopeutuu vaikeuksiin elämässään. Apua tarvitsevaa tuetaan\nkäyttämään omia voimavarojaan vaikeuksista selviytymiseen, mutta yhtä hyvin\napu voi olla konkreettista taloudellista apua tai palautetta ja ohjeita, jonka avulla\nihminen hahmottaa elämäänsä. Se minkälaista tuki on ja kuinka se vaikuttaa,\nriippuu avun tarvitsijasta ja hänen ongelmistaan, tuen määrästä ja ajoituksesta\nsekä auttajasta. Merkitystä on myös avun saajalla itsellään, hänen iällään, persoonallisuudellaan ja koulutuksellaan. Avun laatuun ja määrään vaikuttavat tuen\nsaajan henkinen, fyysinen ja sosiaalinen selviytyminen. Eniten tukea antaa verkosto, johon on luotettavimmat suhteet, mutta joskus riittää jo tunne siitä, että\napua on saatavilla. Sosiaalinen tuki on positiivinen keino ehkäistä stressiä ja\nedistää terveyttä, se kertoo ihmiselle, että hänestä välitetään ja häntä arvostetaan. (Seitsjoki 2008, 22–23.) Vertaistukiryhmissä jäsenet saavat apua itselleen,\nomaan tilanteeseensa samalla, kun auttavat ja tukevat muita ryhmän jäseniä\n(Lähetkangas 2010, 21–23).\nVertaisryhmässä osallistujat voivat suunnitella itse ryhmän toimintaa ja sitä voidaan muuttaa joustavasti tilanteen mukaan. Ryhmää voi ohjata vertaisohjaaja\ntai ammattityöntekijä, ja ryhmä kokoontuu niin kauan kuin tarve kokoontumiselle\non olemassa tai niin kauan kuin sovitaan. Vertaisryhmän perustaminen ei vaadi\npaljoa, vain innostuneen vetäjän, joka kokoaa ryhmän, ja syyn ryhmän perustamiseen. Yleensä perustamisen syy on keskinäisen tuen tarve, ja tarve kohdata\ntoisia samanlaisessa elämäntilanteessa olevia ihmisiä. Osallistuminen vertaisryhmään on aina vapaaehtoista ja tarvelähtöistä. (Lähetkangas 2010, 21–23.)\nVertaistuki on osa jokapäiväistä elämää ja kanssakäymistä, yhdessä kasvamista ja oppimista. Se on samanlaisessa elämäntilanteessa elävien ihmisten vapaaehtoista arkista kohtaamista ja keskinäistä, tasavertaista tukea. Vertaistuki\non toinen toistensa kannustamista ja kokemusten jakamista, minkä seurauksena avautuu uusia näkökulmia tai syntyy uusia ideoita. Vertaistukiryhmissä jäsenet saavat apua itselleen, omaan tilanteeseensa, samalla kun auttavat ja tukevat muita ryhmän jäseniä. (Lähetkangas 2010, 21–23.)\nVertaisryhmän sosiaalisessa verkostossa opitaan vuorovaikutusta. Tämä edesauttaa oppimaan itsetuntemusta, vertailua, tajuamaan sosiaalista todellisuutta ja\ntaitoja, myös itsetunto voi kohentua. Myönteiset kokemukset vertaisryhmässä\nsitouttavat ryhmään ja antavat voimavaroja osallistujalle. Vertaisryhmän tuki on\nennaltaehkäisevää tukea, joka ei korvaa ammatillista tukea, jos sellaiseen on\ntarvetta. Toisaalta myöskään ammatillinen tuki ei voi korvata vertaistukea. (Laine, 2005, 206.)\nVanhemmuuden tukeminen perhekahvilassa\nPerhe elää omaa elämäänsä ja he muokkaavat itse subjektina ulkoisia olosuhteitaan. Tällöin perhe itse määrittelee erilaisten tapahtumien merkityksen elämässään. Lapsella on vahva tunneside vanhempiinsa, tämä on elinikäinen dynaaminen suhde, joka tarvitsee kehittyäkseen jatkuvaa vuorovaikutusta. Vanhemmuuteen liittyy myös tekijöitä, jolloin tarvitaan ulkopuolista apua vuorovaikutuksen ja kiintymyssuhteen kehittymisen tueksi. (Korhonen, Sukula 2004, 1518, 23.)\nEnsisijaisesti vanhempien ja huoltajien velvollisuus on pitää huolta lapsesta. Perustuslaissa turvataan jokaisen yksityiselämä ja kotirauha. Kun vanhemmilla on\nkasvatusvastuu, niin heillä on myös oikeus toteuttaa omia kasvatusnäkemyksiään ja arvojaan perheen sisällä. Näiden arvojen on edistettävä lapsen kasvua\nja kehitystä. Ulkopuolinen ei voi puuttua perheen tilanteeseen tai kasvatusperiaatteisiin perusteetta. (Lastensuojelulaki 417/2007; Taskinen, 2007, 15.)\nPerhekahvitoimintaan osallistuminen on monelle vanhemmalle tärkeää vertaistuen ja sosiaalisentuen kannalta. Perhekahvilassa on mahdollisuus tutustua samanlaisessa elämäntilanteessa oleviin vanhempiin. (MLL 2012.)\nPerhekahvila antaa mahdollisuuden pitemmälle vietyyn verkostoitumiseen ja yhteistyöhön. Parhaimmillaan yhteistyö on selkeää, valikoitunutta, suunnitelmallista ja yhteiseen päämäärään tähtäävää. Ongelmien ennakointi ja ratkaiseminen\ntapahtuu yhdessä. Kasvatusyhteistyö helpottuu, kun pystytään huomaamaan\noman keskeneräisyys vanhempana tai ammattilaisena. Tämä vaatii toisen ihmisen kunnioittamista ja hyväksymistä. Vanhemmat ovat aina asiantuntijoita lapsensa asioissa. Tässä vanhemmat voivat tarvita tukea löytääkseen nämä voimavarat itsessään. Vanhemmuuden vahvistaminen on lähiyhteisön ja yhteiskunnan yhteinen asia. (Salminen 2005, 168, 172.)\nKasvatus yhteistyö edellyttää tasavertaista vuoropuhelua perheen ja lapsen\nparhaaksi. Edellytyksenä on luottamuksellinen vuorovaikutus ja dialoginen vuoropuhelu kaikkien osapuolten välillä. Osallistavat ja vahvuuksia etsivät menetel-\nmät ovat toimivia luottamuksellisen suhteen luomisessa. Lähtökohtana työskentelyyn on avoimuus, yhteistyö ja kumppanuus. (Taskinen 2007, 18.) Kumppanuus vaatii vastavuoroisuutta ja valmiutta toimia yhdessä lapsen hyväksi.\nKumppanuus rakentuu ajan kuluessa ja vaatii aikaa. (Karila, Alasuutari, Hännikäinen, Nummenmaa ja Rasku-Puttonen 2006, 92 - 93.) Tavoitteena on, että\nlapsi nähdään toimijana ja oman elämänsä kokijana. Lapsen havainnointi ja havaitseminen on tärkeää. Näin huomataan ajoissa lapsen tarvitsema tuen tarve\nja voidaan yhdessä ottaa asia puheeksi ketään loukkaamatta. Myönteinen ilmapiiri ja kuulluksi tuleminen on lapsen etu. Kuuntelemisen kautta on mahdollisuus\noppia hyväksymään, ymmärtämään ja kunnioittamaan toista ihmistä. Kunnioittava suhde tulee myönteisyydestä ja ihmettelystä. (Kaskela, Kekkonen 2006, 18,\nVerkostojen tuki perhekahvilassa\nIhmisellä on halu tavata muita ihmisiä ja jakaa heidän kanssaan ilonsa, murheensa ja ongelmansa. Ryhmiin hakeutuminen on luontaista, sillä ensimmäinen\nkokemus ryhmästä saadaan jo lapsuudessa, omasta perheestä. (Kaukkila &\nLehtonen 2007, 12,14.) Ryhmäksi luokitellaan kahden tai useamman henkilön\njoukko, jolla on yhteinen tavoite tai tehtävä. Ryhmän jäsenet ovat tietoisia kuulumisestaan ryhmään, ja tietävät, keitä muita siihen kuluu. Ryhmän jäsenet ovat\nvuorovaikutuksessa keskenään, ja tiedostavat, että omalla toiminnalla on merkitystä siihen, saavutetaanko yhteinen tavoite. (Kataja, Jaakkola & Liukkonen\n2011, 15.) Ryhmän jäsenet kokevat toisiinsa yhteyttä, mikä auttaa heitä löytämään paikkansa yhteisössä ja yhteiskunnassa. Samalla kun he oppivat toisista\nryhmän jäsenistä, he oppivat itsestään. Ryhmistä haetaan myös muutosta, helpotusta tai virkistystä elämään. (Kaukkila ym. 2007, 12,14.) Perhekahvila antaa\ntähän puitteet ja mahdollisuuden.\nRyhmiä on monenlaisia ja niitä jaotellaan niiden tarkoituksen tai rakenteen mukaan. On avoimia ryhmiä, joissa voi käydä silloin, kun haluaa ja suljettuja ryhmiä, joihin osallistujat valitaan etukäteen. Perusteemat kuitenkin toistuvat eli liittyminen, jakaminen ja luopuminen. Harrasteryhmät kokoontuvat yhteisen mielenkiinnon kohteen merkeissä, terapiaryhmät tukevat jäsentensä hoitoa ja sel-\nviytymistä, vertaisryhmän jäseniä yhdistää samanlainen elämäntilanne tai kokemus. (Kaukkila ym. 2007, 17,18.) Ryhmä tarjoaa jäsenelleen mahdollisuuden\nvaikuttaa ympäristöönsä, olla yhteiskunnan aktiivinen jäsen ja muuttaa yhteiskuntaa. Johonkin liittyminen, kuuluminen, osallistuminen ja vaikuttaminen sekä\nhyväksytyksi tuleminen ovat tärkeitä asioita ihmisen persoonallisuuden kehitykselle. (Himberg 1998, 95,96.)\nKukin ryhmä luo omat tavoitteensa ja sisältönsä toimintaansa. Käytännössä\nmitä tahansa ihmiselämään ja ihmissuhteisiin liittyvää voidaan käsitellä ja opiskella ryhmässä. Keskeistä on kuitenkin puhuminen, kuuleminen ja kuulluksi tuleminen. Yksilö hyötyy ryhmästä niin paljon kuin on halukas itse työskentelemään tavoitteidensa hyväksi. Liittyminen ryhmään tapahtuu omilla ehdoilla. Yhteistyötaitojen oppiminen, samoin kuin omien tunteiden työstäminen, mahdollistuu toimivassa vuorovaikutuksellisessa ryhmässä. (Leinonen 1998, 60–61.)\nSosiaaliset taidot kehittyvät vuorovaikutussuhteissa. Lapsuudessa vertaissuhteet ovat tärkeitä, niistä koostuvat sosiaaliset verkostot alkavat kehittyä ja niiden\nkautta muiden hyväksyntä nousee esille. Vertaishyväksyntä ja sosiaaliset taidot\nkehittyvät, kun lapsi saa olla erilaisissa ryhmissä. (Laine 2005, 127.) Kotona\noleville äideille on tärkeää saada lapsilleen kavereita. Tämä on tärkeä syy käydä perhekahvilassa, lapsen etu ja hyvinvointi. Äidit ovat tiedostaneet sosiaalisten suhteiden tärkeyden. (Ahoranta 2012.)\nSosiaalista vuorovaikutusta säätelevät ihmisten erilaiset tarpeet ja odotukset.\nIhmisellä on tarve sellaisiin sosiaalisiin suhteisiin, joissa hän voi vaikuttaa ja tyydyttää omia tarpeitaan. Voimakkaimmat tarpeet kohdistuvat yleensä perheenjäseniin. Kaikki tarvitsevat perheen lisäksi myös ystäviä ja tovereita, näin saadaan\ntyydytettyä emotionaalisia ja sosiaalisia tarpeita. Ystävyys on läheistä ja vastavuoroista perheen ulkopuolista suhdetta. Ystävyyden lisäksi jokainen tarvitsee\nsosiaalista verkostoa, jossa voi tehdä sosiaalista vertailua, kokea ryhmään kuulumisen tärkeyden sekä saada hyväksyntää ja ymmärrystä. Myös ajanviete on\ntärkeää. Osallistuessaan erilaisiin yhteisöihin saadaan kokemuksia erilaisista\nsosiaalisista suhteista ja verkostoista. Näistä rakentuu vähitellen eritasoisia ihmissuhteita. Kaikkiin ihmisiin ei muodostu tunnesiteitä vaikka suhtautuminen on\nystävällistä. Sosiaalinen verkosto muuttuu ja muotoutuu elämäntilanteen ja tarpeen mukaan. Ystävyyssuhteista läheisimmät säilyvät yleensä kauan eivätkä\nkatkea elämäntilanteiden muuttuessa. (Laine 2005, 140–146; Haarakangas\nSosiaalinen verkosto on jatkuvasti muuttuva ihmisen tarpeista lähtevä prosessi,\njossa ihminen vaikuttaa ja häneen vaikutetaan. Ihmissuhdeverkoston ylläpito on\ntärkeää jaksamisen kannalta. (Laine 2005, 206; Haarakangas 2011, 22.) Myös\nlapsen varhaislapsuuteen liittyy tärkeitä ihmissuhteita ja toimintakenttiä. Perhelapsuuden rinnalle on tullut verkostolapsuus, joka vaikuttaa lapsen ja perheen\nelämään. Lapsen hyvinvoinnin kannalta on tärkeää, miten nämä kaikki ihmiset\ntukevat lapsen kasvua ja kehitystä. (Karila ym. 2006 98-101; Kaskela, Kekkonen 2006, 15.)\nAikuiset vastaavat lapsen hyvinvoinnista ja lapsen tulee saada olla lapsi. Perheen yhdessäolo on ilo ja voimavara kaikille. (Salminen 2005, 9.) Lapsen kokemukset varhaisen vaiheen ihmissuhteissa luo pohjan tulevaan. Lämpimät ja hyvät vuorovaikutussuhteet muodostavat lapselle kuvan rakastetusta ja hyväksytystä persoonasta. (Karila ym. 2006, 92-94; Kaskela ym. 2006, 77.)\nSosiaalinen tuki on ihmissuhteisiin perustuva prosessi, jossa merkittävää on ihmisten välinen vuorovaikutus. Keskeinen edellytys sosiaalisen tuen prosessille\non, että ihminen haluaa olla vuorovaikutuksessa samassa tilanteessa olevien\nkanssa. Lapsiperheiden kohdalla samanikäiset lapset voivat toimia yhteydenluojina, sillä vanhemmat kokevat samanlaisia arjen haasteita elämässään. (Pietilä- Hella 2010, 64–66.)\nParikkalassa perhekahvila toiminta alkoi huhtikuussa 2010. Perhekahvilan toimintaan sitoutuivat Parikkalan kunta, Etelä-Karjalan sosiaali- ja terveyspiiri,\n(Jatkossa käytän nimitystä Eksote.) järjestöistä, Pelastakaa Lapset, Mannerheimin Lastensuojeluliitto, Suomen Punainen Risti. Kunnan kerhonohjaaja, vastaa\nperhekahvilan toiminnasta ja organisoinnista. Eksoten perhetyönohjaaja osallistuu kahvilan toimintaan asiantuntijana. Järjestöjen edustajat ovat paikalla säännöllisesti sopimallaan tavalla. Kokoontumisia on kaksi kertaa kuussa, kesällä ei\nole toimintaa. Toiminta alkaa olla vakiintunutta ja perheet ovat löytäneet paikan\nhyvin. Kävijöinä ovat äidit lapsineen, isät ovat harvemmin mukana. (Ahoranta\nJärjestöjen ja eri toimijoiden yhteistyö ja verkostoituminen onnistuu hyvällä organisoinnilla, tällöin säästetään voimavaroja yhteiseen käyttöön. Avoin toiminta\npalvelee lasta ja perhettä parhaiten. (Salminen 2005, 168.) Perhekahvilan toimijoiden määrä on monipuolista ja kaikille avointa. Toimintaa suunnitellaan yhdessä kävijöiden kanssa. Asiantuntija vierailuja on järjestetty toiveiden mukaan.\nPerheiden tarpeet ovat ensisijaisia. Suurin osa perheistä käy säännöllisesti perhekahvilassa. Järjestöjen vapaaehtoiset edustajat kokevat osallistumisensa tärkeäksi ja he ovat mielellään mukana toiminnassa. (Ahoranta 2012.)\nMoniammatillinen ja rajoja ylittävä yhteistyö eri hallinnonalojen ja sektorien välillä on välttämätöntä, jotta ennalta ehkäisevä lastensuojelutyö palvelisi parhaiten\nlasten etua. Tälle yhteistyölle tulee olla rakenteita ja vakiintuneita toimintatapoja. Asiakaskohtaisessa yhteistyössä työntekijän on tärkeää hahmottaa palvelujen nivelkohdat ja palvelupolut, jotta lapsen etu toteutuisi parhaalla mahdollisella\ntavalla. Kaikkien toimijoiden toimintamuotojen yhteinen tarkoitus on hyvinvoiva\nlapsi ja perhe. Tukea ja erityistä tukea tulee aina muistaa tarjota mahdollisimman varhain. Perheiden osallistumis- ja vaikuttamismahdollisuuksien vahvistaminen aktiivisina toimijoina heitä itseään koskevissa asioissa vaatii työntekijöiltä\npaneutumista. (Etelä-Karjalan hyvinvointistrategia 2010.)\nJärjestöt ovat kunnallisessa perhetyössä yhteistyökumppani ja myös voimavara\nvapaaehtoistyön ja vaikuttamistyön kautta. Kunnan kanssa yhteistyötä tekevät\njärjestöt ovat olleet luotettavia ja asiantuntevia kumppaneita. Paikallisten toimijoiden yhteistyö luo hyvän pohjan perheiden kanssa tehtävään työhön. Kun mukana on myös perhetyöntekijä, niin avun hakemisen kynnys mataloituu. Uusia\nnäkökulmia ja toimintatapoja kehitettäessä tarvitaan aikaa ja luottamusta kaikkien yhteistyö tahojen kanssa. Järjestöt ovat kouluttaneet ja ohjeistaneet vapaaehtoiset työntekijät tähän työhön. Työntekijöiden on toimittava vastuullisesti ja\nasiakasta kunnioittavasti siten, että puututaan mahdollisimman vähän lapsen ja\nperheen yksityiseen elämään, mutta taataan kuitenkin lapsen turvallinen kasvuympäristö. Näin ammatillisuus säilyy vaativassa työssä. Luottamus on tärkeää\nkaikkien kesken. (Ahoranta 2012.) Toiminta lähtee ennakoinnista ja ehkäisevästä työstä. Vanhempien esille nostamiin huoliin puututaan ajoissa perheen yksityisyyttä kunnioittaen. (Pietilä–Hella 2006, 65–67.)\nAiemmat tutkimukset ja opinnäytetyöt\nAiemmat tutkimukset ovat kohdistuneet yleensä yhden järjestön järjestämään\nperhekahvilatoimintaan. MLL: n perhekahvilat ovat yleisimmät näistä yhden järjestön paikoista. Julkisen sektorin ja kolmannen sektorin järjestäjätahon toimintaa kehitetään perheentalo nimikkeellä.\nKuukasjärven (2011) tutkimuksen kohteena oli vanhemmuuden tukemisen ajankohtaiset tarpeet ja haasteet. Tutkimus koski Perheentalo Joensuu -suunnitteluhanketta eri tahojen työntekijöiden käsityksiä vanhemmuuden tukemisessa.\nPerheentalo tulee olemaan matalankynnyksen kohtaamispaikka. Tarkoituksena\non tarjota monipuolisia tukivaihtoehtoja sekä tehdä ennaltaehkäisevää perhetyötä. Työntekijöiden mukaan vanhemmuuden tukeminen on oman osaamisen\nantamista vanhemmille. Vanhempien voimaannuttaminen ja perheen arjen sujumisen helpottaminen on työn tavoitteita. (Kuukasjärvi 2011.)\nNiskanen (2011) on tutkinut perheentalomallia Iisalmessa, tässä mallissa julkinen sektori toimii yhteistyössä kolmannen sektorin kanssa. Työ on ennaltaehkäisevää lastensuojelutyötä ja varhaista puuttumista perheiden ongelmiin. Hänen tutkimuksensa antaa rohkaisevan kuvan tulevaisuuden yhteistyömallista.\nNiskasen mukaan hyvin organisoitu usean sektorin yhteistyömalli toimii ja on\nhyvä vaihtoehto lastensuojelutyössä. Tulevaisuudessa painotusta pitää suunnata varhaiseen puuttumiseen enemmän kuin korjaavaan työhön. (Niskanen\nMattila ja Voutilainen (2009) tutkimuksessaan Kellokosken perhekeskuksen toiminnasta toteavat paikan antavan hengähdyshetken äideille. Vertaistuki todettiin tärkeäksi ja voimaannuttavaksi perhekeskuksessa. Samoin avoin matalankynnyksen palvelu on tärkeää. (Mattila, Voutilainen 2009.)\nSatuli–Kukkonen teki Mannerheimin Lastensuojeluliitolle perhekahvilakyselyn\n2011, tavoitteena oli selvittää kävijöiden kokemuksia perhekahvilatoiminnasta.\nKysely antoi pohjaa toiminnan kehittämiselle tulevaisuutta ajatellen. Tietoa per-\nhekahvilasta saatiin ystävien ja tuttavien kautta. Toiminta keskittyy päivä aikaan, jolloin työssä olevat vanhemmat eivät voi osallistua. Toisaalta kotona olevat vanhemmat voivat osallistua päivällä paremmin toimintaan. (Satuli–Kukkonen 2011.)\nSatuli–Kukkosen tutkimuksessa tuli esille, että kävijät kokivat saavansa tukea\nvanhemmuuteensa. Tärkein syy osallistumiseen oli seuran saaminen lapselle ja\ntutustuminen muihin samassa tilanteessa oleviin aikuisiin. Vertaistuki ja ystävien saaminen oli tärkeää. Perhekahviloissa keskustellaan lasten kehityksestä\nja hoidosta sekä vanhempien jaksamisesta. Toiveina oli ohjatun toiminnan järjestäminen lapsille, asiantuntijavierailut ja teemakeskusteluja. Perhekahvilat haluttiin pitää avoimina kaikille niin, ettei syntyisi ”kuppikuntia” joihin on vaikea tulla mukaan. Ohjaajien ammattitaitoa arvostettiin, näin toiminta pysyy hallinnassa.\n(Satuli- Kukkonen 2011.)\nLeinonen ja Pieviläinen (2008) selvittivät tutkimuksessaan kävijöiden mielipiteitä\nja kehitysideoita Kajaanin perhekahvila Hokkarin toiminnasta. Tutkimustulosten\nmukaan kävijät muodostivat sosiaalisen verkoston, jossa he saivat vertaistukea\ntoisiltaan. Yhdessä olo koettiin tärkeäksi ja mieltä piristäväksi. Keskustelut ja\nasiantuntija luennot olivat tärkeitä tiedon saannin kannalta. Perhekahvila koettiin\ntärkeänä paikkana, johon oli helppo tulla. Toiminta oli aktiivista ja monipuolista.\n(Leinonen, Pieviläinen 2008.)\nSaarelan ja Takanevan (2011) toiminnallisen opinnäytetyön aihe oli Mannerheimin Lastensuojeluliiton monikulttuurinen perhekahvila. Opinnäytetyö oli työelämälähtöinen kehittämishanke. Tarkoituksena oli kehittää monikulttuurisen perhekahvilan toimintamalli ja vapaaehtoisten koulutusmateriaali. Toimintamallin\ntavoitteena oli vähentää perhekahvilakävijöiden ja ohjaajien ennakkoluuloista\njohtuvaa vaikeutta kohdata eri kulttuureista kotoisin olevia ihmisiä. Toimintamalli\nsisälsi monikulttuurisen perhekahvilan rungon, esimerkkejä teemoista ja ohjeita\nohjaajalle (Saarela ja Takaneva 2011.)\nTutkimuksella on aina tarkoitus, joka ohjaa tutkimusstrategian valintoja. Tutkimuksella voi olla yksi tai useampi tarkoitus. Tarkoitus voi muuttua tutkimuksen\naikana. (Hirsjärvi, Remes & Sajavaara 2002, 127.) Selkeä tavoite ohjaa tutkijaa\nnäkökulman valinnassa tutkimuksessa. Tavoitteet kertovat tutkimuksen hyödynnettävyydestä käytännössä. (Kylmä & Juvakka 2007, 51, 54.)\nOpinnäytetyöni tarkoituksena on selvittää äitien kokemuksia Parikkalan perhekahvilasta. Tähän työhön sain toimeksiannon sivistystoimen johtajalta. (liite 1)\nTutkimuksen aihepiiriä rajataan ja tarkennetaan tutkimusongelman avulla. Tutkimuksessa vastataan yksilöityyn kysymykseen. Kysymyksen avulla voidaan ratkaista ongelmia ja tuottaa uutta tutkimusta. Tutkimuskysymys on selkeä, yksiselitteinen ja informaatiota tuottava. (Metsämuuronen 2006, 30.) Tutkimus rajattiin\nkoskemaan ainoastaan perhekahvilassa säännöllisesti asioiviin äiteihin ja heidän kokemuksiin.\nTutkimusotteena on kvalitatiivinen eli laadullinen tutkimus. Tutkimuksen lähtökohtana on todellisen kokemuksen kuvaaminen ja tutkittavaa kohdetta tutkitaan\nmahdollisimman kokonaisvaltaisesti. Pyrkimyksenä on löytää tosiasioita joita\nkuvataan mahdollisimman tarkasti. (Hirsjärvi ym. 2002 152. )Tutkimuksessa ollaan kiinnostuneita mukana olleiden ja toimijoiden merkitysrakenteista. Laadullisessa tutkimuksessa saadaan tietoa syy seuraus suhteista tutkimus kohteessa.\n(Syrjälä, Ahonen, Syrjäläinen & Saari 1995, 12.) Tutkijan tehtävänä on hahmottaa aineistosta nousevat juonteet sekä kuvata ja tulkita ne (Pyörälä 1995, 17).\nTärkeys nousee aineistosta esille, tutkija ei voi sitä määrätä. Tavoitteena on\nymmärtää tutkimuskohdetta. Samoin tutkimussuunnitelma muotoutuu tutkimuksen edetessä. (Hirsjärvi ym. 2002, 170.)\nLaadullisen tutkimuksen aineistoa voidaan hankkia usealla tavalla. Tyypillisimpiä ovat vapaamuotoiset haastattelut tai keskustelut, tutkijan havainnointiin perustuvat raportit, pöytäkirjat sekä tutkittavien kirjoittamat päiväkirjat ja esseet.\n(Hirsjärvi ym. 2002, 160.)\nKvalitatiivisessa tutkimuksessa aineisto voidaan koota todellisissa tilanteissa.\nTutkimuksen kohdejoukko valitaan tarkoituksenmukaisesti. Apuna tiedon hankinnassa käytetään usein lomakkeita ja testejä. Lähtökohtana ei ole teorioiden\ntestaaminen vaan aineiston monipuolinen tarkastelu. Kyselylomakkeen avulla\nvoidaan saada henkilöltä tietoja hänen arvoista ja asenteista. Samoin uskomuksista, käsityksistä ja mielipiteistä saadaan tietoja. Myös käyttäytymisestä, toiminnasta ja tosiasioista tiedon saanti on mahdollista. (Hirsjärvi ym. 2002,\n152,182 - 191.)\nTutkimusaineiston hankin kyselylomakkeen (Liite 2) avulla, jossa oli avoimet kysymykset. Kyselylomakkeessa kysytään tutkimuksen kannalta merkityksellisiä\nkysymyksiä (Tuomi & Sarajärvi 2002, 77). Lomakkeen laadinta ja kysymysten\nhyvä suunnittelu auttaa tutkimuksen onnistumista. Kyselylomakkeessa kysymysten on oltava selkeät ja rajatut. Lyhyet kysymykset on helpompi ymmärtää,\nnäin vältetään väärinkäsitykset. Kysytään vain yhtä asiaa kerrallaan. Kyselymenetelmä säästää tutkijan aikaa ja on helppo toteuttaa. (Hirsjärvi ym. 2002, 152,\nAvoimeen kyselylomakkeeseen päädyin helpon toteuttamisen takia. Henkilökohtainen haastattelu oli mielestäni hankala toteuttaa perhekahvilassa. Haastattelu olisi vienyt liikaa aikaa yhteisestä ajasta. Kyselylomakkeeni oli lyhyt ja yksinkertainen, näin myös väärinymmärtämisen mahdollisuus pieneni. Kyselyyn\nvastaaminen oli perhekahvilan aikana mahdollista, koska se ei vienyt liikaa aikaa äitien yhteisestä hetkestä.\nSain tutkimustani varten toimeksiannon sivistystoimen johtajalta joulukuussa\n2011. Osallistuin perhekahvilan kokoontumiseen tammikuun lopussa. Tällöin\nesittelin itseni ja tarkoitukseni tehdä lopputyöni perhekahvilan toiminnasta. Kysyin äideiltä suullisesti lupaa tutkimuksen tekemiseen. Paikalla olleet äidit kiinnostuivat asiasta ja lupasivat osallistua tutkimukseeni. Tutkimukseni kohdistuu\näideille, koska isät ovat satunnaisesti paikalla. Kokonaisuutta hahmoteltaessa\nauttoi teoriataustan tutkiminen ja perhekahvilan toimintaan tutustuminen. Keskustelin ohjaajien ja äitien kanssa vapaamuotoisesti, tämä antoi uskoa minulle\ntyöni onnistumiseen. Perhekahvila kokoontuu 2 kertaa kuukaudessa, kesällä ei\nole toimintaa. Säännöllisesti perhekahvilassa käy 14 ja satunnaisesti 6 äitiä.\nKevään aikana keskityin teoriatiedon hankintaan ja tutkimuskysymyksen pohdintaan. Tutkimuskysymyksen selkiinnyttyä alkoi kyselylomakkeen muokkaaminen. Saatuani kyselylomakkeen valmiiksi toteutin kyselyn.\nToukokuun kokoontumiseen vein kyselylomakkeet äideille täytettäväksi. Samalla kerroin tutkimuksen tarkoituksesta ja esittelin tutkimuskysymykset äideille. Äideillä oli mahdollisuus kysyä tarkemmin tutkimuksesta ja lomakkeesta. Poistuin\nitse paikalta lasten seuraan toiseen tilaan. Kaikki säännöllisesti perhekahvilassa\nkäyvät äidit eivät olleet toukokuussa läsnä. Halusin antaa mahdollisuuden kaikille äideille vastata tutkimuskysymyksiin, siksi järjestin myös elokuussa tilaisuuden osallistua tutkimukseen. Näin sain myös riittävän määrän vastauksia tutkimukseeni. Elokuussa en ollut paikalla vaan ohjaaja esitteli lomakkeen paikalla\noleville äideille. Tutkimukseen osallistui 10 äitiä toukokuussa ja 4 äitiä elokuussa.\nElokuussa perhekahvilan kokoontumisen jälkeen jatkoin työtäni. Kokosin kyselylomakkeet yhteen ja aloitin aineiston käsittelyn lukemalla ne läpi useaan kertaan. Kyselylomakkeet koodasin A1 – A14.\nJatkoin työtäni aineiston analyysillä. Tutkimuksen analyysi vaihe ja tuloksien\ntyöstäminen oli haastavaa ja vei aikaa. Ohjaajien kommentoinnit olivat tarpeen\ntässä vaiheessa. Aineiston analyysin tein syyskuussa. Analyysin jälkeen jatkoin\ntyötäni tulosten kirjoittamisella. Johtopäätökset ja työn valmiiksi saaminen vei\naikaa loka- marraskuun.\nTutkimusta aloitettaessa tähdätään aineiston analyysiin, tulkintaan ja johtopäätösten tekoon. Tutkimuksella on aina päämäärä johon tähdätään. (Hirsjärvi ym.\nLaadullisen aineiston analyysi aloitetaan aineiston pelkistämisellä, jolloin karsitaan tutkimuksen kannalta epäolennainen pois. Aineistoa tiivistämällä ja pilkkomalla osiin etsitään tutkimustehtävälle olennaiset ilmaukset, jotka redusoidaan\neli pelkistetään. (Tuomi ja Sarajärvi 2009, 109 - 110.) Pelkistetty teksti tarkasteltiin ja poimittiin oleelliset asiat tutkimustehtävän ja -kysymysten kannalta. Prosessi pohjautui taustateoriaan, joka oli tukena tutkimuksen aikana. Tutkimusteoria ohjaa tutkijaa analyysivaiheessa. (Eskola, Suoranta 2008, 81.) Laadullisen\naineiston sisällönanalyysi voidaan tehdä aineistolähtöisesti, teoriaohjaavasti tai\nteorialähtöisesti. Sisällönanalyysi on kolmivaiheinen prosessi. Siihen kuuluu redusointi eli pelkistäminen, klusterointi eli ryhmittely ja abstrahointi eli teoreettisten käsitteiden luominen. (Tuomi ym. 2009, 110.)\nTulosten analysoinnin jälkeen ne on selitettävä ja tulkittava. Tulkinnassa tutkija\npohtii analyysin tuloksia ja tekee niistä omia johtopäätöksiä. Tällöin tutkija pohtii\nja selkiyttää aineistosta esiin tulevia merkityksiä. Tulosten analysointi ei kerro\ntutkimuksen tuloksia. Niistä on koottava yhteen pääseikat ja vastaukset asetettuihin ongelmiin. Tuloksista laaditaan synteesejä. Tutkimuksessa olisi pyrittävä\nvastaamaan kysymykseen, mikä on olennaista ongelman kannalta. Johtopäätökset perustuvat synteeseihin, jolloin tutkijan on pohdittava, mikä merkitys tuloksilla on laajemminkin ajatellen. (Hirsjärvi ym. 1997, 213- 215.)\nAineiston analyysin tein aineistolähtöisesti kvalitatiivisen eli laadullisen menetelmien mukaan. Ensimmäisellä kerralla luokittelin aineiston kyselylomakkeen kysymysten mukaisesti (liite 3.), tällöin sisällönanalyysi ei edennyt ja aloitin luokittelun uudelleen. Nyt luokittelin aineiston sen mukaan, mikä yhdisti pelkistettyjä\nilmaisuja, en ottanut huomioon mihin kysymykseen oli vastattu (liite 3.) Luokittelun pohjana käytin tutkimuksen teoria aineistoa. Teoriaohjaava sisällönanalyysi\netenee aineiston ehdolla jolloin empiirinen aineisto liitetään teoreettisiin käsitteisiin. Tämä mahdollistaa aikaisemman, käytettävissä olevan tiedon hyödyntämisen sekä uusien asioiden esiintulon. (Tuomi ym. 2009, 110.) Näin sain 5 alaluokkaa, niitä yhdistelemällä sain 2 pääluokkaa. Yhdistävän luokan sain pohtimalla mikä yhdistää ala- ja yläluokkia. Yhdistäväksi luokaksi sain tutkimuskysymykseni. Tutkimustulokset kirjoitin kahdesta yläluokasta. Äitien vastaukset olen\nmerkinnyt lainauksiin A1 - A14.\nÄitien ja ohjaajien vuorovaikutus\nPerhekahvila koetaan matalan kynnyksen paikkana, jonne kaikkien on helppo\ntulla. Äitien mielestä on tärkeää nähdä toisia ihmisiä. Aikuis- kontaktit ovat tärkeitä. Perhekahvilassa paikkakunnalle muuttaneet äidit voivat tutustua muihin\näiteihin, näin sosiaaliset suhteet laajenevat. Lapset saavat perhekahvilassa\nseuraa ja kavereita. Ohjaajat leikittävät lapsia, kun äidit keskustelevat tai kuuntelevat asiantuntijoita. Keskustelujen ja eri teemojen kautta äidit saavat tietoa itseä kiinnostavista asioista. Vinkit perheen ja etenkin parisuhteen hyvinvointiin\nolivat myös tarpeellisia. Perhekahvilan todettiin tuovan sisältöä elämään, on\nmitä odottaa ja pääsee kotoa pois. Kotona on ehkä siivottu, kun he ovat perhekahvilassa virkistymässä, kuten yksi äiti kertoi.\nTarpeellinen lastensa kanssa kotona oleville äideille (A5).\nHenkireikä omaan arkeen, kun tapaa muita äitejä ja on keskustelu\nÄidit kokevat perhekahvilan yhtenä tärkeänä vanhemmuuden tuesta. Heitä arvostetaan vanhempana ja he saavat tarvittaessa myös erityistukea ja apua.\nAsiantuntijoihin ja ohjaajiin on helppo tukeutua jo pienessä asiassa. Keskusteluapua on aina saatavilla. Kasvatuskumppanuus vaatii luottamusta ja pitempiaikaista tutustumista. Luottamus henkilöstöön on syntynyt ja heitä arvostetaan\nasiantuntijoina ja ihmisinä. Henkilöstön hyväntahtoisuus ja sitoutuneisuus toimintaan näkyy kaikessa. Nyt on helpompi keskustella perhetyöntekijöiden kanssa ja tarvittaessa kysyä apua jo ennakkoon.\nLapsi haluaa tavata ohjaajan (A10).\nPerhetyöntekijä paikalla, alentaa kynnystä hakea apua (A12).\nEn ole yksin ongelmieni kanssa (A2).\nToisten tuki ei ole aina välttämätöntä, mutta neuvoja saa halutessaan. Samoin\nkeskustelun syvällisyys on aina jokaisen päätettävissä. Kasvatuskumppanuutta\nei nähdä tärkeänä. Kysymykseen henkilökunnan tuesta kasvatuskysymyksiin,\nvastaukset olivat vaihtelevat. Kaikki eivät tule perhekahvilaan saadakseen tukea\nja kumppanuutta itselleen. Toisaalta äidit kokivat saavansa tukea vanhemmuuteensa ohjaajilta ja ammattilaisilta.\nEn tule perhekahvilaan kasvatuskysymysten kanssa (A14).\nEnpä juuri, keskustelu ei lopulta syvällistä (A14).\nEri näkökulmaa, saan rohkaisua ja hyviä vinkkejä (A9).\nEri toimijoiden yhteistyö on koettu rikkautena. Yhteistyöllä taataan toiminnan jatkuvuus ja monipuolisuus. Toiminnan erilaisuus tuo vaihtoehdon muuhun kerhotoimintaan. Toiminta on monipuolista, kun mukana on eri järjestöjen edustajia.\nNäin mahdollistetaan myös taloudelliset mahdollisuudet, kulut eivät rasita yhtä\njärjestöä. Kunnan mukana olo mahdollistaa myös tilojen sekä henkilöstön joustavaa käyttöä tarvittaessa.\nOhjaajat ovat kiinnostuneita ja jaksavat kuunnella äitejä. Ohjaajilta saa myös\nkannustusta arkeen. Äidit kokevat, että ohjaajat ovat oikeasti heitä varten. Lisää\nyhdistyksiä halutaan mukaan, esimerkiksi Martat olisi haluttu yhdistys. Martat\ntoisivat mukanaan vanhempaa ikäpolvea. Kaikilla lapsilla ei ole isovanhempia,\nnäin he saisivat kontakteja vanhempiin ihmisiin.\nVaihtelua srk:n kerhoon, erilainen runko (A7).\nJoukosta löytyy eri alan asiantuntijoita (A9).\nToiminnon jatkuvuus turvattu, kun kunta on mukana (A2).\nMummoja enemmän mukaan, vaikka Martoista (A6).\nOhjaajia useita, tuo vaihtelua toimintaan (A9).\nPerhekahvilan paikan vaihtuminen elokuussa toi huolta tulevasta. Tämä tuli esille vastauksissa. Uusi paikka on äitien mielestä pieni ja ahdas. Melu ja hälinä\novat kiusallisia. Tulevaisuudessa toivotaan suurempaa tilaa käyttöön. Tilojen\ntoimivuus on tärkeää perhekahvilan toiminnassa. Äitien mielestä lapsille riittävän isot leikkitilat ja aikuisille mahdollisuus rauhalliseen keskustelu nurkkaukseen olisi minimi vaatimus tiloista. Tilanne kuitenkin hyväksytään ja ymmärretään, tärkeintä on, että tilat järjestyivät keskustasta.\nMelu ja ahtaus haittaa äitejä ei lapsia, he viihtyvät ja nauttivat (A5).\nNyt pitkä miinus, koska perhekahvilalla ei ole käytännöllisiä\ntiloja toimintaan (A3).\nVertaistukea äidin arkeen\nSosiaalinen verkosto ja sen laajentaminen koetaan tärkeäksi. Äitien sosiaaliset\nsuhteet laajenevat. He kokevat saavansa kavereita sekä myös ystäviä perhekahvilasta. Lapset saavat seuraa ja kavereita. He oppivat myös sosiaalisia taitoja kahvilassa. Äidit saavat myös keskusteluseuraa toisistaan, tämä on tärkeää\nkotiäideille, joiden sosiaaliset kontaktit ovat muuten vähäiset. Näin he pääsevät\nnäkemään ja keskustelemaan muidenkin kanssa.\nIhanaa päästä välillä ihmisten ilmoille ja saa puhua muittenkin\naikuisten kanssa kuin lasten (A11).\nHenkireikä omaan arkeen, kun tapaa muita äitejä ja on\nkeskustelu kumppaneita (A8).\nMuutkin elävät samassa tilanteessa (A1).\nÄideille arjen jakaminen toisten kanssa oli merkityksellistä. Arkeen kuuluvat\nasiat ovat keskustelujen aiheena. Toisilta saadut vinkit helpottavat omassa elämässä. Keskustelu aiheena ovat lasten ikäkaudet, unikoulu, nukkuminen, syöminen, ruoka ja lapsen terveys. Perhekahvilassa saa tukea jaksamiseen ja\nmyös pikku ongelmiin. Äidin ei tarvitse olla yksin omien ongelmiensa kanssa.\nKeskusteluissa tulee esille eri näkökulmat ja ajatukset. Kun äidit jakavat ja vertailevat kokemuksiaan, he saavat tukea ja rohkaisua omiin valintoihinsa. Äidit\nkeskustelevat ja kyselevät mieltä askarruttavista asioita keskenään. Tämä on\nvertaistukea, jota he tarvitsevat. Saa jakaa arkisia asioita toisten kanssa, samalla voi purkaa tunteitaan omasta lapsestaan.\nVertaistukeen kuuluu kävijöiden sama elämän tilanne. Äidit saavat toisiltaa tukea ja ymmärrystä. Samassa elämäntilanteessa olevilla äideillä on yhteisiä keskustelun aiheita. Äideistä on helpottavaa huomata ja kuulla, että toisillakin on\nsamanlaisia ongelmia kuin itsellä.\nHuomaa, että ei se arki ole toisillakaan ruusuilla tanssimista (A8).\nToisetkin elävät samassa vaiheessa, samat murheet ja ilot (A1).\nPuhumme kaikesta, lasten vaatteet, ruoka, omat harrastukset,\nomasta ajasta (A8).\nLapsiperheen ilot ja surut (A6).\nSaan tukea omaan jaksamiseeni (A8).\nVertaillaan kokemuksia ja näkemyksiä (A7).\nKasvatukseen ja perhe- elämään liittyvät asiat käydään läpi pienessä ryhmässä, niitä ei kerrota kaikille. Arkaluontoiset asiat keskustellaan henkilökohtaisesti\nystävän tai asiantuntijoiden kanssa. Tieto siitä, että myös ammattiapua on saatavissa, on jo helpottava asia. Toisten kokemukset lasten kasvatuksesta vahvistavat omaa jaksamista. Lasten kasvatuksesta voi puhua itse tai vain kuunnella\ntoisten keskustelua. Myös kasvatusongelmista keskustellaan tarvittaessa.\nLähipiirin kanssa muistakin omista/ perheen asioista (A13).\nKasvatuskysymyksistä puhun pienessä porukassa (A9).\nPerhekahvilan toimintaa suunnitellaan yhdessä ja äitien toiveita kuullaan. Erilaiset teemat ovat suosittuja samoin retket. Asiantuntija luennot koetaan tärkeinä,\nniiden pohjalta nousevat keskustelut ovat antoisia. Tällöin ohjaajat järjestävät\näideille rauhallisen hetken leikittämällä lapsia äitien keskustellessa. Yhdessä\njärjestetyt retket mahdollistavat niihin osallistumisen, yksin omien lasten kanssa\nei tule lähdettyä.\nErilaiset teemat ovat mielenkiintoisia (A4).\nAsiantuntijoiden kuuleminen on tärkeää (A3)\nRetket tuovat vaihtelua, ei tule muuten lähdettyä (A5).\nOpinnäytetyöni tarkoituksena on tuoda esiin äitien kokemuksia Parikkalan perhekahvilasta. Saatujen vastausten perusteella voi sanoa, että äidit ovat kokeneet perhekahvilan tärkeäksi paikaksi ja he ovat tyytyväisiä toimintaan. He kokevat saavansa vanhemmuuteensa tukea, heitä kuunnellaan ja heidän toiveitaan toteutetaan. Satuli–Kukkosen tutkimuksessa tuli myös esille, että kävijät\nkokivat saavansa tukea vanhemmuuteensa.\nMuiden äitien näkeminen oli tärkeimpiä syitä käydä perhekahvilassa. Aikuisten\nväliset keskustelut antoivat voimia arkeen. Koska kaikki toisetkin olivat samassa\nelämäntilanteessa, niin vertaistukea sai kasvatuskysymyksiin ja muihin arkeen\nliittyviin asioihin. Arjen jakaminen toisten kanssa on vertaistukea parhaimmillaan\nja antaa voimia jaksamiseen. Kaikki eivät halua jakaa omia asioitaan, mutta jo\ntoisten kuunteleminen auttaa arjen jaksamisessa. Vertaistuki perustuu perhekahvilassa äitien ja ohjaajien vapaaehtoiseen kanssakäymiseen. Mattila ja Voutilainen (2009) toteavat tutkimuksessaan paikan antavan hengähdyshetken äideille. Samoin vertaistuki todettiin tärkeäksi ja voimaannuttavaksi perhekeskuksessa. Sosiaalisten verkostojen puuttuminen tai vähäisyys on usealle perheelle\ntodellisuutta. Perhekahvila antaa mahdollisuuden näiden verkostojen kasvattamiseen. Satuli–Kukkosen tutkimuksessa tämä oli myös esillä. Tutkimuksessani\nyksi tärkein syy äitien perhekahvilassa käynteihin, oli seuran saaminen lapselle\nja tutustuminen muihin samassa tilanteessa oleviin aikuisiin. Vertaistuki ja ystävien saaminen oli myös tärkeää. Leinosen ja Pieviläisen (2008) tutkimustulosten\nmukaan, kävijät muodostivat sosiaalisen verkoston, jossa he saivat vertaistukea\n(Leinonen ja Pieviläinen 2008.) Tämä tuli myös minun tutkimuksessani esille.\nEnnaltaehkäisevässä perhetyössä vertaistuella on vahvistava voima vanhemmuudessa. Moniammatillinen yhteistyö vaatii luottamusta kaikilta osapuolilta.\nKun tarjotaan mahdollisuus kokoontua yhteen samassa tilanteessa olevien\nkanssa, niin vertaistuki mahdollistuu. Eri asiantuntijoiden paikalla olo antaa\nmahdollisuuden kysyä ja tarvittaessa hakea apua ajoissa. Perhetyönohjaajan\npaikalla olo nähdään tärkeänä palveluna perheille. Kynnys hakea apua perheen\nongelmiin on mataloitunut. Perhekahvila antaa mahdollisuuden vertaistukeen ja\nasiantuntijoiden tukeen tarvittaessa. Niskanen (2011) toteaa tutkimuksessaan,\nettä hyvin organisoitu usean sektorin yhteistyömalli toimii ja on hyvä vaihtoehto\nennaltaehkäisevässä lastensuojelutyössä. Tulevaisuudessa painotusta pitää\nsuunnata varhaiseen puuttumiseen enemmän kuin korjaavaan työhön. (Niskanen 2011.) Parikkalassa usean sektorin järjestämä perhekahvila toimii hyvin,\ntämä voi olla esimerkkinä muillekin yhteistyö muodoille.\nOpinnäytetyöprosessin luotettavuus ja eettisyys\nTutkimuksen kaikissa vaiheissa on muistettava eettisyyden vaatimukset. Tutkimusaiheen valinnassa tulee jo esille tämä vaatimus, onko aihe kiinnostava yhteiskunnallisesti vai ei. Tutkimuksen kohdistuessa ihmisiin on heidän suostumuksensa hankittava. Tällöin heitä on informoitava riittävästi, että he tietävät\nmihin he sitoutuvat. Suostumus tutkimukseen on oltava vapaaehtoista. Aineiston keräämisessä tutkittavien anonymiteetti on taattava kaikissa tilanteissa, aineiston tallentaminen ja käsittely on oltava asiallista. (Hirsjärvi ym. 1997, 25 28.)\nTutkimusta oli helppo toteuttaa, koska tutkin asiakkuutta ja kokemuksia enkä\nkäsitellyt henkilökohtaisia ja intiimejä asioita, siltä osin tutkimus oli eettinen. Ennen opinnäytetyöni aloittamista olin keskustellut perhekahvilan toimijoiden kanssa työni aiheesta. Osallistuin myös perhekahvilan toimintaan, kun esittelin itseni\nja paikalla oloni tarkoituksen äideille. Osa äideistä tunsi minut päivähoidon puolelta ja harrastuksieni kautta. Tämä auttoi äitien haluun osallistua tutkimukseen.\nKyselylomakkeet olivat nimettömiä, ne palautettiin salkkuun. Tutkin vastauksia\nelokuussa, kun lomakkeet oli palautettu. Vastaajien anonymiteetti säilyi koko\ntutkimuksen ajan. Aineiston käsittelyssä pyrin huolellisuuteen ja tarkkuuteen.\nNäin asiasisältö pysyy luotettavana ja tarkkana. Tutkimuslomakkeet ja muistiinpanot hävitän asianmukaisesti opinnäytetyön valmistuttua.\nOpinnäytetyöni luotettavuuden takaamiseksi käytin teoriaosuudessa kirjallisuuslähteitä monipuolisesti ja mahdollisimman uusia. Internet lähteitä olen käyttänyt\nmaltillisesti. Tutkimuksen tarkoituksesta ja eri vaiheista informoin äitejä ja yhteistyötahoja.\nOppimiseni kannalta tämä työ oli antoisa ja mielenkiintoinen. Työ vei minut mukanaan. Jouduin pohtimaan asioita paljon. Tieteellinen ajattelutaitoni ja kriittisyyteni tietolähteisiin kehittyi. Tutkimuskysymyksen selkiytyessä työni alkoi\nedistyä. Teoriatiedon rajaaminen oli työn kannalta oleellista. Tässä auttoi ohjaajien tapaaminen. Tutkimuksen analyysi vaihe oli minulle vaikeaa. Minun piti\ntyöstää asiaa pitkään, ennen kuin ymmärsin mitä analyysi ja tutkimustulos ovat.\nAiheeseen liittyvää tietoa ja kirjallisuutta on paljon. Materiaalista piti valita sopivin. Tein työn yksin, mutta sain keskustelu apua opiskelu ystävältäni, kun olin\navun tarpeessa. Työ oli haasteellisempi kuin olin varautunut. Aikaa meni paljon\nasioiden muokkaamiseen. Tulevaisuutta ajatellen työhöni käytetty aika on opettanut epävarmuuden ja paineen sieto kykyä. Lukemani kirjallisuus on ollut monipuolista ja mielenkiintoista. Siihen käytetty aika ei ole mennyt hukkaan.\nKyselylomakkeeni oli lyhyt ja yksinkertainen, jotta vastaaminen olisi perhekahvilan aikana mahdollista. Vastaukset olivat myös lyhyitä ja ytimekkäitä. Tämä oli\nanalyysivaiheessa helpotus, minun ei tarvinnut tiivistää eikä muokata vastauksia. Toisaalta vastausten tulkinta oli haastava prosessi.\nHaastattelu tiedonkeruumenetelmänä olisi ollut parempi tapa kerätä tietoa. Olisin ollut vuorovaikutuksessa äitien kanssa paremmin. Vastausten tulkinta olisi\nollut runsaampaa. Ehkä esille olisi tullut uusia näkökantoja toimintaan. Haastat-\ntelussa oma henkilökohtainen panokseni olisi myös vaikuttanut haastateltaviin.\nOlisin ehkä saanut esille myös uusia kehittämisideoita tulevaan toimintaan ja\ntarkempaa arviointia tämän hetken tilanteesta. Toisaalta henkilönä olen usealle\näidille tuttu muista yhteyksistä. Tällöin haastattelun luotettavuuteen ja eettisyyteen olisi pitänyt paneutua huolella. Käyttäessäni kyselylomaketta tätä ongelmaa ei ollut.\nJatkotutkimus ja kehittämisideat\nPerhekahvilan toiminnan kannalta tässä vaiheessa tehty tutkimus antaa mahdollisuuden toiminnan kehittämiseen ja suunnitteluun. Perhekahvilan tila järjestelyt olisi hyvä saada kuntoon. Riittävän avarat tilat, jossa mahdollisuus seurusteluun ja lasten leikkiin ovat toiveissa. Perhekahvila voisi olla avoinna useamminkin. Perhekahvilan toiminnan kehittämiseen on kaikilla kävijöillä ja toimijoilla\nmahdollisuus, toisaalta jopa velvollisuus. Perhekahvila on kaikkien yhteinen toimintamuoto, johon kaikki perheet ovat tervetulleita.\nAhoranta, V. Pelastakaa lapset Parikkalan osaston puheenjohtaja, suullinen\nEtelä-Karjalan hyvinvointistrategia 2010 www.socom.fi/dokumentit/EK_hyvinvointistrategia-2010.pdf. luettu 4.03.2012.\nEtelä-Suomen läänin perhepoliittinen ohjelma 2006- 2015,\nEllonen, N. 2010. Väkivalta- ja hyväksikäyttöepäilyistä ilmoittaminen.Teoksessa Humppi, S- M. ja Ellonen, N. Lapsiin kohdistuva väkivalta ja hyväksikäyttö. Tapausten tunnistaminen, rikosprosessi ja viranomaisten yhteistyö, Poliisiammattikorkeakoulun tutkimuksia 40/2010, 81.\nEllonen, N. 2010. Viranomaisyhteistyö lapsiin kohdistuvien väkivalta- ja hyväksi käyttöepäilyjen selvittämisessä. Teoksessa Humppi, S- M. ja Ellonen, N. Lapsiin kohdistuva väkivalta ja hyväksikäyttö. Tapausten tunnistaminen, rikosprosessi ja viranomaisten yhteistyö, Poliisiammattikorkeakoulun tutkimuksia 40/2010, 209, 239, 243.\nEskola, J. & Suoranta, J. 2008. Johdatus laadulliseen tutkimukseen, Jyväskylä; Vastapaino Cummerus Kirjapaino OY.\nHaarakangas, K. 2011. Voimistava läsnäolo mielentiet lapsuudesta vanhuuteen, Bookwell, PS- Kustannus.\nHeino, T. 2007. Ketkä ovat uudet lastensuojelun asiakkaat. Tutkimus lapsista\nja perheistä tilastolukujen takana. Helsinki: Valopaino Oy.\nHelminen, J. 2006 (toim.) Elämä koettelee, tuki kannattelee, sosiaali- ja terveysalan työ monimuotoisissa perhesuhteissa, PS- Kustannus, WS Bookwell, 11.\nHimberg, L., Jauhiainen, R. 1998. Suhteita. Minä, me ja muut. Helsinki:\nHirsjärvi, S., Remes, P., Sajavaara, P. 2004. Tutki ja Kirjoita, Cummerus Kirjapaino Oy, Jyväskylä 2004, 10., osin uudistettu painos.\nJarasto, P., Sinervo, N.1998. Kouluikäisen lapsen maailma, Cummerus Kirjapaino Oy Jyväskylä.\nJokinen, E. 1997. Väsynyt äiti äitiyden omakerrallisia esityksiä, Gaudeamus,\nTammer-Paino Oy Tampere.\nJärvinen, R., Lankinen, A., Taajamo, T., Veistilä, M., Virolainen, A. 2012.\nPerheen parhaaksi Perhetyön arkea, Edita Helsinki.\nKaskela, M., Kekkonen, M. 2006. Kasvatuskumppanuus kannattelee lasta.\nOpas varhaiskasvatuksen kehittämiseen. Sosiaali- ja terveysalan tutkimus- ja kehittämiskeskus. Oppaita 63.\nKarila, K., Alasuutari, M., Hännikäinen, M., Nummenmaa, AR ja Rasku-Puttonen, H. 2006 (toim.) Kasvatusvuorovaikutus. Tampere Vastapaino 92- 93\nKataja, J., Jaakkola, T., Liukkonen, J. 2011. Ryhmäliikkeelle toiminnallisia\nharjoituksia ryhmän kehittämiseksi, Jyväskylä: PS-Kustannus.\nKaukkila, V., Lehtonen, E. 2007. Ryhmästä enemmän. Käsikirja ryhmänohjaajan taitoja tarvitsevalle. Suomen Mielenterveysseura. Laadukasta kulttuuria vapaa-aikaan -hanke.\nKorhonen, A., Sukula, S. 2004. Vauva-perhetyö, PS-kustannus Opetus 2000,\nKuukasjärvi, M. 2011, Vanhemmuuden tukeminen: Perheentalo Joensuu\n-suunnitteluhankkeessa mukana olleiden eri tahojen työntekijöiden käsityksiä vanhemmuuden tukemisesta Opinnäytetyö, Pohjois- Karjalan Ammattikorkeakoulu 2011 https://publications.theseus.fi/handle/10024/35670\nKylmä, J. & Juvakka, T. 2007. Laadullinen terveystutkimus. Helsinki Edita\nLastensuojelulaki http://www.finlex.fi/fi/laki/alkup/2007/20070417 10.09.2012\nLaine, K. 2005. Minä, me ja muut sosiaalisissa verkostoissa, Otavan Kirjapaino Keuruu.\nLeinonen, M., Pieviläinen, S. 2008. "Aina jotain pientä tarttuu mukaan matkan varrelta" Hokkari- perhekahvilan kävijöiden mielipiteitä ja kehitysideoita perhekahvilan toiminnasta.\nLeinonen, R. Ryhmä ihmissuhdetaitojen oppimisen välineenä, Ryhmätyölehti\n3/1983, Teoksessa, Julin, T., Karttunen, M., Lahtinen, T., Mustajärvi, R.\n(toim.) 1998. Ryhmän voima ja viisaus 40 vuotta ihmissuhdetaitojen opiskelua ryhmätyömenetelmin, Ryhmätyö r.y. 60- 61\nLähetkangas, K. 2010. ”Jaettu ilo on kaksinkertainen, jaettu suru vain puolet”\nvertaistukiryhmien toiminta käytännössä ja ryhmätoiminnan vaikutukset\nomaishoitajien arjessa jaksamiseen Ylivieskan seutukunnissa. Opinnäytetyö. Keski-Pohjanmaan Ammattikorkeakoulu Sosiaalialan koulutusohjelma\nMannerheimin Lastensuojeluliitto, http://www.mll.fi. 25.02.2012.\nMannerheimin Lastensuojeluliitto http://www.mll.fi/perheille/perhekahvilat/.\nMattila, L., Voutilainen, N. 2009 ”Henkireikä arjen puurtamisen keskellä" Aikuisten asiakkaiden näkemyksiä Kellokosken perhekeskustoiminnan vaikutuksesta perheiden arkeen http://publications.theseus:fi/bitstream/handle/10024/6306/Mattila_Laura.pdf?seguence=1.\nMetsämuurone, J. 2006. Tutkimuksen tekemisen perusteet ihmistieteissä. Jyväskylä Gummerus Kirjapaino Oy.\nMöttönen, S., Niemelä, J. 2000. Kunta ja kolmas sektori PS- kustannus WS\nNiskanen, S. 2011. Asiantuntijoiden tulevaisuuden näkemyksiä kolmannen ja\njulkisen sektorin välisestä strategisesta kumppanuudesta ehkäisevässä\nlastensuojelutyössä "Olisipa ihanaa, jos visiot toteutuisivat!"\nPelastakaa Lapset http://www.pelastakaalapset.fi. 25.02.2012.\nPesonen. A. 2006. Hyväksytyksi tulemisen kokemus sosiaali- ja terveysalanauttamistyössä, teoksessa Helminen, J. (toim.) Elämä koettelee, tuki kannattelee, sosiaali- ja terveysalan työ monimuotoisissa perhesuhteissa, PSkustannus, WS Bookwell 32.\nPihlaja, R., http://www.kunnat.net/fi/tietopankit/uutiskirjeet/kolumnit/2011/Sivut/Sivut/2011-04-29-.Pihlaja.aspx. 1.07.2012.\nPietilä- Hella, R. 2006. Perhekeskus- kohtaamisen tila ja paikka, teoksessa,\nHelminen, J. (toim.) Elämä koettelee, tuki kannattelee, sosiaali- ja terveysalan työ monimuotoisissa perhesuhteissa, PS- Kustannus, WS Bookwell\nPietilä- Hella, R. 2010. Tuntemattomista vertaistuttaviksi. Esikoisäitien ja\n-isien perhevalmennusprosessi Espoon uudentyyppisessä perhevalmennuskokeilussa. Diakonia- ammattikorkeakoulun julkaisuja. A Tutkimuksia\n29. Tampere: Juvenes Print Oy.\nPyörälä, L. 1995. Kvalitatiivisen tutkimuksen metodologiaa. Teoksessa Leskinen, J. (toim.) Laadullisen tutkimuksen risteysasemalla. Helsinki Ykköspaino Oy 17.\nSaarela, J., Takaneva, H. 2011. Mannerheimin Lastensuojeluliiton monikulttuurinen perhekahvila, Opinnäytetyö Turun Ammattikorkeakoulu\nSalminen, P., 2005, (toim.) Yhdessä kasvattamaan, PS- kustannus, 168,172.\nSatuli- Kukkonen, T. Mannerheimin Lastensuojeluliiton perhekahvilakysely\nkevät 2011 http://www.mll.fi/ajankohtaista/tiedotteet_ja_uutiset/?\nSeitsjoki, S-T. 2008. Yksi kaikkien ja kaikki yhden puolesta. Työyhteisönsosiaalinen tuki yksityisissä vanhuspalveluyrityksissä. Pro gradu-tutkielma.\nKuopion yliopisto. Yhteiskuntatieteellinen tiedekunta. Sosiaalityön ja sosiaalipedagogiikan laitos.http://www.kampus.uku.fi/gradut/2008/4335.pdf.\nSimilä, J., http://www.minedu.fi/etusivu/arkisto/2012/1005/teemapalsta.html\nSisäasiainministeri. Turvallinen elämä jokaiselle http://www.intermin:fi/intermin/hankkeet/turva/home.nsf/files/162008.pdf 20.05.2012.\nSoukka, S. 2010. Kiva kun on perhekahviloita perhekahvila toiminnan kehittäminen. Opinnäytetyö Seinäjoen Ammattikorkeakoulu https://publications.theseus.fi/bitstream/handle/10024/13517/Soukka_Sanna.pdf?sequence=1.\nTaskinen, S. 2007, Lastensuojelulaki (417/2007) Soveltamisopas, Sosiaali- ja\nterveysalan tutkimus- ja kehittämiskeskus, Oppaita 65.\nTerveyden ja hyvinvoinninlaitos http://.thl.fi/fi-Fi/web/kasvunkumppanitfi/lait/ohjelmat/lasten_kaste. 26.02.2012.\nTerveyden ja hyvinvoinninlaitos http://www.thl.fi/fi-FI/web/kasvunkumppanitfi/palvelut/perheita/perhekeskus. 4.10.2012.\nTuomi, J. ja Sarajärvi, A. 2009. Laadullinen tutkimus ja sisällönanalyysi. 5.\nTuunanen, I. Sivistystoimenjohtaja Parikkala, suullinen tiedonanto 25.1.2012.\nParikkalan kunnan Sivistystoimi\nSivistystoimenjohtaja Irja Tuunanen\nHarjukuja 6 59100 Parikkala\nSosiaalialan koulutusohjelma Sosionomi amk\nOpiskelijanumero ja nimi\nSitoudun antamaan opinnäytetyöhön tarvittavaa tietoa opiskelijan käyttöön\nSitoudun antamaan opinnäytetyön toimeksiantajan käyttöön. Tehtävässä työssä ei tule\nOpinnäytetyön ohjaus PKAMK:ssa\nOhjaaja(t): Riitta Dal Mason\nOpinnäytetyö on julkinen asiakirja ja se voidaan julkaista Theseus-verkkokirjastossa.\nPäiväys 7.02 2012\nOpiskelijan allekirjoitus ja nimenselvennys\nToimeksiantajan edustajan allekirjoitus ja nimenselvennys\n1. Mistä sait tietoa perhekahvilan toiminnasta\n2. Millaisia odotuksia ja toiveita sinulla oli/ on perhekahvilasta\n3. Saatko tukea esimerkiksi kasvatuskysymyksiin toisilta äideiltä tai\n4. Millaisista asioista keskustelette toisten äitien kanssa\n5. Mikä on ollut parasta perhekahvilan toiminnassa\n6. Miten kuvaisit perhekahvilan merkitystä itsellesi nykyisessä elämän\n7. Millaisia kehittämisideoita sinulla on tulevaan toimintaan\nMistä sait tietoa perhekahvilan\nMillaisia odotuksia ja toiveita\nsinulla oli/ on perhekahvilasta\nSaatko tukea esimerkiksi\näideiltä tai ohjaajilta( millaista)\nMillaisista asioista keskustelette\ntoisten äitien kanssa\nMikä on ollut parasta\nMiten kuvaisit perhekahvilan\nmerkitystä itsellesi nykyisessä\nMillaisia kehittämisideoita sinulla\non tulevaan toimintaan\nLehdessä oli juttu perhetyönohjaajasta\nTutuilta, ystäviltä, kampaajalta\nLapset saisi seuraa ja tekemistä.\nNäkisin toisia äitejä.\nTutustuisin toisiin perheisiin\nOmat sosiaaliset kontaktit ( vertaistuki).\nKohtaamisia, kokemusten jakaminen\nSaan jos haluan toisilta äideiltä.\nVertaistukea, en ole yksin ongelmien\nEnpä juuri, keskustelu ei ole lopulta syvällistä\nLasten nukkuminen, ikäkausi kriisit.\nPerus arjesta, kaikesta mahdollisesta.\nLähipiirin kanssa muistakin omista asioista\nMonipuoliset ohjelmat, kivat hyväntahtoiset vetäjät.\nLasten viihtyminen, toisten tapaaminen.\nVapaa muotoinen oleskelu\nIhana päästä välillä ihmisten ilmoille.\nAuttaa lapsia sosiaalistumaan, oppimaan.\nHenkireikä omaan arkeen, kun tapaa muita äitejä\nMummoja enemmän mukaan.\nOhjattua leikkiä, askartelua, jumppaa tms.\nMyös kesä toimintaa.\nVaihtelua muuhun kerhotarjontaan.\nJatkuvuus turvattu, kun kunta mukana.\nMyös martat mukaan.\nHyväntahtoinen henkilöstö. Asiantuntijoita paikalla.\nLapsille kavereita, seuraa, ajanvietettä. Sosiaalinen verÄidille kavereita ystäviä.\nÄidit ja lapset saavat kokoontua yhteen.\nKysymykset pienessä porukassa, arka- Vanhemmuuden\nAsiantuntijat paikalla, jos tarvitsen heitä.\nEn tarvitse ammattiapua.\nSaan tukea jaksamiseen ja pikku ongel- Vertaistuki\nmiin, en ole yksin ongelmieni kanssa.\nIhanaa päästä välillä ihmisten ilmoille ja\nsaa jutella toisten aikuisten kanssa ei\nSaan tukea, jos haluan.\nVinkkejä arjen ongelmiin.\nHenkireikä omaan arkeen, kun tapaa\n”Siellä keskustelemme, juomme ja relax vähän” Huhtasuon perhekahvilan monikulttuuristamisen keinot


Panda | Piece of Panda: Baby Lips Electro – nää on ihania!\nMaybelline Baby Lips -huuma\nBaby Lipsit taitavat olla nykyisin kosmetiikkamaailman omia pieniä pokémoneja, niitä tulee tasaisin väliajoin lisää ja tiedän monta ketkä suhtautuvat kyseisiin huulivoiteisiin Gotta catch ’em all -meiningillä :D. Kuten pokémon-peleissä, minua ei kiinnosta hamstrata kaikkia mahdollisia eteen tupsahtavia poksuja, vaan haalia tiimiini kaikista kiinnostavimmat yksilöt.\nToisin kuin pokémoneissa, alkuperäiset Baby Lipsit eivät herättäneet minussa juuri mitään kiinnostusta. Koko poppoosta ainoa käyttööni jäänyt oli huulet punertavaksi jättävä Cherry Me. Baby Lips Dr Rescue -kokoelma ei kiinnostanut minua yhtään.\nTwitterissä viserrettiin että Baby Lipsejä myydään joka 15 sekunti. Baby Lipsit ovat myös olleet Kymppiuutisten loppukevennyksen päätähtinä, kevennyksessä haastateltiin tyttöjä jotka kertoivat kyseisten huulivoiteiden olevan monen heidän ikäisten tyttöjen keräilykohde. Suosiolle tulee tuskin ihan äkkiä loppua. :)\nMaybelline, saanko esittää pienen toiveen? Saisimmeko me myös tänne Suomeen Baby Lips Loves Color -kokoelman, jooohan? Kokoelman sävyt ovat kesäisen herkullisia, niissä on kevyt hedelmäinen tuoksu ja mikä parasta SPF 20! JOOOO pliis pliis pliiis ^_____^?\n… Eikä se nyt haittaisi vaikka Suomeen tupsahtaisi myös Baby Lips Crystal ^____^’\nOstin ensimmäiset Neon -huulivoiteeni lokakuiselta Lontoon matkalta viime vuonna ja olenkin käyttänyt niitä siitä lähtien melko tehokkaasti.\nNyt vihdoin ja viimein ne ovat rantautuneet myös tänne Suomeen, JEEEE!\nNeon -kokoelman pakkaukset ovat kuin karkkia silmille. Musta pakkaus ja puikkojen neonpigmenttiset sävy muodostavat yhdessä upean kontrastin.\nKoostumus on pehmeä ja tahmaamaton, voiteet jäävät huulille kevyesti tuoksumaan. En tunnusta, että näitä tekisi mieli huulilta aina välillä vähän syödä…\nVaikka huulivoiteet näyttävät superkirkkailta, on kyseessä kuitenkin huulivoide eli lopputulos huulilla ei ole läheskään näin voimakas. Kokoelmaa kuuluu yhteensä kuusi sävyä, Suomessa kuudetta neonvihreää sävyä Minty Sheer ei ole myynnissä.\nTämä sävy on yksi suosikeistani, se on niin herkullinen ja huulilla kaunis. Se tuoksuu raikkaalle appelsiinille ja jättää huulille kauniin oranssisen sävyn.\nSävy menee ihanasti yhteen pisamien ja hiusteni kanssa :) Pisamaisen ihon uusi kesäkaveri. Ehdottomasti jatkoon!\nEi sentään… pigmentti on niin hentoinen ettei näillä kyllä keltaisia huulia itselleen saa. Ehkäpä todella todella vaaleilla huulilla lopputulos voisi jäädä hieman kellertäväksi? Omilla huulillani lopputulos on lähes huomaamaton, ehkä aavistuksen persikkainen. Voimakkaan punertavat huulet muuttunevat vaaleimmiksi ja enemmän nudeksi. Raikas tuoksu muistuttaa sitruunaa.\nTämä oli huulillani suoraan sanottuna tylsä. Ei jatkoon\nToinen suosikkini! Tämä jättää huulet nätin punertavaksi, kuin hempeä ruusu :). Tuoksu ei muistuta mitään tiettyä… se on kuitenkin enemmän hedelmäinen kuin vaikkapa marjainen.\nTällä saa kauniin lämpöisen pinkit huulet hetkeen kuin hetkeen. Jatkooooon!\nLuumuiset ja violetit huulimeikit eivät ole minua koskaan ihastuttaneet :P. Etenkin pisamaisella iholla suu näyttää lähinnä likaiselta, aivan kuin olisin kontannut pitkin mettää mustikoita suulla tonkien. Ja unohtanut pyyhkiä suun sen jälkeen.\nEntäs se tuoksu? Sanoisin geneerinen tumma mehutiiviste.\nMikäli käyttäjän hampaissa on havaittavissa keltaisuutta, eivät mustikkaiset huulet ole välttämättä silloin ehkä se kaikista imartelevin vaihtoehto. Ei jatkoon\nTuoksu on makea, kuin vadelmamehujäätelö. Tässä on mukavasti pigmenttiä ja kaikki pinkkiobsessiolaiset tulevat tästä tykkäämään! Sävy pelaa loistavasti yhteen uuden pinkkikuparisen hiusvärini kanssa.\nKuvassa olen laittanut sävyä melko maltillisesti. Vappuna kerrostin itselleni superpinkit huulet, tää on niin upee! Todellakin jatkoon!\nTykkään tykkään! Kiitos Maybelline postiluukusta vappuna pudonneesta väriyllätyksestä :)!\nPanda 1. heinäkuuta 2015 klo 17.37\nkeskiviikko 13. toukokuu 2015 at 18:02 (2 kuukautta ago)\nVioletille sanon jatkoon, ehkäpä se on ihanin? Nää on jänniä ja eri värisiä eri huulilla! Ei kannata pelätä että ovat liian neon, eivät tod :))\nperjantai 15. toukokuu 2015 at 22:20 (2 kuukautta ago)\nSävyttävät huulivoiteet on kyllä siitä kivoja että ne on ihan omanlaisiansa jokaisen huulilla :)!\nkeskiviikko 13. toukokuu 2015 at 18:31 (2 kuukautta ago)\nMä oon vaan tylsä, enkä osaa innostua näistä. Kyllähän ne näyttää kivoilta huulilla (muiden), mutta äh. En haluu : D\nMua ei huulivoidemaisuus nappaa ku en niitä käytä mut sävyt on jeees :D!\nkeskiviikko 13. toukokuu 2015 at 18:35 (2 kuukautta ago)\nOon samaa mieltä, keltainen on tylsin. Mutta taas ulkonäöllisesti toi musta/keltainen hivelee silmiä. :D\nperjantai 15. toukokuu 2015 at 22:21 (2 kuukautta ago)\nMulle tulee vähän lätkäfiilis tuosta kontrastista, HMM ;D\nkeskiviikko 13. toukokuu 2015 at 22:25 (2 kuukautta ago)\nMulle nämä Electrot olivat eka wau-kokemus Baby lipsien suhteen, tosi ihania värejä ja huulillakin tuntuivat kivoilta :)\nSävyttömät Baby Lipsit eivät kiinnosta yhtään… Tulispa noi suojakerrolliset Suomeen!\nperjantai 15. toukokuu 2015 at 12:50 (2 kuukautta ago)\nOn mukava luke blogeista, kun ihmiset ovat niin eri mieltä näistä huulirasvoista. Toiset hehkuttaa niitä sydämensä kyllyydestä, toiset taas ei ymmärrä mitä hehkuttamisen aihetta niissä on.Mä en oo itse koskaan kokeillut baby lipsejä,joten en tiedä kummalle puolelle kallistuisin. :)\nperjantai 15. toukokuu 2015 at 22:22 (2 kuukautta ago)\nMulle ne on huulivoideominaisuuksiltaan ihan yksi ja sama (en käytä muutenkaan huulivoiteita juuri koskaan ellei ne sävytä), sävyt on kivojaaa ja ainoastaan ne innostaa ku ne on niii helppoja, oon vähän laiska pitämään huulimeikkejä yllä ^___^’\nSitsaamaan Helsingin suursitseille\nMatkustaminen Suomen sisällä - edulliset bussilipu...


Honda CR-V 2.0i ES 5d ABS A *MYYNNISSÄ ENÄÄ TÄMÄN PÄIVÄN* Maastoauto 2000 - Vaihtoauto - Nettiauto\n2.0i ES 5d ABS A *MYYNNISSÄ ENÄÄ TÄMÄN PÄIVÄN*\nID 8546765. Sininen metalliväri maastoauto henkilöauto\nHonda CR-V 2.0i ES 5d ABS A *MYYNNISSÄ ENÄÄ TÄMÄN PÄIVÄN*\nTurvallisuusKäynnistyksenestoLuistonestojärjestelmäLukkiutumattomat jarrut (ABS)TurvatyynytSisätilat ja mukavuudetIlmastointi: ManuaalinenKeskuslukitus: KaukosäätöinenLohkolämmitinOhjaustehostinPenkinlämmittimetSisätilanpistokeSähkökäyttöiset ikkunatSähköpeilitMuutErikoisvanteetHuoltokirjaKahdet renkaatTekniset tiedotTeho: 94 kW / 128 HvVääntö: 182 NmHuippunopeus: 166 km/hKiihtyvyys (0-100): 12,0 sHenkilömäärä: 5Ovien lkm: 5Omamassa: 1 477 kgKokonaismassa: 1 900 kgVetomassa (jarrullinen): 1 200 kg\nSiistikuntoinen citymaasturi kaupan vielä tämän viikon. 2 x hyvät renkaat joista kesärenkaat aluvanteilla. Defan ylläpitolaturi, huoltokirja, lisävalot, kylkiputket. Laatikko ja voimansiirto toimii moitteetta ja muutenkin toimii niinkuin kuuluu.\n***** vastasi Ei ole tarvetta mersulle\nHonda CR-V 2.0, '99, 400 tkm\n1 500 € Honda CR-V 2.0, '99, 329 tkm\n1 800 € Honda CR-V 2.0, '99, 350 tkm\n2 300 € Honda CR-V 2.0, '99, 271 tkm\n2 800 € Honda CR-V 2.0, '00, 401 tkm\n3 000 € Honda CR-V 2.0, '00, 270 tkm\n3 300 € Honda CR-V 2.0, '00, 303 tkm\n3 480 € Honda CR-V 2.0, '99, 240 tkm\n3 750 € Honda CR-V 2.0, '00, 354 tkm\n3 890 € Honda CR-V 2.0, '01, 226 tkm\n4 500 € Honda CR-V 2.0, '01, 196 tkm\nSoita: 2800 € Honda CR-V Nettiauto ID 8546765 Hakutulokset


Hurja remontti -kuvat ennen ja jälkeen – Sisustusmiehet Oy\nEtusivu / Blogi / Hurja remontti -kuvat ennen ja jälkeen\nTervetuloa kurkistamaan hurjaan remonttiin ja sen ihanaan ja insproivaan lopputulokseen!\nTalo sijaitsee rauhallisella ja arvostetulla paikalla lähellä Jyväskylän keskustaa. Yli 200 neliöinen koti oli alkuperäiskunnossa ja aika tuntui pysähtyneen 1970-luvulle. Kauppojen solmimisen jälkeen alkoi remontti, jossa kunnioitettiin talon aikakautta, mutta tuotiin se tyylikkäästi tähän päivään. Sisustus on vielä osin keskeneräinen, mutta tässä artikkelissa keskitytäänkin kodin ilmeen muodonmuutoksen.\nRemontin toteutti kokonaisuudessaan Keski-Suomen Sisustusmiehet Oy. Jotain säästettiin, mutta erittäin paljon uusittiin. Lähdetään liikkeelle sisäänkäynnistä.\nAlakerran makuuhuoneesta haluttiin tehdä pienen koululaisen valtakunta, jossa pelit ja vauhdikkaat leikit ovat sallittuja. Vanha kellastunut lankkulattia sai tilalleen huolettoman ja hiljaisen mustan kolikkomaton. Katto purettiin ja huonekorkeutta lisättiin, jolloin saatiin holvin lautamuotitus näkyviin. Seinät maalattiin ja valaistus uusittiin. Pitkänmallinen huone kutsuu liikkumaan ja kaverit ovat sinne aina tervetulleita.\nAlakerran pesutilat kaipasivat pom… siis uusintaa. Tässä tilassa ei ollut mitään, jota olisi kannattanut remontissa säilyttää. Asukkaat valitsivat pienen mustan neliölaatan, joka sekä lattiassa että seinillä toimii mainiosti. Messinkiset suihkut tuovat ripauksen luksusta.\nSaunan teki Marko Nieminen ystäväni toiveen mukaisesti. Kokonaisuuden sitoo yhteen musta väri ja kaunis tervaleppäinen puukatto.\nRuokailutila avattiin yhdistämään olohuonetta ja keittiötä. Sen kruunaa upea italialaisen Bonaldon Big Table-ruokapöytä, jonka tammisella tasolla on mittaa 3,5 metriä.\nJos eteinen on kodin käyntikortti, on keittiö sen sydän. Remontissa purettiin väliseiniä ja avattiin tilaa, jotta koko komeus saatiin esille. Nyt 80 neliön olohuone-ruokailutilaan yhdistyy luontevasti 20 neliön keittiö. Upea yksityiskohta saatiin kaarevasta seinästä (portaikko toisella puolella), joka oli aikaisemmin piilossa. Myös moderni keittiön katto tuo ilmettä valaistuksineen.\nKeittiön ja muiden tilojen kalusteet on Marko Niemisen suunnittelemia. Keittiö on Sisustusmiesten sopimusvalmistajan ja se jätettiin kokonaan yläkaapittomaksi ilmavan lopputuloksen saamiseksi. Kvartsitaso on huoleton ja kauneimmat astiat voi asettaa VIPPn seinähyllyille. Musta Muuton valaisin kaipaa vielä toista kaveriksi.\nTalossa oli WC:n ja keittiön välillä vanhanaikainen kylmiö, jota purkamalla saatiin yläkerran WC- ja kylpyhuonetilaan lisää neliöitä. Asiakas valitsi tilaan näyttävän vihreän marmorilaatan, joka sopii sekä 70-luvun tunnelmaa että moderniin sisustukseen.\nProjektin terassikokonaisuus esitellään myöhemmin kesällä.\nEnnen-kuvat: Jari Enberg/ Enberg.com\nJutun on kirjoittanut Kerttu Pylvänäinen / Modernisti Kodikas.


Tarjoukset: Kaikki hiustuotteet -20%\nPellavansiemenöljyä sisältävä shampoo ravitsee ja pehmentää hiuksia, palauttaen niiden luonnollisen kiillon. Tuote ei sisällä parabeeneja eikä väriaineita.\nShampoon hoitavat ainesosat puhdistavat hyvin sekä poistavat sähköisyyden ja tekevät hiukset kiiltävät ja helposti käsiteltävät pesun jälkeen.


Jäsenet estradilla: Heart2Save jakaa mielellään kokemuksensa muiden avuksi - Kuopio Health\n26.4.2021 | Kategoria: Menestystarinat\n”Olemme tehneet jo monenlaista yhteistyötä. Oppilaitosten kanssa se on ollut opinnäytetöitä, sairaalan puolella tiedettä meidän tuotteemme taakse.”\nHeart2Save jakaa mielellään kokemuksensa muiden avuksi\n– Me olemme jo taivaltaneet tien innovaatiosta kaupalliseksi tuotteeksi regulaatiopuolen läpi. Tie oli raskas ja mielenkiintoinen. Osuuskunnan muita pieniä yritysjäseniä voi auttaa kokemuksemme siitä, miten ekosysteemin apua voi tällä tiellä käyttää, pohtii Heart2Saven toimitusjohtaja Helena Jäntti.\nHeart2Saven kehittämä eteisvärinän diagnosointiin käytettävä tuote vaatii sekä mittausrautaa että – softaa. Ensihoitolääkärinä toimiva Jäntti myöntää tuotekehityksen olleen varsinaista mukavuusalueelta poistumista.\nLääkinnällisen laitteen markkinoille saamiseen tarvittava laaja-alainen osaaminen on saatu kasaan muodostamalla erilaisten osaajien tiimi. Moni heistä tekee työtä osa-aikaisena. Vakituisia työntekijöitä yrityksessä on viisi.\nLisäksi yhteistyötä on tehty mittaussensorin osalta Suunnon ja korunvalmistuksen osalta Saurumin kanssa. Jäntti arvioi, että myös yhteistyöverkostojen luomisen suhteen Heart2Save voi olla esimerkkinä muille osuuskunnan jäsenille.\nKuluttajatuote kesän korvalla\nHeart2Savella on toiminnassaan kaksi kohderyhmää, kuluttajat ja terveydenhuolto.\n– Pienelle startupille on melkoinen ponnistus lähteä molempaan markkinaan. Olemme lähteneet siitä ajatuksesta, että terveydenhuollon puolelta on tärkeää saada hyväksyntä tuotteelle. Sen myötä kuluttajatkin ottavat tuotteen paremmin vastaan, Helena Jäntti kertoo.\nNyt meneillään onkin pilottihanke Siun soten kanssa. Eteisvärinän etsintäohjelmassa kotisairaanhoidolla on käytössään tuote, jolla hiljaista eteisvärinää etsitään 30 sekunnin mittauksella. Tavoitteena on vähentää 40 miljoonan euron kustannuksia, jotka aivohalvaukset Siun sotelle aiheuttavat.\nMyyntilupa laitteelle saatiin vuodenvaihteessa ja kuluttajamarkkinoille tuote lanseerataan kesän korvalla.\n– Olemme saaneet palautetta, että ihmiset haluavat antaa korutuotteen lahjaksi, Jäntti kertoo.\nYrityksen lopullinen tavoite on murtautua globaaleille markkinoille. Jäntin mukaan yrityksen kehitystyön aikana rytmihäiriön tunnistukseen on tullut paljon isoja toimijoita.\n– Kilpailu on kovaa, mutta yritämme saada jalansijan omalla erityisosaamisellamme. Pystymme tuomaan yhteen luotettavan mittaustekniikan ja tekoälyn. Korostamme myös palvelumuotoilua, jotta asiakas saa mahdollisimman jouhevasti toimivan palvelun mittauksesta hoitoon saakka, Jäntti kertoo.\nKaikki oppilaitokset mukaan\nOsallisuus Kuopio Healthin avoimessa innovaatioekosysteemissä on jatkumo sille yhteistyölle, jota vuonna 2015 perustettu Heart2Save on paikallisesti tehnyt.\n– Näen arvokkaana, että tässä samassa ekosysteemissä on erilaisia jäseniä julkisista toimijoista pikkufirmoihin. Olemme tehneet jo monenlaista yhteistyötä. Oppilaitosten kanssa se on ollut opinnäytetöitä, sairaalan puolella tiedettä meidän tuotteemme taakse, Helena Jäntti kertoo.\nHän nostaa yhdeksi alueen vahvuuksista erilaiset oppilaitokset. Itä-Suomen yliopisto ja Savonia-ammattikorkeakoulu ovat usein esillä, mutta lisäksi alueella on perusoppilaitoksia, joilla on oma tärkeä roolinsa.\nLue lisää Heart2Savesta


JuttuarkistoAihe tai ohjelmapaikka: PopulaarimusiikkiNäytä kaikki aiheet ja paikatValitse aiheet:Dokumentit\nsunnuntaisin 15.6.-24.8. klo 21.00 Julkaistu maanantaina 13.08.2012\nPerusteellinen dokumenttisarja metallimusiikin kehityksestä. Kanadalainen muusikko, ohjaaja ja musiikkiantropologi Sam Dunn puristaa 11-osaisessa sarjassa raskaan rockin yli 40-vuotisen evoluution 26 alalajin sukupuuksi. Toiveuusinta syksyltä 2012.\nLöydä lisää: ZZ Top, Van Halen, The Stooges, Slayer, Slash, Sam Dunn, rock, Rob Zombie, Nightwish, Mötley Crüe, Metallica, Megadeth, Lemmy, Iron Maiden, heavy metal, Def Leppard, Deep Purple, Black Sabbath, Alice Cooper Dokumentit\nPopulaarimusiikki All You Need Is Klaus\nsunnuntai 8.6. klo 21.00 Julkaistu keskiviikkona 25.01.2012\nLöydä lisää: Van Dyke Parks, Twiggy, The Beatles, rock, Ringo Starr, Randy Newman, Paul McCartney, Lontoo, Klaus Voormann, Jörg Bundschuh, John Lennon, Hampuri, George Harrison, Dr. John, Carly Simon, 1960-luku Dokumentit\nPopulaarimusiikki Elokuvamusiikin kulta-aika\nsunnuntai 1.6. klo 21.00\nLöydä lisää: soundtrack, Quincy Jones, Michel Legrand, Lalo Schifrin, John Barry, Ennio Morricone, elokuvamusiikki, Air Musiikki\nPopulaarimusiikki Sting: Viimeinen laiva\nsunnuntai 25.5. klo 21.00 Julkaistu torstaina 24.04.2014\nLöydä lisää: Sting, Newcastle, laivanrakennus, konsertti, Jimmy Nail, André Engel Dokumentit\nPopulaarimusiikki Rockin klassikkolevyt: Peter Gabriel / So\nsunnuntai 18.5. klo 21.00 Julkaistu tiistaina 18.12.2012\nVuonna 1986 ilmestyneestä So-levystä puhuvat Peter Gabrielin itsensä lisäksi mm. Daniel Lanois, Tony Levin ja Laurie Anderson. Peter Gabriel esittää juuri So-albumin Suomen-keikallaan toukokuun lopulla. Lue koko juttu\nLöydä lisää: Laurie Anderson, rockin klassikkolevyt, Peter Gabriel, Genesis, Daniel Lanois, 1980-luku Dokumentit


Haaveena kirjailijan ura: Pelataan D&D:tä: Miten herra Voro menetti kätensä\nEdellisessä D&D-postauksessa kerroin, että eräs ryhmämme pelaajista on kiinnostunut vetämään meille omaa kampanjaansa. Tämä uusi kampanja tulee olemaan aika erilainen kuin nykyinen pelimme; siinä hahmomme tulevat olemaan kaikki goblinoideja eli siis hirviörotua. Roolit tulevat olemaan siis aivan päinvastoin, kuin mitä normaalisti D&D:ssä! Todella mielenkiintoinen konsepti.\nLisäksi myös aikataulutus tarkentui. Tulemme pelaamaan tätä goblinoidi-kampanjaa tämän nykyisen kampanjan rinnalla. Joka toinen viikko goblinoideja, joka toinen viikko sankareita. Postausten taajuus tulee siis hieman harvenemaan, mutta eivät sentään lopu kokonaan.\nMiten herra Voro menetti kätensä\nLähdemme matkaamaan kohti Ban Tuurin pääkaupunkia. Maisemat ovat kumpuilevaa ruohotasankoa, teitä on harvassa ja kyliä ja kaupunkeja vielä harvemmassa. Ensimmäinen matkustuspäivä kuluu ilman sen kummempia kommelluksia. Illalla alamme lähestyä jotain puista rakennelmaa.\nLähestymme rakennelmaa ja alamme erottaa sen olevan hirsistä rakennettu muuri. Aramil lähettää Pixie-taikapöllönsä tutkimaan ilmasta rakennusta ja se raportoi meille takaisin, että muurin takana on telttakylä sotilaallisen näköisiä ihmisiä, mutta että missään ei näy Cainin lippuja. Ehkä siis ystävällisiä? Päätämme kokeilla onneamme ja pyytää paikasta yösijaa.\nPääsemme rakennelman portille ja se avataan meille. Jaamme hieman uutisia paikallisen johtajan kanssa. Saamme kuulla, että Ban Tuurin pääkaupungin nimi on Salut-Ur ja että Cainin kuoleman jälkeen maa on enemmän tai vähemmän kaaoksessa. Useat eri ryhmittymät haluavat päästä valtaan, mutta kukaan ei oikein uskalla tehdä ensimmäistä liikettä, joten kaikki vain kyräilevät toisiaan, odottaen ja valmistautuen. Vain yksi kipinä ja täysimittainen sisällissota on valmiina leimahtamaan.\nSaamme ruokaa ja teltan yösijaksi, ja menemme nukkumaan. Yöllä heräämme karmaisevaan huutoon ja kavahdamme valveille. Joku sytyttää noitavalon ja sen kelmeässä kajossa näemme Ivorin verinen miekka kädessään ja hänen vieressään maassa irtokäsi! Ivor selittää heränneensä siihen, että joku kopeloi hänen vyötään, taskuvaras ilmeisesti, joten luonnollisesti hän oli tarttunut Xarvos-miekkaansa ja lyönyt varkaan käden poikki. Todellakin täysin luonnollinen reaktio!\nLazarus raahaa shokista tajuttomaksi laonneen varkaan telttaamme ja yrittää paikata tätä. Hän yrittää kaikkensa pelastaakseen miehen käden, mutta se on toivotonta. Käsi on mennyttä. Verenvuodon hän saa tyrehtymään, joten voron henki ei ole enää vaarassa. Tämän jälkeen selitämme tilanteen viranomaisille, jotka eivät näytä kamalan järkyttyneiltä varkaan kohtalosta. Ban Tuurissa lait ja rangaistukset ovat ilmeisestikin ankaria. He kertovat meille, että voivat ottaa varkaan haltuunsa ja karkottaa tämän, mikäli niin haluamme. Karkotus villille arolle, ilman toista kättä, olisi suoranainen kuolemanrangaistus voroparalle. Päätämme mennä nukkumaan ja miettiä asiaa yön yli.\nAamulla herätämme voron ja selitämme tälle tilanteen. Annamme tälle ne vähät vaihtoehdot, mitä tällä on: joko hän jää tänne ja hänet karkotetaan, tai hän lähtee mukaamme oppaaksi matkallamme Ban Tuurin läpi. Voro valitsee oppaan uran ilomielin. Päätämme kutsua miestä herra Voroksi. Aamiaisen jälkeen lähdemme matkaan.\nMuurien ulkopuolella Aramil muuttaa Pixien suureksi saksanhirveksi, jolla ratsastamme osan päivästä. Myös Vladiv on oppinut muodonmuutosloitsun, joten pystymme matkustamaan melko nopeasti noin neljä tuntia päivässä. Lopun aikaa joudumme kulkemaan jalkapatikassa. Suuntaamme koko ajan kohti taivaanrannassa tupruttavaa tulivuorta, koska ilmeisesti jossakin sen suunnalla myös pääkaupunki sijaitsee.\nIlta saapuu ja etsimme leiripaikan yöksi. Lazarus saa Mirandalta viestin ja välittää sen meillekin tiedoksi. Kuulemma Mirandan odottamat vahvistukset, goljattien armeijaosasto, ei ole tulossa. Lisäksi kuulemma Cordelia on lähtenyt peräämme ja on myös matkalla kohti pääkaupunkia. Tämän jälkeen sovimme vahtivuorot ja menemme nukkumaan.\nAamuyöstä Pixien vahtivuorolla meidät kaikki herätetään. Pixie on huomannut jotain tummia, pantterinomaisia kissapetoja lähestyvän meitä. Kaksi petoa hyökkää varjoista Ivorin kimppuun. Toinen niistä katoaa näkyvistä hyökkäyksen jälkeen. Olennot ovat mustia, niillä on kuusi jalkaa ja niiden lapaluiden tienoilta lähtee kaksi omituista, lonkeromaista uloketta. Todella epätavallisia otuksia!\nNyt tuli kissalle lähtö!\nAramil heittää loitsulla näkyviin jäänyttä otusta; samoin minä menen lähemmäs iskemään olentoa. Yhtäkkiä pimeydestä ilmestyy kolme petoa lisää! Ne piirittävät minut ja Ivorin väristen koko ajan omituisesti. Aivan kuin ne eivät olisi aivan kokonaan läsnä tällä ulottuvuuden tasolla. Olennot hyökkäävät raivokkaasti minun ja Ivorin kimppuun. Yksi niistä lyö minut tajuttomaksi.\nHerään savunhajuun ja totean, että heinikko kaikkialla ympärillän kytee. Haistan myös omien palavien hiusteni käryn ja taputtelen nopeasti pienen hiustupon sammuksiin. Nousen ylös ja totean olevani keskellä mustaksi palanutta ympyrää. Ei ole vaikea arvata, että Vladiv on mennyt heittämään kissapetojen niskaan tulipallon... ja samalla myös minun. Yksi kissapedoista makaa kuolleena maassa. Mietin kuinkahan kaukana mahtoi olla, etten makaa sen kanssa aivan yhtä elottomana.\n"Tulta!" huutaa Vladiv.\nNeljä petoa on vielä elossa. Yritän iskeä niistä minua lähinnä olevaa ja sen jälkeen peräännyn. Aramil kaataa niistä vielä toisen loitsullaan ja loput kolme pakenevat yön pimeyteen. Aramil heittää vielä yhden loitsun niiden perään, ennen kuin ne katoavat näkyvistä. Kohta hiljaisuus laskeutuu. Onnistuimme ajamaan otukset matkoihinsa.\nPainumme takaisin nukkumaan ja aamulla jatkamme matkaa. Kolmas matkapäivämme kuluu ilman sen kummempia ongelmia. Saamme illalla taas viestin Mirandalta. Hän ja Cordelia ovat saapuneet hirsimuurien ympäröimään telttakylään, jossa olimme aiemmin. He kulkevat siis vain hieman jäljessämme. Menemme nukkumaan ja tänä yönä saamme nukuttua koko yön rauhassa.\nSeuraavana päivänä kun olemme matkanneet hetken aikaa, huomaamme yllättäen pölypilven kauempana. Pysähdymme ja lähetämme Pixien tutkimaan. Pöllö saapuu takaisin puolentoista tunnin päästä ja kertoo pölypilven johtuvan suuresta joukosta sotilaista hevosten selässä. Nämä kantoivat viirejä, joissa ei näkynyt Cainin eikä Cordelian värejä. Ystäviä? Vihollisia? Päätämme, että ei kannata ottaa selvää ja lähdemme kulkemaan niin, että onnistumme väistämään joukkion. Pölypilvi kulkeekin ohitsemme, kohti pääkaupunkia. Onkohan tämä sisällissodan alku?