Tutkimusreferaatit vuonna 2010 - UKK-instituutti\nEtusivu » Ajankohtaista » Tutkimusreferaatit vuonna 2010\n12/2010 Potilaan odotukset vaikuttavat tule-vaivojen hoitotulokseen\n12/2010 Elintapaohjaus – mistä apu käytännön työhön?\n11/2010 Vanhempien ympäristöpelot lasten liikkumisen rajoittajina\n10/2010 Osa iäkkäistä yli- tai aliarvioi kaatumisriskinsä\n10/2010 Liiallinen istuminen vaarantaa terveyden\n9/2010 Raskausajan sokeritasapainohäiriö riski äidille ja…\n8/2010 Yksiteholasien käyttö ulkona vähentää ikäihmisten kaatumisia\n6/2010 Nuoret lisäravinteiden ja anabolisten steroidien käyttäjinä\n5/2010 Toimintakyky ja liikkumisen pelko vaikuttavat selkäkivuista…\n4/2010 Liikunta alentaa kustannustehokkaasti ikääntyvien naisten…\n3/2010 Liikkuminen ylläpitää ikääntyneiden toimintakykyä\n2/2010 Lihavuuden lisääntyminen pysähtynyt Amerikassa\nKaatumispelko lisää kaatumisriskiä ja vaikuttaa iäkkään elämänlaatuun ja itsenäiseen selviytymiseen. Kaatumispelko on myös selkeästi yhteydessä heikentyneeseen tasapainoon ja liikkumiskykyyn. Usein oletetaan, että ihmiset pystyvät varsin tarkasti arviomaan riskiään kaatua. Samoin arvellaan, että koettu kaatumispelko perustuu ihmisen rationaaliseen arvioon omasta toimintakyvystään ja sen rajoituksista. Pelko voi kuitenkin olla myös irrationaalista – joko yli- tai alimitoitettua. Liiallinen kaatumispelko voi rajoittaa turhaan fyysistä ja sosiaalista toimintaa ja heikentää siten iäkkään fyysistä toimintakykyä ja elämänlaatua entisestään. Toisaalta yltiöpäisen pelottomuuden ja omien kykyjen yliarvioimisen voisi kuvitella aiheuttavan vaaratilanteita, ja siten lisätä kaatumisia. Sitä, kuinka yleistä tällainen irrationaalinen kaatumispelko on, ei tiedetä.\nLähtötilanteessa kartoitettiin tutkittavien fysiologinen kaatumisriski fyysistä suorituskykyä mittaavalla PPA-testistöllä (Physiological Profile Assessment) sekä koettu kaatumisriski FES-I – kaatumispelkokyselyllä (Falls Efficacy Scale International). Lisäksi tutkittaville tehtiin laaja-alainen lääkärintarkastus, ja he osallistuivat erilaisiin kognitiivisia, psyykkisiä ja fyysisiä osatekijöitä mittaaviin testeihin sekä täyttivät elämänlaatua ja fyysistä aktiivisuutta kartoittavat kyselyt.\n1) alhainen fysiologinen ja alhainen koettu kaatumisriski eli “tarmokkaat” (“vigorous”, n=144, 29 %)\n2) alhainen fysiologinen, mutta korkea koettu kaatumisriski eli “huolestuneet” (“anxious”, n=54, 11 %)\n3) korkea fysiologinen ja korkea koettu kaatumisriski eli “tiedostavat” (“aware”, n=202, 40 %)\n4) korkea fysiologinen, mutta alhainen koettu kaatumisriski eli “stoalaiset” (“stoic”, n=100, 20 %)\nVaikka enemmistö tutkittavista näytti arvioivan kaatumisriskinsä yhtenevästi fysiologisesti mitatun riskin kanssa (“tarmokkaat” ja “tiedostavat”), oli kolmasosalla kuitenkin arviossaan selkeää ristiriitaa. “Huolestuneet” kokivat huomattavaa kaatumispelkoa, vaikka heidän fyysinen suorituskykynsä ei tähän näyttänyt antavan aihetta. “Stoalaiset” taas eivät heikosta suorituskykytestituloksesta huolimatta juurikaan kokeneet kaatumispelkoa.\nVerrattuna “tarmokkaisiin” huomattavaa kaatumispelkoa kokevilla “huolestuneilla” oli mm. enemmän masennusoireita, neuroottisia persoonallisuuspiirteitä sekä toiminnan ohjauksen vaikeuksia. “Stoalaiset” sen sijaan säilyttivät fyysisen ja sosiaalisen aktiivisuuden sekä positiivisen elämänasenteen paremmin kuin “tiedostavat”. Asenne näytti myös suojaavan kaatumisilta: “stoalaiset” kaatuivat enemmän kuin “tarmokkaat”, mutta vähemmän kuin “huolestuneet” tai “tiedostavat”.\nFysiologisen kaatumisriskin arvioimiseen käytetty PPA-testistö on varsin toimiva fyysistä suoritus- ja toimintakykyä mittaava testistö. Sen on todettu ennustavan 75 %:n tarkkuudella kotona-asuvien iäkkäiden toistuvia kaatumisia seuraavan vuoden aikana. Vaikka testistö mittaa keskeisiä kaatumisiin liittyviä fysiologisia riskitekijöitä eli tasapainoa, lihasvoimaa, näköä, reaktionopeutta ja asento- ja liiketuntoa, on tarpeen miettiä onko jokin osa-alueita kuitenkin jäänyt liian vähäiselle huomiolle. Tutkijat itse pohtivat, että PPA-testistö ei ehkä kyennyt tunnistamaan varsinkaan “huolestuneiden” dynaamisen tasapainon heikentymistä. Tämä on varsin mahdollista, sillä testistössä on käytössä vain staattista tasapainoa mittaava testi (huojunta). Tulkintaa tukee myös “huolestuneiden” yllättävän huono selviytyminen yksittäisessä koordinaatiota mittaavasta testistä.\nIäkkäiden kaatumisriskiä arvioitaessa on tärkeää paitsi mitata fyysistä suorituskykyä ja eri aistijärjestelmien toimintaa, myös kartoittaa henkilön koettua kaatumispelkoa. Koetun ja fysiologisesti mitatun kaatumisriskin ristiriita on syytä huomioida kaatumisten ehkäisyssä. Kaikki eivät siis hyödy samanlaisista toimenpiteistä. Niinpä “huolestuneiden” on tarpeen kiinnittää huomiota itsetunnon ja liikkumisvarmuuden löytymiseen sekä pyrkiä vähentämään psyykkisiä oireita, kuten masennusta, esimerkiksi kognitiivisen käyttäytymisterapian avulla. “Stoalaiset” taas hyötyvät erityisesti tasapainoa ja lihasvoimaa parantavasta liikuntaharjoittelusta. “Tiedostaviin” kannattanee soveltaa liikuntaharjoittelua ja käyttäytymisterapiaa yhdistävää näkökulmaa.\nReferaatti katsausartikkelista, joka kokoaa uusimman tutkimustiedon istumisen haitallisista terveysvaikutuksista ja esittää tärkeimpiä jatkotutkimuksen aiheita:\nNykyihminen viettää suuren osan valveilla olo ajastaan istuen. Pitkäaikaisella istumisella on monia haitallisia vaikutuksia aineenvaihduntaan ja sitä kautta terveyteen laaja-alaisesti. Istuminen lisää myös ennenaikaisen kuoleman vaaraa. Istuminen on haitallista myös fyysisesti aktiiviselle henkilölle, jos muu aika vietetään pääsääntöisesti istuen. Terveyshaittoja voidaan vähentää paitsi istumisaikaa vähentämällä, myös istumisen säännöllisellä tauottamisella.\nViime vuosikymmenten aikana monet arkielämän toiminnot ovat muuttuneet istumiseksi. Paikasta toiseen liikkuminen, kommunikointi, työnteko ja harrastukset vaativat entistä vähemmän aktiivista liikkumista. Jatkuva istuminen on luonut tarpeen arvioida liikkumattomuuden yhteyttä terveyteen.\nSedentary behavior -käsite\nSedentary behavior -käsite tulee latinankielisestä sanasta sedere (englanniksi “to sit”). Siihen katsotaan kuuluvaksi erilaiset istuen tehtävät toiminnot niin työssä kuin vapaa-ajalla (mm. tietokoneen käyttö, television katselu, autossa matkustaminen). Istumisen lisäksi näille toiminnoille on tyypillistä matala energiankulutus (1,0-1,5 MET*). Suomenkielellä sedentary behavior on istumista.\nLiiallisen istumisen seuraukset\nIstumisen määrää on yleisimmin arvioitu ihmisten oman ilmoituksen perusteella. Paljon käytetty mittari on ollut television katseluun käytetty aika. Laajan australialaisen väestötutkimuksen mukaan television katseluun käytetty aika on yhteydessä epänormaaliin sokeriaineenvaihduntaan ja metaboliseen oireyhtymään. Runsas television katselu ennustaa suurempaa vyötärön ympärystä sekä korkeampaa verenpainetta. Nämä yhteydet olivat riippumattomia vapaa-ajan fyysisen aktiivisuuden määrästä.\nKatsauksen kirjoittajien mukaan television katselun epäterveelliset aineenvaihduntavaikutukset voivat välittyä kahta kautta: yhtäältä television ääressä istuminen vähentää energiankulutusta muihin toimintoihin verrattuna ja toisaalta television ääressä tulee usein syötyä enemmän kuin muuten, mikä puolestaan lisää energiansaantia.\nVaikka ihminen liikkuisikin terveysliikuntasuositusten mukaan riittävästi (www.health.gov/paguidelines, Liikuntapiirakka. www.ukkinstituutti.fi), mutta viettäisi muun ajan istuen, lisääntyvät monet terveysvaarat. Katsausartikkelin kirjoittajat puhuvatkin “aktiivinen sohvaperuna” -ilmiöstä, jonka mukaan liiallisen istumisen terveydelliset haitat näyttäisivät olevan riippumattomia fyysisestä aktiivisuudesta.\nTutkimusten mukaan istumisaika on yhteydessä myös kuolleisuuteen; enemmän istuvilla on suurempi kuolleisuus. Myös tämä yhteys on riippumaton fyysisestä aktiivisuudesta ja se näyttäisi olevan voimakkain ylipainoisilla ja lihavilla henkilöillä.\nIstumisen objektiivinen arviointi: uusia tuloksia\nIstumisen määrän arvioiminen ihmisten oman ilmoituksen perusteella sisältää monenlaisia virhemahdollisuuksia. Kiihtyvyysanturit tarjoavat uuden, objektiivisen keinon liikkumisen useuden, intensiteetin ja määrän mittaamiseen ja myös istumisen ja muun liikkumattomuuden tutkimiseen. Ensimmäiset kiihtyvyysanturitutkimukset osoittavat, että aikuinen ihminen viettää yli puolet valveillaoloajasta istuen tai hyvin vähän liikkuen, mikä on enemmän kuin itse arviointien perusteella on oletettu.\nKiihtyvyysanturitutkimusten perusteella kevytkin fyysinen aktiivisuus näyttäisi lieventävän istumisen haitallisia vaikutuksia. Myös istumisen säännöllisellä tauotuksella näyttäisi olevan edullinen vaikutus kehon koostumukseen ja veren rasva-arvoihin. Tauot näyttäisivät siis tuovan terveydellisiä lisähyötyjä istumisen kokonaisajan vähentämisen rinnalle.\nNykytilanteessa tarvitaan keinoja istumisen kokonaisajan vähentämiseen ja tauotuksen lisäämiseen. Erityisesti tarvitaan seurantatutkimuksia istumisen vaikutuksista terveyteen. (Tulevaisuudessa tulisi erityisesti selvittää istumisen yhteyttä tuki- ja liikuntaelimistön terveyteen ja toimintakykyyn; lyhennelmän laatijan kommentti). On tärkeää tarkastella istumista eri ympäristöissä (koti, työpaikka, liikennevälineet, harrastukset) ja istumisen eri muotoja tulee selvittää erilaisissa väestöryhmissä (mm. ikäryhmät, rodut, sairausryhmät). Myös rakennetun ympäristön vaikutuksista istumisen määrään tarvitaan lisätietoa.\nTerveyden edistämistyössä istumisen vähentäminen pitäisi nostaa fyysisen aktiivisuuden edistämisen rinnalle. Katsauksen kirjoittajat ehdottavat mm. korkeussäädettäviä työpisteitä ja töiden tauotusta. Myös erilaisissa yleisötapahtumissa tulisi tarjota vaihtoehtoja perinteisille istumapaikoille. Kirjoittajat uskovat, että näyttö istumisen haitallisuudesta tulee vahvistumaan uusien seurantatutkimusten ja kokeellisten tutkimusten myötä. He ovat luottavaisia, että terveysliikuntasuositusten seuraava päivitys sisältää myös maininnan istumisen vähentämisen terveysmerkityksestä ja istumisen tauottamisen tärkeydestä.\nOwen N1,2, Healy GN1,2, Matthews CE3, Dunstan DW2. Too much sitting: The population health science of sedentary behaviour. Exercise and Sport Science Reviews 2010;38(3):105-113\n1The University of Queensland, School of Population Health, Cancer Prevention Research Centre, Brisbane, Australia; 2Baker IDI Heart and Diabetes Institute, Melbourne, Australia; 3Nutritional Epidemiology Branch, Division of Cancer Epidemiology and Genetics, National Cancer Institute, Rockville, MD\nBassett Jr DR, Freedson P, Kozey S. Medical hazards of prolonged sitting. Exerc Sport Sci Rev 2010;38(3):101-102.\nMarshall S, Gyi D. Evidence of health risks from occupational sitting. Where do we stand? Am J Prev Med 2010;39(4):389-391.\nPatel AV, Bernstein L, Deka A ym. Leisure time spent sitting in relation to total mortality in a prospectibe cohort of US adults. Am J Epidemiol 2010. DOI:10.1093/aje/kwq155.\nVuori I, Laukkanen R. Miksi istumisen tutkiminen on tärkeää? Liikunta ja tiede 2009;46(1): 4-7\nPauliina Husu, tutkija, UKK-instituutti\n*MET =metabolic equivalent, lepoaineenvaihdunnan kerrannainen\nMitä lihavampi äiti on ennen raskautta, sitä suurempi on hänen murrosikäisen tyttärensä painoindeksi. Jos äidillä on raskauden aikana sokeritasapainon häiriöitä, ongelmat jatkuvat heillä itsellään ja heidän murrosikäisillä tyttärillään. Erityisesti vyötärölihavuuden riski on tyttärillä selvästi suurentunut.\nVanhempien lihavuuden ja suuren syntymäpainon tiedetään lisäävän lasten lihavuuden riskiä, mutta äidin raskaudenajan sokeriaineenvaihdunnan merkityksestä lasten lihavuuden kehittymiselle on julkaistu ristiriitaista tietoa. Äiti-tytär-pareja koskevia tutkimuksia on aiemmin julkaistu mm. Suomesta.\nTutkimus selvitti, mikä merkitys äidin raskaudenaikaisen sokeritasapainon (glukoosi-intoleranssin) häiriöllä on äidin ja tyttären metabolisen oireyhtymän, sydän- ja verisuonitautiriskin ja tyypin 2 diabeteksen kehittymiseen.\nVuosina 1989-1991 synnyttäneistä naisista poimittiin 210 sellaista, joilla oli ollut raskausajan sokeritasapainon häiriöitä sokerirasitusten perusteella. Kontrolleiksi valittiin 468 naista väestötiedoista. Raskausajan sokeriongelmista kärsineistä 90 ja kontrolliryhmään kuuluneista 99 vastasi kyselyyn 15 vuotta synnytyksen jälkeen, ja äiti-tytärparit kutsuttiin mittauksiin (antropometriset mittaukset, sokeritasapaino, kolesteroli). Tyttäret otettiin mukaan tutkimukseen, jos kuukautiset olivat alkaneet.\nTyypin 2 diabetes todettiin joka kolmannella niistä äideistä, joilla oli ollut raskaudenajan sokeriaineenvaihdunnan häiriö. Kontrolliryhmässä tyypin 2 diabetes oli kolmella prosentilla.\nTapauksista 15 prosentilla ja kontrolleista 10 prosentilla oli heikentynyt glukoosinsieto 15 vuotta raskauden jälkeen. Mitä vakavampi sokeritasapainon häiriö raskauden aikana oli, sitä suuremmalla todennäköisyydellä äidillä oli heikentynyt glukoosinsieto 15 vuoden seurannassa.\nTapausten tyttärillä oli korkeampi insuliiniresistenssi ja suurempi vyötärönympärys erityisesti, jos äideilläkin oli kehittynyt myöhempi sokeritasapainon häiriö. Äidin lihavuus oli tärkeämpi tyttärien painoindeksin ja rasvaprosentin ennustaja kuin äidin raskaudenaikainen sokeritasapainon häiriö. Yli puolella (55 %) tapauksista ja 87 prosentilla kontrolleista ei ollut sokeritasapainon ongelmia 15 vuoden päästä raskaudesta. Tässä joukossa raskaudenaikaiset sokeritasapainon häiriöt olivat lievempiä, raskautta edeltävä ylipaino ja raskauden jälkeinen painokertymä vähäisempi ja liikunta-aktiivisuus suurempaa.\nRaskaudenaikaiset sokeritasapainon häiriöt lisäävät aikuistyypin diabeteksen riskiä kahdella sukupolvella: äidillä ja heidän murrosikäisillä tyttärillään. Osittain kyse on perinnöllisten tekijöiden merkityksestä, mutta elintavoilla on myös tärkeä rooli. Lihavuuden ehkäisyssä tärkeää onkin raskaudenaikaisten sokeritasapaino-ongelmien kontrollointi äitien liikuntaa lisäämällä ja suositukset ylittävää painonnousua rajoittamalla.\nTutkimukseen osallistuneet naiset olivat hiukan vanhempia kuin ei-osallistuneet, mikä on saattanut lisätä ongelmaisten määrää. Lisäksi kontrolleista osallistui vain neljäsosa, minkä vuoksi hekin voivat olla valikoitunut joukko. Geneettisten ja perimästä riippumattomien tekijöiden sekä perheen yhteisten elintapojen osuutta ei voitu arvioida, joten moni lihavuuteen vaikuttanut taustatekijä jäi vielä epäselväksi. Siitä huolimatta raskaudenaikaisten tietojen kartoittaminen oli tarpeen, koska pitkittäistutkimuksia ei ole juuri tehty ja kato on niissä aina suuri.\nTutkimustuloksilla on laaja sovellutusalue lasten ja nuorten lihavuuden ehkäisyssä, jonka tulisi alkaa mahdollisuuksien mukaan jo raskauden aikana.\nOtsikko: Following in mother’s footsteps? Mother-daughter risks for insulin resistance and cardiovascular disease 15 years after gestational diabetes.\nTekijät: Egeland G M & Meltzer S J\nLähde: Diabetic Medicine 2010;27:257-65.\nTutkimuslaitos: McGill University, Canada\nraskausdiabetes, lihavuus, lapset\nRiitta Luoto, tutkimusjohtaja, UKK-instituutti\nTutkimus kartoitti suomalaisnuorten lisäravinteiden ja anabolisten steroidien käyttöä ja niihin yhteydessä olevia tekijöitä 15 vuoden ajanjaksolla.\nToistettu kyselylomaketutkimus vuosina 1991, 1995 ja 2005\nTutkimusten mukaan lisäravinteiden saatavuus on helpottunut ja käyttö lisääntynyt merkittävästi Yhdysvalloissa kahden viimeisen vuosikymmenen aikana. Suomalainen ravitsemuskoulutus ja -neuvonta on korostanut monipuolisen koti- ja kouluruoan merkitystä lasten ja nuorten energiaravintoaineiden, mineraalien ja vitamiinien riittävänä ja terveellisenä lähteenä. Yhdysvalloissa on havaittu, että liikunnan ja kilpaurheilun harrastajat käyttävät lisäravinteita ja anabolisia streroideja enemmän kuin muu väestö. Aineiden käytöllä pyritään ilmeisesti parantamaan suorituskykyä ja energisyyttä.\nTutkimus kartoitti suomalaisnuorten lisäravinteiden ja anabolisten steroidien käytön yleisyyttä, siihen vaikuttavia tekijöitä sekä käytössä vuosien aikana tapahtuneita muutoksia.\nTutkimus tehtiin osana nuorten terveystapatutkimusta, jota on toteutettu maassamme vuodesta 1977. Tutkimukseen vastaa joka toinen vuosi otos 12-, 14-, 16- ja 18-vuotiaita nuoria. Tutkimukseen vastataan nimettömänä. Ellei nuori palauta kyselyä, hänelle lähetetään uusi lomake kolmen ja seitsemän viikon kuluttua. Tätä tutkimusta varten aineisto analysoitiin vuosilta 1991, 1995 ja 2005. Vuonna 1991 tutkimukseen vastasi 7634 nuorta. Vastausprosentti oli 77. Vuonna 1995 tutkimukseen vastasi 8382 nuorta vastausprosentin ollessa 79. Vastaavat luvut vuonna 2005 olivat 6503 ja 66 %. Lomakkeessa kysyttiin: “Oletko viimeisen vuoden aikana käyttänyt lisäravinteita, kuten vitamiineja, proteiinivalmisteita, rautavalmisteita, luontaistuotteita, muita vastaavia tuotteita tai anabolisia steroideja parantaaksesi suorituskykyä?” Lisäksi nuorilta kysyttiin heidän sosioekonomista perhetaustaansa sekä 14 terveydentilaan ja elintapoihin liittyvää kysymystä.\nKaikista vastanneista (n=22 519) 45 % ilmoitti käyttäneensä edeltävän vuoden aikana lisäravinteita. Lisäravinteiden käyttö lisääntyi iän myötä. 12-vuotiasta tytöistä lisäravinteita oli käyttänyt 40 % ja pojista 36 %. 18-vuotiailla tytöillä ja pojilla vastaavat luvut olivat 57 % ja 44 %. Vitamiinit (37 %) ja luontaistuotteet (13 %) olivat yleisimmin käytettyjä lisäravinteita. 15 vuoden tutkimusjakson aikana proteiinivalmisteiden käytön havaittiin lisääntyneen, muutoin lisäravinteiden käyttö pysyi maassamme samalla tasolla. Vuonna 1991 yhdeksän prosenttia 16-18-vuotiaista pojista ilmoitti käyttäneensä proteiinivalmisteita, kun vastaava luku vuonna 2005 oli 17 %.\nMelko harva 12-18-vuotiaista suomalaisnuorista käytti anabolisia steroideja. Vain 53 pojista (0,5 %) ja 20 tytöistä (0,2 %) ilmoitti käyttäneensä edeltävän vuoden aikana anabolisia steroideja.\nSäännöllinen vapaa-ajan liikunnan ja kilpaurheilun harrastaminen olivat vahvimmin yhteydessä lisäravinteiden käyttöön. Myös koetut terveysongelmat olivat yhteydessä lisäravinteiden käyttöön. Anabolisten steroidien käyttö oli yhteydessä muihin haitallisiin terveyskäyttäytymisiin, kuten toistuvaan alkoholin käyttöön. Niillä nuorilla, jotka harrastivat säännöllisesti vapaa-ajan liikuntaa kahdesta kolmeen kertaan viikossa, yhteys anabolisten steroidien käyttöön oli pienempi kuin liikuntaa enemmän harrastaneilla.\nSuomalaisten 12-18-vuotiaiden nuorten lisäravinteiden käyttö säilyi samalla tasolla 15 vuoden tutkimusjakson aikana. Liikunnan ja urheilun harrastajat käyttivät eniten lisäravinteita ja 16-18-vuotiaiden poikien proteiinivalmisteiden käyttö kaksinkertaistui tutkimusjakson aikana. Anabolisten steroidien käyttö ei näytä olevan suuri ongelma 12-18-vuotiaille suomalaisille.\nNuorille tulee jatkuvasti korostaa monipuolisen ja riittävän koti- ja kouluruoan merkitystä terveydelle.\nAnabolisia steroideja käyttävillä nuorilla on muitakin ongelmia, ja he usein myös tupakoivat sekä käyttävät alkoholia. Siksi olisikin suositeltavaa, että erityisesti vanhemmat tukisivat näitä nuoria ja osoittaisivat kiinnostusta heidän elämäänsä kohtaan.\nMattila VM, Parkkari J, Laakso L, Pihlajamäki H, Rimpelä A. Use of dietary supplements and anabolic-androgenic steroids among Finnish adolescents in 1991-2005.\nEur J Public Health. 2010 Jun;20(3):306-11. Epub 2009 Aug 26.\nTerveystieteen laitos / Tampereen yliopisto, Ortopedian klinikka / Pirkanmaan sairaanhoitopiiri, Sotilaslääketieteen keskus / Lahti, Liikuntatieteiden laitos / Jyväskylän yliopisto ja Tampereen Urheilulääkäriasema / UKK-instituutti.\nlisäravinteet, vitamiinit, proteiinivalmisteet, rautavalmisteet, luontaistuotteet, anaboliset steroidit, Nuorten terveystapatutkimus\nJari Parkkari, kansanterveystieteen dosentti, ylilääkäri\na) spesifeistä selän ojennussuuntaisista voimaharjoituksista, jotka toteutettiin joko voimaperäisesti (high-intensive) tai rauhallisemmin (low-intersive)\nc) yleisestä fyysisestä harjoittelusta (general exercise therapy, usual care).\n• koettu toimintakyvyn haitta (Roland-Morris Disability Questionnaire, RMDQ)\n• kivun kesto alkutilanteessa\n• kivun säteily alaraajoihin alkutilanteessa (kyllä/ei)\n• liikkumisen pelko (fear of movement, Tampa Scale for Kinesiophobia TSK)\n• psykologinen ahdistus (General Health Questionnaire)\n• esimiehen ja työtovereiden sosiaalinen tuki (Job Content Questionnaire, käytettiin vain yhdessä interventiossa)\n• fyysisen aktiivisuuden määrä\nLiikunta alentaa kustannustehokkaasti ikääntyvien naisten murtumariskiä\nEsiteltävä tutkimus vahvistaa käsitystä, että kohtuullisesti kuormittavalla monipuolisella ryhmäliikuntaharjoittelulla voidaan alentaa samanaikaisesti useamman sairauden riskitekijöitä ilman lisäkustannuksia.\nSatunnaistettu kontrolloitu 18 kuukauden kestoinen liikuntainterventio\nLääkehoitoon verrattuna liikunnalla voidaan kerralla saavuttaa laaja-alaisempia terveysvaikutuksia. Oikeantyyppinen ja oikein annosteltu liikuntaharjoittelu tarjoaa mahdollisuuden vaikuttaa samanaikaisesti useamman sairauden riskitekijöihin fyysisen kunnon kohenemisen ohella.\nTutkimuksen tavoitteena oli selvittää, voidaanko yhdellä ja samalla, yksinkertaisilla välineillä helposti toteutettavalla liikuntaharjoitusohjelmalla vaikuttaa suotuisasti luunmurtumien ja sepelvaltimotaudin riskitekijöihin kustannustehokkaalla tavalla.\nTutkimukseen valikoitui erään ison sairauskassan asiakkaista 246 itsenäisesti asuvaa 65-78-vuotiasta naista. Kaikille tutkittaville annettiin kalsium- ja D-vitamiinivalmisteita riittävän saannin varmistamiseksi. Tutkittavat arvottiin joko liikunta- tai vertailuryhmään.\nLiikuntaryhmän viikoittainen harjoittelu koostui kahdesta ohjatusta ryhmäharjoituksesta sekä kahdesta kotona tehtävästä harjoituksesta. Ohjattu harjoituskerta oli tunnin kestoinen ja siihen kuului 20 minuuttia hyppyjä sisältävää aerobic-harjoittelua 70-85 %:n syketasolla maksimista, viisi minuuttia tasapainoharjoittelua, vartalon ja alaraajojen toiminnallisia voimistelu- ja venyttelyharjoitteita sekä maksimaalisia isometrisiä voimaharjoituksia, kuntopiiriharjoittelua sekä vastuskumeilla tehtyjä yläraajojen voimaharjoituksia. Harjoittelu oli nousujohteista ja sen sisältöä muutettiin 6-18 viikon välein. Kotiharjoituskerta oli kestoltaan 20 minuuttia ja se koostui ensisijaisesti voima- ja notkeusharjoituksista. Kotiohjelman sisältö ja nousujohteisuus tarkistettiin 12 viikoin välein.\nVertailuryhmä osallistui kerran viikossa ohjattuun kevyeen harjoitteluun, jonka tavoitteena oli hyvinvoinnin edistäminen, ei niinkään kuntovaikutusten saavuttaminen.\nTutkimuksessa selvitettiin liikunnan vaikutuksia ensisijaisesti lannerangan ja reisiluun kaulan luuntiheyteen (BMD), kaatumisten lukumäärään ja arvioituun sepelvaltimotaudin riskiin seuraavan 10 vuoden aikana. Lisäksi vertailtiin terveydenhuoltokustannuksia sairauskassan tietojen perusteella. Toissijaisesti tarkasteltiin mm. vammoja aiheuttaneiden kaatumisten lukumäärää, kolesterolitasoja sekä verenpainetta.\nLuuntiheydessä oli ryhmien välillä 1,5-2 %:n harjoitusvaikutus liikuntaryhmän hyväksi. Niin ikään liikuntaryhmässä oli kaatumisia noin 40 % vähemmän kuin kevyttä harjoittelua tehneessä vertailuryhmässä. Kaatumisen aiheuttamia murtumia tapahtui vertailuryhmässä kaksi kertaa (12 vs 6 murtumaa) enemmän kuin liikuntaryhmässä, mutta murtumien suhteen ero ei ollut tilastollisesti merkitsevä.\nSepelvaltimotaudin 10 vuoden riski laski kummassakin ryhmässä, mutta harjoitusvaikutus ei ollut tilastollisesti merkitsevä. Sen sijaan liikuntaryhmän kolesterolitasoissa havaittiin merkitsevä muutos vertailuryhmään nähden. Liikuntaryhmän HDL-kolesterolitaso nousi noin 5 % ja LDL-taso laski noin 5 %. Kummankin ryhmän verenpaine laski samalla tavoin; systolinen noin 4-5 % ja diastolinen 8-9 %.\nTerveydenhuoltokustannukset olivat liikuntaryhmässä keskimäärin noin 20 % pienemmät (n. 500 € / henkilö) 18 kk:n tutkimusaikana kuin vertailuryhmässä, vaikka laskelmissa otettiin huomioon myös intervention toteuttamiskulut. Kustannushyöty ei ollut kuitenkaan tilastollisesti merkitsevä.\nKaksi kertaa viikossa toteutetulla ohjatulla, ikääntyvien naisten monipuolisella ryhmäliikuntaharjoittelulla, jota täydennettiin kotiharjoittelulla, voitiin vähentää luumurtumien ja sepelvaltimotaudin riskitekijöitä kustannustehokkaalla tavalla. Laajan sovellettavuuden mahdollistamiseksi liikuntaharjoittelu oli suunniteltu sisällöltään sellaiseksi, että sen toteuttaminen ei vaatinut erityisiä tiloja tai laitteita. Vaikka harjoittelu sisälsi myös rasittavia osuuksia, niin harjoittelun aikana ei tapahtunut vammoja. Tämä tutkimus vahvistaa sitä käsitystä, että useimmille sopivalla, pääsääntöisesti kohtuukuormitteisella monipuolisella ryhmäliikuntaharjoittelulla voidaan alentaa samanaikaisesti useamman sairauden riskitekijöitä ilman lisäkustannuksia, mahdollisesti jopa kustannuksia säästäen.\nAsetelmaltaan tutkimus oli vahva satunnaistettu kontrolloitu interventio, joka oli myös sokkoutettu testaajien osalta. Lisäksi sokkoutus onnistuttiin toteuttamaan varsin hyvin myös tutkittavien suhteen; noin 80 % kaikista tutkittavista luuli olleensa ensisijaisen intervention kohde. Kaikilta tutkittavilta tiedettiin tutkimusta edeltävä kaatumishistoria sekä terveydenhuoltokulut, mikä antoi erinomaisen hyvän lähtökohdan kaatumisten vähenemisen ja toiminnan kustannusvaikuttavuuden arvioimiseksi. Tutkimusaineiston koko oli riittävän suuri useimpien harjoitusvaikutusten tilastolliseksi osoittamiseksi.\nVarsinkin ohjattuihin ryhmäharjoituksiin tutkittavat osallistuivat hyvin (keskimääräinen läsnäolo vähintään 70 % kummassakin ryhmässä). Kotiharjoittelu toteutuvuus oli noin 40 %. Myös harjoittelun aikana tavoiteltu kuormitustaso ja nousujohteisuus saavutettiin tutkijoiden mukaan erinomaisesti.\nVaikka tutkimus oli kokonaisuudessaan hyvin toteutettu ja tulokset olivat vakuuttavia, on muistettava, että tässä tutkimuksessa liikunnan avulla vaikutettiin murtumien ja sepelvaltimotaudin riskitekijöihin eikä näyttöä varsinaisesta päätetapahtumien ehkäisystä saatu. Toisaalta aiempi epidemiologinen näyttö tukee selvästi liikunnan merkitystä myös murtumien ja sepelvaltimotaudin ennaltaehkäisyssä.\nKemmler W, von Stengel S, Engelke K, Häberle L, Kalender WA\nExercise effects on bone mineral density, falls, coronary risk factors, and health care cost in older women: The randomized controlled senior fitness and prevention (SEFIP) study. Arch Intern Med 2010;170:179-185\nFriedrich-Alexander University of Erlangen-Nuremberg, Erlangen, Saksa\nLiikunta, luun tiheys, kaatumiset, murtumat, sepelvaltimotaudin riski, kolesteroli\n1980-luvun alussa ikääntymisen tutkijat esittivät varovaisia toiveita liikunnallisen aktiivisuuden mahdollisista hyödyistä väestön sairastavuuden ehkäisyssä ja terveellisessä ikääntymisessä. Kuluneen neljännesvuosisadan aikana näyttöä liikunnan hyödyistä on kertynyt sekä gerontologeille että muidenkin alojen erikoislääkäreille. Archives of Internal Medicine -lehden vuoden 2010 toinen numero omistaa pääkirjoituksen liikunnan hyötyjen pohtimiselle, koska numerossa on peräti neljä liikunnan hyötyjä ikääntyneille esittelevää erillistä artikkelia Kaksi artikkeleista koskee liikuntaa ja dementian ehkäisyä ja toiset kaksi liikunnallisen aktiivisuuden hyötyjä ja kustannuksia 70 ikävuoden jälkeen.\nDementian ehkäisytutkimuksessa havaittiin lihasvoimaharjoittelun vähentävän kognitiivisen toiminnan alentumista. Tulokset olivat hyviä etenkin niillä 65—75-vuotiailla naisilla, jotka sitoutuivat liikuntaohjelmaan ja sinnikkäästi jatkoivat kerran pari viikossa harjoittelua vuoden ajan. Muistin toimintaan harjoittelu ei vaikuttanut.\nAmerikkalaisille sairaanhoitajille tehdyssä tutkimuksessa liikunnallisesti aktiivisten naisten fyysinen ja psyykkinen toimintakyky säilyi 70 ikävuoden jälkeen paremmin vähemmän aktiivisiin kanssasisariin verrattuna. Neljännessä artikkelissa vahvistetaan liikunnan hyödyt toimintakyvyn kannalta. Kustannushyötyjä liikunnalla ei tässä tapauksessa saatu.\nTietämys liikunnan hyödyistä on lisääntynyt valtavasti, mutta palataan 1980-luvun alun toiveisiin. Vielä puuttuu vastauksia ainakin siihen, mitä vaikutuksia yli kaksi vuotta kestävällä liikuntaharjoittelulla voisi olla suurimmassa sairastumisriskissä olevien toimintakykyyn. Terveydenhuollon toimintakäytäntöjen kehittämiskeinoihin ei ole myöskään saatu selvyyttä.\nSuurimmassa sairausriskissä oleville on aiemmin tehty tutkimus, joka osoitti, että vain ohjeistettua liikuntaohjelmaa noudattaneiden toimintakyky parani (Pahor 2006). Sen sijaan terveyskasvatusohjelmaan osallistuneilla vastaavanlaisia hyötyjä ei huomattu.\nSeuraavakin vuosikymmen voi vierähtää ennen kuin liikunnan hyödyllisyys on jalkautunut terveydenhuollon arkipäivään asti, koska terveydenhuollon toimintakäytännöt muuttuvat hitaasti.\nEtgen T, Sander D, Huntgeburth U, Poppert H, Förstl H, Bickel H. Physical Activity and Incident Cognitive Impairment in Elderly Persons: The INVADE Study. Arch Intern Med. 2010;170(2):186-193.\nKemmler W, Stengel von S, Engelke K, Häberle L, Kalender WA. Exercise Effects on Bone Mineral Density, Falls, Coronary Risk Factors, and Health Care Costs in Older Women: The Randomized Controlled Senior Fitness and Prevention (SEFIP) Study. Arch Intern Med. 2010;170(2):179-185.\nLiu-Ambrose T, Nagamatsu LS, Graf P et al. Resistance Training and Executive Functions: A 12-Month Randomized Controlled Trial. Arch Intern Med. 2010;170(2):170-178.\nPahor M, Blair SN, Espeland M et al. Effects of a physical activity intervention on measures of physical performance: Results of the lifestyle interventions and independence for Elders Pilot (LIFE-P) study. LIFE Study Investigators. J Gerontol A Biol Sci Med Sci. 2006 Nov;61(11):1157-65..\nSun Q, Townsend MK, Okereke OI, Franco OH, Hu FB, Grodstein F. Physical Activity at Midlife in Relation to Successful Survival in Women at Age 70 Years or Older. Arch Intern Med. 2010;170(2):194-201.\nRiitta Luoto, LT, dosentti, vanhempi tutkija


Celexa vs. Cymbalta 💉 Terveys, Kauneus, Ravitsemus ... 2019\nTärkein » Terveys » Celexa vs. Cymbalta\nCymbalta (geneerinen nimi duloksetiini) ja Celexa (geneerinen nimi sitalopraami) ovat lääkkeitä, jotka Food and Drug Administration hyväksyy yleistyneen ahdistuneisuushäiriön ja masennuksen hoitoon. Cymbaltaa käytetään myös diabeteksen hermokivun ja fibromyalgian hoitoon.\nCymbalta on selektiivisellä serotoniinin norepinefriinin takaisinoton estäjillä - SSNRI - antidepressanttiryhmällä. Uskotaan, vaikkakaan ei täysin tiedetä varmasti, että Cymbalta toimii tasapainottamalla serotoniinia ja noradrenaliiniä, kaksi luonnossa esiintyvää kemikaalia aivoissa.\nCelexa, toisaalta, on derivatisoituva serotoniinin takaisinoton estäjä - SSRI - ja vaikka se liittyy serotonergiseen aktiivisuuteen, sillä ei ole vaikutusta neurotransmittereihin, kuten Cymbalta tekee.\nCelexa-annostelu aloitetaan tyypillisesti 20 mg: lla ja sitä voidaan suurentaa 60 mg: n suuruiseen päivittäiseen annokseen.\nCymbalta annetaan tyypillisesti kokonaisannoksena 40 mg / vrk - annettuna 20 mg kahdesti päivässä - 60 mg / vrk kerran vuorokaudessa tai 30 mg kahdesti vuorokaudessa. Jotta potilaat voivat sopeutua lääkitykseen, sitä voidaan antaa hitaasti, alkaen 30 mg: sta päivässä ja sen jälkeen asteittain 60 mg: ksi. Ei ole raportoitu, että suuremmat annokset ovat tehokkaita.\nSekä Celexa että Cymbalta ovat FDA: n mustan laatikon varoituksia lapsille ja nuorille suunnatuista itsemurha-ajatuksista.\nHeillä on molemmilla samanlaisia raportoituja sivuvaikutuksia, kuten pahoinvointia, ruokahaluttomuutta, unihäiriöitä, kuumetta, päänsärkyä, vapinaa, huimausta, suun kuivumista ja libidon heikkenemistä.\nLisäksi Cymbalta-potilailla voi olla vatsakipuja, ruokahaluttomuus, tumma virtsa, savi-uloste, ihon tai silmien keltaisuus, kivulias tai vaikea virtsaaminen, helppo mustelma tai verenvuoto, nenäverenvuoto, jäykkä lihas, oksentelu, ripuli, hikoilu, yliaktiiviset refleksejä, keskittymisvaikeudet, muistiongelmat, sekavuus, aistiharhat, heikkous, tunne epätasapainossa, koordinaation menetys, pyörtyminen, takavarikko, matala hengitys tai pysähtynyt hengitys. Harvinaiset haittavaikutukset olivat uneliaisuus, pyöriminen, ummetus, ilmavaivat, nivel- ja lihaskipu ja painon muutokset.\nCelexa-käyttäjillä on myös raportoitu lisääntynyt hikoilu, ripuli, dyspepsia, uneliaisuus, ahdistuneisuus, levottomuus, dysmenorrea, haukottelu, impotenssi, ylähengitystieinfektio, nuha, sinuiitti, väsymys ja hypotensio.\nEdellinen ViestiKuinka käsitellä turvonnut huulet lapselle\nSeuraava ViestiMiten käsitellä Clorox Fume Exposure\nMiten henkilö saa Bed Bugs?\nKuinka käyttää CamelBak\nMiten tasoittaa kaareva toenail\nMiten päästä eroon hemroideista ilman lääkäriin osallistumista\nKuinka kauan kestää Amoxicilin-hoitoa?\nMiten saada ahdistuneisuus lääkitys\nKuinka pysäyttää jatkuvasti nenä\nKuinka poistaa räpylän navasta\nTinea Versicolorin vaiheet\nKuinka vikakoodata Vicks Comfort Flex lämpömittari\nKuinka päästä eroon Klebsiellasta\nHammaslääketieteen suunnitelmat, jotka peittävät implantit\nPainonpudotusta, joka ei nosta verenpainetta\nElintarvikkeet, jotka ohjaavat korkean verensokerin\nKuinka kuuma pitää olla ulkona saadakseen tan?\nAlkoholiin liittyvät hengitysvaikeudet


Yäk | masutoaitemu\nPikkutyttöjen muotilehti Top Model on rantautumassa Suomeen Allerin toimesta. Hanke on joutunut voimakkaan kritiikin kohteeksi.\nLehti on suunnattu 6-12-vuotiaille tytöille. Sisältö keskittyy nuorisomuotiin.\nHelsingin Sanomat oli päässyt tutustumaan lehteen, ja toteaa sisällöstä seuraavaa: ”Lehden sivuilla on isopäisiä bratz-nukkeja muistuttavia paperinukkeja, askarteluohjeita, trikoomuotia ja lukijoiden unelmia kävelyretkistä ihastuksen kanssa. Ne eivät taatusti uhkaa pikkutytön lapsuutta eivätkä itsetuntoa”.\nPauli Aalto-Setälä, Allerin toimitusjohtaja, on jo ehtinyt valittaa Twitterissä, kuinka konsepti on tuomittu vaikkei kukaan ole vielä nähnyt yhtäkään numeroa lehdestä. Tarvitseeko edes? Eikö jo nimi, huippumalli, ole ihan hakoteillä? Kannessa otsikko ”Glamour Special”, kun lehti on suunnattu lapsille?\nYmmärsiköhän Täti Taupe ihan oikein: 6-vuotiaan on ihan ok ”haaveilla kävelyistä ihastuksen kohteen kanssa”? Tai 10-vuotiaan miettiä, kuinka olla mahdollisimman ”glamour” koulun diskossa?\nEntäpä pojat, ei kai heitä ole unohdettu? Miten olisi pikkupojille oma Young Urban Macho –lehti? Tai Junior Slitz Magazine?\nJoten terveiset vaan arvon Aalto-Setälälle: ei, et ole paha etkä ruma, mutta kyllä tässä on vaikea nähdä mitään hyvää.\nKuva ja sitaatti: hs.fi\n19.2.2011 klo 07:02\nTagged with Aller Media, Pauli Aalto-Setälä, Top Model -lehti\nAllekirjoitinkin jo lehteä vastustavan nettivetoomuksen. Täysin turha lehti ja ei, minäkään en ole nähnyt lehdestä vilaustakaan 🙂 Eiköhän sitä aikuinen voi ihan omalla järjelläänkin jotain päätellä…\n19.2.2011 at 10:36\nNäin just, enkä usko että lehden selaaminen muuttaisi mielipidettäni. Olen erityisen pettynyt Aalto-Setälän kommentointiin, olisi edes yrittänyt avata sisältöä ja sanonut ymmärtävänsä ihmisten huolen – nyt jäi melko kylmä kuva suhtautumisesta…\n21.2.2011 at 14:18\nIhan samaa mieltä tuosta kylmyydestä. Että kun markkinat niin sanotusti vaativat tällaisen lehden tuomista Suomeen, niin minkäs teet…\n22.2.2011 at 09:40


Bao bun höyrysämpylät\nAasialaiset bao bunit eli höyrysämpylät on helppo valmistaa itse. Täytä makusi mukaan ja herkuttele.\n12 kplkananmunatonlaktoositonmaidotonvegaaninenyli 60 min\nbambu höyrytyskori tai kattila ja siivilä\nSekoita kulhossa jauhot, kuivahiiva ja ruokasooda.\nLämmitä vesi reilusti kädenlämpöiseksi (42 asteiseksi) ja sekoita joukkoon sokeri, suola sekä rypsiöljy.\nLisää neste kuivien aineiden joukkoon ja sekoita. Alusta taikinaa kädellä, kunnes se irtoaa kulhon reunoista. Lisää tarvittaessa ½ – 1 dl jauhoja, jos taikina tuntuu liian löysältä. Peitä kulho kelmulla ja anna kohota 45 minuuttia.\nKumoa taikina työpöydälle ja vaivaa ilmakuplat pois. Muotoile taikina tangoksi ja jaa 12 yhtä suureen palaan. Pyöritä taikinat ensin palloiksi ja kaulitse sitten soikioiksi. Voitele taikinapalojen pinta öljyllä ja taita palat kahtia. Nosta leivinpaperin päälle ja anna kohotan 15 minuuttia.\nLeikkaa leivinpaperista jokainen sämpylä omaksi irralliseksi palakseen. Jos käytät bambukoria, kiehauta vesi wokkipannulla, ja jos käytät siivilää, kiehauta pieni määrä vettä kattilassa. Kori/siivilä ei saa osua veteen.\nNosta sämpylät leivinpaperin kanssa koriin/siivilään. Kypsennä sämpylät muutamassa erässä höyryttämällä kannen alla noin 10 minuuttia. Taikina ei saa olla raakaa, mutta älä päästä myöskään ylikypsäksi, jotta sämpylät pysyvät pehmeinä. Tarkkaile, että vesi ei pääse loppumaan pannulta/kattilasta ja lisää aina tarvittaessa.\nTäytä lämpimät sämpylät makusi mukaan esimerkiksi paistetulla halloum-juustolla, pikkelöidyllä porkkanalla, ruskistetulla sipulilla sekä tulisella majoneesilla ja korianterilla.\nVoit pakastaa osan sämpylöistä kypsentämättöminä myöhempää käyttöä varten.\nKolmen juuston hachapuri\nVegaaninen pannukakku kasviksilla


mustanaamiot: Arvonnan tulokset!\nKolmen blogin yhteisarvontaan osallistuminen on päättynyt ja voittaja on arvottu.\nOsallistujien vähäinen määrä pääsi yllättämään. Viime syksyiseen Wannabe Cavies-blogin avaimenperäarvontaankin saatiin enemmän osallistujia (42 arpaa, 31 osallistujaa) yhden blogin osalta. Kaikkien kolmen yhteisosallistujamäärä taitaakin olla sentään vähän isompi.\nKirjoitti Pauliina klo 20:22\nHeidi 1. maaliskuuta 2013 klo 21.24\nKiitos! Tietenkin tulen postauksen tekemään tästä paketista ♥