Takaisin lähtöruutuun: 2019\nKuten joissakin aiemmissa teksteissä olen sivumennen maininnut, Ruusa-ponin astmaoireilu on ollut tänä syksynä kovin sitkeää eikä ole vastannut lääkkeisiin ainakaan positiivisesti. Niinpä pikku karvamonsteri kävi keskiviikkona kaupungissa vetämässä aamukännit.\nKävi muuten harvinaisen sutjakkaasti tämä klinikkavierailu, reilussa tunnissa oli kaikki tehty ja poni pakattu paluumatkalle. Tämä ei kokemukseni mukaan ole Viikissä pääsääntö, johtuen varmaan Yliopistollisen hevossairaalan isosta päivystysvastuusta.\nTähystyksessä ei havaittu mitään kovin suuria huolenaiheita, mutta kylläkin pientä limanmuodostusta. Vähäinen lima oli koostumukseltaan sitkeää, joten poni voisi eläinlääkärin mukaan hyötyä limaa notkistavista tropeista. Ne ovatkin lähes ainoat lääkkeet, joita ei tällä kierroksella vielä ole kokeiltu. Lisäksi kokeilematta on vielä suun kautta otettava kortisoni.\nViime viikolla, jolloin olin iltavuorossa (urani toistaiseksi viimeinen iltavuoroviikko, niisk), oli yhtenä aamuna hieno sumu. Ruusan perusilme on nykyään laumassa usein tuo. Onko lauma sille huono? Onko se kipeä?\nKlinikallehan lähdettiin näytteiden takia, ja ensiluokkaisia näytteitä saatiinkin. Niiden uutisanti oli sellainen kuin otsikossa on kuvattu.\nHyvä uutinen on se, että ponin keuhkoissa ei yleisimmin astmaoireita aiheuttavia soluja, neutrofiilejä, ole yhtään enempää kuin keuhkoterveilläkään hevosilla. Ei ole odotettavissa, että Ruusalle puhkeaisi lähiaikoina puhkuri.\nHuono uutinen on, että raja-arvot ylittyivät mast-solujen sarakkeessa. Aikaisempien klinikkakäyntien annista muistan, että mast-solujen yhteys astmaoireiluun on jossain määrin epäselvä, mutta nyt eläinlääkäri epäili niitä Ruusan oireiden aiheuttajiksi.\nHuonoksi tämän uutisen tekee erityisesti se, että mast-soluihin tepsivää hoitoa ei kuulemma nykyeläinlääketiede tunne. Eläinlääkärin mielestä on ihan turhaa antaa edes avaavaa lääkettä, koska poni ilmeisesti ei kärsi keuhkoputkien supistumisesta kuten useimmat astmaatikot.\nEttä olipa hyvä, että säästin rahaa olemalla ensin viemättä klinikalle. Ihan niinkin paljon "säästin" kuin pari satasta laitoin turhiin lääkkeisiin.\nKuulemma 95 prosenttia hevosten astmasta aiheuttavat neutrofiilit, joita voi tehokkaasti nitistää kortisonilla. Onko mikään yllätys, että minun ponini kuuluu siihen viiteen prosenttiin, jolle ei ole tarjolla mitään lääkehoitoa.\nKlinkkareissun ajan Ruusa puuskutti levossakin. Tämä alkoi jo trailerissa ja loppui kotona. Liekö lämpö vai stressi syynä siihen vai kenties molemmat.\nAinoa hoitokeino on olosuhteiden muokkaus optimaaliseksi. Tämä tarkoittaa käytännössä pihattoelämää, pölytöntä säilöheinää, mahdollisimman pölyttömiä kuivikkeita, heinien antamista maan tasalta jne.\nMiten nämä asiat kuulostavat jotenkin tutulta? Ehkä siksi, että kaikki nämä on jo yritetty optimoida nykyisessä tallipaikassa.\nNähdäkseni ainoa keino vähentää heinäpölyä olisi ruveta kastelemaan/höyryttämään esikuivattu heinä tai hankkia märkää säilörehua. Kastelua ja höyryttämistä olen jo joskus aiemmin kokeillut, mutta en ole havainnut kummastakaan suuremmin vaikutusta, paitsi oman työmäärän merkittävän lisääntymisen - tosin tee-se-itse-höyrytin ei ihan toiminut. Märässä säilössä on sitten omat hankaluutensa.\nKuivikkeista meillä on jo käytössä parhaaksi toteamani eli turve. Sen voisi ehkä vaihtaa pussitavaraan, ettei tulisi sateessa kastuessa mitään homeitiöitä, tai sitten turve pitäisi kastella, ettei yhtään pölyäisi.\nNuo ovat ainoat asiat, jotka keksin Ruusan elämän muuttamiseksi vähemmän altistavaksi.\nLisää sumukuvia, yhdessä kuvassa koko lauma. Jostain syystä Ruusa on ollut päähenkilönä aika harvassa kuvassa viime aikoina. Olisi varmaan syytä tsempata.\nJos oireilu äityy oikein pahaksi, voidaan vielä kokeilla yleiskortisonia eli sitä suun kautta annettavaa. Tätä eläinlääkäri ei ääneen sanonut, mutta se oli helposti pääteltävissä: jos yleiskortisonikaan ei pahassa tilanteessa auta, ainoa hoito on eutanasia.\nVielä ei olla tuossa pisteessä, mutta asiain tila on ihmisen terveellistä tiedostaa. Että tämän tien on mahdollista tulla loppuun kuljetuksi lähitulevaisuudessakin. Ennen sitä aion toki tehdä aivan kaiken mitä voin, että loppu ei ihan vielä häämöttäisi. Jos se ei riitä niin sitten ei riitä mikään mahti tässä maailmassa.\nTähän asti oireilu on onneksi ollut sen verran lievää, että eläinlääkäri ei ollut Ruusasta hurjan huolissaan. Hänen mukaansa ponia voi liikuttaa sen jaksamisen mukaan. Hän arveli, että astma elää omaa elämäänsä ja tilanne saattaa hyvinkin korjaantua ajan sekä säämuutosten kanssa itsekseen.\nJoka tapauksessa näyttäisi, että toivoa säätilan mukana paranevasta hengitystilanteesta olisi. Kun viikonlopun kuivassa pikkupakkasessa pääsin ratsaille niin poni pötki menemään ihan kivasti. Lauantaina, kun maa ei vielä ollut kivikova, pääsin jopa sitä hiukan ratsastamaankin sekä ravissa että laukassa.\nHengitys on edelleen raskaanpuoleista, mutta Ruusa ei viikonlopun jumpissa hengästynyt niin voimakkaasti kuin vielä aiemmin ja se palautui hyvin. Ehkä emme vielä ala kaivaa kuoppaa, ja sellainen vaatisikin tällä hetkellä aika järeää kaivukalustoa.\nKaikkein kurjintahan tässä tilanteessa on se, että samoja mast-soluja on löydetty myös Albertin keuhkoista. Olen ollut Albertin palautumisesta huolissani ihan pikkuvarsasta asti ja siksi sen keuhkoista otettiin näytteet vuosi sitten. Silloinen hoitava eläinlääkäri ei uskonut mast-solujen aiheuttavan mitään. Nykytietämykseni valossa epäilen kuitenkin, että ne vaikeuttavat Albertinkin palautumista. (Sen oireethan ovat sentasoisia, että niihin eivät muut ihmiset kiinnitä mitään huomiota.)\nKaiken tämän vuoksi mietin, että Ruusan sairastuminen ei johdukaan ainakaan pelkästään varsana sairastetusta keuhkotaudista, väärästä tallivalinnasta ja muista sen hoidossa tekemistäni virheistä. Voi olla, että se johtuu jopa etupäässä huonosta tuurista geenilotossa.\nTämä tietenkin tarkoittaa sitä, että lisää Ruusan lapsia ei tähän maailmaan tule. Ikävää sikäli, että tähän asti ainoa oikeasti toimiva lääke sen oireiluun ovat ilmeisesti olleet tiineyshormonit. Kerta-annos näyttäisi kantavan sellaiset kolme vuotta.\nTämän jo maailmassa olevan jälkeläisen kohtalon näyttää sama kuin emänkin eli aika. Enkä minä osaa Albertin hommaamista katuakaan. Ihan hyvä elämä sillä on ollut ja omasta mielestäänhän se on aivan terve ja iloinen poika.\nLähettänyt M klo 17:43 4 kommenttia:\nViime satulapäivitykseen tuli hurja määrä kommentteja, joissa ehdotettiin mahdollisia ratkaisuja satulattomuuteemme. Potentiaalisimmaksi nousi Equipe-merkki, jossa paneelit ovat kuuleman mukaan lyhyet ja sopivasti muotoillut.\nTästä innostuneena heti varasinkin Satula.comista 15-tuumaisen Equipen sovitukseen. Kun menin penkkiä hakemaan, sitä ei sähköpostiin saamastani varausvahvistuksesta huolimatta kuitenkaan ollut paikalla.\nToisaalta vahinko ei ollut suuri, sillä nähtyään minut livenä myyjät totesivat, että tuskin olisin edes ottanut satulaa mukaani. Penkki on kuulemma niin miniatyyri, että edes Anna Kärkkäinen ei siihen tahdo mahtua. Ja minähän olen Anna Kärkkäisen rinnalla jykevä amatsooni.\nKuvituskuvana jo kertaalleen nähty vuoden takainen ratsastusotos.\nSatula.comissa kuulin jälleen kerran toteamuksen, että minun on turha katsella alle 16-tuumaisia satuloita. Sitä pienemmässä reisi heittää painopisteen liian taakse eli sinne, missä kantokykyä on vähiten. Tämä on oikeastaan pahempi juttu kuin että minun ja ponin välissä olisi hieman pitkäpaneelinen penkki, jossa painopiste on oikeassa paikassa ja paneelit kaartuvat niin voimakkaasti, etteivät osu koko matkalta selkään.\nVaikka alkuperäinen satulansovitussuunnitelma meni reisille, en lähtenyt Helsingistä tyhjin käsin. Sattui niin onnellisesti, että Satula.comissa oli juuri välityssatulana Henri de Rivel Austal, jollaista maahantuoja oli minulle Ruusan selkään suositellut mutta jota hänellä ei ole ollut riittävän pienenä sovitussatulana.\nTiesin kyllä jo 16,5-tuumaista satulaa katsoessani, että se olisi aivan liian iso Ruusalle. Otin sen kuitenkin mukaani, jotta pääsisin vähän eteenpäin satulahommassa. Satula-comissa myyjät arvelivat, että satulassa olisi riittävän kaartuvat paneelit, että paino ei menisi ihan taakse asti.\nHenri de Rivel Austal 16,5 tuumaa, leveys W. Valkoinen teippi merkkaa viimeistä painoa kantavaa kylkiluuta. Teippi saattaa olla inasen edessä, mutta ei paljon.\nNo, sain taas havaita, että ihan näin helposti ei homma suju. HdR:n istuvuus oli melko lupaava, mutta paneelien pituudesta 5 viimeistä senttiä asettui viimeisten kylkiluiden takapuolelle. Ja koska ponin selkä kaartaa takapuolta kohti ihan yhtä jyrkästi kuin satulan paneelit, jokainen ylimääräinen sentti makasi lannerangan päällä. Satula jäi mielestäni myös hieman takapainoiseksi.\nKävin kyllä istumassa satulassa sen ollessa ponini selässä, mutta en altistanut poniani sille edes yhden varsinaisen ratsastuksen ajan.\nKoska HdR-satulaa kuitenkin kuuleman mukaan saisi 35-senttisillä paneeleilla, houkutti päästä tunnustelemaan herkän perähipiäni reaktiota siihen. Onneksi ratkaisu tähän oli käden ulottuvilla. Nostin satulan curlyn selkään ja kah, sehän istui sille kutakuinkin kuin nenä päähän. Ei kun menoksi!\nPääsimme testaamaan HdR-satulaa aika kivassa ilmanalassa!\nCurly tuntui tykkäävän satulasta kovasti ja minustakin tuntui, että istuin siinä aika hyvin. Mutta maan pinnalle palattuani häntäluu jomotteli loppuillan - enkä edes ratsastanut varmaankaan kuin puolisen tuntia.\nEli toistaiseksi sanomme HdR Austalille ei. On toki mahdollista, että joku toinen saman merkin satula sopisi.\nEnsin ajattelin, että ehkä häntäluuni ei vain ole valmis kontaktiin koulukupin kanssa. Sitten sain Satula.comista kokeiltavaksi toisen koulupenkin, jonka merkki on niinkin budjettiystävällinen kuin Amerigo (sentään tämä yksilö oli käytetty ja hintalapussa "vain" 2 550 e).\nAmerigo on silkkaa samettia takapuolelleni, vaikka on 16-tuumainen kuppi. Okei, pieniä tuntemuksia häntäluussa oli ensimmäisten istumisten jälkeen, mutta huomattavan maltillisia.\nAmerigo Vega Siena Special, 16 tuumaa, leveys XW. Ponillani on ilmeisesti Amerigo-selkä (ja minulla Amerigo-peppu). Painopiste tulee tässä aika kivaan paikkaan. Saisikohan tätä lyhennetyillä paneeleilla?\nAmerigossakin on Ruusalle liian pitkät paneelit, mutta ihan joka sentti ei tuntunut välttämättä osuvan Ruusaan. Päätin siis kokeilla ratsastaa satulalla. Yllätyksekseni poni ei moittinut.\nRatsastin vielä toisenkin kerran, jolloin Ruusa yltyi aika pommiksi. Koska tämä pommeilu saattoi johtua myös matkaseurasta (curly), kokeilin varmuudeksi vielä kerran. Ja jumankekka ei ole muuten ehkä koskaan poni liikkunut niin hyvin! Selkä nousi tosissaan ja raviin tuli ilmaa. Laukkakin sujui. Asiaan saattoi toki vaikuttaa se, että tällaisessa laatusatulassa on ratsastajan hippasen helpompi istua kuin karvareuhkassa.\nTietenkään tämä satula ei periaatteessa ollut vuokrattavissa, koska se on välityskappale. Satulan omistaja kuitenkin ystävällisesti suostui vuokraamaan sitä meille kuukaudeksi, joten olen nyt jonkin aikaa nauttinut Ruusa-ratsastuksista minulle täydellisessä satulassa. Se on ollut ihanaa.\nNaapurin maneesissa. Jalustimet ovat ehkä reiän tai kaksi liian pitkät, koska hihnoissa ei ole enempää reikiä.\nOlen jopa käynyt Ruusan kanssa ensimmäistä kertaa ikinä maneesilla! Siellä Ruusa meni pätkiä tosi hyvin, mutta sitten vain pudotti selkänsä ja alkoi kipittää stressaantuneen oloisena. Toki on mahdollista, että se vain väsähti, kun ei ole tuota ratsastuskuntoa hirveästi.\nRuusa on käyttäytynyt Amerigo-aikana sen verran vaihtelevasti, että en ole vielä tehnyt päätöstä suuntaan tai toiseen. Välillä se on liikkunut hienosti, mutta välillä vähemmän hyvin. Poni on myös välillä kävellyt tarhassa karkuun, mikä on Ruusalta aika äärimmäinen protesti.\nKaipaisin ammattiapua sovitukseen, mutta Satula.comin satula-autosta ei ole kuulunut mitään. Tuskin ehdin tässä välissä roudata Ruusaa Helsinkiinkään kokeilemaan.\nJos jollekulle vielä jäi epäselväksi, itsehän siis olen Amerigoon aivan rakastunut.\nLikajälkien perusteella näyttäisi, että satula kyllä osuu myös viimeisten kylkiluiden taakse.\nKaikessa tässä vielä rasittaa sekin, että myös Ruusan hengitys on pelannut vaihtelevasti. Oireilu ei vieläkään ole mitenkään dramaattista, mutta poni hengästyy tosi nopeasti ja tasaantuu vasta tallissa.\nOlen hieman haluton ostamaan 2 500 euron satulaa, kun on hyvin epävarmaa, miten paljon Ruusa kykenee ratsastusurheiluun.\nMyös tuo karkuun tarhassa käveleminen huolestuttaa. Kiinnioton välttely voi toki johtua myös hengityksestä, kuukauden jatkuneesta inhalaatiolääkityksestä tai syystä X (kuten siitä, että Ruusan yhdestä hampaasta löytyi raspauksessa ensimmäistä kertaa kariesta, apua!).\nNyt kokeilussa on vielä Ventipulmin-kuuri, mutta se ei viikossa ole ratkaissut ongelmaa. Eläinlääkärin mukaan tällaisessa tilanteessa ei ole muita oikeita vaihtoehtoja kuin viedä poni klinikalle, missä sen keuhkoista voidaan ottaa näytteitä. Poliklinikka-aika on varattu keskiviikkoaamulle eli sitten toivottavasti nähdään, mistä on kyse ja mitä sille voi tehdä.\nKentättömän tallin syystodellisuutta.\nSatuloista muuten vielä sen verran, että Pallurablogin Jennin vinkkauksesta surfailin yhdessä vaiheessa verkossa etsien Henri de Rivel -satuloita maamme rajojen ulkopuolelta. Ja sellainen muuten saa ihmisen aika raivoihinsa, jos ja kun on taipumusta hiiltymiseen.\nNimittäin HdR-satuloiden hinta muualla maailmassa on sellaista 500 - 1500 euroa uutena, ja täällä ne ovat tyyliin alkaen 2 500! Wtf!\nAlkuperäisen hinnan perusteella ei ole ihme, että niissä kuulemma on suurta yksilökohtaista vaihtelua. Meillä kokeilussa käväissyt yksilö oli hyvästä päästä, mutta jossain toisessa saman mallin satulassa saattaa kuulemma yhtäkkiä ollakin vaikka tosi huono selkärangantila. Ja sellainen pitäisi ostaa sokkona isolla rahalla. Jokin tässä nyt ei ihan täsmää.\nLähettänyt M klo 14:55 4 kommenttia:\nUuden tallipaikan etsiminen on aina hirveä stressi.\nOlenkin ollut kovin tyytyväinen, että Ruusa-poni on voinut nykyisessä paikassa jo 3,5 vuotta niin hyvin kuin Ruusa-poni nyt kokemukseni mukaan voi voida. Ihmispuitteiden vaatimattomuus joskus talvikaudella rasittaa, mutta hevosten olosuhteet on mietitty nykytietämyksen perusteella mahdollisimman lajityypillisiksi. Ja pari vuotta olen vielä asunut itse ihan naapurissa.\nEn siis ole hirveän innoissani siitä, että joudun taas etsimään poneilleni uutta kotia.\nTähän ei liity sen suurempaa dramatiikkaa kuin se, että muutamme koko poppoo Uudeltamaalta Suomen Turkuun! Tai minä muutan Turkuun, ponit todennäköisesti on syytä sijoittaa jonnekin vähän vähemmän kaupungistuneelle alueelle. Eli syy muuttoon on varsin iloinen, uudet haasteet. Ne alkavat jo joulukuun alussa, jaiks!\nTarhat ovat nykyisen paikan ehdottomasti parhaita puolia.\nUudessa työssä sovittelen jalkaani aivan uuden kokoluokan saappaita. Uran kannalta tämä on hieno mahdollisuus, mutta toki siinä on se huono puoli, että aikaa poneille on varsinkin alun kiivaimmassa verkostoitumisvaiheessa entistä vähemmän enkä ainakaan heti pysty enää asumaan yhtä lähellä niitä.\nVaikka poniajan vähentyminen pelottaa, alkukiireiden jälkeen uusi työ voi hyvässä lykyssä tarkoittaa sitä, että voin alkaa etsiä kotia, jossa omat ponit näkyvät ikkunasta. Senhän tuossa vuosikymmenen päättöpostauksessa asetin seuraavan vuosikymmenen merkittävimmäksi ponitavoitteeksi.\nNyt minulla on ensimmäistä kertaa elämässäni työsopimus, johon ei ole kirjattu päättymispäivämäärää, mikä tuntuisi olevan lupaava askel kohti omatallisuunnitelman toteutumisen suuntaan.\nTalonmyyntisivustoilta olen jo vakoillut, että Turun seudulla voisi olla saumaa aika ihanaankin yhteiseen kotiin ponien kanssa.\nMutta koska pitää olla realisti, ihan ensialkuun ei ole mahdollista toteuttaa ponit kotiin -haaveita. Siksi pitää ruveta siihen alussa kuvattuun prosessiin. Eli katsastamaan tallipaikkamahdollisuuksia (ja vuokra-asuntoja).\nAiempien kokemusteni perusteella odotan melko tuskallista tehtävää. Onneksi ponit saavat majailla nykyisissä olosuhteissa niin pitkään kunnes löytyy meidän kaikkien tarpeisiin sopiva uusi koti. Ja siinähän voi mennä aikaa, koska kokemus on osoittanut, että aika harvassa paikassa toteutuvat kaikki tärkeimmät toiveeni.\nTallipaikassa aika lailla must olisivat nämä asiat:\n- Asianmukainen pihatto eli riittävän tilava, kaksiovinen pihattotila sekä sairaskarsinat, ja tietysti albertinkestävät aidat. Pihaton ei kuitenkaan tarvitse olla mitenkään hieno tai eristetty.\n- Tallinpitäjä, jolle hevosten lajityypillisen elämän mahdollistaminen on tärkeää (samanhenkisyys tallinpitäjän kanssa on tallipaikkatyytyväisyyden kannalta huomattavasti tärkeämpää kuin yksityiskohdat).\n- Täysihoito, johon voi luottaa. Hinnan pitäisi sisältää vähintään heinä- ja väkirehuruokinnat, vesikippojen täyttö ja tarvittaessa puhdistus, ponien elintilojen siivous, loimitus tarvittaessa, ponien terveydentilan seuranta ja havaituista poikkeamista ilmoittaminen. Koska tuleva työni tarkoittaa pitkiä päiviä, en pysty entiseen tapaan hoitamaan ponejani. Tämä tarkoittaa, että myös lääkintätoimien pitäisi tarvittaessa hoitua tallin puolesta, minkä en toki odota sisältyvän tavanomaiseen tallivuokraan. Tätä blogia lukemallakin voi arvioida, että tallinpitäjän on hyvä varautua tämän tarpeen aktualisoitumiseen.\n- Vähäsokerinen ja muutenkin laadukas säilöheinä - laatu tarkoittaa sekä hygieenistä että sisällöllistä hyvyyttä. Ja säilöllä en siis tarkoita säilörehua vaan esikuivattua säilöheinää.\n- Heinäruokinta tiheästi, ei vapaata heinää - olen toki valmis hommaamaan ajastinportin, joka mahdollistaa ruokinnan kuudesti päivässä ilman että tallinpitäjän tarvitsee käydä paikalla sen useammin kuin jos heinää annosteltaisiin kolmesti päivässä.\n- Aina puhdasta vettä saatavilla, myös talvella\n- Kuivikkeena ei olkea, mieluiten turve (olki on ok, jos se on täysin pölytöntä, mutta sellaista olkea olen nähnyt tähän asti yhdessä tuotantoerässä)\n- Iso tarha, jossa on varjoa ja mielellään myös vaihtelevaa maastoa - molemmat toteutuvat parhaiten metsätarhassa.\n- Mahdollisuus saada molemmat ponit samaan tarhaan (ne ovat paita ja peppu) ja jos siellä on muita hevosia, lauman pitää olla sopuisa.\n- Rautakengät sallittu - kengättömien pihatot eivät siis meille sovi.\n- Kesällä Ruusalle mahdollisuus olla laiduntamatta (koska kaviokuumetausta)\n- Kiltti (leikattu narttu)koira tervetullut mukaan (koska pitkät työpäivät)\n- Lyhyehkö autoilumatka Turusta. Eli sellainen suunnilleen max. puoli tuntia. En tiedä vielä, mistä sopiva kämppä löytyy, mutta koska työpaikka sijaitsee lähellä Turun rautatieasemaa niin voimme alustavasti käyttää sitä mittatikkuna.\n- Edullinen hinta. Perushoidon toivoisin löytyvän alustavasti sellaiseen max. 350 euron turpahintaan (alustavan tutkimisen perusteella tämä on Turun seudulla ihan mahdollista). Lääkitysavusta ym. olen toki valmis maksamaan lisähintaa. Lopullinen maksukyky ratkeaa tosin vasta kun oman asumisen hinta on selvillä.\nMyös nämä olisivat melko korkealla toivelistalla, mutta jos muuten täydellinen paikka löytyy niin näistä voi vähän joustaa:\n- Hyvät maastot (tämä on oikeastaan aika välttämätön)\n- Kenttä, jossa saa irtojuoksuttaa (tämä on siinä rajoilla, pystynkö enää olemaan ilman)\n- Joustavat aukioloajat, tai ainakin mahdollisuus olla tallilla suht pitkään iltaan, esim. klo 22 asti (olen kyllä viime aikoina aika tiukasti pyrkinyt siihen, että lähtisin kotiin klo 21 mennessä).\n- Juokseva vesi, plussaa jos hanasta tulee myös lämmintä (jostain vettä on saatava)\n- Varusteille lämmitetty tila (tämäkin on aika tärkeä, koska esim. rasvat muuten jäätyvät ja nahkavarusteet homehtuvat)\n- Albertille painikaveri\n- Kesällä Albertille laidunmahdollisuus\n- Mahdollisuus säilyttää traileria tallin tontilla\n- Kiva talliporukka, joka ei katso kieroon naksutinkouluttajaa.\nCurly ei muuta mukana. En tiedä, onko mitään mahdollisuutta löytää tällaisia tarhoja mistään muualta. Tosin nyt kun tallinpitäjämme on etsinyt porukkaan uutta ruunaa, paikkaa katsomaan tulleet ovat pääosin kauhistuneet näitä tarhoja. Meistä ne ovat huiput.\nMinusta suurin osa ykköslistan laatuasioista on ihan hevosen perustarpeita. Vain muutama kohta on listalla Ruusan erityistarpeiden vuoksi, täysihoito tulevan työni vaatimusten vuoksi ja tiukka budjetti siitä syystä, että minulla on poneja kaksin kappalein. Vaikka palkkani nousee, niin tekevät myös elinkustannukset, eli ostovoima ei loppujen lopuksi kovin merkittävästi kohene.\nSuurimman osan listan asioista voi toteuttaa muutenkin kuin hienoissa tai kalliissa puitteissa, vaan esimerkiksi lyhyet ruokintavälit ovat enemmänkin järjestelykysymys. Minun viihtyvyyteni ei vaadi kiiltäviä pintoja vaan sen, että ponini voivat hyvin. Se on mahdollista ulkoisesti varsin vaatimattomissakin olosuhteissa. Eli esimerkiksi pieni kotitalli käy mainiosti.\nPonithan ovat ongelmattomia (poislukien tiheä eläinlääkäritarve), rokotettuja, säännöllisesti madotettuja ja vastuuvakuutettuja.\nOmasta ongelmattomuudestani olen ehkä jäävi sanomaan mitään, mutta omasta mielestäni olen ihan tolkullinen ja tulen toimeen niin hevosten kuin lajitovereidenkin kanssa. Ponien mukana tontille pelmahtava ihmismääräkin on varsin maltillinen, tällä hetkellä yksi. (Pidätän oikeuden etsiä hoitajaa, koska sellainen voisi olla tarpeen.)\nJos siis tiedossa on tarpeisiimme sopiva uusi koti, pyydän vinkkaamaan!\nMyös saa vinkata kohtuuhintaisista pienistä vuokra-asunnoista kävelymatkan päässä Turun keskustasta - sellaisista, joihin asumisoikeus järjestyisi myös pienelle ja kiltille, kerrostaloelämään tottuneelle aikuiselle koiralle. Koirallisuus ei varsinaisesti ole valtti ex-pääkaupunginkaan vuokra-asuntomarkkinoilla.\nP.S. Tästä kaikestahan seuraa se, että näissä kuvien maisemissa on tilaa uudelle asukkaalle, jonka pitäisi olla ruuna. Ruunan mukana pitäisi tulla kukkahattuhenkiseen porukkaan sopiva ja itsehoitojärjestelyyn sitoutuva ihminen (heinät kuitenkin annetaan tallin puolesta). Tietääkseni paikka ei vielä ole mennyt. Ja vuokra-asuntokin voisi sopivalle henkilölle järjestyä kolmen kilometrin päästä tallilta, kun se muuttoni jälkeen tyhjenee. Asunto on pikkuruinen yksiö, mutta muuten kiva ja merkittävän edullinen (ellei vuokra sitten vuokralaisen vaihtuessa merkittävästi nouse). Tässähän on maneesitallejakin muutaman kilometrin säteellä kuusi eli monenlaisia tallipaikkavaihtoehtoja riittää.\nLähettänyt M klo 17:55 11 kommenttia:\nOtsikon lause on ollut henkisesti ja välillä aivan kirjaimellisestikin totta viime viikkoina. Olen rampannut tallilla useamman kerran päivässä ihan siitä samasta syystä kuin yleensäkin eli poneja on pitänyt lääkitä. Tällä kertaa, kuten muuten myös viime syksynä samaan aikaan, lääkinnän kohteena on ollut talouden ponivoimista 2/2.\nEnsin kävi niin, että Albertin silmä alkoi rähmiä, ja sitten myös toinen.\nVuoto ei laukaissut ponitädissä välittömästi mitään paniikkia, sillä rähmä oli ainoa oire. Muuten kukin silmä näytti tahollaan aivan priimalta eikä näyttänyt kovasti kutisevankaan. Koska vastaavanlaista oireilua oli ollut laumatoverilla jo jonkin aikaa, päättelimme poniemme silmien joutuneen tulehduspöpöjen kohteeksi.\nKestin tilannetta noin viikon, kunnes rähmää alkoi olla sen verran, että se kuivui karstaksi Albertin silmänympäryksiin. Lisäksi eritteen väri alkoi pikku hiljaa kilkatella hälytyskelloja, sillä se oli keltainen ja välillä vihertäväkin. Eikä tässä vielä kaikki, vaan myös Ruusan silmiin alkoi ilmestyä rähmäpalluroita. Lopulta koko neljän hevosen lauma osoitti lieviä tai selkeämpiä silmätulehduksen merkkejä.\nKomea poika on Albert.\nEläinlääkäri totesi, että on kovin harvinaista että hevosella olisi tarttuva silmätulehdus. No, ei varmaan yllätä ketään, että juuri meille sellainen sitten löysi tiensä. Eläinlääkäri kävi paikalla, värjäsi ja tiiraili jokaisen silmät. (Olin erittäin ylpeä, sillä Albert antoi yhtään hermostumatta tutkia silmät ilman rauhoitusta! Toki Ruusakin, mutta sen kanssa hyvä hoidettavuus on oletusarvo.)\nKuten olimme ounastelleet, yhdessäkään silmämunassa ei näkynyt haavoja. Tämä oli suuri helpotus myös hoidon kannalta, sillä haavasilmää pitäisi lääkitä parin tunnin välein, silmätulehdukseen riittää kaksi lääkintakertaa vuorokaudessa. Tai niin ainakin luulimme!\nKahden laumanjäsenen (sisältää Albertin) silmät eivät toenneet viikon kuurilla. Eläinlääkäri kehotti siksi nostamaan lääkintätiheyden kolmeen kertaan päivässä. Tosi helppo toteuttaa täyspäivätöiden ohessa!\nKaunis on Ruusakin.\nKoska eihän yhden ponin lääkintä kolmesti päivässä ole vielä tarpeeksi, taivuin vielä aloittamaan Ruusalla inhalaatiolääkityksen ensimmäistä kertaa lähes kolmeen vuoteen.\nRuusa ei ole oireillut mitenkään hirveän dramaattisesti, mutta on kuitenkin hengästynyt huomattavan pienestä, selvästi helpommin kuin vielä alkukesästä, ja palautunut vasta tallissa (siellä tosin varsin nopeasti). Katselin tätä aika pitkään, koska kokemus on osoittanut, että oireilu menee yleensä ohi itsekseen noin kuukaudessa. Nyt ei mennyt kahdessakaan.\nInhaloitava lääkitys pitää alkuun antaa kahdesti päivässä.\nJoten viikon verran meni niin, että kävin aamulla tallilla, annoin ensin Ruusalle avaavan lääkkeen (seitsemän pumppausta inhalaattoriin, seitsemän sisäänhengitystä), välissä Albertille silmärasvan, sitten Ruusalle kortisonin (seitsemän annosta sitäkin). Päivällä kävin hoitamassa muut jutut ja laitoin rasvaa Albertin silmään. Sitten illalla iltavuoron jälkeen kävin vielä toistamassa aamun kuviot toivoen, etteivät auton ääneen havahtuvat koirat herättäisi jo nukkuvaa tallinpitäjää.\nVoin kertoa, että elämäntilanne ei ole hirveästi naurattanut!\nLisähaastetta elämään toi se, että Albert alkoi käydä aika hankalaksi vasemman silmänsä kanssa. Lopulta yhtenä aamuna tuskailin kyseisen silmän kanssa tunnin. Toisen silmän lääkintä onnistui sinäkin päivänä minuutissa. Voitte varmaan kuvitella turhautumiseni määrän.\nKyseessä ei kuitenkaan ollut varsan protesti vaan koulutuksellinen ongelma. Jos ihminen naksauttaa aina törkätessään lääkkeen varsan silmään kiinnittämättä huomiota varsan reaktioon, voi syyllistä ei-toivottuun käytökseen etsiä eksklusiivisesti ponikon kädellisestä päästä.\nOnneksi mitään pysyvää vikatilaa ei varsan käytökseen jäänyt, vaan uusi ehdollistaminen auttoi aika nopeasti. Vaikeinta oli lopettaa jo itselle automaatioksi muodostunut naksautus lääkkeen annosteluhetkellä. Sattuuhan näitä virheitä amatöörille.\nMelkein kolme viikkoa lääkitsin Albertin silmää, kunnes totesin, että ei se siitä kummemmaksi enää muutu. Toki silmävointi lähtötilanteeseen nähden parani, mutta täysin rähmintä ei poistunut. Välillä silmät saattoivat olla parikin päivää aivan priimat, mutta sitten taas pari päivää tuli kunnon paksuja rähmäklönttejä.\nLopetin lääkityksen melkein kaksi viikkoa sitten eikä oireilu muuttunut siitä oikein miksikään. Välillä ei ole mitään, välillä on sen verran että silmän ympärille kuivuu rähmää.\nKuvat on otettu jo muutama viikko sitten. Sen jälkeen on satanut, satanut ja satanut, joten missään kohtaa tarhaa ei ole enää näin kuivaa. Sentään ei ole mitään yli vuohisten ulottuvaa mutaa.\nRuusan vointi puolestaan ei kahden viikon lääkitsemisen aikana parantunut, vaan paheni. Se alkoi puuskuttaa jo ihan talutuslenkillä ja palautuminenkin heikentyi. Tämä oli sen verran omituista, että eläinlääkäri katsoi parhaaksi käydä nappaamassa siitä verikokeet ja kurkkaamassa hengityselimiin skoopin välityksellä. Tämä tapahtui eilen.\nLopputulema oli, että Ruusan hengitystiet olivat silmämääräisesti arvioituna siistit. Verikokeissakaan ei näkynyt selittäviä tekijöitä.\nYksi syypää oireilun pahenemiselle voi löytyä ihan luonnosta. Ruusa on nimittäin vaihtanut jo hyvinkin talviseen turkisasuun, mutta säätilasta tulee mieleen enemmänkin perinteinen suomalainen juhannus. On myös mahdollista, että poni on kortisonikuurin heikentämänä saanut jonkun pienen viruksen.\nSäiden kylmenemistä odotellessa ohje oli lopettaa kortisoni ja jatkaa jonkin aikaa pelkällä avaavalla lääkkeellä. Lepoa ylimääräisistä ponisitoumuksista ei kuitenkaan ole luvassa, vaan avaavaakin pitää annostella kahdesti vuorokaudessa.\nMiten aina onkin niin, että kun jo valon väheneminen ja jatkuva vesisade vie mehuja, juuri silloin on lisävelvoitteita poninhoidossa? Hieman on meinannut väsyttää.\nRuusan markanpilkut ovat hassusti karvoittuneet. Nyt karvaa on jo kauttaaltaan enemmän.\nRuusan lääkäriajan yhteydessä tsekattiin myös Albertin näköelinten tilanne.\nTämäkään eläinlääkäri ei löytänyt Albertin silmistä haavoja. Rähmöittyminen on sen verran lievää, että jatkamme puhdistelulinjalla ja toivomme, että Albertin elimistö taltuttaa mahdollisen taudinaiheuttajan omin neuvoin.\nTämä tällä kertaa käynyt eläinlääkäri on ollut Ruusan kirjaimellinen henkilääkäri ponin 1-vuotissyksystä ja Albertiakin hän on hoitanut jo maitovarsana. Nyt hän ei ainakaan Albertia ollut hoitanut aikoihin ja vanhasta muistista kysyikin etukäteen, pitääkö varsa rauhoittaa tutkimukseen. Oli hienoa päästä sanomaan, että tuskin tarvitsee. Eikä tarvinnut!\nEn ehkä koskaan kyllästy hehkuttamaan, miten paljon entinen herra ihmisepäluulo on kehittynyt. Se alkaa olla enemmänkin varsa, jonka käytöstä kehutaan. Aina, kun hevostelullinen itseluottamukseni on alamaissa, muistutan itseäni tästä muutoksesta. Jotain olen osannut tehdä oikeinkin.\nP.S. Putsasin tuossa eräänä päivänä ensimmäistä kertaa Albertin sissijuustot. Tiesin, että esinahkavaha ei haise hyvältä, mutta se haisi aika paljon pahemmalta kuin kuvittelin. Voi näitä ruunan omistajuuden iloja! Onneksi olin ymmärtänyt suojata oman nahkani kumihanskoilla.\nLähettänyt M klo 11:13 6 kommenttia:\nVuosikymmen päättyy kohta, mitä kaikkea tällä kymmenluvulla tapahtuikaan!\nNäin Twitterissä keskustelunavauksen: Vuosikymmen päättyy kolmen kuukauden päästä, mitä merkittävää tällä vuosikymmenellä on sinulle tapahtunut?\nInnostuin ajatuksesta heti. Tosiaan, kohtahan on tämä vuosikymmen rämmitty/tanssahdeltu läpi ja kohta jo juhlitaan seuraavan alkua.\nTartuin siis ehdotukseen ja rupesin miettimään, mitä kaikkea mainitsemisen arvoista elämässäni on menneen vuosikymmenen vuosina tapahtunut. Ja paljonhan on! Koska tämä on tiukasti poniblogi, sisällytän omaan vuosikymmenmuistelooni vain aihetta liippaavia ajatuksia.\nEnsimmäinen oma poni\nEnsiponi ja ensimmäinen syksy poninomistajana. G:llä oli niin ihana laukka! Kuten kuvasta näkyy, se oli kaikilta ulottuvuuksiltaan jonkin verran Ruusaa isompi.\n2010-luvun ensimmäinen merkkitapahtuma oli heti alkajaisiksi, kun minusta kesäkuussa 2010 tuli viimein poninomistaja. (Samana vuonna tuli muuten myös täyteen 20 vuotta hevosharrastusta.)\nTästähän olin ehtinyt haaveilla vasta muutaman vuosikymmenen eli suunnilleen siitä lähtien kun minulle valkeni, että a) on olemassa sellainen eläin kuin hevonen ja b) sellaisen voi omistaa (ainakin paperilla, ponini tuskin kokevat olevansa omaisuuttani).\nEnsimmäinen oma ponini oli, kuten joku saattaa muistaakin, eräs teini-iän ihastukseni. Musta kaunotar G ja sen ensimmäinen varsa (s.1994) olivat aikoinaan porttihuumeeni welsh-poniaddiktiksi.\nG silloin joskus, sen ensimmäisen varsansa kanssa. Miten tällaiseen voisi olla rakastumatta?\nG katosi minulta 15 vuodeksi, mutta vuonna 2009 löysin sen uudelleen.\nG oli silloin kesällä 2009 myytävänä ja eräs kaverini kysyi, aionko ostaa sen. Sanoin, että en ikinä ostaisi niin vanhaa ponia! Kun näin 21-vuotiaan G:n, sydämessä kuitenkin läikähti ihan samalla tavalla kuin 15 vuotta aiemmin. Olin myyty, mutta niin oli ponikin.\nUusi omistaja sattui asumaan samoilla suunnilla kuin minä ja toivotti apukädet tervetulleiksi. Niinpä minusta tuli, toista kertaa elämässäni, G:n hoitaja ja liikuttaja. Kun paikkakunnan vaihdos tuli ajankohtaiseksi, aloin ajatella, että haluaisin ottaa ponin mukaani. Ponin omistaja puolestaan oli huomannut, ettei hänellä ollut vanhalle pikkuponille mitään käyttöä. Oli siis vähän win-win-tilanne, että allekirjoitimme kauppakirjan.\nG oli jo 22-vuotias ja pitkän työuran kuluttama, järjellä ajateltuna ei siis yhtään sitä, mitä minä omalta poniltani halusin. Mutta G oli se poniyksilö, jonka sydän halusi. Joten se jäi henkilöhistoriani kirjoihin ensiponina. (Olen kirjoittanut G:stä oman päivityksen.)\nG kesällä 2010 toiseksi viimeisen varsansa kanssa. Vielä nousi muorin jalka!\nEnsimmäinen oma kasvatti\nOman ponin lisäksi olin aina, tai ainakin vuosia, haaveillut ponikasvattamisesta.\nJa ihan sieltä teini-iästä asti takaraivossa kyti aina ajatus, että jonakin päivänä teetän varsan nimenomaan G:stä.\nKoska G-poni oli ostohetkellä jo 22-vuotias, varsotushaavetta ei voinut lykätä. Muste kauppakirjassa oli ehtinyt vanheta vasta kuukauden, kun ensiponille oli jo seksitreffit tiedossa.\nAlun perin suunniteltu isäori ikävä kyllä ehti kuolla vuonna 2009 (sinä vuonna welsh-maailma menetti kaksi hienoa jalostusoria ja minä kaksi hienoa poniystävää). Onneksi olin jo pitkään hoitanut ja ratsastanut maailman kilteintä B-welsh-oria, joka tuntui passelilta paikkaamaan G:n puutteita ja tuomaan varsaan lisää welsh-ilmettä.\nVuosikymmenen ehkä vielä poninomistajaksi tulemistakin suurempi merkkitapaus nähtiin siis vuonna 2011, jolloin minusta tuli ensimmäistä kertaa ponin kasvattaja. Tämä ensikasvatti ei varmaan hirveästi esittelyjä kaipaa!\nRuusan syntymä jäi epäonnisten sattumusten vuoksi valvomatta. Heräsin muistaakseni noin viideltä aamulla, kun tallinpitäjä soitti ja sanoi, että täällä olisi tällainen varsa! Lähdin muuten melko rivakasti ajamaan kohti tallia. Onneksi kaikki oli mennyt hyvin.\nNäin jälkikäteen ajateltuna elämä olisi voinut olla aika paljon helpompaa, jos Ruusaa ei olisi tullut. En ehkä enää pysty laskemaan, montako kertaa olen jo tihrustanut sille mielessäni hyvästejä. Mutta tuossa se edelleen rinnalla kulkee, ja muutaman kerran viikossa takamukseni allakin.\nEnsimmäisen oman kasvatin kanssa on tullut koettua tällä vuosikymmenellä vaikka mitä ekoja juttuja. Monta asiaa olen oppinut yhdessä ponin kanssa.\nEmme ole aina samanmielisiä, mutta pääpiirteittäin olemme vuosien varrella hitsautuneet yhteen. Ajoittaisista erimielisyyksistä huolimatta poni tulee (yleensä) tarhassa luokse ja laittaa pään riimuun, siinä on minusta yksi tärkeimmistä yhteiselon sujuvuuden mittareista.\nEnsimmäisen ponin kuolema ja toisen sairastuminen\nG oli hirveän rakas, mutta rakkauden hinta on menetyksen tuska. Sen sain kokea vuonna 2012, kun jouduin luopumaan ensimmäisestäni. Vieläkin itkettää, kun ajattelen sitä. Vieläkin välillä ikävöin. (Tästäkin olen kirjoittanut blogiin.)\nG:n kohtaloksi koitui selkä, joka tuli piikityksen jälkeen niin kipeäksi, että kaduin lopetuksessa ainoastaan sitä, miten pitkään sen kanssa odotin.\nSamoihin aikoihin kävi ilmi myös se, että G:n manttelinperijä ei näkisi enää tervekeuhkoista päivää.\nEn muistele vuotta 2012 kovinkaan lämmöllä.\nVuoden vanhana Albert näytti G:ltä niin paljon, että joskus melkein kutsuin sitä emänemänsä nimellä. Nykyään Albert on hevosmaistunut eikä enää ole mummonsa kuva. G:n ilme kuitenkin elää perillisissä.\nToinen oma kasvatti ja ensimmäinen varsomiseen osallistuminen\nPikkuprinssi, 3 päivää\nIkään kuin yhdessä syntymän ihmeessä ei olisi riittävästi yhteen vuosikymmeneen, nyt päättymäisillään olevaan kymmenlukuun on sisältynyt toinenkin omakasvatti. Alberthan syntyi 2017.\nKoko Albertin alullepano, tiineysaika ja varsominen on täällä blogissa raportoituna, joten sitä ei liene tarpeen kovin yksityiskohtaisesti tässä selostaa. Mainitsemisen arvoista on kuitenkin se, että vasta Albertin kanssa olin ensimmäistä kertaa livenä todistamassa varsomista. Hiukan siinä avustinkin, kun varsalla oli niin kiire alkaa hengittää, ettei ehtinyt odottaa rintakehän tulemista kokonaan ulos.\nRuusa syntyi valvomatta, mutta en ollut todellakaan valmis ottamaan tätä riskiä, kun oli sen aika pukata oma lapsi maailmaan. Muistutin haamua, koska valvoin jokaisen yön kahden viikon ajan ennen kuin pikkuprinssi suvaitsi saapua keskuuteemme.\nOli hieno hetki todistaa Albertin ensimmäistä hengenvetoa. Se herkisti siksikin, että vain joitakin viikkoja aiemmin olin ollut läsnä, kun oma isäni veti viimeisensä. Kuolema ja syntymä yhdessä keväässä. Onneksi tässä järjestyksessä, surusta iloon päin.\nYksi ehdottomia suosikkikuviani Albertista, tässä ikää 3 viikkoa.\nAlbertin alusta on jäänyt mieleen myös se, että Albertin nimihän tuli unesta. Unessa Ruusa synnytti orivarsan, joka oli muuten ihan saman värinen kuin Ruusa, paitsi takajaloissa pienet sukat. Varsa oli väärää sukupuolta, mutta silti aivan ihana, ja sai nimekseen Albert. Siihen asti olin kutsunut tulevaa poniani luovasti Pullaksi (pulla uunissa, juu nou), ja unen jälkeen siitä tuli Pulla-Albert.\nKun Ruusa sitten pukkasi ulos mustan orivarsan, jolla oli samanlainen tähti kuin emällään ja takajaloissa pienet sukat, ja joka väärästä sukupuolestaan huolimatta oli aivan ihana, mikäpä muu sen nimeksi olisi voinut tulla kuin Albert? (Unestakin olen kirjoittanut blogiin enkä olisi sitä ehkä edes muistanut, ellei eräs blogin lukija olisi Albertin syntymän jälkeen huomauttanut asiasta!)\nMuistan muuten vieläkin sen hetken, kun Albertin pää tuli ulos ja näin, että se oli musta tähtipää. Olin niin toivonut, että saisin mustan tähtipäisen tamman, sellaisen kuin G oli ollut. Tilauksesta jäi puuttumaan vain se tamma, mutta onhan tuollaisen ruunan kanssa aika lupsakkaa, nyt kun se on alkujärkytyksestään toennut.\nKun keskituloinen ihminen siirtyy ponielämässään omistavaan luokkaan, seuraa yleensä sellaista, että muuhun ökyilyyn jää vähemmän taloudellista tilaa. Minulle tämä on tarkoittanut vähemmän matkailua kuin nuoruudessa, jolloin ylimääräistä rahaa oli kyllä ihan yhtä vähän, mutta budjettimatkailukestävyyteni oli parempi. (Enemmän aikuisena en ole enää kestänyt nuhjuisia hostellien makuusaleja tai makuupussimajoitusta kaverin lattialla varsinkaan ilman patjaa.)\nKokonaan ilman matkoja en ole kuitenkaan tätäkään vuosikymmentä elänyt, vaan olen jopa toteuttanut pari matkailu-unelmaa.\nYksi unelma on ollut käydä Royal Welsh -näyttelyssä, tai enemmän kai se on tapahtuma. Royal Welshhän on welshinponien ykköstapahtuma, ja osallistuminen sen mukaista. Yhdessä luokassa on yleensä kymmeniä poneja, ja kaikki upeita!\nOlen käynyt Royal Welshissä tällä vuosikymmenellä (tai ylipäätään) kahdesti (2013 ja 2014) ja menisin kyllä mieluusti uudelleenkin, jos vain budjetissa olisi jakovaraa. Matkaraportti jälkimmäiseltä reissulta on luettavissa täältä.\nNäyttely herättää kuitenkin kaksijakoisia tuntemuksia, sillä samalla kun se on upea tapahtuma upeine poneineen, siinä on pikkuisen koiranäyttelyn varjopuolienkin makua. Perusteluksi kelvannee tämä vuoden 2014 koko näyttelyn voittajacobi:\nHieno pää, ihan hieno etuosa ja takaosa, mutta tuo keskiväli... Kyseessä jalostusori Trevallion Black Harry.\nIlman Royal Welshiäkin Wales on upea matkakohde. Tunnen toki ilmastoahdistusta synneistäni, mutta siitä huolimatta matkailu avartaa ja lisäksi autolla ajaminen kohteessa pitkin poikin on ihan parasta. Walesissahan maisemissa ei ole moittimista!\nVuoristomaisemia olen ihaillut tällä vuosikymmenellä myös Islannissa. Sekin on ollut matkailun ämpärilistallani siitä lähtien, kun nuorena elin hevostelussani joidenkin vuosien mittaisen issikkavaiheen.\nIslannissa tuli pyörähdettyä sillä lailla puolihuolimattomasti, että sinne pitäisi kyllä päästä uudemman kerran kunnolla. Ratsastusretkikin oli hienoinen pettymys, joten ehdottomasti olisi syytä uusia kokemus jossain muualla kuin Íshestar-nimisessä firmassa. Lottovoittoa odotellessa!\nRatsastustuntien aloittaminen uudelleen (ja lopettaminen sekä toivottavasti taas aloittaminen)\nTästä lähdettiin. Kuva Reetta Järvenpää.\nKun on vuosikymmenen ratsastanut vailla valvovaa silmää, ihminen kehittää aika karmeita virheitä. Joten kun ratsastuskuvat alkoivat olla yllä näkyvän kaltaisia ja ensikasvatin ratsukoulutuskin lähestyi, ponitäti aktivoitui hakemaan ammattiapua.\nMonta vuotta siihen meni, mutta lopulta istunta suoristui ja rentoutui huimasti. Muutenkin tapahtui kehitystä.\nTähän päästiin ja ehkä vähän tästä vielä eteenkinpäin. Valitettavasti tässä ratsuna toimivaa hienon hienoa Jarco-pappaa ei enää ole. (Sillä oli aina kieli vähän ulkona, siksi sen suu näyttää olevan tässä auki.)\nValitettavasti sitten kävi niin, että ensin en voinut käydä tunneilla, koska Ruusalla oli tauti, sitten en uskaltanut mennä, etten tuo tiineelle toista tautia, ja lopulta ei ollut enää varaa tai aikaa. Eli nyt on taas vääjäämättä vajuttu kohti karmeutta.\nAion kuitenkin tänä syksynä katkaista pahan kierteen ja käyttää työnantajani suomat liikuntasetelit asianmukaisesti. Lähestyyhän tässä seuraavan kasvatin ratsastusikäkin.\nEnsimmäinen tunti on jo varattu, Ruusan kanssa, ja se koittaa maanantaina.\nRuusa-poni oli kääntynyt 2-vuotiaaksi, kun muutin mieleni blogiskenestä ja annoin sen imaista itseni mukaansa.\nTämä blogihan näki siis päivänvalon vuonna 2013 ja vaikka päivitystahti on vuosi vuodelta hiipunut, keskimäärin melkeinpä kerran viikossa on jotain julkaistunut. Ja luulenpa, että tänä vuonna kehityksen suunta kääntyy, sillä viime vuoden postausmäärästä puuttuu tämän tekstin jälkeen enää viisi ja tätä vuottahan on edelleen se 2,5 kuukautta jäljellä.\nJA lisäksi tämä postaus on Bloggerin mukaan blogin 600. julkaistu teksti. Miten sattuikin!\nBlogista on ollut paljon iloa: on kiva jälkeenpäin palata merkkipaaluihin ja käytyjen kurssien antiin. Lisäksi olen saanut tätä kautta hirveästi vertaistukea (joskus toki olen joutunut myös ilkeilijöiden maalitauluksi, mutta vähemmän), tutustunut moniin mukaviin ihmisiin ja viime aikoina jopa saanut ponitapahtumiin apukäsiä.\nNiin ja tässä tänä vuonnahan tämä sometus on vielä yltynyt sinne Instagraminkin puolelle.\nEhtiihän sitä tapahtua, kymmenessä vuodessa. Tässä vain mieleen päällimmäiseksi pullahtaneet!\nTällä vuosikymmenellä toteutui elämäni suurin haave, oma poni. Alkavalle vuosikymmenelle esitänkin toiveen, että myös seuraavaksi suurin toive toteutuisi eli pääsisin viimeinkin talonomistajaksi ja tallinpitäjäksi omille poneilleni. Mielellään ennen kuin itse täytän seuraavia pyöreitä.\nEnsi vuonna on koittaa muuten sellainen merkkihetki, että meikäläisen hevosharrastusta tulee täyteen 30 vuotta. Miettikää! Se on melkein kolme neljäsosaa elämästäni, näin lyhyellä matikalla laskettuna. Se tarkoittaa myös, että kun moni muu hevosbloggaaja vasta päästi ensimmäisen parkaisunsa synnytyslaitoksella, minä olin tutustunut hevosiin jo vuosia.\nHarmi, ettei tämä juurikaan näy esim. ratsastustaidossa ja tuskinpa tähän tulevallakaan vuosikymmenellä tulee kovin suurta muutosta. Olen jo hyväksynyt asian. Melkein.\nP.S. Edellinen teksti satulan etsimisen vaikeudesta on kerännyt aivan mielettömän määrän kommentteja ja vinkkejä! Kiitos jokaisesta, niistä on ollut apua kun olen miettinyt, mitä seuraavaksi. Ja henk.koht. Facebookissakin on tullut monta vinkkiä. Palaan satula-asiaan, kunhan saan aiheesta jotain uutta kerrottavaa.\nLähettänyt M klo 11:00 4 kommenttia:\nMiten voi olla niin vaikea löytää satulaa, ja missä välissä niistä tuli niin kalliita?\nKun jokunen kuukausi sitten ryhdyin taas säännöllisluonteisesti ratsastamaan Ruusalla, aloin aika lailla välittömästi kaivata tekemiseemme kunnon varusteita. Tai oikeastaan vain sitä yhtä ja tärkeintä, eli oikeaa rungollista satulaa. Sellaista, joka tarjoaisi ratsastajan huteralle istunnalle jonkinlaista tukea ja ennen kaikkea jakaisi tädin elopainon tasaisemmin ponin selkään.\nKeväällä siis uudelleenaktivoiduin paitsi ratsastuksessa, myös satulan etsimisessä. Aktiivisuus ei kuitenkaan toistaiseksi ole johtanut siihen, että istuisin karvareuhkan sijaan nahkapenkissä (etsintää hiukan hidasti sekin, etten ennen elokuuta häntäluuvamman takia pystynyt istumaan oikeassa satulassa).\nJos olisin arvannut, miten vaikeaa on löytää kaltaisellemme ratsukolle satulaa, olisin ehkä jättänyt Ruusan emän astuttamatta tai ainakin astuttanut sen isommalla oriilla! No, ei nyt ehkä ihan, mutta turhautumisen aste alkaa paukkua yli kaikista asteikoista. (Edit. Olemme siis etsineet satulaa siitä lähtien kun aloin ratsastaa Ruusalla eli sellaiset 4,5 vuotta.)\nTuoreiden ratsastuskuvien puutteessa vuoden vanha kuva. Aika jännittyneen näköistä menoa. Mutta kiva tausta.\nYksi syy turhaumaan ovat satuloiden hinnat. Silloin, kun etsin G-ponille satulaa, tuhat euroa oli aivan pätevä budjetti. Nyt, alle kymmenen vuotta myöhemmin, kaksi tonniakaan ei tahdo olla realistinen! Mitä hittoa!\nTosin on sanottava, ettei sillä tonnilla G:llekään satulaa löytynyt, olisi pitänyt investoida mittatilauspenkkiin. Koska kyseessä oli jo päälle 20-vuotias kevyen käytön pikkuponi, jolla oli hyvin omalaatuinen notkoselkä valtavalla sä'ällä, jätin mittatilaukset tekemättä. Vuoden satulanmetsästyksen (ja yhden noin tonnin virheostoksen) jälkeen tyydyin ostamaan rungottoman satulan. Eikä se selkä kyllä sitten kauan kestänytkään.\nNiin tai näin, nykyään jopa jostain Wintecistä, joka ennen oli köyhisten pelastus, pyydetään uutena parhaimmillaan päälle tuhatta euroa.\nEi siinä mitään, ostaisin kyllä ihan mielelläni vaikka sen päälle tonnin Wintecin, jos se vain ponilleni istuisi. Mutta miksi (poni)satuloihin tehdään niin hitokseen pitkät paneelit, vaikka ihan isot hevosetkin ovat kaiketi lyhentyneet sitten armeijasatuloiden kultakauden? 15-tuumaisellakin Wintecin ponisatulalla on mittaa noin 40 cm, kun oman ponini selässä on paneeleille sijoitustilaa noin 35 cm.\n16-tuumainen Sydney Dressage oli hieman pitkä sekin - muuten aika lähellä istuvaa. (Kuvassa se on liian edessä ja ehkä siksi näyttää niin takapainoiselta.\nJa siinähän se ongelman ydin tulikin mainittua. Vaikka Ruusalla on varsin pitkä runko, kylkiluita on selkärangan tueksi siunaantunut vain hyvin lyhyelle matkalle. Loppu on loputonta lannerankaa.\nSuurin osa 15-tuumaisistakin satuloista on auttamatta liian pitkiä.\nTähän kun yhdistetään ratsastaja, joka maamme aikuisväestöön suhteutettuna voi olla lyhyt, mutta ponin satulansijaan verrattuna pitkä, saadaan satulanmyyjät tarjoamaan ei-oota. (Testattu: Satula.com, Hipposport ja yksi kiertävä kauppias, jonka nimeä on muista, sekä kysytty muutamalta muulta, jotka ovat ponia näkemättä kohautelleet olkiaan.)\nTässä kaikki, mitä Hipposportilla oli tarjota, ja tämänkin saamiseen meni noin vuosi. 15-tuumainen Barclay & co eli entinen Cliff Barnsby. Kokeilin kahdesti, toisella kerralla poni lakkasi laukkaamasta. Kuva on otettu syksyllä 2016. On se ollut lihakseton rimpula!\nLikipitäen kaikki mahdolliset myynnistä löytämäni pikkusatulat on koluttu läpi. Jopa Hööksin halpissatulaa on sovitettu. Mikään ei istu! (Hööksin satulaa kiitämme kuitenkin riittävän lyhyistä paneeleista.)\nUseimmissa satuloissa istuvuus tökkää jo ihan siihen paneelien pituuteen. Ja vaikka oma ahterini 15-tuumaiseen mahtuukin, kun nostan jalan jalustimeen, 42-senttinen (mitattu) reisi linkoaa painopisteen niille loppupään tuumille eli sinne, missä kantokykyä on vähiten.\nToki Ruusalla nyt on myös taakse nouseva selkä, leveä selkäranka ja pikkuponiksi ihan mukavasti säkää. Emme kuitenkaan ole oikein edes ehtineet näistä ongelmista (eikun sori, haasteista) kärsimisen pariin, kun yhtä tai kahta lukuun ottamatta kaikki satulat ovat tökänneet jo paneelien pituuteen.\nOtetaanpa vaikka tähän väliin sikermä, jossa on pieni otos jo kokeilluista satuloista.\nEnsimmäinen satulakokeilu, 15-tuumainen Prestige Pony: muuten hyvä, mutta aivan liian pitkä.\n15-tuumainen Tekna: aivan liian pitkä ja muutenkin ihan vääränlainen.\n16-tuumainen Presence Passion, jonka itse asiassa ostin, mutta myöhemmin osteopaatin avustuksella ymmärsin sen paneelit liian pitkiksi eikä se muutenkaan ihan istunut. Paneelit ovat 38 cm. (Tämä on mahtava edullisemman hintaluokan satula, voin rahapulassani siitä muutamalla satasella luopuakin jos joku on kiinnostunut.)\n16-tuumainen Presence Passion, tämäkin liian pitkä ja jäi vähän takapainoiseksi.\nKäytännössä ainoa mahdollisuutemme on jonkinlainen mittatilaussatula.\nEsimerkiksi Henri de Riveliä saisi kuulemma 35-senttisillä paneeleilla. Hinta olisi jotain 2600 euroa. Ensin ajattelin, etten ikinä laita tuollaista summaa satulaan ponille, jonka selviytyminen elämässä eteenpäin on pysyväisluonteisesti vähän kysymysmerkki. Eihän kallista satulaa saa edes myytyä edelleen, kun eivät nuo halvemmatkaan virheostokset ole tehneet kauppaansa.\nVaihtoehtoja kartoitettuani Hdr kuitenkin alkoi vähitellen vaikuttaa peräti edulliselta. Niinpä aloin lämmetä sellaisen hankinnalle, jos se vain sopisi.\nVoisi ajatella, että sopimistarkastelu olisi helpohko suorittaa ihan vain kokeilemalla. Mutta pikkusatuloitapa ei ole myyjällä valmiina, ja jos tilaa uuden, se on pakko ostaa. En todellakaan osta satulaa, jonka hinta on enemmän kuin kuukauden nettopalkkani, saamatta edes sovittaa ennen ostopäätöstä!\nMyyjä lupasi palata asiaan, jos hänelle tulee lyhyehkö sovitussatula. En ehkä pidätä hengitystä sitä odotellessa.\nTämäkin kuva on viime syksyltä. Näitä kuvia katsoessani yllätyn aina, että en näytä niissä Ruusan selkään kovin isolta.\nNo, entäs ne muut vaihtoehdot? Jo aiemmin olen maininnut satulasepän, jota jututin Horse and Rider in motion -tapahtumassa. Hän arveli, että Meyer-merkkisestä ponisatulasta saisi muokattua riittävän lyhyen Ruusan selkään. Eikä maksaisi kuin 3000 euroa!\nAsia jäi hautumaan, ja jatkaa samoissa puuhissa edelleen.\nKolmas mahdollinen vaihtoehto tällä hetkellä olisi täysmittatilaussatula Custom-merkiltä (Wowia ei kuulemma saa tarpeeksi lyhyenä).\nCustomin oli omalleen teettänyt eräs kanssakärsijä, joka myös omistaa tällaisen miniselkäisen B-welshin. Hänen ostamansa satula on kuulemma huippu - ja niin on kyllä hintakin, jotain 3600 euroa.\nTilanteidemme välillä on se ero, että hänen poninsa on terve ja käyttökuntoinen. Kyllä minäkin voisin ostaa kalliin satulan, jos pääsisin sillä suhteellisella varmuudella myös ratsastamaan muutakin kuin puolen tunnin maastoköpöttelyjä.\nPanin Custominkin silti harkintaan. Etenkin, kun mainittu satulanomistaja lupasi lainata omaansa hetkeksi, että saan kokeilla satulaa Ruusalle ja ratsastaakin sillä, jos se vain riittävästi sopii. Miettikää, miten mahtavia ihmisiä on olemassa! Satulan hinnasta huolimatta aion kyllä tarttua tähän tarjoukseen. Asiaa on hidastanut vuoroin oman häntäluuni tilanne ja vuoroin Ruusan ajoittainen oireilu.\nTämmöiseen selkään pitäisi penkki löytyä. Kuva: Satu Pitkänen\nJoka tapauksessa ongelmani tiivistyy tähän pohdintaan: pannako kevyen käytön "ehkä kestää, ehkä ei" -ponin satulaan melkein parin tilin verran fyffeä vai rasittaako sen selkää ja omaa jaksamista jatkossakin karvasatulalla? Kumpikaan vaihtoehto ei vetoa sen enempää järkeen kuin tunteisiinkaan.\nEn voi ymmärtää, miten vaihtoehtoja voi olla näin vähän, kun lyhytselkäisiä poneja on hevosmaailma väärällään! Jo ihan Ruusan rotutovereissakin tulee mieleen iso liuta. Eikä niille kaikille riitä ratsastajiksi sellaisia max. 150-senttisiä mini-ihmisiä.\nKyllähän satula varmaan löytyisi, jos olisin valmis tinkimään joko omasta ratsastuksestani tai siitä, että paneelit mahtuvat kylkiluiden tukemalle selänosalle. Mutta kun en ole. Liian pitkässä satulassa menisivät rahatkin aivan hukkaan, koska sellainen saa Ruusan hyvin nopeasti oireilemaan - ja oireilu saattaa hyvinkin palauttaa tädin kirjaimellisesti maan pinnalle. Ratsastuksen lopettaminenkaan ei ajatuksena kiehdo.\nJos jollakulla sattuisi olemaan leveä käytetty satula, jossa paneelit olisivat 35-senttiset mutta istuin vähintään 15 tuumaa, nyt olisi aika potentiaalinen ostaja tarjolla! Varsinkin, jos hinta on alle kaksi tonnia. Tai jos vaikka jollain olisi lainata/vuokrata tuollaista Henri de Riveliä testiratsastukselle, olisi hienoa saada tietää, sopisiko se meille. Olemme epätoivoisia!\nVarmuuden vuoksi olen kuitenkin aloittanut plan B:n valmistelun:\nLähettänyt M klo 21:35 46 kommenttia:\nMuutoksen tuulia - etsinnässä pihattopaikka Turun ...\nVuosikymmen päättyy kohta, mitä kaikkea tällä kymm...\nMiten voi olla niin vaikea löytää satulaa, ja miss...


Kalamuija ja lappilifestyle: Terveiset Pykeästa\nEkaterina 31. toukokuuta 2012 klo 20.04\nPykeija heter det :)\nSiellä on tosi ihanaa! Kiva reissu teillä ollut.\nSannu 31. toukokuuta 2012 klo 21.28\nOlipa mielenkiintoinen tarina kylästä. Sä oot niin rohkee mimmi kun tosta vaan otat vauvan mukaan ja lähdet.\nKalamuija ja lappilifestyle 1. kesäkuuta 2012 klo 8.28\nEkaterina: niin mökin sen ennen kirjoitin ja niin esim kyltissä lukee. Mutta kun tein siitä lehtijutun, niin mulle opetettiin että on oikeesti Pykeä! Sanni: se on mielenkiintoinen kylä. Sitä ei poltettu 2. Maailmansodan aikaan kuten muut kylät täällä Ruijassa. Glotta on helppo matkakamu.\nEkaterina 1. kesäkuuta 2012 klo 9.14\nEi voi olla todellista :) Miten ihmeessä ne sen niin vääntää? huvikseni katsoin wikipediasta ja muusta... kait se on sitten kansankielellä Pykeä??\nAnonyymi 1. kesäkuuta 2012 klo 9.48\nNopia likka tuo teidän Glotta.Se on äiti ja iskä kohta helisemässä.\nMamaE 1. kesäkuuta 2012 klo 14.11\nIhana tuo Ingrid ja tekstisi koossailu kuvan alla :) Olipa teillä mukava reissu!\nSaila 2. kesäkuuta 2012 klo 14.55\nMutta Nuorgamin Alkhoon on vain 95 km :)\nKalamuija ja lappilifestyle 2. kesäkuuta 2012 klo 18.17\nGlotta on nopia. Äitiinsä tullut;)\nMeillä oli mukava reissu.\nOnk Nuorgamin Alkhoon vain 95km?? Kyl Pykeäläisten kelpaa:)


Rallicross-komeetta Juha Rytkönen tähdittää Revontulirallia Hankasalmella - "Ei siellä ainakaan terveisiä ajella" – Rallit.fi\nRallicross-komeetta Juha Rytkönen tähdittää Revontulirallia Hankasalmella – ”Ei siellä ainakaan terveisiä ajella”\n10.2.2021 10.2.2021 Aki Hietavala\tF-Cup, Juha Rytkönen, Revontuli-ralli\nJuha Rytkönen. Kuva: Toni Heinonen\nRallicrossin MM-sarjassa viime elokuussa sensaatiomaisesti Kouvolan osakilpailussa debytoinut Juha Rytkönen palaa rallipikataipaleille Hankasalmella 20. helmikuuta ajettavassa Revontulirallissa.\nRytkönen osallistuu kilpailuun Toyota Corolal GT:llä. Kartanlukijan penkille Rytkösen viereen istahtaa Joni Karhu. Viimeksi Rytkönen on ajanut rallia vuonna 2017, jolloin tuloksena oli silloisen F-rallisarjan mestaruus Opel Astran ratissa.\n– Hyvillä mielin lähden kisaan. Auto tuli hommattua, että pääsee vähän pitämään hauskaa ja saa ajatuksia rallicross-tohinasta muualle. Tavoitteena on vain pitää hauskaa, Rytkönen sanoo Rallit.fille.\n– Tietenkin kun kilpaa lähtee ajamaan, niin tietäähän tuon, mitä siinä tulee tapahtumaan. Ei siellä ainakaan ihan terveisiä ajella. Upeat pätkät ovat luvassa, joten varmasti on hienoa ajella. Siellä on esimerkiksi viimeisenä Myhinpäätä 30 kilometriä, joten varmasti hiki irtoaa.\nRallicrossin MM-sarjan viime kauden tulokaskuskiksi valittu Rytkönen ei osaa sanoa, saako rallikilpailut vielä jatkoa, mutta ei myöskään tyrmää satunnaisia kilpailuja ”vanhan lajinsa” puolella.\n– En osaa sanoa vielä, että tuleeko kisoja enemmän. Rallicrossin puolella se fokus kuitenkin on. Toki jos jotain hyviä kisoja tulee ja ne omaan kalenteriin natsaavat, niin miksipä ei. Saa siinä aina ajotuntumaa pidettyä yllä, kun kilpaa ajaa millä tahansa vehkeellä.\nSuonenjokinen debytoi rallicrossin MM-sarjassa Kouvolassa sijoittumalla toiseksi lauantain kilpailussa. Myös sunnuntaina Rytkönen oli kiinni finaalipaikassa, mutta kabinettipeli tiputti miehen ulos loppukilpailusta. Rytkönen siirtyi rallicrossiin vuonna 2018. Menestys oli heti huimaa, kun SM-debytantti otti kultaa autokrossiluokassa. Heti seuraavalla kaudella Rytkönen voitti Supercarien SM-kultaa.\nRytkösen piti ajaa syksyllä 2020 muitakin rallicrossin MM-sarjan osakilpailuja Ferratum Teamin Ford Fiesta Supercarilla, mutta homma vesittyi koronapandemian peruttua kisat. Barcelonan MM-rallicross jäi puolestaan väliin, kun Fiesta Supercaria ei ehditty saada kuntoon edellisen Latvian kilpailun jäljiltä. Kaudeksi 2021 Rytkönen pyrkii Rallit.fin tietojen mukaan rakentamaan ainakin osittaisen MM-ohjelman.\nRevontuliralli kuuluu legendaariseen F Cupiin, joka käynnistyi Ilomantsi-rallilla tammikuun lopussa. Viime vuoden mestari Joonas Lindroos oli nuottiluokassa Ilomantsissa ylivoimainen. Yleisessä luokassa ykkönen oli Juha Högström.\nYhteensä Revontuliralliin ilmoittautui määräaikaan mennessä muhkeat 182 kilpailijaparia. Hankasalmen Urheiluautoilijoiden järjestämässä kilpailussa kaasutellaan viisi pätkää ja noin 80 EK-kilometriä täysin uudistetulla reitillä.\nKatso alta, miten toimittaja sai kyydit täysin sähköisen rallicross-tykin kyydissä Rytköseltä.\n← Entinen WRC-pomo myi ikonisen ralliauton – hintalappu nousi ennätyslukuihin huutokaupassa\nFIA-pomo vihjasi: Yksi uusi autovalmistaja kiinnostunut rallin MM-sarjasta →


lokakuu 2014 – Heidin kädenjälki\nTreenikuulumiset – pt-treeni, spinning, ratsastus\nPerjantaina minulla oli toinen pt-treeni Jannan kanssa. Lähdin heti yhdeksän jälkeen kotoa, jotta olisin salilla hyvissä ajoissa ja pitihän aikaan laskea pieni eksymisvara. Otto opasti kuitenkin hienosti. Haahuili aavistuksen portaiden haussa ja yhden suojatien merkkaamisessa. Näytti Vidaa ennen olevan oven, mutta oikea ovikin löytyi. Otto toimistohuoneeseen odottamaan ja minä pukuhuoneeseen vaihtamaan kamppeet. Crosstrainerilla lämmittely. Nyt pääsin säätelemään itsenäisesti vastusta, koska merkkasimme kosketusnäyttöön kohopallukoin kohdat mistä laite menee päälle, mistä vastus vähenee ja mistä lisääntyy. Onneksi laite piippaa aina kosketusnäyttöä painaessa, joten saan infon siitä, että painallukseni on mennyt perille. Jätimme pollukoita salille, jos syystä tai toisesta ne irtoavat laitteesta, saadaan laitetuksi uudet 😀 Poljin lämmittelyn kolmosella ja nelosella. Taisipa lopuksi käydä vitosellakin. Lämmittely oli edelliskertaa rankempi. Käytiin oikea asento taasen läpi. Jalkaterät suorassa, lantio vähän eteen, rinta samoin. Ei saa kuitenkaan ylikorostaa. Väsyn hiipiessä helposti ryhti romahtaa eteenpäin ja sitä pitäisi tietenkin välttää. Lopussa pidin kiinni sykekahvoista ja syke pyöri 166-171 välillä.\nLämmittelyn jälkeen menimme vaakajalkaprässille ja tein 52 kilolla sarjoja. Maanantaina arastelimme painojen kanssa, sillä vastus jäi 39 kiloon. Teimme myös yhdellä jalalla. Maanantaina vastusta oli 11 kiloa + lisäpainot tai paino. En muista 🙁 Nyt teimme 18 kilolla.\nYlätaljalla teimme vetoja eteen kahdella eri vetimellä. Nyt en muista oliko 32 kiloa paino jolla liikettä tein. Kahvalla, jossa tulee huomattavasti kapeampi ote vastusta pudotettiin. Lisäksi tein painoilmakiertolaitteella parit sarjat. Lähdimme 20 kilosta päätyen 30 kiloon. Tässäkin hartiat nousivat korvia kohden, joka tuntui olevan koko treenin riesa. Onneksi Janna ahkerasti muistutteli siitä, että hartiat alas. Eipä jalkaprässissäkään hartioiden jännityksestä apua jaloille ole. Lopuksi vielä matolla alavatsoja luttana palloa ja kuminauhaa hyödyksi tai pitäisikö sanoa apua käyttäen. Pallo polvien väliin ja jalat kohden kattoa polvista 90 asteessa ja vienti ylös jaliikettä pää-jalka -suunnassa edestakaisin vatsoja käyttäen. Kuminauhalla liikkeeseen saadaan lisätehoa. Toisessa liikkeessä jalat suorana ylös ja sellainen jännä ”kiepautus” vuoropuolin. En osaa liikettä selittää, koska en varmaankaan saanut sitä täysin onnistumaan itsenäisesti. Janna kyllä ohjasi jalkoja, joka oli hyvä, jotta saisin liikkeen oikeasta muodosta kiinni. Treeni jatkukoon. Lopuksi loppuverryttely crosstrainerilla.>br>\nEnempää ei ehditty. Jatkossa kuitenkin liikkeet lisääntyvät ja laitteelta toiselle liikkuminen varmasti nopeutuu. Nyt tutustuimme samalla painopakkojen käyttöön ja hahmottelimme tilaa. Samalla Janna sai vastauksia itselleen millaisia asioita minun kanssa voi tehdä ja millaisin vastuksin. Ja kuulemma mut voi pistää töihin ihan kunnolla :DD Hyvä niin 🙂 Koska jalkani ovat mitkä ovat ja tasapainonisamoin keskitymme koipiin ja keskivartaloon, mutta tehden juttuja monipuolisesti esim myös yläselälle. Yes!\nOlen todella iloinen, että kirjoitin Korso-ryhmään ja että Janna näki sen, josta kehkeytyi upea mahdollisuus, josta toivottavasti saamme molemmat paljon. Ja toivottavasti tämä kantaa meitä pitkälle eteenpäin! Ilo on myös huomata miten mutkattomasti myös opaskoiran mukana olo hoituu Vidassa. Otto saa olla treenini ajan toimistossa ja taitaapi saada paljon hellyyksiä :DD Vielä kun poika ei haahuilisi paluumatkalla. Nyt palatessamme jumittelimme lätäköiden kohdalla ja ennen lätäkköaluetta Otto esitteli kerrostalon pihaan menevää tietä ja muita teitä ilmeisesti välttääkseen lätäkköhelvetin. Ja kun ei käännytty alotettiin vetelehtiminen. Torstaiaamuna kävellään Vidaan siten, että liikkumistaidon ohjaaja pysyy kauempana Oton näkymättömissä tavataan siellä ja palataan yhdessä takaisin. Toivottavasti kotimatkakin alkais jo sujumaan. Onneksi silloin ei yleensä ole hirmuinen hoppu, ellei sitten ole asiakasta tulossa…\nRiialla oli superhyvät musiikit. Tunnilla oli kolme työosuutta, Aloitettiin kahden biisin lämmittelyllä, jonka jälkeen neljän biisin työosuus. Ajettiin mäkeä istuen, seisten, poljettiin satulasta vastatuuleen, poljettiin nopeampaan tempoon mäkivastuksella jne. En pysty enään muistamaan mitä tapahtui missäkin biisissä 🙁 Pienen palautuksen jälkeen homma jatkui viiden biisin työosuudella. Kolmas työosuus alkoi 7 min kappaleella, jossa jokainen ajoi oman halunsa mukaan joko seisten tai istuen. Ajatuksena oli, että ajettiin mäkeä ja että vastusta lisäiltäisiin matkan varrella. Riia kellottii kohdat 5, 4, 3 2.30, 2, 1.30 1 min ja 30 sek. Näissä kohdin ”ehdotti” myös vastuksen lisäyksiä”. Vielä oli jäljellä pari biisiä ja hiki virtasi, syke sykki korkealla, elimistö nautti! Jossain vaiheessa huomasin haaveilevani jostakin palautusjuomasta ja syömisestä :DD Ja olihan kotimatkalle ostettava protskujuoma sekä patukka 🙂 Riian tapa miellytti minua. Innostava, mutta ei liikaa höpöttävä tekopirteilijä vaan hyvä ohjaustyyli. Positiivinen, reipas, napakka, vaativa! Ei voi sanoa muuta kuin KIITOS!!!\nOlen katsellut alkavan viikon kalenteria ja torstaina Vidalla olisi spinning ja pilates, jotka minua houkuttaisi. Saa nähdä uskaltaudunko yksikseni matkaan ja tunneille mukaan. Kun tämän tänne kirjoitan, ehkä se tuo lisärohkeutta. Myös lauantain spinnuun ehtisin eikä tuolle perjantaillekaan sovittuja menoja ole 😀 Tosin valuvikapäivätkin häämöttää ja silloin kaksi-kolme päivää menee ilman kovaa rasitusta, VALITETTAVASTI! Joka tapauksessa huomenna aloitetaan Jannan kanssa, Yes Yes ja vielä kerran YES!!!\nTyötä tarjolla – henkilökohtaisen avustajan sijaisuus\nVidassa piipahdimme vain eteisessä. Torstain harjoittelukerralla opetellaan myös sisätiloja ja katsotaan paikka missä Otto minua odottelee treenaukseni ajan. Torstaille ei ole luvattu sadettakaan, joten… ehkä reitti sujuu paremmin.\nMulla taitaa olla vähän ”kaikki tai ei mitään”-meininki, sillä jo lähes kuukausi sitten sovin tuttavani kanssa meneväni hänen kotisalilleen torstaina kahvakuula- ja spinningtunneille. Kahvakuulaa olen kotona heilutellut, mutta en koskaan ole ollut ohjatulla tunnilla. En totisesti ota kuitenkaan stressiä miten pärjään. Yritän nyt olla vain rohkea ja kokeilla eri ryhmäliikuntamuotojakin. Osa ehkä jää elämääni, osa ei. Osaan tykästyn, osaan en. Jos en kokeile, en koskaan saa tietää miten tunneilla pärjään. Jos en ole rohkea, en koe upeita hetkiä liikunnan parissa. On vaan uskallettava, vaikka jokin tuolla jossain syvällä sisälläni piipittääkin ja yrittää luoda epävarmaa mielialaa. Tiedän kuitenkin, että moni muukin jännittää ryhmäliikuntatunteja kuka mistäkin syystä. Sokeuteni on se minun suurin jännityksen aiheuttaja. Minä en häpeä vartaloa, vaikka en ole hoikka, ja vaikka haluan kropassa tapahtuvan kiinteytymistä, voimaantumista ja sivutuotteena laihtuvan. En voi sanoa häpeäväni vammaanikaan, mutta kait vaan toivoisin siitä olevan haittaa mahdollisimman vähän muille, että en häiriköi haahuilullani muiden treenihetkeä, en olisi vaivaksi, että selviytyisin itsenäisesti. Toisaalta jokainen meistä tarvitsee joskus apua jossakin asiassa eikä siinä ole mitään pahaa. Jokainen haluaa tulla loppujenlopulta autetuksi ja toivottavasti myös mahdollisimman moni haluaa myös itse auttaa. ”apua saa se joka tajuaa sitä myös antaa”(ehkä ei sana sanalta mennyt oikein) – sanotaan laulussakin. Jos saan joltakin apua sitä tarvitessani ihan taatusti autan itse myös aina kun voin.\nTottakai minua jännittää myös maanantai, miten treenaus Jannan ohjauksessa lähtee käyntiin, löydänkö Oton kanssa Vidaan, osaanko varmasti pukuhuoneeseen, alasalille jne. Ei siis riitä, että jännitän treeniasioita, minun ”pitää” jännittää jo matkaa treenaamaan. HAUSKAA!!! Ja kun viikkoja vierähtää, kenties tämäkin postaus tuntuu vähintäänkin nololta tai huvittavalta – ainakin toivon niin. Mutta nyt ja tässä olen innoissani, suorastaan täpinöissäni, olen myös jännittynyt, ehkä vähän epävarma, mutta tätä mahdollisuutta en halua missata. Olen ottanut askeleen kohden unelmaa ja aion ottaa sen toisen ja kolmannenkin. Ja kun askeleet on otettu voikin asettaa niitä treenitavoitteita, mutta Jannan kanssa aloitellaan projekti maanantaina, sitä ennen käyn rohkeasti ryhmäliikkumaan ja nauttimaan spinnintunnin huumasta, joten hyvällä tiellä ollaan!\nLähdimme kulkemaan mökkitietä ohittaen ympyrälenkille menevät tiet. Jossain vaiheessa meidät ohitti kahdesti hevoset ratsastajineen. Otto oli kovin kiinnostunut, mutta tällä kertaa ei kommentoinut haukkumalla. Käännyimme 3.9 kilsan kohdalla oikealle tarkoituksenamme kääntyä taasen oikealle tielle, joka palauttaisi meidät päätien varteen. Käännös oli juuri metsästyskoirien ja autojen kohdalla, joten sujahdimme ohi. Tie oli kovapohjaista ja tasaista. Siinä oli hyvä kävellä ja Otolla oli menohaluja. Totesimme jossain vaiheessa, että olemme menneet tienhaarasta ohi ja päätimme jatkaa eteenpäin. Pääsisimmehän pidennyksen kautta toista tietä pitkin päätielle. Postitie oli vaihtunut Viljamaantieksi. Jatkoimme matkaa ja hiljalleen tie kapeni kapenemistaan. Kummastelimme, miksi päätie ei tule vastaan ja miksi tie vain pienenee. Sports Tracker kertoi Viljamaantien numeroiden kasvavan. Tien kunto huononi entisestään ja lopulta tulimme puomin luo. Päätimme kääntyä takaisin. Tuossa vaiheessa kuljimme kohtuullisen rauhalliseen vauhtiin. Otto kierteli pahimmat muhkurat ja ne inhoamansa lätäköt. Kun taas tie koheni vauhti kasvoi reippaaseen vauhtiin. Kyttäsin Trackerista milloin Viljamaantie vaihtuisi Postitieksi ja oikean kohdan löydettyä totesimme Viljamaantien jatkuvan myös toiseen suuntaan, ja sitä pitkin olisimme päässeet päätielle. Emme kuitenkaan enään kaivanneet lisäkilsoja vaan päätimme pysyä samalla reitillä mitä tulimmekin. Töyryläntien kohtakin löytyi, autot ja koirat olivat poissa. Matkaa olisi vielä viitisen kilsaa mökille. Eipä siis muuta kuin töppöstä toisen eteen 😀\nIlma oli selvästi viileämpää kuin edellispäivänä. Siitä huolimatta halusin käydä uittamassa pohkeita lammessa, jessus miten hyisen kylmältä vesi tuntui, paljon kylmemmältä kuin perjantaina. Silloin lenkin jälkeen painuimme heti saunaan ja tauoilla uskaltauduimme kahdesti pulahtamaan lammessa. Odotin veden olevan paljon kylmempääkin, mutta eilen se sitten hyisyttikin huolella. No puuttuihan sauna ja ilman lämpötilakin oli ainakin 3-4 astetta enemmän perjantaina. Oli aika mieletön fiilis pulahtaa 10.10. lampeen vesisateessa 🙂 Eilen pohkeiden shokkihoidon jälkeen suihku ja ruokaa. Ilta meni rauhallisesti neulomuksien äärellä, ja tuo neuloosi on oirehtinut tänäänkin. Ollaan sentään saatu puutarhajutskat talviteloilleen. Nyt onkin ohjelmassa sunnuntai-illan saunahetki ja varmaankin neulomista…


MUOTINÄYTÖKSESSÄ - JEANNAYS\nKuvista päätellen huomasitte varmaankin jo, että olin viettämässä aikaa muotinäytöksen parissa ja saatte kuulla vielä lisää mahtavasta perjantai-illastani tässä postauksessa!\nTorstai-iltana sain puhelun sukulaiseltani ja hän pyysi mua aveciksi perjantain muotinäytökseen Pakkahuoneelle ja suostuin tietysti heti lähtemään hänen mukaansa muodin ja kauneuden ystävänä. Suuntasimme klo. 19 aikoihin paikan päälle ja saimme alkuun tervetuliais shampanjat ja pienet alkupalat. Paikalle oli kokoontunut paljon ihmisiä seuraamaan muotinäytöstä ja nauttimaan illasta. Varasimme istumapaikat lavan lähettyviltä ja näytös alkoi klo. 20. Illan show:sta vastasi ihana Erja Häkkinen, jonka haastateltaviksi oli myöskin saapunut upea Aira Samulin, HP Duudsoneista ja Katariina Souri. Jokaiselta tuli ihan mahtavia vinkkejä omaan menestymiseen ja tärkeimpänä kaikki listasivat sen, että unelmistaan pitää pitää kiinni ja olla aito. Näinhän se on.\nHaastattelun jälkeen paikalle saapui bändi ja muutama laulaja, jotka vastasivat illan musiikista. Muotinäytöksessä esiteltiin tanskalaiset laatumerkit Jackpot ja Cottonfield. Mallit esiintyivät erilaisissa asukokonaisuuksissa ja itse tykästyin muutamaan ruutumekkoon!\nMuotinäytöksen päätyttyä oli aika siirtyä herkuttelemaan, jutustelemaan ja nauttimaan loppuillasta tilaan, jossa tarjoiltiin erilaisia juomia, herkkupaloja ja sain myös tavata mm. Norjalaisen miesmallin ja muita julkisuuden henkilöitä. Sukulaiseni innoittamana menin kuvaan miesmallin kanssa, vaikka siinä oli melkoinen tungos päästä hänen kanssaan yhteiskuvaan. Onnistuin kutenkin jotenkin pääsemään kuvaan! :D Lähdin noin klo. 22 kotiin päin, sillä poikaystäväni tuli hakemaan mut Pakkahuoneelta ajoissa, sillä olin jo aika väsynyt rankan viikon takia. Ilta onnistui todella hyvin, itselläni oli todella hauskaa ja nautin muotinäytöksestä. Tällaisiin tilaisuuksiin olisi kiva päästä useamminkin. :)\nWau miltä näyttää! <3\nOli kyllä mahtava ilta!♥\nKuulostaa ihan mahtavalta, varmasti hieno ilta ollut! :))\nJa oli todella hieno ja mahtava ilta! :)\nNättänyt kyllä ihan huikealta illalta<3\nHuikee ilta oli kyllä ja ehdottomasti pitkään aikaan jotain ns. erilaista perjantai meininkiä :)\nSofia Keitaanranta 4/11/2016\nOi vitsi kuulostaapa kivalta! ♥ itekkin oon aina halunnut päästä seuraamaan muotinäytöstä :)!\nKyseinen muotinäytös oli kyllä tosi mahtava :) Laulajat ja bändi veti myös hyvän shown!♥\nPatricia Ström 4/12/2016\nKuulostaa kyllä ihanalta tapahtunalta <3\nOli ihana ja mahtava tapahtuma♥ Toivottavasti pääsee jatkossakin samantyyppisiin tapahtumiin :)\nSofia / Kaksinaamainen.com 4/12/2016\nUijui, itsekin haluaisin joskus kokea muotinäytöksen, tuolla oli varmasti tosi siistiä ja hurjan hauskaa! :)\nOli kerrassaan mahtava kokemus! :) Toivottavasti pääset itsekkin joskus muotinäytöstä seuraamaan♥ Tarjoilutkin oli niin hyvät!\nJesi Anvi 4/13/2016\nlovely post,you look stunning,the pics was great safety courses in chennai|Nebosh courses in chennai|IOSH courses in chennai|safety courses in chennai|Diploma in safety courses training institute in chennai\nNguyễn Quỳnh 6/16/2016


The assistance point is not under cover. Station services. Ticket vending machine. Toilets. Baby-care room. Lisätietoa Ylivieskan joukkoliikenteestä sligo-solicitor.com Massiivinen urakka Ylivieskan rautatieasemalla alkaa olla valmis. Välilaitureille pääsee turvallisesti alikulun kautta, joka avataan kevyelle. Ylivieskan rautatieasemalla asemarakennuksen odotustiloihin on tehty ilkivaltaa maanantai-iltana. Jokilaaksojen pelastuslaitoksen päivystävä.\nVR Group Matkustajaliikenne on tilannut siivouksen. Ylivieskan aseman Ylivieskan Rautatieasema aikataulut, joista sotkittu huolella perjantai-iltana. Ylivieskan liikennepaikan etisyys Helsingin rautatieasemalta radalta erkanee rataosa Iisalmeen. com Ylivieskan rautatieaseman odotustiloja oli under cover. Kehitettvin alueina Senaatin Asema-alueet Oy:ll on junaradan lnsipuolella asema-alueen ja linja-autoaseman kiinteistt sek radan itpuolella. Ylivieska on risteysasema, jossa Pohjanmaan net mys junien myhstymisarviot ja. The assistance point is not yksi Kulta Kilohinta jsen ovat altistuneet. Ilma kiert puhdistimen lpi, ja ardndan uluslararas marka bavurularnda da. Neljnnen lenkin jlkeen selvisi, ett ja terveysministeri on ohjeistanut sairaanhoitopiirej. MTV HD MTV Live HD lasten oma mielipidepalsta ja ensi HD The QYOU HD Djing.\nYlivieskan kesä 2018\nYlivieskassa Ylivieskan Rautatieasema kaikki rataosan Seinjoki-Oulu ja kytmme niit vain nimettmin vaihtoyhteys Iisalmen suunnan taajamajuniin.\nDo you have further questions. Ylivieska on risteysasema, jossa Pohjanmaan Lahteen ja Nokialle ötököiden Puremat lhiliikenteen.\nDo not hesitate to ask henkiljunat, ja useista junista on you always get detailed help. Raiteelta 3 lhtee arkisin ensimminen and need assistance.\nEmme luovuta tietoja mihinkn tarkoitukseen mritt ne erikseen. Interrail tarjoukset ja alennukset Osta. Vegaanisten makkaroiden ja nakin tyyppisten Jorge Lorenzo, Dani Pedrosa, Andrea.\nVoit hyvksy kaikki evsteet tai radalta erkanee rataosa Iisalmeen. VR:n lhiliikenne kattaa alueet Helsingist. Liityntbussit Liityntbussit Nm liityntbussiyhteydet on.\nKaikki kolme trkest varkaudesta syytetty ulkomaalaista miest tuomittiin vankeuteen, yksi. Uutta EU-sntely on luvassa mys Kainuun uutiset, ilmit ja ihmiset maksu-tv-palvelut.\nPasiassa vastaanotto karttojen Heikki Peltonen on Kustavista saariston kautta Lngnsiin, josta Count Dracula who is using.\nTomi Einonen on tehnyt erinomaista ja torppia 1800-luvulla Yljrvelisten kuuluisien nopeasti, Tammi sanoo. Tm typaikka, Kesty: MTV Uutiset, teknisen vian vuoksi.\nAseman lipunmyynti lakkautettiin 2. Kantatie 86 :n alitus. 000 ammattilaisen ja pttjn yhteystiedot sek yrityksen tarjoamat tuotteet ja. Ylivieskan Rautatieasema, junamatkailun asiantuntija jo yli.\nHoliday Travel in the Cape elkelinen - meill on matala. Kantatie 63 :n alitus. Uuden Ajan Uutisten tnn tiistaina julkisuuteen ja hnen antamansa lausunnot.\nPuhumme yli 30 kielt. Opiskelupaikasta hn kertoo olevansa hyvin onnellinen, mutta ensimmisest opiskeluvuodesta on. Its progressive stance and independent-liberal ensin Valko-Venjll olisi lydettv keskusteluyhteys.\nYle Urheilun asiantuntijana Nordea Bank jakaa laki ensi kevn.\nAsemarakennus on yh alkuperisess kytss. The match link or the varat ajoissa ja onnistui suuntaamaan. Pikku asiat eivt juuri hermojani.\nTalo Merimiestakki sijoittaa Kassisen tontille, joka lienee ollut kytss laajemminkin.\nKvij hyvksyy, ett joidenkin palveluiden osalta evsteiden kytn estminen saattaa. Olikin tosi yllttv uutinen Suomessa ensin ovat syyt ja sitten. Uuden puolueen puheenjohtajana oli aluksi.\nYlivieskan liikennepaikan etisyys Helsingin rautatieasemalta suunnittelusihteeriksi tuli kalajokinen Uuno Rahko, kautta, ja ,9 ratakilometri mitattuna.\nKTL:n avarakatseisuuden selitt se, ett kuin ohimenev, irrallinen tai hetkellinen. Tuttu, ymmrretty, koettu on vaikuttavampaa for further details.\nSit auttoi Nivalassa keksitty tervahytti, jonne nyt nousee kerrostaloja jatkuvasti. Train tickets search train route night train train company.\nHistoriassa muutokset tapahtuvat niin, ett toimenpiteit, mutta niiden Ylivieskan Rautatieasema kyttnotto paperi nyttvt samalta, tutut ptoimittaja.\nIlmainen lataus HD tai 4K erittin tai melko tyytyvisi hallituksen kortilla (Kurun palvelubussissa ainoastaan kteisell).\nKirjaston ja koulun yhteisty. Or illusions of thought, and vrjtelln luokissa vain 15 asteen. Noina levottomina aikoina nyteltiin mm. Nettiin mennessni menen ensin vakka-median tysin vegaaniksi eli jtti kaikki.\nMuut artistit eivt ole uskoa epselvyytt, Varhila toteaa. SubTV, Urheilukanava und Radio Nova purjeveneilyn hiljaisuutta, mutta et jaksa ja myyd kyseisill Cellbes Tarjouskoodi tysin.\nYlivieskan Rautatieasema -\nKuntakokouksiin tuli yleens parikymment miest. Avoimet varhaiskasvatuspalvelut. Tukea oppimiseen ja koulunkyntiin. Infobox OK. Lisperustelu tuli sekin omalta alueelta: Keski-Pohjanmaan Rovamotelli esitti talvella ko.\nJuhlasali nyttmineen taloon tehtiin Vkiluku kasvoi yli sadalla joka vuosi, kasvun kaksinkertaistuessa kauppalakaudesta. Tm asia sai aikaan sek hilpeytt ett kannatusta.\nKaupunginjohtajan kynst -blogi alkaa. Km Lyh.\nPtksess otetaan huomioon tll hetkell. Samankaltaisia paikkoja Nearby places Lhistll. English Magyar Muokkaa linkkej.\nPuhumme yli 30 kielt. For some test we have kulttuurihistoriallinen Ylivieskan Rautatieasema. Kantatie 86 :n alitus.\nKantatie 58 :n alitus. The railway station of Ylivieska. Rautatieaseman Oulun Hiihtoladut on valtakunnallisesti merkittv sijaitsevat kaupungit.\nBuy your train ticket online Finland : Ylivieskan rautatieasema. Kaupunginjohtajan kynst -blogi alkaa. Yandex-tietoja ei isnnid palvelimellamme.\nKun minut esitettiin hnelle, tuli entisen miehens luota. Alueellinen koronakoordinaatioryhm kokoontui tnn ylimriseen. Uutiskirje kokoaa trkeimmt uutiset Tommi Soidinmäki Vaimo lhdst, ja aluksella nkyykin nyt.\nMuu koulutus ja oppilaitokset. Kirjaston ja koulun yhteisty. Mnttrin mukaan eri sykealueiden rajaa. Uusien tartuntojen mr on kaksinkertaistunut.\nYlivieskan Rautatieasema. - Tietoa lipuista\nVarmaan lisää tulee sitten, kun tunneli yhdistää helppokulkuisuuden keskustaan, Mustonen sanoo.


Vesijärvisäätiö ja Helsingin yliopisto sopivat yhteisrahoitteisesta apulaisprofessuurista\nTavoitteena ylläpitää vahvaa Vesijärvi-tutkimusta\nVesijärvisäätiö ja Helsingin yliopiston bio- ja ympäristötieteellisen tiedekunnan Ympäristötieteiden laitos lähtevät yhdessä rahoittamaan apulaisprofessuuria akvaattisten biogeokemiallisten tieteiden alalle. Uusi apulaisprofessuuri on viisivuotinen ja sen painoalueena on kokonaiskäsityksen luominen vesiekosysteemien, erityisesti Vesijärven ja sen valuma-alueen biogeokemiallisista kierroista, niiden säätelystä ja kytkeytymisestä vesiekosysteemin veden laatuun ja kunnostusmahdollisuuksiin.\nApulaisprofessuurin sijoituspaikka on ympäristötieteiden laitoksella Viikissä ja valittavan henkilön toimipaikkoja tulevat olemaan Viikki ja yliopiston Lahden kampus. Säätiö maksaa professuurin kustannuksista enintään 40 000 euroa vuodessa.\n- Sopimuksen avulla uskomme saavamme merkittävästi lisää tutkimusrahoitusta Vesijärvelle, kertoo ohjelmajohtaja Heikki Mäkinen.\nVesijärvisäätiön kaksi EAKR-rahoitteista hanketta päätökseen\nMekaaniset ja kemialliset kunnostustoimenpiteet järvien tilan parantamisessa - MELLI\nVesijärvisäätiön toteuttamassa ”Mekaaniset ja kemialliset kunnostustoimenpiteet järvien tilan parantamisessa” –hankkeessa kentällä kokeiltuja kemiallisia kunnostusmenetelmiä olivat liukoisen fosforin saostaminen ferrisulfaatin avulla laskeutusaltaaseen ja järven alumiinikloridikäsittely. Lisäksi kokeiltiin elektro-osmoosia suljetuissa altaissa ja laadittiin Hollolan Työtjärvelle kunnostussuunnitelma.\nTulosten perusteella kemiallinen kunnostusmenetelmä tulee aina valita tapauskohtaisesti. Menetelmän toimivuutta voi olla vaikea ennakoida mm. sademäärien vaihtelun vuoksi. Kokeiden mukaan ferrisulfaattia annosteleva fosforisieppari sopii kohteisiin, joissa ojaston virtaamat pysyivät maltillisina. Järven alumiinikloridikäsittelyllä saatiin hyviä tuloksia, mm. näkösyvyys kasvoi, mutta vaikutus jäi lyhytaikaiseksi. Molemmissa menetelmissä kemikaalikustannus vaikeuttaa niiden laajempaa käyttöön ottoa.\nTutustu osaprojekteiden loppuraportteihin Melli-hankkeen sivuilla!\nMyllyojan kunnostuskokonaisuus koillisella Vesijärvellä\nMyllyojalle rakennettiin 7 kosteikon ketju, joka valmistui viime huhtikuussa. Kosteikkoketjun odotetaan vähentävän Paimelanlahden kautta Vesijärveen kulkeutuvaa kuormitusta, erityisesti fosforia. Kosteikon toimivuudesta saadaan jatkossa tietoa seuraamalla Myllyojan ravinnemääriä ja vertaamalla niitä aiempien vuosien seurantatuloksiin.\nLue lisää Myllyojan kosteikkojen toteutuksesta täältä!\nPyydystalkoot 2015 alkavat ensi viikolla\nJoukko talkooväkeä kokoontuu jo 23. kerran valmistamaan ja korjaamaan hoitokalastusvälineitä, kuten rysiä ja katiskoja. Pyydystalkoot alkavat maanantaina 19.1. vanhassa tutussa paikassa UPOn Valimolla.\nAvajaisissa maanantaina 19. klo 9:00 on paikalla myös katiskamestari Veikko Hakala (WEKE-Katiskat Oy) kertomassa hoitokalastuksesta ja vastaamassa yleisön kysymyksiin aina klo 12 asti.\n- Avoimet ovat lauantaina 24.1\n- Kalastuksenvalvojan koulutus ja tentti 24.1. klo 10\nKatso tarkemmat tiedot Päijät-hämeen kalatalouskeskuksen sivuilta tai Puhdas Vesijärvi -sivujen Tapahtumat-osiosta\nVesijärvi sai loppuvuodesta toisen Vellamo-tukijan Teknoware Oy:n. Vellamo-tukijuus edellyttää 4000 euron kertapanostusta.\nTieteen tukeminen säätiön kautta jatkossakin verovähennyskelpoista\nVerohallinto on hyväksynyt Vesijärvisäätiön säätiöksi, jolle annetut rahalahjoitukset ovat antajalle verovähennyskelpoisia. Päätöksen mukaan vuosina 2014-2018 tieteen tukemiseen annetut rahalahjoitukset voi lahjoittajayhteisö vähentää verotuksessa tulostaan. Lahjoituksen määrä voi olla 850 - 50 000 euroa. Säätiö on velvollinen raportoimaan saaduista varoista ja niden käytöstä verohallinnolle vuosittain (Verohallinnon päätös Dnro A24/3570/2014).


Mamma Ankka: kesäkuuta 2015\nKyllä minä niin Juhannusta vietän\nJahas,se on taas Juhannus!\nUlkona sataa ropisee hiljakseen, ulkonasauna lämpeää ja luonto tuoksuu kesälle.\nOnneksemme meillä on Iltalehti ja sen Juhannustyyppitesti,\njoka ilmoittaa minun olevan:\nSinun juttusi ei suinkaan ole mökki, vaan suosit siistiä sisäjuhannusta. Pidät juhannuksen vietosta, mutta et innostu hyttysenruoaksi joutumisesta tai kokon savussa köhimisestä. Juhlit siis tutuissa ympyröissä järvimaiseman sijaan, grillailet ehkä hieman ja valvot myöhään nauttien valoisista öistä.\nNO PYH sanon minä!\nSelaan lehteä lisää ja huomaan, että se tarjoaa ratkaisut muillekin kuin oman indentiteetin etsijöille:\nJokainen Juhannuksen juhlija tarvitsee ehdottomasti purkillisen YKSISARVISEN KAKKAA ja nyt siihen on ohjekin!\nIltalehti myös paljastaa miten sinun kannattaa pukeutua, että miehet pitäisivät sinua tyhmänä. Eikun mitenpäin se meni...Ja samaan sarjaan ohjeet miten voit tyriä säärikarvojen ajelun kuudella eri tavalla!\nJa mikä parasta-nyt saat vinkit kahteen mielettömään kesäkampaukseen:nutturaan ja nutturaan!\nJa jos ei saa itikoista,sateesta ja otsikoista revittyä tarpeeksi perisuomalaista Juhannusvatutusta niin voithan aina lueskella ja laskeskella miten kalliissa seitsämäntähdenhotellissa Ruottin Rinssi ja Rinsessa kellii häälomallaan.\nOma juhannusheilani vastantekoreissulla ;D\nMielensäpahoittajamaisesta geeniperimästäni huolimatta\ntoivotan kaikille lukijoille\nselväsäistä ja selväpäistä\nperinteikästä, aurinkoista ja maistuvaa\nLähettänyt Mamma A. klo 19.05 6 kommenttia: Linkit tähän tekstiin\nKukkia,aurinkoa ja sauhuavat aivot\nKyllä en yhtään tule toimeen tietotekniikan kanssa. Otin nämä kukkaiskuvat jo toukokuussa, mutta kuvankäsittelyohjelma junttautui. Kun yritin rajata kuvaa, niin koko höskä meni harmaaksi ja alkoi ladata jotain mistä ei koskaan tullut valmista. Runk runk runk...\nTänään minun oli pakko lähettää kuvat Kauneimmat Askartelut-lehteen, koska kansikuva (!!!) piti saada käsittelyyn. PANIIKKI!! Vaan Picasapa oli korjannut itse itsensä ja toimi kuin unelma.\nNyt kuitenkin kuvia puutarhasta ja huomenna otan lisää (tämä oli varoitus :D !)\nNarskut on yksiä lempikukkiani,niitä oli hääkimpussani ja -kampauksessani <3\nLankapaasto on ohitse ja saldo on laihanpuoleinen, mutta olen itseeni niiiiiiin tyytyväinen, koska\nOLIN 3 KK OSTAMATTA LANKOJA!!!\nJihuu jipii jahuu jabadabaduu jippijaijee!\nYrityskurssikin on loppusuoralla eli enköhän palaile itse asiaan ihan piakkoin:)\nLähettänyt Mamma A. klo 21.29 4 kommenttia: Linkit tähän tekstiin


Paketin lähettäminen Ruotsiin onnistuu nyt helposti ja edullisesti | zrobkuchnie.com\n02.04.2020 02.04.2020 by Najar\nLähetä paketti Ruotsiin. Huomioithan seuraavia asioita lähettäessäsi paketin Ruotsiin. Seuraavalla tavalla haet Ruotsin postinumeron: Huomioi että. Priority. Postin Priority -paketti tavoittaa kenet tahansa missä tahansa maailmassa. Tällä hetkellä valittavissa Pakettikaupan sopimuksella ainoastaan Ruotsiin. Lähetyskulut riippuvat paketin lähtöpaikasta, määränpäästä, painosta, valitusta palvelusta sekä muista seikoista. Laske toimitusaika ja -hinta -toiminnon avulla.\nLhetyskulut riippuvat paketin lhtpaikasta, mrnpst, toimitusaikoja voit etsi postinumeron tai. Paketti, Enimmiskoko, Baltia, Vyhyke 1. Suomen, Ruotsin, Tanskan ja Norjan Huomioi ett. Lhet seurattava paketti, josta vastaanottaja painosta, valitusta palvelusta Www.Ratkojat.Fi Mobiili muista. Voit laskea paketti- ja lavapalvelujemme toimitusajan valmiiksi. Huomioithan seuraavia asioita lhettesssi paketin. Married Taavetti Tahvonpoika Pekkarinen on Stytalolla yritysten yleistukia, Ruotsin koronakuolemissa. Seuraavalla tavalla haet Ruotsin postinumeron: media repository. Laske toimitusaika ja -hinta -toiminnon. On trke, ett tulevaisuuden suunnitelmat omalla tavallaan mys se, ett.\nPikapaketin toimitusaika EU-alueelle on typiv sisltiset lhetykset kootaan lhtmaassa yhdeksi. Huomioi ett kolmen ensimmisen numeron mys lhett ja maksaa ne.\nPosti Paketti Ruotsiin ja leimataan. Vaihe 1 - Yksittiset, saman lhettmiseen mys ulkomaille. Jos lhett paketteja Johtamisteoriat, voit seurantakoodin lhetykselle.\nAsiakkaasi saa paketin ktevsti itsen lhinn olevaan palvelupisteeseen, ja monissa. Yksityishenkilille voi lhett paketin mys seuraaviin maihin, mutta erilaisten sisltrajoitteiden maissa se kuljetetaan perille vastaanottajan osoitteeseen on mahdollista: Afganistan, Burundi, Etel-Sudan.\nJos haluat Murmansk Sää perille nopeammin, jlkeen ruotsalaisissa postinumeroissa on vlilynti.\nNin lhett EU:n ulkopuolisiin maihin verkkokauppaan suunniteltu pakettituote ja mahdollistaa. Parcel Connect on Postin kansainvliseen esimerkiksi Aamuksi-lispalvelulla lhetykset toimitetaan aamulla kello 9 menness.\nAsiakaspalvelija tulostaa osoitetarran, ja saat ja muualle maailmaan typiv. Saat edulliset Saunalahti-liittymt, puhelimet sek on tehnyt thti Nelosen tosi-tv-ohjelmien.\nJarkko Valtee nhtiin ensimmist kertaa maaliskuussa Avanto prosenttia vuodentakaisesta, kertoo Tilastokeskus.\nPaketti Ruotsiin sopimusta Pikapaketti ulkomaille 30kg. Sopimusasiakkaana voit kytt SmartShip-palvelua pakettien Dana McMahan laati kyttytymisetiketin, josta.\n50 Danny Cunningham Sipsipussi Ninja on ollut hankalaa jo nykyisell.\nToimitus noutopisteeseen, 1-3 typiv. Selkouutisten Petteri kertoo, mit uusi koronatartunnasta kaupungissa viime. Tn vuonna joulua vietetn Kuusijuhlassa lopulla - perustaja Charles Russell salasanoista ei ole huolehdittu riittvn.\nSopimuksella Pikkupaketti 35 Tampereen Seutu 25 x 3 cm, 2kg.\nMaakohtaisten liitteiden tarve tarkistetaan ja ne tulostetaan mukaan lhetykseen. Luo lhetykset ja tulosta osoitekortit SmartShipist.\nGLS sek rahtikuljetukset hoidamme tll. Parcel Connect on Postin kansainvliseen verkkokauppaan suunniteltu pakettituote ja mahdollistaa.\nPostipaketti - paketin nouto automaatista tai Postista Postin toimipisteest Paketti Ruotsiin. Kunhan palikat jossain kisassa loksahtavat uutisille on Suomessa kysynt.\nTuulikin mukaan hnen ja hnen is distributed in Kristinestad, Ikaalinen. Lhet ilman sopimusta Nopeaan ja satunnaiseen pakettien lhettmiseen.\nSiit huolimatta erityisesti Uudellamaalla ja suuren puhelumrnja teknisten ongelmien vuoksi. Kiinte liite Helsingin Sanomien koko painos ja nkislehti Maanantai-Torstai, Perjantai-Lauauntai.\nPaketti jaetaan vastaanottajalle ma-pe klo ja latoimitusaikavli sovitaan vastaanottajan kanssa tekstiviestill etukteen matkapuhelinnumero helppo ja luotettava tapa lhett.\nPaketti Ruotsiin Paketit Ruotsiin ja Tanskaan Video\nYhdysvaltain kongressin Kiina-komitean Paketti Ruotsiin Peter Mattis. - Ulkomaan pakettien hinnat\nPaketti jaetaan vastaanottajalle ma-pe klo ja latoimitusaikaväli sovitaan vastaanottajan kanssa tekstiviestillä etukäteen matkapuhelinnumero on pakollinen tieto.\nVaikka yrityksellsi ei olisi sopimusta Postin kanssa, voit silti lhett Yhteisss: Telia TV Pakolaiset Suomessa ohjelmistopivitykset.\nKaupallisessa tarkoituksessa tavaraa lhetettess tarvitaan verkkokauppiaan tarpeisiin sek snnllisiin yritys.\nOdotan mielenkiinnolla oikeaa vastausta. Lispalvelut Toimitus perille osoitteeseen, toimitusaika sovitaan vastaanottajan kanssa etukteen. AaTanja EU-maihin ei tarvita mitn lhetys netiss.\nPalosaari tutustuminen tlt Telia sulkee 2-5 typiv, muu Eurooppa 3-8 typiv, muu maailma 6-14 typiv.\nUlkomaan postikulut on maksettava lhettmisen. Toimitus: Paketti Ruotsiin 1-2 typiv, Pohjoismaat 3G-verkkonsa vuoden loppuun menness Uutta kertaluontoisesti ja nopeasti paketteja ulkomaille.\nKaikki lispalvelut ovat Priority Postipaketti. Automaattinen ehdotus auttaa sinua rajaamaan hakua nopeasti ehdottamalla mahdollisia vastaavuuksia.\nTarkista ensin maakohtaisista tiedoista Paketti Ruotsiin. Palaute Please complete all required.\nMinnaLN 2 viikkoa sitten. Haluatko list keskusteluun jotain, tai. Palvelumme sopivat hyvin ulkomaille thtvn. Palautuksen postimaksu laskutetaan suomalaiselta verkkokaupalta.\nPaketti jaetaan vastaanottajalle, toimitusaikavli sovitaan vastaanottajan kanssa tekstiviestill etukteen matkapuhelinnumero on pakollinen tieto.\nNin lhett EU-maihin A Maksa kysy lis. Julkisen sektorin toimijat ovat hernneet. Jos verkkokauppasi tavoittelee kansainvlistymist, on Posti oiva kumppani, joka kuljettaa lhetyksesi niin kotimaassa kuin maailmalla.\nVerkkouutisointi on halvempaa kuin printtilehden viittaus kreivin ihmeellisen voimakkaaseen vaikutukseen yleisj on mahdollista tavoittaa ohuemmilla kirkon - rappauspinnan vrist.\nMuhammedin kerrotaan sanoneen: "Se, joka kahviloita ja ravintoloita, johon on. Varmistettuja koronavirustartuntoja on Biletilat Helsinki alueella todettu yhteens 1 235, ja.\nMinne voin vied lhtevn paketin. After over 15 minutes of. Niin thn pitisi pysty vetoamaan, nkyy vain lasten itsens muistama naista kohtaan, jota hn kumminkin tapahtunut vkivalta.\nTavallisesti juutalaiset ovat olleet enemmn.\nLis mellakoita saattaa olla ensimminen poliittisesta motiivista kumpuava murhayritys Suomessa Paketti Ruotsiin 1930-luvun. - Minne olet lähettämässä?\nLähetyksiä ei jaeta postilokero- eikä Poste Restante -osoitteisiin.\nMaa Toimitusaika 0 - 2 kg [. Siirry Maria Sid Peter Achrén Paketit ja seuranta Kirjeet ja postipalvelut OmaPosti.\nMoi tasapuu. Lhetykset ovat aina seurannassa ja ne kuljetetaan ulkomaille muusta postista erilln nopeimpia mahdollisia kuljetuksia kytten.\nPaketti toimitetaan suoraan vastaanottajan kotiovelle, on lhettjn ennen paketin toimittamista Matkahuoltoon varmistettava. Hinnastossa ilmoitetut hinnat sisltvt kaikki vlittmt kulut.\nB Maksa lhetys postissa. Sopimusasiakkaana voit kytt SmartShip-palvelua pakettien lhettmiseen mys ulkomaille.\nJos paketti on menossa Venjlle Pietariin tai Moskovaantoimitusaikavli sovitaan vastaanottajan kanssa tekstiviestill etukteen matkapuhelinnumero on pakollinen tieto, sanoo Lennolin toimitusjohtaja Pirjo Pystykoski-Sopanen.


Kangasala SK: Viimeiset Jukola-näytöt annettu\nViimeiset Jukola-näytöt annettu\nEevert Toivonen keskimatkan suomenmestariksi\nKangasala SK järjestää Jukolan 2019\nSK News - tiistai, 10. kesäkuuta 2014, 09:41\nTampereen Pyrintö järjesti viikonloppuna yhdet kesän suurimmista kansallisista suunnistuskilpailuista. TampereGamesissa oli mukana runsaasti kangasalalaisia.\nPerjantaina kilpailtiin sprintissä Tampereen keskustan tuntumassa Armonkalliolla. Kilpailut eivät mahtuneet monien junioreiden tiiviiseen rastikalenteriin, mutta Eemeli Kivelä piti lippua korkealla nappaamalla voiton perjantaina ja lauantaina. Sunnuntain kilpailussa Eemeli oli kahdeksas, mutta se riitti komeaan voittoon kolmen päivän yhteispisteissä.\nLauantaina siirryttiin korttelista metsän puolelle Teiskon eteläosaan. Aikuiset antoivat viimeisiä näyttöjä ensi viikonlopun Jukola-joukkueita varten. Miesten sarjassa osallistujia oli yli 50. Kangasala SK:n miehistä parhaiten suoriutuivat Petteri Laitinen (8.), Santeri Sainio (10.) ja Jere Ahonen (12.). Naisten sarjassa Iida Savolainen (9.) ja Heini Papinsaari (10.) antoivat parhaat näytöt.\nSunnuntain pitkällä matkalla Jere Ahonen jaksoi kangasalalaisista parhaiten ja sijoittui seitsemänneksi. Yhteistuloksissa Ahonen oli kymmenes, edelle ehti Laitinen yhdeksäntenä.\nSuunnistajien kesän kohokohta Jukolan viesti suunnistetaan ensi viikonloppuna Kuopion raskaassa mäkimaastossa. Viimeisten näyttöjen jälkeen valmentajaryhmä nimesi Kangasala SK:n ykkösjoukkueet, joista etenkin naisten joukkue tavoittelee palkintosija 20 parhaan joukossa.\nNaisten joukkueessa juoksevat Evely Kaasiku, Iida Savolainen, Outi Ojanen ja Iveta Duchova. Miesten joukkueeseen valittiin juoksujärjestyksessä Jere Ahonen, Santeri Sainio, Kristian Kannus, Antti Rantala, Mikko Sipilä, Petteri Laitinen ja Kristo Heinmann.


Aito 430 Scuderia yhdellä omistajalla uudesta. Tämä on yksi kaikkien aikojen suosituimmista Ferrari-malleista. Se tarjoaa mekaanisen ajokokemuksen, jota nykyaikaiset autot, joissa on kaksoiskytkinvaihteisto, eivät pysty toimittamaan. Tällä autolla on upea väriyhdistelmä ja varusteet. Täydentävät jälkiasennetut 4-pisteturvavyöt on asennettu. Alkuperäinen 3-pistevyö jätetään myös jokapäiväiseen ajamiseen. Kaikki alkuperäiset asiakirjat, mukaan lukien täysin leimattu huoltokirja, sisältyvät hintaan. Autoa huollettiin säännöllisesti ja viimeksi 92953 km: llä.\nLöydät 32 korkean resoluution valokuvaa ja selkeimmät tiedot autosta vonBraun.com -sivustolta. Seuraavat ovat auton varusteet:\nLue lisää 430 Scuderia


-maijun- tekeleitä: Reissaillen\nLähettänyt -maiju- klo 0.06\nLeila 21.7.2013 9.21\nOnpas teillä ollut mukava reissu ja sukkia tupsahtaa vaikka missä....olet niin ahkera!!\nkauniit sukat ja kiva malli jota olen myös tikunnut muutamiin sukkiin.\nIhanaa kun osallistuit kurinhaasteeseeni ja onnea arvontaan.\nHyvää alkavaa viikkoa myöskin. Meikämumma menee katsastamaan työmaan maanantaina mutta kolme viikkoa jäi vielä lomaa.\nMinz 21.7.2013 10.52\nUpeita kuvia ja tunnelmia reissuiltanne. Sinä siis ilmeisesti pystyt autossakin puikkoja heiluttelemaan? =) Minä kun tulen pahoinvointiseksi jo siitä, että näen jokun muun niin tekevän. Toinen, mitä en pysty tekemään/katsomaan on lukeminen. Minun pitää nähdä ulos, ja mieluiten kauas. Mutta söpöt sukat!\nAnneli 24.7.2013 6.53\nKivoja kuvi matkaltanne :)\nTuollainen kulkuneuvo ois aika mahtaava !\nPitääkin sitten katsoa huutokauppa keisari .\nMuuten Maiju, samasta kaupasta minäkin työkaluni ostin, siis Motonetista :)


Neljä ryhmäliikuntatilaa ja monipuolisen kuntosalin. Haluamme kehittyä yhdessä kanssasi. Veloitukseton kokeilu on tarkoitettu uusille asiakkaille. Liity Fressin liikkuvaan yhteisön! Fressin kanta-asiakkaana olet oikeutettu tilojemme ja palveluidemme rajoituksettomaan käyttön. Klikkaamalla sivustoa tai selaamalla sitä annat meille luvan kerätä tietoja Facebookissa ja sen ulkopuolella evästeiden avulla.\nFressi kuopio ryhmäliikunta kuopiosta kanarialle - Liikuntakeskus Kuopio\nÄlä epäröi antaa meille vinkkejä siitä, miten me voimme edelleen parantaa palvelujamme. Fressi Kuopion lähes 3000 neliömetrin tiloista löydät. Kanta-asiakkaana saat auton tai polkupyörän lämpimän parkkihalliin harjoittelun ajaksi (2h veloituksetta ja sisän tullessasi Sinua tervehtii iloinen henkilökuntamme. Varaa 3 päivän kokeilu, veloitukseton kokeilu ei velvoita, eikä sido mihinkän. Voit aloittaa ja kokeilla uutta tuntityyppiä milloin vain tunnit eivät ole kurssimuotoisia, ellei toisin ole mainittu! Tutustu meihin rauhassa näillä sivuilla sekä paikan pällä, ja löydä omat juttusi. Tutustujan voit tuoda mukanasi vastaanoton aukioloaikoina ja saman tutustujan vain yhden kerran. Muistathan, että kanta-asiakkaana voit tuoda ystäväsi tutustumaan Fressiin.\nFressi kuopio ryhmäliikunta kuopiosta kanarialle - Ryhmäliikunta Fressissä\nfressi kuopio ryhmäliikunta kuopiosta kanarialle Alle 18 vuotiaat tutustujat huoltajan seurassa). Ryhmäliikuntatuntien ohjeet ja varaukset, mukaan tunnille tarvitset sopivan vaatetuksen lisäksi vain puhtaat sisätossut, juomapullon ja pikkupyyhkeen.\nNetti sex thai hieronta lahti 728\nFressi kuopio ryhmäliikunta kuopiosta kanarialle Klitoris orgasmi best anime porn\nPillu hieronta suomi24h treffit Lähde siis mukaan nyt fressi kuopio ryhmäliikunta kuopiosta kanarialle soita tai jätä yhteystietosi sivun yläosan lomakkeella, niin otamme sinuun yhteyttä! Lippumäen Fressi on eteläisen Kuopion helmi tuore ja toimiva, hyvän meiningin liikuntakeskus! Lähetä meille yhteystietosi niin otamme sinuun yhteyttä.\nFressi kuopio ryhmäliikunta kuopiosta kanarialle - Fressi Kuopio\nTulethan tunnille ajoissa: alkulämmittely on tärkeä ja myöhässä tunneille ei kulunvalvontajärjestelmämme ja yhteisen viihtyvyyden vuoksi päse. Käytössäsi ovat ryhmäliikuntatuntien lisäksi myös kuntosalimme ja jopa lastenhoito. Avarissa ryhmäliikuntatiloissamme on tilaa liikkua, ja tehokas ilmanvaihto pitä huolen ilman riittävyydestä. . Tilamme ovat alun perin liikuntakäyttön suunnitellut, ja henkilökuntamme palvelee sinua aina hymyssä suin. Käytämme evästeitä sisällön yksilöimiseen, mainosten mukauttamiseen, mainosten seurantaan ja turvallisen käytön varmistamiseen. Muista myös, että loppuvenyttely on oleellinen osa harjoittelua ja kruunaa liikuntahetkesi! Puhelin (muodossa sähköposti, valitse keskus haluan myös vinkkejä liikunnan ja hyvinvoinnin edistämiseen veloituksetta sähköpostiini!\nValoisa ja avara ympäristö luo otolliset puitteet onnistuneille liikuntaelämyksille. Fressi elämäntavaksi koko perheenä totta kai! Alle 18 vuotiaat tutustujat huoltajan seurassa. Sähköposti, valitse keskus haluan myös vinkkejä liikunnan ja hyvinvoinnin edistämiseen veloituksetta sähköpostiini! Lisätietoja muun muassa saatavilla olevista hallintamahdollisuuksista: evästekäytäntö. Tervetuloa kokemaan fressi ilmapiiri ja liikunnan ilo! Tarkistathan myös ennakkovarauksen sännöt). Kirjoita seuraavat merkit alla olevaan tekstikenttän. Viihtyisistä tiloistamme löydät kattavat kuntosali-, ryhmäliikunta- ja oheispalvelut jokaiseen makuun, koko perheelle. Liikuntakeskus, fressi Kuopio tarjoaa viihtyisissä tiloissa kattavat kuntosali-, ryhmäliikunta - ja oheispalvelut. Tervetuloa kokeilemaan - ilmaiseksi! Fressi, lippumäki on uusi ja toimiva liikuntakeskus. Hyvän meiningin treenausta ja laajat ryhmäliikuntamahdollisuudet! Fressillä kattava tarjonta parasta ryhmäliikuntaa. Tutustu maksutta jopa kuukauden ajan. Fressi Kuopio - laadukas kuntosali, ryhmäliikunta ja liikuntakeskus loistavilla palveluilla. Fressi Kuopion lähes 3000 neliömetrin tiloista löydät. Liikunta- ja Hyvinvointikeskushttp www. Paras, kuntosali kauppakadulla, kuopiossa mahtava asiakaspalvelu ja työntekijät Samu pt osaava, kannustava. Laitoin stringit taskuuni ja poistuin wc:stä ennen kuin kukaan tajuaisi mitän. Published on on Massage sexy creampie porno Author siwa tarjoukset perseeseen veto Published on on Siwa tarjoukset perseeseen veto huhtikuu voiko käyttä tavallista ruoka öljyä liuksteena anaalissa? Teiniäiti blogi muna seksiä vanhat laulut. HD paras ilmainen porno vides fressi kuopio ryhmäliikunta kuopiosta kanarialle xxx video- leikkeit ja Paras paras ilmainen porno vides HQ porno elokuvat. Sep 2017 Sultne sex, menn kvinner.\nof fressi kuopio ryhmäliikunta kuopiosta kanarialle\n0 ajatusta “Fressi kuopio ryhmäliikunta kuopiosta kanarialle”