Blogi – Kymijoen Hoiva Ry\nRavintola Syreenin pizzat\nAsukkaana Kymijoen Hoivalla\nTällä kertaa halusimme antaa äänen Kymijoen Hoivan senioritalojen asukkaille. Tässä heidän kokemuksiaan täällä asumisesta:\nMuutin tänne 10 vuotta sitten yhdessä mieheni kanssa. Ja alkuun mieheni sanoi, ettei koskaan lähde kotoa. Että on siellä syntynyt ja sinne jää. En ajatellut, että kannattaa edes yrittää muuttaa minnekään. Mutta sitten hän alkoikin puhua, että voisi muuttaa ja haettiin heti tänne asumaan.\nTää muutto oli parasta mitä minulle on tapahtunut vanhuudessa. Saatiin asunto ja kumpikin viihdyttiin heti alkuun jo. Aluksi tämä oli niin kuin asunto, mutta nyt todellakin koti. Ja varsinkin sitten kun jäin yksin niin ajattelin, että missään muualla en pystyisi enää olemaan.\nPalvelumaksun koen aika arvokkaaksi kyllä. Mutta sitten kun katson, mitä siihen sisältyy niin sen ymmärtää. Esimerkiksi alkuun kävin kaupassa ihan omineni. Sitten tajusin, että mähän maksan tästä kauppakuljetuksesta. Ja nyt käyn kaupassa kyydillä ja sitten ulkoilen muuten. Vuokrahan ei ole mikään päätähuimaava ollenkaan, mutta palvelumaksu tietysti on arvokas. Mutta siihenhän sisältyy kaikki. Siihen sisältyy talonmiehen palvelut, ohjatut jumpat ja kaikki ne avut, mitä voi saada.\nJa hienointa oli sitten se, että kun keväällä 2014 jäin yksin, niin syksyllä täällä aloitti toimintansa sitten jo Sarastus. Että oli ohjaaja ja ohjelmaa. Se oli minun pelastus! Siitä lähtien olen todella viihtynyt täällä. Nimenomaan se, että täällä tapaa aivan ihania uusia ihmisiä. Kun luuli, ettei enää vanhuudessa sellaista tapahdu. Niin todella tulee ihan hyviä ystäviäkin vielä. Ja tottakai yhteyttä pidetään edelleen myös entisiin ystäviin. Mä en osaa mitään muuta sanoa, kun että täällä on kaikki hyvää. Mitään en ole osannut kaivata. Se oli suuri helpotus, että Rentola tuli kun Sarastuksen toiminta loppui. Oli hieno ratkaisu, että saatiin Rentola toimimaan. Täällä on kaikki: kauppakuljetukset, ja ruokala josta voi ostaa kotiin ruokaa.\nNämä talot on myös aivan loistavaan paikkaan rakennettu. Joen rantaan, puutarha ja piha ympäröi. Ja kaikki on asukkaiden käytössä: marjapensaat ja omenapuut ja kaikki. Tämä on kaunis paikka asua!\nOlen asunut talossa 17 vuotta. Oltiin pitkään jonossa miehen kanssa näihin asuntoihin. Miniä tuli taloon, ja muutimme toiseen asuntoon. Se oli hyvä ratkaisu ja säilytti hyvät välit perheessä. Silloin tänne oli pitkät jonot, käytiin monta kertaa asuntoa kysymässä. Mutta sitten kuultiin tutulta, että asunto vapautui ja otettiin heti yhteyttä.\nTäällä oli silloin paljon veteraaneja. Ja ne neuvoi meitä. Ulkona tehtiin yhdessä töitä, kaikki asukkaat. Siellä kasvatettiin perunat, kukkamaat, porkkanat ja salaatit ja kaikki. Myö tykättiin olla niin kovasti täällä, ei ollut mitään negatiivista. Näköala Kymijoelle heti ikkunasta! Jotain tekemistä piti olla, myö oltiin sellaisessa kunnossa niin tykättiin tehdä tuolla pihalla kaikkea. Pidettiin kokonaan tuo puutarhapuoli veteraanien kanssa kunnossa. Yhdessä siellä kahviteltiin asukkaiden kanssa ja kaikkea.\nPihalla puutarhassa on marjapensaita, omenapuita ja aroniaa. Ja ne ovat kaikkien asukkaiden käytössä. Se on nykyaikana harvinaista. Asukkaat käy kesällä joka päivä syömässä marjapensaista ja kerää pakastimeen. Ja kun asukkaat on saaneet marjoja, kerätään yli jääneet keittiölle. Ja kerääjiä riittää! Yhdessä asukkaat kerää ja juttelee ja puuhaa. Se on tosi hyvä asia.\nMinä pidän tätä kotina, kaikki saa tehdä asioita täällä. Ja minä tykkään ja pysyn kunnossa. Täällä on vesijumpat, allas, kuntosali ja teen lenkkejä. Ja tämä yhteinen toiminta, ennen Sarastus ja nyt Rentola. Niin voiko parempaa olla. Ja yhdessä ulkona kesällä. Ihanaa. Ja apua saa aina. Henkilökunta on ihanaa. Asia kun asia niin kaikessa neuvotaan. Ja keittiöstä saa ostaa mitä ikinä tarvitsee, ruoka-aineitakin kaikkia. Se on hyvä. Välillä vaikka desilitran jauhoja tai mitä ikinä tarvitsee.\nRakastan asua tässä kodissa. On turvallinen olo. Ohjelmat ovat erinomaisia -varsinkin musiikkiohjelmat, erilaiset pelit, virtuaalimatkat, luennot, levyraadit, runotupa, askartelut, lukutoukat, käsityöt ja rupattelut. Sekä jumpat ja hartaushetket.\nYhteisöllisyyttä ja vapautta\nOlen asunut Rantakorsu-siivessä nyt 1,5 vuotta. Hetkeäkään en ole katunut muuttoani. Ensi vaikutelmani oli, että keittiö- ja muu henkilökunta oli sydämellisen ystävällistä. Myös asukkaat toivottivat tervetulleeksi, neuvoivat ja opastivat talon tavoille. Koronarajoitteiden aina välillä kiristyessä olin tyytyväinen, että asuin täällä. Edes näin muita ihmisiä silloin kun eristys oli tiukinta.\nIloitsin kauniista piha-alueesta, kesällä omenoista ja marjoista. Löysin myös Kortojan varren kävelyreitin. Myllykoskelta jäin kaipaamaan Kymijoen rannan kävelyteitä, lyhyempää ja tasaisempaa matkaa kirkkoon sekä Myllyn Pyörää, joka auliisti palveli pyöräkelkan ongelmissa. Täällä pyöräkelkka lojuu käyttämättömänä. Myös metsä oli Myllykoskella lähempänä.\nPerheettömänä minulla on ollut aikaa harrastuksille. Niinpä olen täälläkin ollut mukana aktiviteeteissa, mitä ensin Sarastus ja nyt Rentola ovat tarjonneet. erityisesti Lukutoukat ja Runotupa ovat olleet mieleeni. Kymi Sinfonietan videoiden musiikkitarjonta on sellaista, josta pidän. Yhteiset pelit rentouttavat ja aivojumppa virkistää. Emma on auliisti auttanut tietokone- ja muissa pikku pulmissa. Mervin johdolla olen sinnikkäästi jumpannut niin vedessä, tuolilla istuen ja kuntosalissakin.\nTarvitsen myös yksinoloa ja siihenkin täällä on täysi vapaus.\nLoppuelämän koti – Hilman tarina\nMoni pohtii, mitä siellä tehostetun palveluasumisen yksikössä oikein tapahtuu…\n• Saanko toteuttaa enää itseäni? Huomioidaanko minut yksilönä?\n• Saanko tarvittavaa kuntoutusta? Entä saanko kaiken tarvitsemani avun?\n• Mitä, jos tarvitsen lääkäriä tai sairaalahoitoa?\n• Mitä sitten tapahtuu, kun voimani ehtyvät?\n• Toteutetaanko yksikössä saattohoitoa?\n• Millä keinoin voin pitää yhteyksiä läheisiini?\nTästä alkaa Hilman tarina, fiktiivinen, mutta silti niin todellinen.\nHilma, 85-vuotta, asuu kerrostaloasunnossaan kotiavun ja läheisten turvin. Hän\nsairastaa verenpainetautia. Lisäksi hänellä on todettu kilpirauhasen vajaatoiminta sekä taipumus usein toistuviin virtsatietulehduksiin. Eniten päivittäistä toimintakykyä kuitenkin heikentää etenevä muistisairaus.\nArjen toimista selviäminen alkaa olla kovin hankalaa. Hän lähtee kauppaan, mutta\nei muistakaan miten siellä toimitaan ja eksyy matkalla. Kotona hän aloittaa\nkahvinkeiton, mutta unohtaa koko asian. Keitin jää päälle, samoin hellan levyt.\nÖisin hän herää ja on kovin huolissaan siitä, missä jo edesmennyt puoliso on? Entä\nlapset, jotka Hilman mielessä ovat taas kolmevuotiaita. Läheiset huolehtivat ja\nhuolestuvat kotihoidon arvioidessa tilannetta.\nEräänä yönä Hilma vaeltaa asunnossaan ja kaatuu. Kotihoito saapuu paikalle ja\nsoittaa ambulanssin. Tästä alkaa Hilman matka päivystykseen. Täällä hoidetaan\nakuutit vaivat, kuten virtsatietulehdus. Rouva on kuitenkin niin muistamaton ja\nheikkokuntoinen, että hänet siirretään sairaalasta intervallipaikkaan arviointijaksolle.\nSiellä hänen toimintakykyään arvioidaan ja moniammatillinen tiimi toteaa hänen\ntarvitsevan ympärivuorokautista hoivaa. Tässä vaiheessa hänet asetetaan jonoon tehostetun palveluasumisen paikalle. Palveluohjaaja etsii Hilmalle sopivaa hoivapaikkaa. Omaiset pääsevät yksikköön tutustumaan sopivan paikan löydyttyä.\nLäheiset käyvät katsomassa paikkaa ja toteavat sen olevan hyvän kodin Hilmalle.\nSiellä on oma pieni asunto ja yhteistila, jossa on mahdollisuus seurusteluun,\nyhteisvirikkeisiin sekä ateriointiin. He ovat helpottuneita, kun tietävät läheisen\nolevan nyt turvassa ja saavan hoivaa ympärivuorokauden. Samalla he pohtivat\nmonia asioita: saako äiti edelleen nukkua aamulla yhdeksään, saako hän halutessaan puuron sijaan jogurttia aamuisin.? Voiko iltapalan syödä totutusti samalla puoli yhdeksän uutisia katsellen, pääseekö äiti saunaan, saavatko omaiset tulla käymään? Saako äiti yksilöllistä kohtelua ja miten häntä tuetaan sosiaalisten kontaktien ylläpitämisessä? Entä sitten, kun äidin vointi heikkenee?\nSitten koittaa Hilman muuttopäivä. Läheiset ovat sisustaneet asunnon valmiiksi\nHilman tutuilla huonekaluilla sekä rakkailla koriste-esineillä ja valokuvilla.\nVuode on pedattu valmiiksi omilla tutuilla lakanoilla.\nHoitajat rinnalla kulkijoina\nYksikössä odotetaan uuden asukkaan muuttoa. Ensimmäisessä iltavuorossa on\nHilman vastuuhoitaja ottamassa hänet vastaan. Kaikki vuorossa olevat hoitajat esittelevät itsensä ja toivottavat Hilman tervetulleeksi. Ensin tutustutaan omaan huoneeseen ja sen jälkeen onkin hyvien päiväkahvien aika yhteistilassa.\nTutustuminen puolin ja toisin voi alkaa. Noin kuukauden sisällä vastuuhoitaja tekee\nasukkaasta RAI-toimintakyvyn arvioinnin, omalääkäri tekee tulotarkastuksen ja yksikön sairaanhoitaja ottaa tarvittavat laboratoriokokeet. Tämän jälkeen vastuuhoitaja kutsuu läheiset koolle ja pidetään ensimmäinen ”TOTSU- palaveri”, jossa sovitaan yksityiskohtaisesti yksilöllisistä hoidontarpeista ja käydään läpi kaikki toiveet sekä sovitaan keinot niiden toteutukseen.\nArki sujuu hoivakodissa hyvin. Hilma saa tarvitsemansa avun ja selviää vielä monista pikkuaskareista ohjattuna. Sairauden edetessä vähitellen, tuen tarve kaikessa kasvaa eikä liikkuminen enää suju rollaattoriinkaan tukeutuen. Henkilökunta kartoittaa hoivan – ja avuntarvetta säännöllisesti. Hilmalle hankitaan apuvälilainaamosta pyörätuoli, suihkutuoli sekä sopiva nostolaite. Näin varmistetaan, että Hilma pääsee edelleen yhteistilaan ja ulkoilemaan.\nAjoittain myös omatoiminen syöminen tuottaa haasteita, jolloin hoitaja auttaa ja\nkannustaa sekä tarvittaessa syöttää. Kun pureskelu meinaa unohtua huolehditaan\nmyös, että ruoan rakenne on tarpeeksi pehmeää tai pienittyä.\nVoinnin heiketessä levon tarve kasvaa ja Hilmalla on mahdollisuus nukkua\ntarvittaessa useammatkin päiväunet. Ajoittain myös ruokahalu on heikko, jolloin\ntarjotaan sitä mikä maistuu.\nVastuuhoitaja päivittää RAI-arvioinnin ja kutsuu läheiset koolle uuden ”TOTSUN”\nmerkeissä. Lääkäri tekee hoitolinjausarvion ja läheisiä kuunnellen tehdään\nHilmalle palliatiivinen (oireenmukainen) hoitolinjaus. Tällöin keskitytään asukkaan kivuttomuuteen ja hyvään oloon. Myös kaikki sairaalasiirrot harkitaan tarkasti. Läheisiä kannustetaan olemaan läsnä. Asukkaan mielihaluja esim. ravinnon suhteen pyritään toteuttamaan.\nHilman vointi hiipuu pikku hiljaa ja kahden kuukauden kuluttua hän jaksaa vain ajoittain olla muutamia tunteja pyörätuolissa. Ajoittain on virkeämpiä päiviä, jolloin puhettakin tulee. Hän elää lapsuuttaan uudelleen ja kysyy usein äitiä. Läheisiä hän ei enää tunnista, mutta hoitajat tukevat kanssakäymistä ja vastaavat tarvittaessa kaikkiin kysymyksiin. Vanukkaat sekä kahvipulla ” mössö” ja soseutettu keitto maistuvat ajoittain. Näläntunne on kovin hiipunut ja kaikki syöttäminen tapahtuu Hilman ehdoilla.\nEräänä päivänä hoitaja huomaa Hilman hengityksen muuttuneen pinnallisemmaksi.\nHän ei myöskään jaksa avata silmiään. Silti hän selkeästi reagoi hellään kosketukseen ja rauhalliseen puheeseen levollisella ilmeellä ja tasaantuvalla hengityksellä.\nOmalääkäri ottaa kantaa hoitolinjaukseen ja aloitetaan saattohoito, joka\nkeskittyy elämän viimeisiin hetkiin. Hoitaja ilmoittaa päätöksestä läheisille ja\nhenkilöstö tukee heitä tässä ainutkertaisessa tilanteessa.\nHilman vointia tarkkaillaan ja ilmeistä, kehonkielestä sekä ääntelystä tulkitaan\nherkästi tarve kipulääkitykseen ja sitä annetaan riittävästi lääkärin ohjeen mukaisesti.\nLäheisiä tuetaan (mutta ei painosteta) olemaan läsnä ja heidänkin tarpeistaan huolehditaan keskustelemalla ja tarjoamalla vaikkapa kahvia. Lisäksi huolehditaan , että yksikössä on saattohoitovaiheessa tarpeeksi henkilökuntaa vastaamaan Hilman tarpeista ja olemaan läsnä.\nHoitaja antaa Hilmalle vielä kipulääkettä, kostuttaa suuta vanupuikolla,\npaijaa ja antaa omaisten olla rauhassa läsnä. Pian hengityksessä tulee pidempiä taukoja ja hoitajan ja läheisen ollessa läsnä Hilma nukkuu rauhallisesti pois.\nToinen hoitaja kutsutaan paikalle ja rauhallisesti Hilma puetaan omiin siisteihin vaatteisiin sekä tyttären kutomiin villasukkiin. Tunnelma on levollinen eikä mihinkään ole kiire. Pöydälle sytytetään kynttilä ja läheisille annetaan aikaa hyvästellä.\nNäin on hoitaja saattanut asukkaan ja saanut olla läsnä tässä ainulaatuisessa hetkessä. Muutama kyynelkin on sallittua, koska tässä on kyse arvokkaasta kohtaamisesta.\nJokainen asukas on hoivakodissa yksilö. Niin myös jokainen tarina, mutta kaikki ovat yhtä arvokkaita.\n4.2.2022 Sari Lairio, hoitotyön esimies, sairaanhoitaja, Iltarusko\nKymijoen Hoivan tiloissa toimi aikoinaan päiväkeskus. Kun päiväkeskustoiminta lopetettiin, silloisen Kouvolan kaupungin aloitteesta tiloihin perustettiin hyvinvointiasema vuonna 2014. Nimikilpailun perusteella nimeksi valittiin Sarastus. Toiminta haki aluksi muotoaan, mutta punaisena lankana oli alusta asti yhteisöllisyys, ikääntyvien osallisuuden tukeminen ja ohjauksen sekä tiedon välittäminen. Hyvinvointiasematoiminnan tarkoitus oli tukea kotona asuvien ikääntyvien toimintakykyä ja olla matalan kynnyksen kohtaamispaikka, josta sai ohjausta ja neuvontaa pienempiinkin arjen pulmiin.\nJokaisen hyvinvointiaseman toiminta on ollut omannäköistään, riippuen sijainnista. Täällä Inkeroisissa on aina pidetty paljon esimerkiksi musiikista ja liikunnasta, joten tuoli- ja keppijumpat ovat kulkeneet mukana alusta asti ja erilaisten orkesterien tahdissa tanssitaan ahkerasti vieläkin. Toiminta on ollut asiakkaiden toiveista lähtöisin. Ja ideat ovatkin olleet monipuolisia laskiaisriehojen hevosajeluista havukranssitalkoisiin. Digitaalisuus on myös tullut toimintaan mukaan ja digiopastustoiminta vakiinnuttanut paikkansa paikkakunnalla.\nHyvinvointiaseman toiminta on saanut ihmisiä liikkeelle: on ollut mölkyn pelaajia, karaoken laulajia, käsityöihmisiä, innokkaita tanssijoita tai musiikista nauttivia ihmisiä, tiedonhaluisia luennoille, apua ja ohjausta tarvitsevia palveluohjaukseen tai digitaitoja opettelemaan. Kävijöitä on ollut tietysti Inkeroisten alueelta, mutta myös Anjalasta, Myllykoskelta, Sippolasta ja Liikkalasta.\nSarastuksen palveluohjaajat ovat matkan varrella vaihtuneet, mutta punainen lanka on vuosien myötä vain kirkastunut. Ikääntyvien ihmisten innostuminen, ystävien löytäminen, avun saaminen arjessa ja lämminhenkinen kohtaaminen on saanut kiitosta. Se, että ikääntyvä ihminen kokee itsensä kunnioitetuksi, arvostetuksi ja tulee kuulluksi sekä pystyy vaikuttamaan omiin asioihinsa, on erittäin tärkeää.\nErilainen toiminta on saanut paljon ihmisiä liikkeelle vuosien varrella. Liikkuva askel- tapahtumat nostivat esille liikunnan merkitystä arjessa ja innostivat kokeilemaan uusia lajeja. Muistoissa taikaa −mennyttä aikaa -muisteluhanke herätti muistot henkiin ja ne ovat nyt kaikkien nähtävillä. Hanke sai vuoden 2019 Vanhusteko-tunnustuksen ja sai aikaan paljon hyviä vaikutuksia ikääntyvien keskuudessa.\nValitettavasti pari viime vuotta koronapandemia on varjostanut arkea tuoden mukanaan hyvinvointiaseman sulkuja, kokoontumisrajoituksia ja lopulta toimintapäivien supistumisen tälle vuodelle. Nyt Kymsote on päättänyt sulkea koko hyvinvointiaseman, perusteluna Kymsoten toimintamallien yhtenäistäminen sekä haasteellinen taloudellinen tilanne. Vastaavaa palvelua ei alueen ikääntyville tällä hetkellä jää. Ohjausta ja neuvoja saa jatkossa Kymsoten asiakasohjauksesta ja digiopastusta mm. kirjastoista.\nKymijoen Hoivalla on huomattu kohtaamispaikan toiminnan vaikutukset ikääntyvän hyvinvointiin ja toimintakyvyn säilymiseen. Yhteisöllisyys on noussut tärkeäksi senioriasuntojen vetonaulaksi. Tarjoammekin jatkossa oman talon väelle eli Kymijoen Hoivan senioritalojen asukkaille edelleen yhteisen kohtaamispaikan, joka on avoinna arkipäivisin. Toimintaa kuvaa kohtaamispaikan nimi: Rentola. Yhteisöllistä, mukavaa toimintaa järjestetään asukkaiden toiveiden mukaisesti niin sisällä kuin ulkonakin ja ohjausta saa edelleenkin erilaisissa arjen pulmissa. Laaja, kaikille avoin toiminta kuitenkin päättyy tämän vuoden loppuun.\nSäilytämme Sarastuksen ajan iloiset muistot ja toivomme lämpimiä yhteisiä hetkiä Rentolassa senioritalojen asukkaiden kesken tulevaisuudessa. Olemme lämpimästi kiitollisia kaikille Sarastuksen kävijöille vuosien varrella. Lisäksi moni vapaaehtoinen, luennoitsija, esiintyjä ja aikaansa antanut ihminen ansaitsee myös lämpimät kiitokset: olette olleet kullanarvoisia!\nSarastus on vielä joulunajan avoinna, tule ihmeessä mukaan joulutunnelmaan ja nauttimaan yhdessäolosta.\n15.12.2021 Emma Kujala, palveluohjaaja Sarastus\nMitä sitten kattilaan laitatkin, löydät sen lusikastasi\nLokakuu on yhdistykselle juhlakuukausi. Vanhusten viikon lisäksi on aihetta juhlaan, sillä yhdistyksen perustamisesta tulee kuluneeksi 46 vuotta. Kun katson taaksepäin ajassa, tulvii mieleeni monia muistoja. 1980- ja 1990- luvut olivat kulta-aikoja mitä tulee ikääntyneiden ja vammaisten asioiden eteenpäin viemisen suhteen. Tuolloin rakennettiin paljon uutta ja tehtiin perusparannuksia.\nInkeroisten palvelukeskuksen rakentaminen.\nPresidentti Tarja Halonen puolisoineen vierailulla.\n2000-luvulla asukkaiden määrä yhdistyksen asunnoissa oli vakiintunut, mutta tehostettua palveluasumista tarvittiin lisää. Niinpä meidänkin Anjalan kohde vaihtui suuren kysynnän myötä tavallisesta vuokra-asumisesta tehostetuksi. Samaan aikaan henkilökuntaa oli ennätysmäärä. Tekniikkaa lisättiin tietokoneiden ja erilaisten ohjelmien muodossa. Kansainvälisyyteen luotiin katseita erilaisten hankkeiden myötä. Esimiesten määrää lisättiin ja työturvallisuuteen panostettiin.\nSuur-Kouvolan, suuren ”SOTE-sopan” ja Kymsoten mukana myös hoivaan on tullut eri tulokulmia ja ratkaisuja. Ikääntyneet hoidetaan mieluusti kotihoidossa. Tämä on näkynyt myös Kymijoen Hoivalla työpaikkojen ja asukkaiden vähentyessä. Kaikella lienee jokin tarkoitus. Itse koetan pitää soppakattilan liedellä ja aina aika-ajoin muistaa maistella, mitä sieltä nousee seuraavaksi.\nAuta muita pääsemään eteenpäin. Olet aina pidempi, kun joku muu on harteillasi\nKuluneisiin vuosiin mahtuu monia kohtaamisia ihmisten kanssa. On jaettu yhdessä ilot ja surut. Joskus muistelemme poisnukkuneita isommalla porukalla. Jokainen yhteisömme jäsen on jättänyt jonkunlaisen jäljen. Samoin olemme saaneet tutustua erilaisiin työntekijöihin. Jotkut heistä ovat vain viivähtäneet, kun taas toiset ovat jääneet jopa yli 20 vuodeksi ennen eläkkeelle jäämistään.\nMe kaikki Kymijoen Hoivalaiset olemme täällä ihmisiä varten. Pyrimme aina auttamaan ja olemaan avuksi. Se voi olla ihan pientä, kuten kotiavaimensa unohtaneen asukkaan oven aukaisu. Taistelemme yksinäisyyttä vastaan, pyrimme luomaan kipinää ja virkeyttä eloon ja arkeen löytämällä osallisuuden monia muotoja. On ollut hienoa nähdä upeiden ihmisten elämän otteen löytymisen juuri meillä. Tämmöisenä vuorovaikutuksen poikkeustila-aikana koen, että on ihanan voimaannuttavaa välillä muistella menneitä vuosia.\nSanon sen nyt: HYVÄ ME!\nLehtiartikkeli Kaupunkilehti Seiskassa 10.12.1995.\nVaikka puu kymmenen vuotta vedessä makaisi,\nei siitä krokotiiliä tule\nYhdistyksen johdon pohtimia asioita puun muodossa.\nTyöskentely yhdistyksessä on varmaan eri lailla antoisaa kuin ehkäpä jossakin muualla. Koen, että meidän yhdistystämme vuonna 1975 perustamassa olleet ja heidän jälkeensä tulleet, hyvää työtä tehneet, eivät ole koskaan unohtaneet toiminta-ajatustamme:\n”Tarkoituksena on edistää vanhusten ja vammaisten henkilöiden aineellista ja henkistä hyvinvointia”. Tämä on hyvin istutettu, oikein lannoitettu, juureva yhdistys.\nJoskus mietin, mitä pitäisi tapahtua, ettei meitä enää olisi? Tarvitsisiko siihen kaukaa tulevia krokotiilejä ja kuinka monta? Uskon, että nykymaailmassa kaikki on mahdollista. Mieluusti ajattelisin, että jo juurtuneesta puusta löytyy niin paljon hyvää, että se tulee pärjäämään jatkossakin eikä kaadu alati vaikeutuvassa kilpailevassa yhteiskunnassa torahampaita ja kynsiä esitteleviin ahdistelijoihin. Yhdistyksillä ja järjestöillä tulisi olla sijaa\nja voimia olla, elää ja hengittää vielä tulevina vuosikymmeninä. Itse ainakin tahdon uskoa niin.\nKuuntele sinäkin aiheeseen sopiva laulu: Kuuntele Tuomas Kanniston laulu: Yhdessä\nMykistävän ihanaa talven odotusta kaikille!\n20.10.2021 Anu Pöllänen, toiminnanjohtaja\nMuutama ajatus liikunnasta\nYleisesti liikunnasta on kirjoitettu näin; ” Liikunta on tarkoituksellista fyysistä aktiivisuutta, jonka tarkoituksena on esimerkiksi kunnon kohottaminen, terveyden parantaminen tai pelkästään liikunnan tuottama ilo ja mielihyvä.” Nykyisten suositusten mukaan jo muutaman minuutin mittaiset liikkumishetket ovat merkityksellisiä, eli mitään arjessa tapahtuvaa aktiivisuutta ei tule väheksyä. Ohessa soveltavan liikkumisen suositus, jossa kuvataan havainnollisesti mistä osista viikoittaisen liikkumisen tulisi koostua.\nSäännöllinen liikkuminen itselle mieluisalla tavalla ylläpitää toimintakykyä ja helpottaa arjesta selviytymistä. Kaatumisriski pienenee, kun huolehdimme riittävästä lihaskunnosta ja kehitämme samalla tasapainoa. Hyvä on myös kuunnella omaa jaksamista ja muistaa levon merkitys. Iän tuomat muutokset vaikuttavat usein myös yöuniin, tehden niistä lyhyemmät tai pätkittäiset. Palautumista voi hyvin paikata päivätorkuilla ja antaa kehon palautua useampaan otteeseen vuorokauden aikana.\nLäpi vuoden talossamme on mahdollista liikkua monin eri tavoin, joko yksilöllisesti omaan tahtiin tai ohjattujen ryhmien mukana ahkeroiden. Tuolijumpat ovat kevyempiä vaihtoehtoja. Allas mahdollistaa vesiliikunnan, joka on nivelille ystävällistä kuntoilua. Kuntosalilta löytyy kattava valikoima laitteita, joiden avuin voidaan vahvistaa selkeämmin lihaskuntoa, unohtamatta kaunista pihapiiriä, joka luo erilaiset puitteet vuodenaikojen mukaan luonnossa liikkumiseen tai mukavaan happihyppelyyn yhdessä ystävien ja tuttavien kanssa. Kulunut vuosi on ollut ryhmien suhteen melko risaista, mutta pikkuhiljaa aletaan olla normaalissa rytmissä. Ryhmässä harjoittelu tuo liikunnan oheen mukavan sosiaalisen tapahtuman, jossa voidaan vaihtaa kuulumiset, parhaat reseptit tai jakaa ajankohtaisia asioita ja uutisia. Monesti ryhmässä muistellaan yhdessä työaikaisia tai muita kylän tapahtumia ja tällä on merkitystä myös mielen hyvinvoinnille. Yhdessä tekemisellä on merkitystä myös harjoittelumotivaatiolle, niin lähtemisen kuin tehokkuuden osalta. Tutun joukon tapaaminen säännöllisesti voi toimia isona kimmokkeena. Porukalla tehty harjoittelu voi positiivisessa mielessä piiskata kuormittavampaan harjoitteluun kuin yksin tehden. Ryhmässä harjoittelu on kuitenkin kuin taideteos – ohjaaja antaa liikunnalle kehykset ja jokainen maalaa itselleen passelin taulun.\nKoronatapausten määrä ei näytä edelleenkään laskevan, joten edelleen joudumme muistamaan turvallisuusohjeet myös ryhmissä. Nyt näyttäisi kuitenkin olevan vahvaa tahtoa ja uskoa harrastustoiminnan jatkoon, vaikka ilmaantuvuus ei ole jäänyt odotetulle tasolle – toivotaan että saamme jatkaa syksyn ennalta ilmoitetun suunnitelman mukaisesti, ajankohtaiset suositukset huomioiden.\nRyhmäaikataulut löytyvät ilmoitustauluilta ja kotisivulta; palvelut – fysioterapia.\nTänä kesänä sää suosi ennätyksellisillä helteillä ja koitin keventää liikkumista sen mukaisesti. Salin ilmalämpöpumppu mahdollisti harjoittelun myös kesän helteillä, eikä allasjumppakaan tainnut tuntua raskaalta, vaikka ulkona porotti välillä 30 asteen helle. Joinain päivinä oli kuitenkin viisaampaa vain siirtyä ulos, istua varjossa ja keskittyä muistelemaan tai pohtimaan tietovisan saloja… tai syödä viilentävää jäätelöä.\nIkäinstituutin Vie vanhus ulos kampanja alkaa jälleen 8.9. teemalla Yhdessä askeltaen. Vuosittaisella kuukauden pituisella ulkoilukampanjalla halutaan edistää ikäihmisten ulkoilua, jotka tarvitsevat siihen apua ja seuraa. Tokihan teema on tärkeä läpi koko vuoden. Myös tänä vuonna talon eri yksiköt ovat mukana kampanjassa ja haastankin tässä kohtaa kaikki läheiset, ystävät ja tuttavat miettimään onko sinulla voimia käydä hakemassa ystävää tai tuttavaa ulkoilemaan, jos hänen yksin ulkoileminen ei muuten ole mahdollista. Koronasta huolimatta tai juuri siitä syystä arjen pienet ilot ovat entistä tärkeämpiä. Terveysturvallisesti tavaten voimme tuoda ikääntyneiden elämään ilon pieniä pisaroita.\nArjen pieni ilo\nOma tämän kesän kohokohta on ollut meidän perheeseemme muuttanut pieni koiranpentu. Ulkoinen olemus on hyvin pikkuriikkinen, mutta sisällä näyttää asuvan suuri sielu ja terävät maitohampaat. Isoja ja pelottavia asioita tulee vastaan lähes päivittäin. Joskus se on samalla pihalla vieraileva iso rusakko, toisinaan oma varjo lattiassa. Lenkkimatkat tämän pienen kaverin kanssa ovat vielä enemmän hihnassa harjoittelua, mutta tulevaisuudessa tästä kaverista tulee ehkä myös oma liikuntakaverini. Tällä hetkellä ainakin ulkoilu on lisääntynyt parhaillaan käynnissä olevan sisäsiistiksi opettelun merkeissä.\n6.8.2021 Mervi Kinnunen, fysioterapeutti Kymijoen Hoiva ry\nGeronomina ikääntyneiden tehostetussa palveluasumisessa\nHeippa vaan kaikille! Heti tähän alkuun voisin esitellä itseni: Olen Nadja, Kymijoen Hoivan uusin geronomivahvistus ja työskentelen kahdessa ikääntyneiden tehostetun palveluasumisen yksikössä. Arkisin minut voi löytää joko Anjalan Iltaruskosta tai Inkeroisten Orvokista sekä keskiviikkoisin molemmista yksiköistä. Jos metsässä joskus näette jonkun liikahtavan silmäkulmassanne, mutta ette ole aivan varmoja oliko se sammaloitunut kivi vai ihminen, se olin luultavasti vain minä viettämässä vapaapäivää sienestyksen merkeissä. Vaihtoehtoisesti vietän vapaani lukemisen ja tietokonepelien parissa tai varhaiskeskiajalle siirtyneenä historianelävöityksen myötä.\nMikä on geronomi ja mitä geronomi tekee?\nGeronomi on lyhyesti ja ytimekkäästi ikääntymisen ja vanhustyön asiantuntija, jonka koulutuksessa painotetaan erityisesti ikääntyneiden toimintakyvyn ja hyvinvoinnin ylläpitämistä sekä edistämistä ja sosiaalista osallisuutta. Geronomina on oleellista tunnistaa ikääntyneen tuen tarpeet erilaisissa elämäntilanteissa ja löytää jokaisen omat voimavarat, jotka auttavat mielekkään elämän ylläpidossa. Geronomin osaaminen edustaa kokonaisvaltaista ymmärrystä vanhenemisesta, jossa ikääntynyt ihminen toimintakyvystään riippumatta nähdään aktiivisena toimijana ja oman yhteisönsä jäsenenä.\nOma toimenkuvani on moninainen, joskin erikoinen geronomille. Pääsääntöisesti teen perushoitotyötä eli tuen asukkaita arjen toiminnoissa: peseytymisessä, pukeutumisessa, ruokailussa, lääkehoidossa ym. Kerran viikossa minulla on ns. geronomipäivä. Näinä päivinä työnkuvani vaihtelee hyvin paljon: suunnittelen viriketoimintaa, haen etuuksia ja ohjeistan asukkaiden omaisia etuuksien hakemisessa, kirjoitan lausuntoja erinäisten hakemusten liitteeksi, vietän asukkaiden kanssa kiireetöntä aikaa keskustellen, ulkoillen, jumpaten tai lehtiä lukien ym. Suurin vastuualueeni on kuitenkin RAI-arvioinnit, joista kerron seuraavaksi hieman tarkemmin.\nLain ikääntyneen väestön toimintakyvyn tukemisesta sekä iäkkäiden sosiaali- ja terveyspalveluista (980/2012) mukaan kunnilla on velvollisuus käyttää iäkkään henkilön palvelutarpeiden ja toimintakyvyn arvioinnissa RAI-arviointivälineistöä. RAI-järjestelmä on standardoitu välineistö, joka on tarkoitettu vanhus- tai vammaispalvelun asiakkaan palvelutarpeen arviointiin ja hoito-, kuntoutus- ja palvelusuunnitelman laatimiseen. RAI:n avulla voidaan arvioida asiakkaan toimintakykyä, terveydentilaa, sosiaalista verkostoa, toimintaympäristöä, voimavaroja ja palvelutarvetta. Edellä mainittujen tietojen avulla palveluja on mahdollista suunnitella ja kohdentaa asianmukaisesti. Lisäksi arviointitietojen avulla on mahdollista verrata asiakkaan nykytilannetta ja siinä tapahtuneita muutoksia pitkällä aikavälillä.\nMinä vastaan siis siitä, että kaikki arvioinnit ovat ajan tasalla ja että ne ovat yhdenmukaisia. Uuden asukkaan muuttaessa yksikköön, lisään hänet ohjelmistoon ja lukitsen hoitajien tekemät arvioinnit. Pyrin lisäämään yksiköiden RAI-osaamista ja perehdytän uudet työntekijät ohjelmiston käyttöön ja avustan ensimmäisissä arvioinneissa. Näiden lisäksi vien työyhteisössä esiin tulleita asioita/kysymyksiä/kehittämiskohteita eteenpäin Kymsoten RAI-asiantuntijalle, huolehdin ajantasaisista ohjeistuksista ja osallistun asiaan liittyviin koulutuksiin vähintään 6kk välein.\nPaljon on siis tekemistä ja päivittäin tulee jotakin uutta tehtävää tai opittavaa. Sosiaalialan ihmisten toimenkuva tehostetun palveluasumisen yksiköissä on hyvin tuore ja innolla odotan mitä tulevaisuus tuo tullessaan!\n23.6.2021 Nadja Kaleton, geronomi, Iltarusko ja Rantakoti Orvokki.\nJuhannus, jota myös mittumaariksi kutsutaan, on valon ja keskikesän juhla. Suomalaiseen juhannusperinteeseen kuuluvat kiinteästi juhannussauna koivuvastoineen, juhannuskokko ja juhannustanssit. Ennen myös juhannushäät olivat suosittuja. Juhannukseen liittyy myös paljon erilaisia uskomuksia ja taikoja, joilla on pyritty varmistamaan tuleva sato ja etenkin naimaonni.\nSuomalainen juhannuskokkoperinne juontaa juurensa keskieurooppalaiseen tapaan polttaa tulia juhlien aikaan. Juhannuksen lisäksi kokkoja ja tulia on poltettu muinakin juhlapyhinä, kuten pääsiäisenä, helluntaina, vappuna tai kekrinä. Juhannuskokon alkuperäinen tarkoitus on ollut pitää pahat henget loitolla. Juhannuskokosta voi myös ennustaa: mihin suuntaan juhannuskokon kärki kaatuu, sillä suunnalla oleva talo saa pian naitettua tyttärensä. Juhannuskokon savun uskotaan myös kääntyvän sen suuntaan, joka pääsee pian naimisiin.\nJuhannustaiat ovat osa juhannuksen viettoon liittyvää kansanperinnettä. Juhannuksena tehtiin taikoja lähinnä naimaonnea parantaakseen ja nähdäkseen tulevan puolison. Tunnetuin juhannustaika lienee kerätä juhannusyöksi tyynyn alle seitsemän eri kukkalajin kimppu seitsemältä eri niityltä, jolloin juhannusyön unessa uskotaan näkevän tulevan aviomiehen. Juhannusyönä kannattaa kuulostella myös käen kukuntaa: jokainen kerta, kun käki kukkuu, tulee yksi vuosi lisää sulhasen löytymiseen. Jos käki ei kuku lainkaan, sulhasen uskotaan löytyvän jo samana vuonna. Naimaonnen varmistaakseen tulee juhannusyönä myös kieriä alasti kasteisella niityllä.\nJuhannuksena käytetyn saunavastan voi juhannusyönä heittää saunomisen jälkeen saunan katolle ja sulhasen uskotaan tulevan siitä suunnasta, mihin saunavastan varsi osoittaa. Juhannussaunan jälkeen voi myös kävellä takaperin kohti puupinoa. Millaiseen halkoon takapuoli osuu, määrittelee tulevan puolison: jos halko on halkaistu, rakastuu varattuun mieheen tai jos halko on kokonainen, niin pääsee naimisiin. Tulevan sulhasen kuvan voi nähdä juhannusyönä myös metsästä löytyvästä lähteestä, jos sinne kurkistaa alastomana.\nMonet suomalaiset suuntaavat juhannuksen viettoon luonnon helmaan ja kesämökeille, kuuluuhan luonto ja järvimaisema olennaisena osana suomalaiseen juhannukseen. Meilläkin perinteeseen kuuluu oven ja portin pielien koristelu koivunoksilla, luonnonkukkien haku maljakoihin ja vihdan teko juhannussaunaan. Järvivesikin on jo niin lämmintä, että juhannussaunasta uskaltautuu pulahtamaan järveen.\n24.6.2021 Katja Ihanamäki, hoitotyön esimies Rantakoti\nLapsena jaksoin ihastella äitini kotipaikalta löytynyttä vanhaa mustekynää. Onpa vain vaatinut tarkkuutta sen ajan oppilailta, ettei mustepullo kaatunut tai kynä tahrannut paperia. Taakse ovat jääneet myös pakolliset latinan kielellä opetellut kasvien nimet. Enpä tiedä, olisinko itse selvinnyt kunnialla noista tehtävistä.\nVanhan ajan mustekynä\nKirjeiden vaihtoa ulkomaille\n1980-luvulla oli muotia ottaa kirjeenvaihtoystävä ulkomailta. Minäkin uskaltauduin, vaikka englanninkielentaitoni ei kovin erikoinen ollutkaan. Sain kirjeenvaihtoystäväkseni filippiiniläisen tytön, jonka kanssa vaihdoimme kuulumisia. Muistan lähettäneeni hänelle valokuvan itsestäni. Kuvan taustalla oli korkeammat lumikinokset kuin minä itse, unohtamatta tietenkään suksia. Mielestäni oli jännittävää saada kuulla eri kulttuurista eksoottisia uutisia. Samalla rohkeus käyttää englannin kieltä karttui.\nSain äskettäin whatsapp-viestin puhelimeeni. Viestin sisältö vei minut ajassa taaksepäin 1970-luvulle. Setäni vaimo oli löytänyt kirjeen, joka oli osoitettu mummolle ja papalle. Kirjeen allekirjoittajina olivat sisareni ja minä.\nWhatsapilla lähetetystä kirjeen kopiosta ilmeni, että kaikki tärkeät asiat tuli tuolloin kerrotuksi: säätila, koulumenestys ja valokuvat, oma terveys ja terveiset omilta vanhemmilta. Kirjeessä oli myös maininta, että minä olin juuri tullut Fredin konsertista. Nyt isovanhempia eikä Frediä enää ole.\nKuka muistaa ne ajat, jolloin iskelmävihkosia sai ostaa kioskeilta. Niissä oli suomalaisten silloisten hittien sanoja. Minäkin opettelin tarttuvimmat riimit. Omia suosikkejani olivat Lea Lavenin ja Paula Koivuniemen lisäksi tietenkin Fredi. Kävin hänen konsertissaan viimeksi pari vuotta sitten ja vielä vaan miehen ääni jaksoi miellyttää.\nMoni Fredin ikivihreä jää elämään. Katso linkistä https://www.youtube.com/watch?v=b9qDIL9Z2h4 ei niin tunnettu Fredin esittämä laulu: Elämä on matka. Sillä sitä se on. Välillä on kiva muistella menneitä aikoja tai antaa musiikin vaan kuljettaa. Aikamatka tulevaisuuteen on hieman hankalampi toteuttaa. Oletko kanssani samaa mieltä?\nMukavaa euroviisujen täyteistä toukokuuta. Muistathan muistella, kirjoitella tai laitella viestejä!\n14.5.2021 Anu Pöllänen, toiminnanjohtaja\nArkea Rantakoti Lehdokissa\nHenkilökunnan aamu alkaa raportilla: miten yö on asukkailla sujunut? Katsotaan yhdessä, mitä menoa kenelläkin asukkaalla kyseisenä päivänä on ja mitä kaikkea on suunniteltu tehtäväksi. Jaamme jokaiselle hoitajalle hoidettavat asukkaat, joiden parissa hän sinä päivänä erityisesti työskentelee.\nUsein yksi aamuvuoron työntekijä on tullutkin jo aamukuudelta töihin avustamaan ensimmäisiä kouluun ja päivätoimintaan lähtijöitä. Joku asukas saattaa istua jo aamupalalla, toinen nukkuu mielellään pidempään. Pyrimme huomioimaan jokaisen asukkaan luonnollisen unirytmin, toki ajoissa päivän menoihin herätellen. Usein asukkaat ovat jo itse heräilleet, kun menemme heidän luokseen aamulla. Hoitaja ohjaa asukasta peseytymisessä, hygienian hoidossa ja säänmukaisessa pukeutumisessa. Samalla huolehditaan tarvittavista hoitotoimenpiteistä sekä tarkkaillaan kokonaisvaltaisesti asukkaan hyvinvointia, kuten mielialaa, vireystilaa, toimintakykyä ja ihon kuntoa. Joku asukas tarvitsee käytännössä täysin hoitajan avun kaikissa toimissa, toinen kykenee huolehtimaan osasta itsenäisesti. Vaikka asukas ei pystyisikään pukemaan vaatteita itse, voi hän silti esimerkiksi valita käyttämänsä vaatteet. Kannustamme käyttämään omia voimavaroja, jotta asukkaan toimintakyky säilyisi hyvänä mahdollisimman pitkään.\nAamutoimien jälkeen asukkaalle tarjotaan aamupalaa eli yleensä puuroa, voileipää, juotavaa ja aamukahvia. Silloin tällöin herkutellaan munakkaalla tai muulla erityisellä herkulla. Osa asukkaista lähtee arkisin kouluun tai päivätoimintaan heti aamusta, osa jää viettämään päivää ryhmäkotiin. Jollekin asukkaalle saattaa tulla henkilökohtainen avustaja käymään, jolloin ohjelmassa voi olla esimerkiksi asioilla käymistä, ulkoilua tai vaikka kirjastossa käymistä. Osa asukkaista saattaa myös olla kotilomaa viettämässä läheistensä luona.\nPäivätoimintaan lähtöä odotellessa.\nRyhmäkotiin jäävien asukkaiden kanssa puuhataan päivän mittaan erilaisia asioita. Maanantaisin ja perjantaisin saunotaan ja usein nautitaan saunan jälkeen kahvia tai muuta saunajuomaa sekä hemmotellaan hiusten- ja kynsien laitolla sekä parranajolla. Omatoimisemmilla asukkailla on omat kotityövuorot, jolloin huolehditaan pöytien kattamisesta ja astioiden tiskaamisesta aterian jälkeen. Joka päivälle on suunniteltu erilaista virkistystoimintaa, kuten ulkoilua, lehdenlukua, musiikkihetkiä, levyraatia, jumppahetkiä ja pelailua sisällä sekä ulkona. Talon fysioterapeutti käy luonamme viikoittain ohjaamassa esimerkiksi tuolijumppaa sekä erilaisia harjoituksia. Yhteistä toimintaa suunnitellaan kerran kuussa pidettävässä asukaskokouksessa.\nRenkaanheittoa ulkona terassilla.\nRuokailut tahdittavat päivää: aamupala, lounas, päivällinen päiväkahveineen, iltapala ja tarvittaessa yöpala. Osa hoitajien ajasta menee asukkaiden lääkehoidosta huolehtimiseen lääkkeidenjakoineen, pyykinpesuun, asukkaiden asioiden hoitamiseen yhteistyötahojen kanssa (esimerkiksi apteekki ja lääkärit) sekä kirjaamiseen ja kirjallisiin töihin. Sujuva tiedonvaihto seuraavan vuoron työntekijöiden kanssa on tärkeää hoidon jatkuvuuden kannalta. Joskus tapahtuu jotain odottamatonta: sairaskohtauksia, sairastumisia, kodinkoneiden rikkoutumisia tai mitä tahansa muuta yllättävää, joka vaatii kaikilta joustamista. Hoitajat käyvät myös tarvittaessa avustamassa toisen ryhmäkodin työntekijää, jos tilanne niin vaatii.\nIltavuoron aikana asukkaat kotiutuvat koulusta ja päivätoiminnasta, aikaa on usein yhteisille hetkille ja niitä hyödynnetään. Joku istuu ulkona terassilla nauttimasta ilta-auringosta, joku katselee televisiota ja jonkun kanssa pelataan vaikka muistipeliä. Iltatoimien yhteydessä saatetaan myös käydä suihkussa ja katsotaan seuraavan päivän vaatteita ja varusteita valmiiksi. Iltavuoro sisältää asukkaiden päivän kuulumisten läpikäymistä, keskustelua ja nukkumaan rauhoittumista. Joku asukas haluaa nukkumaan heti iltapalan jälkeen, joku haluaa valvoa pidempään ja katsella televisiota tai tietokonetta huoneessaan. Hoitajat huolehtivat iltaisin vielä paikat siistiksi, pöydät pyyhitään ja roskikset tyhjennetään, tiskit pestään ja paikat järjestetään. Välivuoron työntekijä käy illalla avustamassa vielä toisen ryhmäkodin puolella ja pääsee sitten hieman aiemmin kotiin. Kirjaamisen jälkeen annetaan raportti yöhoitajalle.\nYöhoitaja avustaa vielä valvovia asukkaita pikku hiljaa nukkumaanmenossa, antaa lääkkeitä tarvittaessa ja yöpalaa sitä haluaville. Hän kiertää säännöllisesti kurkistamassa jokaisen asukkaan huoneeseen ja avustaa tarvittaessa wc-käynneillä, juttelee juttukaveria kaipaavan kanssa ja rauhoittelee levottomia takaisin nukkumaan. Yöhoitaja pesee myös pyykkiä, tarkistaa lääkedosetteja, tekee kirjallisia töitä, kattaa pöydät valmiiksi aamuksi ja keittelee aamupuuron. Hän antaa varhaisaamun lääkkeet ja herättelee aikaisempia lähtijöitä hyvissä ajoin. Kirjaamisen jälkeen onkin aika antaa raportti aamuvuorolle ja lähteä kotiin nukkumaan.\nNäin vierähti tyypillinen päivä Lehdokissa. Jokainen päivä on hieman erilainen, riippuen asukkaiden menoista ja esimerkiksi juhlapyhien läheisyydestä. Asukkaiden toiveita kuunnellaan ja pyritään toteuttamaan mahdollisuuksien mukaan. Pyrimme erottamaan arjen ja juhlan: nyt odotamme tulevaa vappua, jolloin ohjelmassa on mm. makkaranpaistoa, simaa ja munkkeja, musiikkia ja yhdessäoloa.\nAsukkaan toiveesta ruokailtiin ulkona terassilla.\nToivottavasti sait kuvaa siitä, millaista arki Lehdokissa on. Hyvää vappua ja kesänodotusta kaikille!\n27.4.2021 Emma Kujala, geronomi. Työskentelee tällä hetkellä Rantakoti Lehdokissa.\nErään asukkaan kaunis syntymäpäiväkimppu. Syntymäpäiviä juhlittiin tietysti yhdessä.\nOletko pohtinut, mitä iloisia asioita viime vuosi toi tullessaan? Teitkö vuoden vaihteessa itsellesi lupauksia? Pohditko omaa tulevaa? Onko tässä alkaneessa vuodessa mitään uutta? Toistavatko vuodet toisiaan? Tällaisia mietteitä moni meistä on ehkä hetkellisesti pohtinut. Meidän kaikkien mennyt vuosi oli erityisen poikkeuksellinen koronan tuomien erilaisten vaikutusten myötä. Korona sana on ollut myös Kymijoen Hoivalaisten huulilla poikkeuksellisen paljon.\nKamala Luonto-sarjakuvan tulkintaa onnellisuudesta\nAjat ovat olleet raskaita asukkaille sekä työntekijöille, kun tapaamiset, kokoontumiset ja harrastukset on jouduttu laittamaan minimiin. Ihmisten menoja on rajoitettu ja kehotus pysyä kotona on tullut jo tavaksi. Tällä hetkellä odotellaan tietoja rokotusten aloittamisaikatauluista.\nMinua eivät pakkaskelit eikä hulvaton lumen määrä ole ilahduttaneet. Olen kuitenkin saanut kuulla usean senioritalon asukkaan suusta: ”Pitäisikö jo ottaa sukset ja sauvat esille, entäs pulkka?” Leikkimieli ei ole talostamme hävinnyt ja sehän on hyvä. Asukkaiden kommentit ja pilkkeet silmäkulmissa ilahduttavat meistä monia. Myös osa työntekijöistämme on onnellinen talvesta ja sen tänä vuonna suomista monista mahdollisuuksista, kuten hiihtämisestä.\nKuva muutaman vuoden takaa takapihan mäenlaskijoista\nAinoa ilo maailmassa on aloittamisessa\nMoni pyrkii löytämään uutta piristystä ja miksei ryhtiäkin joulun ajan syömisten jälkeen elämäänsä erilaisista lehdistä löydettävissä olevista uusista ruokaresepteistä.\nLehtikaali-pinaatti – ja myskikurpitsakeitot houkuttelevat\nMyös uusien perheenjäsenten, kuten koirien hankkiminen perheisiin on tiedotusvälineiden mukaan lisääntynyt.\nKoiranpentu odottaa uuteen perheeseen pääsyä\nJoku on saattanut vaihtaa työpaikkaa tai jopa perustaa oman yrityksen korona-ajasta huolimatta! Kymijoen Hoivan hallitukseenkin on valittu kaksi ihan uutta jäsentä.\nKukka ja lintu ovat ilon opettajia (Søren Kierkegaard)\nKukapa voisi kiistää, etteikö ilahtuisi saamistaan, itse ostamistaan tai pelkistä näkemistään kukkasista? Kuinka moni otti joulukukista kuvia tai jakoi eteenpäin? Veikkaan, että viherpeukaloilla kukkivat amaryllikset jo toista kertaa peräkkäin. Voipa kukkasia laittaa jopa jäälyhtyjen sisään somisteiksi. Niistä saavat silmäniloa toisetkin.\nAmaryllis kukkii ja ilahduttaa\nVaikka elämmekin sydäntalvea, ovat päivät jo pidentyneet. Useat syöttävät pikkulintuja pihoillaan, toiset seuraavat, näkyykö Kymijoella joutsenia. Kaiken kokoiset ja kaiken näköiset linnut puhuttelevat useita meistä tuottaen samalla myös iloa.\nIlone miel o hyväkahvane keppi (Unto Seppänen)\nMinä kirjoitan vuoden aikana kaikki mukavat sananparret ja aforismit ylös kalenteriini. Ottaessani ne nyt esille ja etsiessäni kirjoittajan nimeä, jouduin palaamaan tuohon Unto Seppäsen kirjoittamaan mietelmään. Alkuperäisessä puhutaan kepistä, minä olin kirjoittanut kupista. Ilone miel o hyväkahvane kuppi! Keppi tai kuppi, kahva on monessa asiassa hyvinkin tarpeellinen, puhumattakaan siitä iloisesta mielestä!\nSiispä: Hymyillään – tänäänkin.\n21.1.2021 Anu Pöllänen, toiminnanjohtaja\nLuontoa, kukkaloistoa ja sinisenä väreilevä joki olivat ensimmäiset asiat mitä näin tullessani tänne ensimmäisenä päivänä työharjoitteluun. Ajattelin, että onpa kaunis ja seesteinen paikka. Tämän erikoisen kevään ja kesän jälkeen pääsin viimein aloittamaan työharjoittelun, koronan sotkiessa työharjoittelukuvioni keväällä.\nOlen siis geronomiopiskelija Mila. Pääasiassa suoritan harjoitteluani hyvinvointiasema Sarastuksessa palveluohjaaja Emman ohjauksessa, mutta ilokseni olen päässyt myös fysioterapeutti Mervin mukana seuraamaan hänen toimintaansa. Opinnot aloitin syksyllä 2019, joten takana on vasta vuosi opiskelua. Geronomin opintoihin kuuluu mm. edistää ikäihmisten hyvinvointia, sosiaalista osallisuutta, terveyttä ja toimintakykyä. Geronomi voi työskennellä hyvin monenlaisissa paikoissa ja erilaisissa työtehtävissä kuten esimerkiksi vanhusten päivätoiminnassa, palveluohjaajana, sosiaaliohjaajana, projektityöntekijänä, palveluesimiehenä, muistineuvojana, kotihoidonohjaajana tai palveluneuvojana.\nOlen tosiaan päässyt monenlaisten asioiden ja tehtävien pariin työharjoittelussa ollessani.\nOn bingoa, tietovisaa, keilausta, tikanheittoa, käsitöitä ja ulkoilua hauskojen luontorastien kera. Toiminnan tarkoituksenahan on tuoda hyvää mieltä, virkistyä, luoda ystävyyssuhteita\nja yhteisöllisyyttä. Saatavilla on myös digiopastusta esimerkiksi älypuhelinten käyttöön liittyvissä ongelmissa.\nMyös toimintakykyä ylläpitävää liikuntaa, esimerkiksi tuolijumppaa on hyvin tarjolla ja\nse onkin kovin suosittua. Löytyypä takapihalta Aalto-puistokin, missä on hyvä hengähtää kävelyn lomassa kauniissa maisemissa tai tehdä vaikkapa tasapainoharjoituksia.\nEmman järjestämät juttutuokiot asuintalojen auloissa talon asukkaiden kanssa ovat olleet mieluisia ja on ollut mukava huomata kuinka juttutuokioissa rupatellaan niitä näitä rennon\nja kotoisan ilmapiirin vallitessa, jossa jokainen voi tuntea itsensä merkitykselliseksi.\nHyvinvointiasemalla saa tämän kaiken lisäksi esimerkiksi opastusta erilaisiin ikääntyneiden palveluihin, apua hakemuksien täyttämisessä ja tarvittaessa voidaan tehdä muistitestikin.\nMinun työharjoitteluni on nyt loppusuoralla. On ollut mukavaa tutustua talon asukkaisiin\nja henkilökuntaan. Mieltäni on lämmittänyt erityisesti se, kuinka lämpimästi talon asukkaat\novat minulle kertoneet kodistaan, talon tapahtumista ja henkilökunnasta.\nTäällä voi tuntea rennon ja välittävän ilmapiirin.\nMinun matkani tästä jatkuu opintojen ja uusien haasteiden parissa.\nOikein hyvää syksyä ja talven odotusta!\n23.9.2020 Geronomiopiskelija Mila\nEriskummallinen kesä alkaa kääntymään ihanan lämpöisistä päivistä huolimatta pikkuhiljaa syksyyn. Illalla pyörälenkiltä tullessa kuulin ja huomasin hanhien parveilevan jo muuttopuuhissa. Kesä kului varmasti monella hieman erilaisin menoin. Monta tuttua tapahtumaa ja juhlaa jäi väliin, eivätkä kohtaamiset käytävillä tai kaupassa nekään olleet aivan yhtä huolettomia.\nKuten monien muiden, niin myös minun työni muuttui keväällä. Siirryin Anjalan yksikköömme Iltaruskoon hoitotyöhön ja sain kerrata vanhoja taitoja ja oppia samalla myös paljon uutta. Huomasin myös miten monenlaista työtä, tunnetta ja tehtävää sisältyy lähi- ja sairaanhoitajien vuorokauteen. Monin paikoin elämä jatkoi kaikesta huolimatta kulkuaan hyvin tutulla tapaa. Asukkaiden arjessa suurin muutos oli omaisten tapaamisten rajoittaminen. Se sai aikaan surua niin läheisten kuin asukkaiden keskuudessa. Tämän vuoksi ensimmäiset pihalla tapahtuneet kohtaamiset olivat lähes juhlavat. Onneksi kesällä näille tapaamisille oli paremmat lähtökohdat kuin tammi-helmikuussa.\nKesän edetessä kävin satunnaisesti myös Inkeroisissa ja näin miten talossa oli käynnistetty tutut askareet puutarhan kasvimaalla. Nyt elokuussa kasvimaan aarteet ovat varttuneet ja ihastuttavat pihan lisäksi ruokasalin pöydissä. Vilskettä riittää myös marjapensaiden ja painavina notkuvien omenapuiden alla. Pihalla näkyi usein ulkoilijoita ja läheisten tapaamisia pihoilla ja puutarhassa.\nPalatessani kesälomalta ns. ”omalle tontille” aloitin hiljalleen ohjatut ryhmät. Kuten uutisista joka päivä voimme kuulla, korona ei ole vielä taakse jäänyt painajainen, vaan yritämme edelleen pitää sen sopivasti etäällä. Koen kuitenkin, että tämänhetkisten ohjeiden nojalla, haluan tarjota mahdollisuuden ryhmässä liikkumiseen omatoimisten harjoittelujen oheen. Jokainen tekee oman päätöksensä osallistumisestaan sydäntään kuunnellen. Jos sen aika ei tunnu olevan ihan vielä – mukaan pääsee ilman muuta myös myöhemmin.\nSyksyn 2020 harjoittelua ohjaavat hyvä käsihygienia ja turvavälit. Toivottavasti saamme jatkaa eheän syyskauden ja kasvattaa varttamme yhtä vankaksi kuin puutarhassa kasvavat auringonkukat. Pikkuhiljaa joudutaan mitä todennäköisemmin lisäämään taas vaatetta, mutta toivottavasti myös aktiivisuus ulkoiluun säilyy läpi vuoden.\n21.8.2020 Mervi Kinnunen, fysioterapeutti\nTake awaytä ja kahviporukoita\nMaaliskuussa muuttuivat toimintatavat koronan takia koko maailmassa ja niin myös meillä täällä Ravintola Syreenissä. Ruokasali suljettiin asiakkailta ja aloimme myymään ruoka-annoksia mukaan otettaviksi. Kotiin vietävien aterioiden määrä lisääntyi huomattavasti. Meistä tuli oikein pakkauksen maailmanmestareita, niin paljon on tullut pakattua ruoka-annoksia kevään aikana. Välillä on ollut jopa pulaa kertakäyttöisistä annosrasioista.\nJotkut asiakkaat hakivat itse ateriansa kahvion kassalta ja menivät kotiin syömään, mutta suurelle osalle ateriat vietiin kotiin. Kahvit ja pullat myytiin myös mukaan, vaikka monet aina kyselivätkin, että eikö saa edes kahville jäädä kahvion puolelle.\nKyllä sen huomasi, että ihmiset kaipasivat toisten seuraa ja kevään edetessä pihalla alkoi kokoontua kahviporukoita.\nMyös kauppapalvelun asiakasmäärään korona aiheutti lisäyksiä. Ostoslistojen hakua ja soittelua riittää useammalle työntekijälle Ostoskasseja jaetaan kahden työntekijän voimin. Hyvä, että kassit autoon mahtuvat. Onneksi K-market Ykköstori antoi käyttöömme ostoskärrit, joilla ostosten vienti Kymijoen Hoivan asuntoihin sujuu paremmin.\nKesäkuun alusta rajoitukset onneksi hieman lievenivät ja saimme avata ruokasalin asiakkaille. Asiakaspaikkoja vähennettiin puolella ja turvavälejä on noudatettava linjastossa. Keittiöhenkilökunta annostelee kaikki ruoat asiakkaille. Toivotaan, että tämä vaihe ei kestä kauan ja pääsemme pian normaaliin käytäntöön.\nJa pikkuhiljaa ajatukset karkaavat jo loppukesään ja sadonkorjuun aikaan. Kenties silloin jo voimme kattaa perinteisen Sadonkorjuun-noutopöytämme monenlaisine herkkuineen ja toivottaa kaikki sinne tervetulleiksi.\nTästäkin erilaisesta keväästä me selvisimme ja ehkä joitakin toimintatapoja jää myös ihmisille käytäntöön. Ainakin jatkuva meneminen ja kiire toivottavasti vähenee, ja voi vain olla ja nauttia hetkistä. Herkutella vaikka mansikoilla, uusilla perunoilla ja sillillä. Kohtahan niitä taas jo saa.\n22.6.2020 Minna ja koko ruokapalvelun väki\nTervehdys Kymijoen Hoivalta Äitienpäivänä 2020 !\nMaailmamme on muuttunut tämän kevään aikana, elämme tätä kevättä globaalisti täysin poikkeusolosuhteissa – niin myös täällä meillä. Silti on yksi asia, joka tässäkin keväässä on ennallaan, ja se on ÄITI. Tänään on aika kiittää äitejämme ja tänään voimme kiitollisin mielin iloita myös omasta äitiydestämme – lapsistamme, rakkaistamme, jotka pandemian vuoksi viettävät päivää kanssamme mahdollisesti vain etänä, videopuhelun tai skypen välityksellä. Nykyteknologia auttaa meitä yhteydenpidossa nyt paljon – mutta sitä tavallista vanhanaikaista tapaamista se ei tietenkään koskaan täysin korvaa, erityisolosuhteet tuovat aina mukanaan ison ikävän omaa perhettä kohtaan.\nTehostetussa palveluasumisessa hoitajamme tekevät parhaansa tässä erityisessä ajassa ollakseen vanhustemme lähellä. Nyt jos koskaan kuuntelijaa ja lohduttavaa olkapäätä tarvitaan. Ilahduin suuresti saadessani Sanja Vartiaiselta runon, joka kertoo hoitajiemme ajatuksista tämän poikkeusajan keskellä. Sanjan luvalla julkaisen tässä tämän hänen itsensä kirjoittaman tekstin – jossa hoitotyön tärkein elementti, välittäminen, näkyy hyvin:\n”Minä olen hoitajasi, minä olen vieras sinun kodissasi.\nMinä arvostan mielipiteitäsi, sinun arvojasi, sinun oikeuksiasi.\nMinulle itsemääräämisoikeutesi on vahva kriteeri joka päivä työnkuvassani.\nMinulla on olkapää, joka välillä on kovinkin kostea kyyneleistäsi\nkun kerrot minulle sinun elämästäsi.\nJa Sinä tiedät, että se, mitä minulle puhut, se jää vain meidän välillemme.\nMinä tunnen sinun historiasi, olenhan kyyneleitä niellen elämäntarinaasi tutustunut.\nJa nyt tiedän, mistä sinä pidät ja mistä et, aamu- ja iltatoimille menoa kun joskus vastustelet. Silloin muistan, että ”Päivä vain ja hetki kerrallansa” oli lempilaulusi. Laulan sitä sinulle, yhdyt lauluun. On päiviä, jolloin et minua tunne – ja on päiviä, kun näet minussa ”Enkelin” tai jonkun ihan muun…\nMutta minä olen täällä sinua varten, sinun elämääsi kunnioittaen ja arvostaen.\nJa joskus sitten kun sinun elämäsi hiipuu pikkuhiljalleen pois, vie se osan minua mukanasi – sillä minä muistan Sinut kyllä!\nNäissä tehostetun palveluasumisen välittävissä tunnelmissa Sanjan runon myötä toivotan meille kaikille aurinkoista ja hyvää Äitienpäivää 2020 – sekä terveyttä ja turvaa myös alkavalle kesälle!\n10.5.2020 Hoitotyön esimies Marja-T.Riihelä\nJoululauluja ja muistoja\nSiellä missä poronkello kalkattaa…\nSilloin tällöin palaan lapsuuteni jouluihin ja maisemiin. Olin viiden vanha, kun vietimme joulua mökillämme lähellä Ranuaa. Pöydän päällä olevasta koristellusta katajasta leijaili tuoksu. Jäältä kuului poron kellon ääntä. Kaamoksen sinestä ilmestyi itse joulupukki ja tämän poro. Taianomainen tunnelma, lapsen usko ja perheen kanssa yhdessä vietetty aika ovat piirtyneet ikuisesti mieleeni. Yksi lapsuuteni lempijoululauluista olikin Kirje joulupukille. Lauluun mahtui revontulet ja poro, lahjat, pukki ja se tärkeistä tärkein; kiltteys.\nKiitollisna siemenen otan kyllä sulta\nVähän vanhempana ”lapsena” suosikkilaulukseni vaihtui Varpunen jouluaamuna. Siihen aikaan talvetkin tuntuivat talvilta ja koin varmaankin tärkeäksi, että myös linnut saivat ruokaa. Laulun sanat ovat vanhat ja koskettavat monia. Ne tuovat myös lohtua niille, joiden läheiset eivät ole enää läsnä yhdessä vietetyissä hetkissä. Joskus mietin, voiko laulun antaa perinnöksi seuraavalle sukupolvelle? Ainakin oma äitini on laulanut tätä usein jo ollessani pieni.\nMuistoissa on taikaa\nNäin loppuvuodesta minäkin olen ehtinyt muistella myös koko kulunutta työvuotta. Meillä täällä Kymijoen Hoivalla tapahtumia ja yleismaailmallista seurattavaa on ollut yllin kyllin. Vuoden alussa aloitti uusi Kymenlaakson sairaanhoito- ja sosiaalipalvelujen kuntayhtymä. Sote sen sijaan ”kaatui”. Yhdistyksen hallituksessa aloitti uusi puheenjohtaja Pekka Reponen. Ikääntyneiden hoivapalveluihin kiinnitettiin runsaasti huomiota läpi Suomen. Samaan aikaan meidän hoitajillemme myönnettiin laadukkaasta hoivasta valtakunnallinen palkinto. Tästä on riittänyt paljon sitä kaivattua positiivista ”pöhinää”.\nOsallistuimme vuoden aikana Kiihdyttämöön, Soteuttamoon ja Vaikuttamoon päämääränämme paras mahdollinen asiakaspalvelu, asiakasymmärrys sekä vaikuttavuus. Olemme joutuneet myös tekemään luopumistyötä – yhden yksikön toiminta on loppunut ja myös työntekijöitä on lähtenyt. Tässä kuussa meille on myönnetty myös toinen palkinto, kun Kouvolan vanhusneuvosto valitsi Muistoissa taikaa -mennyttä aikaa-hankkeellemme Vuoden vanhusteko 2019- palkinnon. Sen vetäjänä toimi koko vuoden palveluohjaaja Emma Kujala. Muistot ovat arvokkaita! Löydät hankkeen sivuille täältä: https://muistoissa.webnode.fi/\nMeillä on täällä ihan töiden puolesta ympäristö täynnä ihania mummoja – toki myös pappoja. Ehkäpä osin siksi olen löytänyt sydämeeni uudemman, puhuttelevan joululaulun Hei mummo, jota kuunnellessani herkistyn. Laulussahan lapsen lapsi kysyy, mitä mummolle kuuluu ja lupaa tulla lomalla käymään. Mekin voimme kaikki kysyä toisiltamme aika-ajoin, mitä sinulle kuuluu? Osoitetaan, että olemme välittäviä ja että meistä jokaisella on oma merkitys. Älkäämme unohtako myöskään lapsen mieltä. Joulussa on taikaa.\nOlen kiitollinen jokaisesta teistä, jotka olette jakaneet kanssani tämän vuoden.\nToivotan valoa sinun jouluusi!\n20.12.2019 Anu Pöllänen, toiminnanjohtaja\nVieraita Japanista 17.12.2019\nJoulukuun puolivälin aamun hämärässä on jo joulun tuntu – sadepilvet laahaavat maata ja vesisade on nyt liki tauotonta, silti ulko-ovella meitä vastaanottava joulukuusi tuo aamun pimeyteen joulun valoa. Eilen iloksemme näimme pilkahduksen auringon valoa – ja saimme tuulahduksen lämpöä kaukaisten vieraidemme mukana tänne pimeään Pohjolaan: saimme vieraita Japanista asti. La Carita -säätiön ja Super -ammattiliiton Kymijoen Hoiva ry:n lähihoitajille myöntämä palkinto helmikuussa 2019 oli osunut myös heidän tietoisuuteensa YLE:n kautta, ja iloksemme kysyivät mahdollisuudesta tulla tutustumaan meille, mikä ilo ja kunnia!\nVierailu oli äärimmäisen hyvä ja toimintakulttuureidemme eroja avaava. Saimme molemmat osapuolet paljon uutta ajateltavaa siitä, mitä hyvä hoiva ja asiakasymmärrys tarkoittavatkaan. Vieraamme halusivat nähdä palkitut tehostetun palveluasumisen yksiköt Iltaruskon ja Rantakodin, sekä Inkeroisissa Hyvinvointiasema Sarastuksen, kuntosalimme ja uima-allasosaston alakerrassa. Suomalainen saunomiskulttuuri lähinnä huvitti vieraitamme, Japanissa ei saunaa rakenneta joka ikiseen taloon niin kuin Suomessa tehdään.\nVierailu alkoi aamuteellä…\n…. ja jatkui Kymijoen Hoiva ry:n esittelyyn.\nVieraamme tutustuivat kaikkiin yksiköihin ja saivat kuulla niiden toiminnasta. Kysymyksiä puolin ja toisin, todellista kansainvälistä kokemusten ja toimintatapojen vertailua. Matkassa olleen tulkki Rikan avustuksella keskustelumme sujui vaivatta ja tulimme ymmärretyksi puolin ja toisin.\nVierailusta jäi äärettömän kiitollinen ja hyvä mieli. Iso ilo ja kunnia saada vieraita näinkin kaukaa, toiselta puolelta maapalloa suorastaan – osana kolmepäiväistä Suomen vierailuaan halusivat tulla tutustumaan toimintaamme ja suomalaiseen vanhusten- ja vammaistenhoitoon meillä. Pakkasimme heille henkisiksi eväiksi reppuun kotimatkalle Tokioon ne asiat, joita me kymijoenhoivalaiset arvostamme: arvomme, asiakasymmärryksen arkeen ja tahtotilan tehdä asiakasta kuuntelevia hoitotyön päätöksiä. Kotiinlähtijöiden kommenteista ja ilmeistä tiesimme, että nämä eväät otetaan käyttöön.\nMe saimme tästä vierailusta lujan uskon ammattiosaamiseen Suomessa, hyvään ja oikeanlaiseen asiakasymmärrykseen ja palveluntuottamisen osaamiseen asiakasta arvostaen. Toivottavasti myös kaikki asukkaamme jakavat kanssamme tämän tunteen! Tuli tunne, että tästä on hyvä jatkaa toiminnan kehittämistä eteenpäin – meillä on hoitotyö vahvalla pohjalla.\nInkeroisissa 18.12.2019 hoitotyön esimies Marja-Terttu Riihelä\nKymijoen Hoiva ry:n hallituksen\nVuosi sitten saimme täällä Kymijoen Hoivalla idean aloittaa blogisarja, jossa talon johtoryhmä avaa arkeamme kukin omasta näkökulmastaan toimintaamme tarkastellen. Toiminnanjohtajan avauksella blogisarja käynnistyikin 24.10.18 julkaistulla Anun upealla tekstillä, sen jälkeen johtoryhmän esimiehet kirjoittivat kukin vuorollaan omasta näkökulmastaan siitä miten kukin toimiala tämän talon asukkaita palvelee. Nyt ympyrä sulkeutuu, kun Kymijoen Hoiva ry:n hallituksen väki esittäytyy ja kertoo itsestään ja arvokkaasta työstään Kymijoen Hoiva ry:n hallituksessa.\nAnnamme siis puheenvuoron hallituksen jäsenille – joita kiitämme lämpimästi hyvästä yhteistyöstä vuosien varrella!\nHallituksen puheenjohtaja Pekka Reponen\nKun alkuvuodesta 2014 olin ensimmäistä kertaa Raittiusseura Hutikat yr:n vapaaehtoisena ulkoilemassa Rantakodin asukkaiden kanssa en arvannutkaan, että olisin vuonna 2019 Kymijoen Hoiva ry:n hallituksen puheenjohtaja.\nKiinnostukseni ikäihmisten kohtelusta ja tulevaisuuden vanhustenhoitopalveluista alkoi, kun omat vanhempani olivat viisi vuotta ”hoitoputkessa” ja samoihin aikoihin jäin itse eläkkeelle.\nOlen toiminut useassa hyväntekeväisyysjärjestössä ja minua kiinnostaa voittoa tavoittelemattomat yhteiskunnalliset yritykset, joiden tarkoituksena on tehdä yhteistä hyvää. Kun noin vuosi sitten Etelä-Kouvolan Kokoomus pyysi minua liittymään Kymijoen Hoiva ry:n hallitukseen, oli tehtävä ihan mieluinen eikä mitään ”pakkopullaa”. Koen näin voivani vaikuttaa ja parantaa vanhusten asemaa ja hyvinvointia elämän ehtoo puolella.\nHallitustyöskentely on minulle tuttua jo työelämästä. Olen valmis ottamaan ja kantamaan vastuuta, sillä sitähän hallitustyöskentely on – kokonaisvastuun ottoa. Täytyy kuitenkin muistaa, ettei kukaan tee yksin vaan ”tehhää yhes” niin saamme aikaan paljon hyvää.\nHallituksen varapuheenjohtaja Rauno Tenhamo\nOlen Rauno Tenhamo ja elämäntyöni olen tehnyt maanviljelijänä. Elämäni aikana olen ollut erilaisissa kunnallisissa tehtävissä. Valtuustotyön aloitin -96. Rooli vaihtui välillä lennossa puvusta navettavaatteisiin. Eläkkeellä ollessa olen toiminut eri yhdistyksissä ja järjestöissä. Olen toiminut mm. Eläkeliiton liittovaltuustossa, Kymenlaakson liiton hallituksessa ja Eläkeliiton Anjalankosken yhdistyksen puheenjohtajana. Nyt toimin Kymijoen Hoivan hallituksessa jo neljättä vuotta.\nPidän Kymijoen Hoivan hallituksessa työskentelyä mielenkiintoisena mutta haasteellisena. Hallituksessa on hyvä henki vaikka tehdään välillä vaikeitakin päätöksiä.\nIkäihmisten elämä menee turvattomaksi nykyisen kotihoidon myötä. Yksinäisyys ja turvattomuus lisääntyy. Yhteisöllisellä asumismuodolla voidaan taistella näitä vastaan esim. Inkeroisten senioritaloissa. Kannan suurta huolta vanhusten hoitamisesta kotona – siksi toivonkin, että Kymijoen Hoiva jatkuu paikallisena toimijana ikäihmisten hyväksi. Mottona työn jatkumiselle minulla onkin ”Uudet polvet auttaa eteenpäin”.\nHallituksen jäsen Eeva Ukkola\n”Elämää ei ole ne päivät, jotka ovat menneet. Vaan ne päivät, jotka muistamme. Hauskojen ja hyvien muistojen varaan voi rakentaa elämää eteenpäin, kun itsekin vanhenee”\nHei, olen Eeva!\nMielestäni olen positiivinen, aktiivinen ja monessa sopassa keitetty – oikein sekemetelisoppa!\nAnjalankosken senioreiden ylipuhuma ajauduin rooliini – hallituksen jäseneksi. Hallitustyöskentely oli minulle ennestään tuttua kyllä. Olen ollut vuosia erinäisissä hallitusvastuissa. Kymijoen Hoiva ry:n hallituksessa olen saanut olla jo reilun 7 vuotta. Matka on ollut mielenkiintoinen ja antoisa. En arvannut, että edessä on ollut vaikeita ja haastavia hetkiä. Ulkopuolelta on tullut vuosittain lisää tekijöitä, jotka eivät ole olleet meistä riippuvaisia. Olen surukseni pistänyt merkille, että Ikääntyneiden asema on näiden vuosien mittaan vaikeutunut. Olen kuitenkin iloinen siitä, että meillä Kymijoen Hoivassa asiakkaidemme arki sujuu yhteisöllisesti, iloisesti ja rauhallisesti. Olen saanut myös viestiä siitä, että henkilöstömme voi hyvin. Tämä on ollut aistittavissa kaikessa toiminnassa – niin myös meidän hallituksessa! Yhteistyö hallituksen ja johtoryhmän välillä on saumatonta ja hyvin tärkeää. – ”Aina löytyy ratkaisu kunhan yhdessä ideoidaan!”\nHallituksen jäsen Topi Piepponen\nInkeroisten-Anjalan Eläkkeensaajat ry:n toiveesta ja ehdotuksesta syntyi aikoinaan ajatus lähteä mukaan Kymijoen Hoiva ry:n hallituksen toimintaan. Nyt tästä on vierähtänyt jo 8 vuotta ja yhä koen pestini hallituksessa mukavaksi ja tärkeäksi tavaksi olla mukana hyvässä kokoonpanossa mukana vaikuttamassa Kymijoen Hoiva ry:n tärkeisiin päätöksiin.\nHallituksen toiminta on näinä vuosina tullutkin jo kovin tutuksi ja se on tärkeä tekijä elämässäni. Koen hallituksen jäsenyyden mielenkiintoiseksi ja tärkeäksi, koska siinä toiminnan ydinaluetta on olla mukana päättämässä vastuullisista ja tärkeistä asioista. Hallituksen jäsenyys avaa oven päästä huolehtimaan oman kotikylän ja lähialueiden ihmisten hyvinvoinnista ja mahdollisuuden olla mukana varmistamassa, etteivät asiat menisi huonompaan suuntaan. Myös henkilöstön työhyvinvointi ja kaikki työsuojeluun liittyvät asiat ovat minua kiinnostavia asioita.\nHallituksen jäsenyyden lisäksi olen ollut 24 vuoden ajan mukana erilaisten lautakuntien toiminnassa. TUL:n Kymenlaakson piirihallituksen jäsenenä sekä urheiluseura Inkeroisten Vihurin toiminnassa olen ollut mukana useita vuosia. Kaikki yhteiskunnallinen toiminta on aina kiinnostanut ja koen sen olevan erittäin antoisaa.\nAuttamishaluinen Raittiusseura Hutikka yr perustettiin 2011 ja olen ollut mukana lähes alusta asti. Hutikat ovat ulkoiluttaneet vapaaehtoistoimijoina säännöllisesti Inkeroisten Rantakodilla asuvia vanhuksia ja kehitysvammaisia asukkaita jo kuuden vuoden ajan. Hutikoiden toiminta on myös asumisyksiköissä koettu erittäin tärkeäksi toiminnaksi, koska se mahdollistaa asukkaiden ulkoiluttamisen entistä tehokkaammin. 12 hengen ryhmä kokoontuu erisuuruisena kokoonpanona kuukausittain avustamassa Kymijoen Hoiva ry:n asukkaita tässä tärkeässä asiassa.\nMottona elämässä minulla on ajatus siitä, että ”eteenpäin elävän mieli”! Tällä ajatuksella arki saa merkityksen. Oman ikääntymiseni myötä erityisesti vanhusväestön asiat ovat alkaneet kiinnostamaan entistä enemmän ja haluan olla mukana kehittämässä alueemme ihmisten elämää sen kaikissa vaiheissa. Toisista ihmisistä välittäminen lähtee omasta toiminnasta – ja siitä, että yritämme yhdessä vaikuttaa asioihin ja tehdä läheistemme elämästä arvokasta. Kymijoen Hoiva ry:n hallitus pyrkii kaikessa toiminnassaan näin tekemään – ja se on minulle tärkeää.\nHallituksen jäsen Matti Heino\nHallituksen riveistä kuuluu hyräilyä. Heinon Mattihan se siellä keskittyy työntekoon hallituksen ja johtoryhmän yhteisessä kehittämispäivässä. Hyräily saa vieruskaverinkin hymyilemään. Matille laulu, ja musiikki yleisestikin, on tärkeä osa elämää, ja hän on valmis jakamaan hallitusosaamisensa lisäksi myös musiikillisia lahjojaan muidenkin iloksi.\nHallitustyöskentely on Matille vuosien varrelta tuttua hänen toimiessaan monipuolisesti ja aktiivisesti useissa eri järjestöissä. Kymijoen Hoiva ry:n hallitukseen Matti valittiin Myllykosken-Ummeljoen eläkkeensaajat ry:n ehdotuksesta. Eikä suotta – hänellä on vahva motivaatio edistää ikäihmisten asumista ja muuta hyvinvointia, virkistävästä ja iloisesta toiminnasta puhumattakaan. ”Yhdessä eteenpäin!” -motto kuvaa hyvin Matin elämänasennetta.\nKymijoen Hoiva ry:n hallituksen kokouksiin Matti valmistautuu pedantisti tutkimalla asialistan tarkasti ja perehtymällä asioiden taustoihin ja sisältöihin. Hän haluaa olla kokoukseen tullessaan hyvin valmistautunut. ”Kokouksissa pohdiskellaan isoja ja tärkeitä asioita usealta kantilta”, hän tuumaa ja jatkaa: ”Vaikka asiat ovat usein vakavia, niin huumoriakin niiden käsittelyyn tarvitaan”. Hallituksen jäsenenä Matti tuntee vastuunsa, ja silti hän on valmis työskentelemään määrätietoisesti ratkaisujen löytämiseksi. Hän luottaa tulevaisuuteen ja hänestä huokuu myönteinen elämänasenne: ”Kyllä yhdessä selvitään!”. Hallituksen ja johtoryhmän yhteisiä koulutuksia ja kehittämispäiviä hän pitää myös erityisen antoisina ja avartavina.\n”Myrskyn jälkeen on poutasää…Nyt sen tajuan: ei jaksa lintukaan yksin vaeltaa, se liitää parvessaan…” Kari Tapion sanoittama laulu on yksi Matin lempilauluista. Se hyräilyttää ja kantaa hankalienkin päivien yli. Matin kasvoille leviää myhäilevä hymy ja silmäkulmaan hauska pilke, sillä Kymijoen Hoiva ry:n joulujuhlathan ovat aivan kohta, ja siellä Matilla on ennen kaikkea musiikillinen rooli!\nTällä blogitekstillä Kymijoen Hoiva ry:n hallitus ja koko talon väki toivottaa lukijoilleen levollista Joulun aikaa ja hyvää Itsenäisyyspäivää 2019!\n”Huomio, huomio. Teemme paloilmoitinkokeen. Hälytys ei aiheuta toimenpiteitä.” Ei siis hätää.\nKymijoen Hoiva ry:n kiinteistöhuolto on paikalla ja suorittamassa kuukausittaista paloilmoittimen toimintatestausta. Hetken kuluttua palokellot ujeltavat ja palo-ovet sulkeutuvat. Laite toimii, kuten sen pitääkin. Säännöllisillä laitteistotestauksilla varmistetaan, että yhteydet toimivat moitteettomasti hätäkeskuksen ja kiinteistöjemme välillä ja tositilanteen tullen laitteistot ovat toimintavarmoja.\nTässä siis me Kymijoen Hoiva ry:n kiinteistöhuollon hurmaavat työntekijät kiinteistönhoitaja Esa ja\ntekninen isännöitsijä Tuuli.\nMitähän muuta kiinteistöhuolto oikein tekee?\nKiinteistöhuollossa huolehdimme, että Kymijoen Hoiva ry:n kaikissa seitsemässä kiinteistössä ja noin 180 asunnossa on perusasiat kunnossa ja mahdollisimman hyvä asua ja työskennellä. Pidämme huolen kiinteistöjen taloteknisten järjestelmien toiminnasta ja rakennusten kunnosta. Lumityöt ja nurmikoiden leikkaukset on ulkoistettu urakoitsijalle, mutta lumituiskujen aikana olemme usein itse myös käsilumitöissä. Lisäksi huolehdimme mahdollisuuksien mukaan pihojen yleissiisteydestä ja viheralueiden puiden ja pensaiden leikkauksista. Virkeät asukkaamme myös ottavat kesäisin ison roolin pihatöissä, mistä olemmekin hyvin iloisia ja kiitollisia.\nPienessä organisaatiossa hyvät yhteistyö- ja urakoitsijaverkostot ovat myös elintärkeitä\nSähköasentaja Tuomo SP-Sähkötekniikasta tuntee kiinteistöjemme sähköjärjestelmät kuin omat taskunsa. Tullessaan asentamaan hellaa, käydään läpi muutkin häntä varten varatut työt. Kohta soittaa Petri LVI-Apu Kilpiseltä. Hänen kanssaan etsitään oikeita sulkuja vesikatkoa vaativan patterikorjauksen vuoksi. Näppärästi mies tekee sulut patterille. Seppo Ruohoniemi Oy:n ahkera porukka päristää kesäisin pihalla nurmenleikkuussa ja talvisin lumitöissä. Aina on Sepolla apua tarjolla, kun sitä tarvitaan. Timo Kodinremontit Laine & Suolasesta ilmoittelee kylpyhuoneen laatoituksen olevan valmis, melkein etuajassa! Akima Oy:n Marjolta sujuu tapetointi leikiten ja hyvää jälkeä tulee nopeasti. Työt sujuvat, kun luotettavat kumppanit ovat toimissa.\nItse teemme paljon ihan arkipäivän askareita,\nkuten lampunvaihtoja, lavuaaritukosten poistoa, kalustehuoltoa, saunojen lämmitystä, urakoitsijoiden avustamista, yleisen turvallisuuden tarkkailua jne.\nJa tietysti juhlapäivinä vedämme liput salkoihin!\nOlemme aina valmiina palvelemaan asukkaitamme ja muita kiinteistöissämme työskenteleviä ja asioivia.\nKun meille soitetaan, että lavuaari on tukossa tai vessan lamppu on pimeänä, olemme hetken kuluttua\npaikan päällä tilannetta selvittämässä.\nKiinteistöhuollossa jokainen päivä on erilainen. Vikailmoitukset ja akuutit asiat katkaisevat muut päivärutiinit ja viikkohuollot. Työnkuva on hyvin monipuolinen ja laaja, ja se lienee syynä siihen, että viihdymme työssämme hyvin. Olemme osa tätä työ- ja asumisyhteisöä ja\nolemme toteuttamassa omalta osaltamme sitä, että asunnoissamme ja tehostetun palveluasumisen yksiköissämme on mahdollisimman hyvä asua, elää ja työskennellä.\nMonesti työtehtävien lomassa tulee vaihdettua kuulumiset asukkaiden, omaisten, vierailijoiden ja henkilökunnan kanssa, ja joskus on tärkeää vain osata hetki olla\nkuuntelevana korvana. Olemme usein ensimmäisenä havainnoimassa, että asukas\nei pärjää enää yksin vaan tarvitsee apua arkeensa.\nKoemme erityisen tärkeäksi sen, että meitä olisi helppo lähestyä missä asiassa tahansa!\n… ja päivän päätteeksi\nVessan lamppu palaa taas, lavuaarin pulputus on loppunut, urakoitsijatkin ovat saaneet työnsä avustuksellamme hoidettua. Esan ja Tuulin työpäivä päättyy. Kiinteistöhuolto palvelee kuitenkin kiinteistöjemme asukkaita, työntekijöitä ja muita käyttäjiä kellon ympäri vuoden jokaisena päivänä. Akuutit tilanteet hoituvat edelleen, sillä päivystystä jatkavat KK-Kiinteistöpalvelun ystävälliset pojat.\n15.8.2019 Tuuli ja Esa, kiinteistöhuolto\nKesän vehreys Aalto-puistossa on huumaava: kesäsade nostaa kastepisarat ruohonkorsiin ja koivujen lehdet ovat puhjenneet täyteen loistoonsa. Värien heleys ja kukkien tuoksu tulevat jokaisen kulkijan syliin ja Luonto hellii meitä taas uuden kesän kauneudellaan.\nTalon väki on liikunnallista ja aktiivista porukkaa, joille kaikenlaisen yhteisen mukavan järjestäminen on iso ilo. Väki lähtee liikkeelle ja osallistuu, tuo kaverinsakin mukanaan -ja tapahtumissamme on aina yhteisen tekemisen meininki. Luonto suorastaan kiskoo väen talviunestaan uuteen kesään ja tuo meille tuhat mahdollisuutta liikkumiseen ja yhteiseen iloon. Kesäsadekaan ei meitä haittaa, sillä pihamaan ollessa märkä voimme aina viettää yhteistä aikaa kauniissa ravintola Syreenissämme,\njonka suurista ikkunoista Aalto-puiston vehreys tulee eteemme.\nTiistaisen iltapäivän teemana oli ottaa uusi kesä yhdessä vastaan. Ja niinpä me teimmekin. Koko talo tuntui olevan liikkeellä hyväntuulisena ja tämä yhteinen positiivinen vire oli helppo jakaa yhdessä kaikkien kanssa.\nKuinka kiitollisia voimmekaan olla tästä kaikesta: asumis- ja työympäristön kauneudesta, uuteen kesään taas heräävästä luonnosta ja rantakoivun alla soivasta hanurimusiikista. Tästä ei kesätunnelma parane -tervetuloa, uusi kesä!\nAlla olevasta videosta näet hieman kevättanssiaisten tunnelmaa.\n20.6.2019 Hoitotyön esimies Marja-Terttu Riihelä\nTukipalvelut Kymijoen Hoiva ry:llä\n-kurkkaus siistijöiden päivään 2019\nBlogisarjamme jatkuu nyt tukipalvelujen toiminnan esittelyyn. Blogimmehan on seurannut viime syksystä asti asukkaan palvelupolun varrella toimivia tahoja – mitä me täällä teemme ja miten. Tämä blogisarja avaa joka kuukausi lukijalleen oven Kymijoen Hoiva ry:lle ja antaa mahdollisuuden tutustua asumisyksiköidemme arkipäivään ihan lähietäisyydeltä. Nyt vuorossa siis tukipalveluista siistijöiden työ.\nTukipalvelujen toiminta mahdollistaa meillä sen, että hoitajamme saavat rauhassa keskittyä heidän tärkeimpään perustehtäväänsä, asukkaidemme hoitotyöhön – mikä ei ilman toimivaa ja joustavaa tukipalvelujärjestelmää onnistuisi. Meillä Kymijoen Hoiva ry:llä on asumispalvelun elinkaareen suunniteltu ja rakennettu tukipalvelujärjestelmä, jonka toiminta saa isosti kiitosta kaikista asumisyksiköistämme ja henkilöstöltä. Keittiön toiminta löytyy blogista 20.11.18 Minnan kirjoittamana – ja seuraavaksi kurkkaamme siistijöidemme työpäivään.\nAamun sarastaessa siistijämme saapuvat työpisteilleen ja huikkaavat hyvät huomenet muille aamuvirkuille. Siivousvaunujen laittaminen valmiiksi ja pyykinpesukoneiden käynnistys aloittavat normityöpäivän, joka toteutetaan hoivayksiköissä sekä kotisiivouksena. Asukkaiden vielä nukkuessa aamuvarhaisella siistijämme aloittavat siivoamalla yleiset tilat ja siirtyvät siitä sitten asukkaiden ollessa aamupalalla siivoamaan heidän huoneitaan.\nMyös tukipalvelujen henkilöstön arvomaailma rakentuu Kymijoen Hoivan yhteisiin arvoihin – ja tämä näkyy siistijöidemme asenteessa työhönsä: astuessaan asukkaan huoneeseen siistijä menee aina toisen ihmisen kotiin. Siksi asukkaiden kohtaaminen arvostavasti, heidän toiveidensa kuunteleminen ja huomioiminen on arvopohjamme mukainen toimintapa meille kaikille. Ystävällinen hymy ja hyvänhuomenen toivotus aloittavat hyväntuulisen työpäivän siistijöillemme – ja ne antavat asukkaillemme viestin siitä arvostuksesta, jota tunnemme astuessamme toisen ihmisen kotiin.\nMikä sitten saa jaksamaan raskaassa siistijän työssä vuodesta toiseen? Mikä on se voimanlähde, josta saa virtaa, työniloa ja jaksamista?\nSiistijöidemme työssä vahvaksi voimavaraksi koetaan montakin asiaa: asukkaiden välitön positiivinen palaute siistijälle tämän astuessa hänen kotiinsa, iloinen tervehdys ja tunne siitä, että siistijä on aina odotettu vieras. Oman käden jälki näkyy tässä työssä heti, asunnon puhtaus ja raikas, siististi viikattu pyykki ilahduttavat sekä tekijäänsä että asukkaitamme. Asukkaiden tuttuus vuosien takaa mahdollistaa yhteisen huumorintajun syntymisen ja se tuo myös molemminpuolista iloa arkeen. Työn monipuolisuus koetaan myös työnilona. Vuodenaikojen vaihtuminen tuo lisäksi mukanaan hyvin erilaisia tehtäviä: joulun alla vaikkapa kuusen asentamista paikoilleen ja jouluvalojen virittelyä tunnelmaa tuomaan, kevätauringon herätessä talvihorroksestaan alkavat ikkunanpesut, jolloin aurinko pääsee puhtaista ikkunoista ilahduttamaan koko Kymijoen Hoiva ry:n väkeä. Siistijän työtä täällä meillä voisikin kuvata toimintamme palapelin palaksi, jota ilman koko toimivuus romahtaisi: siisti ja puhdas ympäristö on hyvä ja turvallinen asumis- ja työympäristö meille kaikille täällä Kymijoen Hoiva ry:llä. Iso kiitos mukaville, joustaville ja ahkerille siistijöillemme!\n20.5.2019 siivoustyön esimies Rita Korpela\nKuvassa vas. Rita, Ovinal, Laura, Tarja, Marjo ja Eija\nTehostettu palveluasuminen meillä\nMaaliskuun aamuaurinko nousee taivaanrannalta ja valaisee lumisen pihapiirin hetkeksi niin, että hanki häikäisee ohikulkijaa. Iltapäivällä aurinko kerää voimansa ja henkäilee talojen katoille saaden räystäät tippumaan kevättä enteillen. Jo pienikin hetkellinen auringonpilkahdus virkistää mieltä – ja saa unohtamaan hetkeksi loskaiset kadut ja taivaalta liki päivittäin putoilevan räntäsateen.\nSisällä rakennuksessa on lämmin. Ovi on auki tehostetun palveluasumisen yksikköön –asukkaidemme kotiin. Kahvi tuoksuu ja ulko-ovelle asti voi kuulla iloista puheensorinaa ja naurua. Olemme selvästi jonkun ihmisen kotona. Mutta kenen kotona olemme – ja mitä se koti täällä meillä oikein tarkoittaakaan?\nSeuraavan videon myötä pääset kurkistamaan elämänmenoomme vuosien varrelta – tervetuloa meille!\nMeillä Kymijoen Hoiva ry:llä on kolme tehostetun palveluasumisen yksikköä vanhusten ja kehitysvammaisten asukkaidemme asumiseen. Kolme erilaista kotia, joissa kuitenkin eletään ja asutaan kymijoenhoivamaiseen malliin asukkaidensa näköistä elämää. Iltarusko Anjalassa, Rantakoti Inkeroisissa ja Honkakoti Keltakankaalla tarjoavat ympärivuorokautista hoivaa ja turvaa asukkaillemme.\nAsukkaan palvelupolku vie meidät nyt näihin koteihin. Kurkistamme jokaiseen tehostetun palveluasumisen yksikköömme ja kerromme, mitä koti meille kymijoenhoivalaisille tarkoittaa silloin, kun asukas tarvitsee ympärivuorokautista hoivaa ja turvaa.\nAnjalan kauniin vanhan puukirkon lähellä sijaitseva Iltarusko on luhtitalo, jossa asutaan kahdessa kerroksessa. Yksiköissä ja kaksioissa on mahdollista asustella yksin tai pariskunnan yhdessä. Oma parveke antaa lisätilaa kesäisin. Arki on asukkaidensa toivomalla tavalla toiminnallista ja siihen sisältyy niin paljon. Hoitaja on paikalla molemmissa kerroksissa aamu-, ilta- ja yövuoroissa varmistaen sen, että arki sujuu: päivän normaalit askareet hoidetaan hoitajan avustuksella ja jokainen päivä tarjoaa uuden aamun myös toiminnalle. Ulkona hangen alla odottaa uusi kaunis takapiha, joka suo turvallisen aidatun ulkoilupaikan – ja täällä odotellaankin jo uutta kesää innolla. Mikä ihana tunne onkaan herätä aamulla omassa kodissa ja tietää pääsevänsä iltapäivän aurinkoon päiväkahville takapihalle. Grilli tulille, jos siltä tuntuu, musiikkia mukaan ja muutama kahviseuralainen – Iltaruskon kesä on jo ovella tuota pikaa. Sinnehän saisi pienen kasvimaankin ja kukkaistutuksia … hoitajat kyselevät toiveita ja piha odottaa käyttäjiään.\nIltaruskosta ajettaessa pari kilometriä Inkeroisten suuntaan Kymijoen ylittävän sillan ja liikenneympyrän jälkeen tulet Rantakotiin. Se jakautuu kahteen erilliseen asumisyksikköön, jossa Lehdokissa asuvien kehitysvammaisten asukkaidemme kotoa kuljetaan pienen pihapiirin yli Orvokkiin, pieneen 8-paikkaiseen vanhusten asumisyksikköön. Pihamaalla lintu laulaa kotikoivun oksalla ja takapihalle avautuu huikean kaunis Aalto-puisto Kymijoen rantamaisemiin. Maisema on kaikkina vuodenaikoina täysin uniikki ja upea, ja se tarjoaa mielettömästi mahdollisuuksia arjen elämänmenoon. Ja kyllä sitä elämää täällä osataankin elää: kesämiljöö hyödynnetään ruokailuihin, kahvitteluun, grillaamiseen, yhdessä musisoimiseen, kuntoiluun, ulkopeleihin ja oleiluun täysillä. Kotoa ei tarvitse lähteä kuin ovesta ulos ja olet jo keskellä kauneinta jokimaisemaa ja voit piipahtaa torille mansikoita ostamaan tai kaupalle jäätelöä hakemaan – voisiko kotona asuminen tästä mukavammaksi muuttua? Rantakodin yhteydessä on käytettävissä myös kaikki Inkeroisten toimipisteen palvelut: ravintola Syreeni ja alakerran kuntosali-, sauna- ja allasosasto. Orvokin – jota lempeästi kutsumme myös Mummolaksi – helmenä on kaunis takapiha, jonne käynti on suoraan terassin ovesta. Aidatulla takapihalla kasvaa kotoisasti marjapensaita ja omenapuita ja kesäisin siellä ruokaillaan ja istutaan päiväkahvilla yhdessä.\nKolmas tehostetun palveluasumisen yksikkömme Honkakoti Keltakankaalla on yhteen tasoon rakennettu laaja rakennus, joka on mahdollistanut asumista myös pariskunnille. Myös täällä arki on aina ollut erittäin monimuotoista ja asukkaidensa näköistä. Sauna lämpiää kuten muissakin kodeissamme, pullaa leivotaan, yhteistä arkea eletään aktiivisesti toimintaa suunnittelevien hoitajien avustuksella mallikkaasti. Toki täälläkin arjesta suuren osan vie perushoitoon liittyvät toimet: peseytyminen, pukeutuminen, ruokailut, lääkkeiden ottaminen, kuntouttava hoitotyö esim. lihaskuntoa ylläpitävillä toiminnoilla ja erilaisin kävelytreenein toteutettuna – mutta silti henkilöstö on upeasti pyrkinyt aina venymään myös siihen, että arki on asukkaalleen mahdollisimman mielekästä ja mukavaa. Vanhat lautapelit, valokuvien katselut, ihanat elokuvaillat popcorneineen ja pannukakkukesteineen ovat aina kuulunet elämään täällä Honkakodilla. Joskus voi vain ihmetellä sitä kekseliäisyyden määrää, jota hoitajilla on: mistä ihmeestä kaikki ideat oikein tulevat? Mutta hyvä niin, ihan loistavaa suorastaan –näinhän sen kuuluukin ihmisen kotona olla: aamulla ei aina edes tiedä, mitä mukavaa iltapäivä ja ilta saattavat tuoda tullessaan.\nTehostetun palveluasumisen esimiehen työ on tiivistä tiimityötä erilaisten sidosryhmien kanssa päivittäin toimien. Lääkärit, sairaanhoitajat, lähihoitajat, perheet ja omaiset, Kymijoen Hoiva ry:n tukipalvelujen henkilöstö, KJH:n johtoryhmä, KymSoten yhteistyökumppanit ym. muodostavat moniammatillisen työryhmän, jonka kanssa yhteistyössä tätä työtä tehdään. Hallinnollinen asumispalvelun tuottamiseen liittyvä toiminnan suunnittelu- ja kehittämistyö ovat arkipäiväämme, toiminnan laadun varmistaminen tilastointien ja erilaisten seurantametodien avulla kuuluvat osana työn kuvaan. Esimies varmentaa sen, että tuotettu palvelu on lainsäädännön ja määräysten mukaista, asukkaillemme turvallista ja laadukasta asumista. Hoitotyön esimies varmentaa kaikki ne palvelun tuottamiseen tarvittavat elementit, joiden varaan asumispalvelu rakentuu. Toiminnan kehittämis- ja laadunvalvontatyö on jatkumo, joka nostaa esiin erilaisia tarvelähtöisiä uusia kehittämiskohteita niin hoitotyön itsensä, asukkaiden ja heidän perheidensä sekä palvelun ostajakunnan tarpeista tarkasteltuna.\nTässä yhteisössä yhdessä toimien työ on antoisaa ja jokainen päivä erilainen. Tästä on hyvä jatkaa.\n21.3.2019 Hoitotyön esimiehet Marja-Terttu Riihelä ja Auri Räsänen\nVuosi on vaihtunut ja toimistossa moni asia on päivitetty uuteen vuoteen. Uusi tilikausi on alkanut ja edellisen vuoden ”paketointi” alkaa. Muuten toimiston työt alkavat rullata arkiseen tahtiin eli työpäivät täyttyvät mm. myynti-, osto- ja vuokrareskontrien hoidosta, palkanlaskennasta ja kirjanpidosta sekä asiakaspalvelusta.\nUseat meistä ovat taas tehneet vuodenvaihteessa uudenvuoden lupauksia ja monilla lupaus saattaa olla liikunnan lisääminen. Yllättävän usein toimistossa tulee ilmi ihmisten epätietoisuus siitä, että meiltä voi kuka vaan varata kuntosali-, sauna- ja uima-allas aikoja. Allasosastoa on silloin tällöin vuokrattu lasten syntymäpäivän viettopaikaksi tai ystäväporukan tapaamiseen. Synttäreitä ym. juhlia tai tapaamisia voi viettää myös meillä, vuokraamalla Ravintola Syreenin tai Hyvinvointiasema Sarastuksen tiloja.\nKymijoen Hoiva ry:llä on tarjolla erilaisia asumismuotoja, joista voi meiltä toimistolta kysellä tarkemmin. Anjalasta ja Inkeroisista löytyy rivitaloyksiöitä, joihin voi hakeutua asumaan muutkin kuin ikäihmiset. Inkeroisista Valtatie 10:ssä ja Satamakatu 1:ssä on kolmen kerrostalon verran senioriasuntoja. Asuntoihin haetaan asuntohakemuksella ja asunnot ovat sen verran kysyttyjä, että jonoakin on. Senioriasuntoihin saa meiltä tarpeen mukaan myös erilaisia tukipalveluita kuten ateria-, kauppa- ja siivouspalvelua sekä pyykkihuoltoa. Tehostetun palveluasumisen eli ympärivuorokautisen hoivan yksiköitä löytyy Inkeroisten lisäksi Anjalasta ja Keltakankaalta. Näihin asukkaat muuttavat etupäässä Kouvolan kaupungin ostopalveluna tai palveluseteliasiakkaana.\nJA TERVETULOA ASIOIMAAN\n21.1.2019 Minna Kilkki\nja Pirjo Junkkari\nAamuhämärä pihapiiri, kynttilät valaisevat kauniisti kuusen oksat, joille eilisen päivän lumisade antoi jouluisen peitteen. Aamunkajo virittää kulkijan jouluun – tästä ovesta on hyvä tulla joulukuun pakkasaamusta lämpimään.\n…. ja kun astut sisään, kuulet iloisen puheensorinan ravintola Syreenistä ja sinut ottaa vastaan tuoreen kahvin tuoksu. Ihmiset rientävät töihinsä, hallintoon, toimistoon, alakertaan Lehdokkiin, Sarastukseen, kuntohoitaja alakerran kuntosalille, tukipalveluihin kiinteistöhuoltoon – keittiön väki ja siistijäthän täällä jo ovatkin työnsä aloittaneet. Joka puolella tekemistä, arjen askareita ja aamupalalleen kiiruhtavia asiakkaitamme. Mutta kiireisistä askelista huolimatta kuulet päällimmäisenä Joulun äänet ja näet tonttujen kurkkivan uteliaina pikku taloistaan, mitä ihmiset ympärillä puuhaavat. Onpa mukava ja kaunis joulun tunnelma jo heti Syreenin aulassa. Huomenta, Tontut – ja koko talon väki – Joulu on selvästi tullut tähän taloon!\nOlethan jo hypännyt matkaamme seuraamaan uutta blogisarjaamme, jonka toiminnanjohtajamme Anu käynnisti 24.10 kertomalla johtajan työstä Kymijoen Hoiva ry:llä? Anun blogiteksti avasi oven organisaation johtoon – sekä ihaniin elämänoppeihin, joita siirretään sukupolvelta toiselle. Hienoja mietteitä ja ajatuksia johtajuudesta ja sen takaa!\nMatkamme jatkui palvelupolkukuvausta noudatellen keittiölle, jonka arjesta ruokapalveluesimiehemme Minna kertoi blogissa 20.11 vieden meidät huippuhienolle makumatkalle keittiön väen arkeen – käythän tutustumassa! Tänään keittiön väki toivottaa Sinut tervetulleeksi perinteiselle ja joululounaalle Syreeniin!\nAsiakkaidemme palvelupolku tuo arkeen ja elämään paljon lisää muitakin toimijoita, joiden matkassa kuulet blogia seuratessasi tulevan kevään aikana elämänmenosta toimistolla, asumispalveluissa, kiinteistöhuollossa ja siivouksessa. Kymijoen Hoiva ry:n johtoryhmä vie sinut tulevan kevään 2019 aikana palvelupolulle, jota lukemalla pääset kurkistamaan aitiopaikalta asiakkaidemme elämään – blogisarjan tavoitteena onkin avata ovi tänne meille: mitä tarkoittaa asuminen Kymijoen Hoiva ry:n eri asumisyksiköissä? Sarastuksen ja kuntohoitajan kertomana pääset kevään aikana kurkistamaan myös monipuoliseen virkistys- ja kuntoutustoimintaamme täällä meillä. Tervetuloa jakamaan elämänmenoamme kanssamme! Blogisarja jatkuu toukokuulle 2019 kuukausittain, kannattaa seurata!\nVeikko Salmi ja Kristian Jernström ovat tehneet kauniin tekstin Kassu Halosen säveltämään joululauluun Tähti tähdistä kirkkain. Tämän tekstin myötä haluamme toivottaa Sinulle ja sinun rakkaillesi hyvää ja levollista Joulun aikaa sekä kaikkea hyvää tulevaan vuoteen 2019 – tavataan joulun jälkeen blogin merkeissä taas!\nJouluterveisin 20.12.2018 hoitotyön esimies Marja-Terttu Riihelä\nKello lähenee aamulla kuutta, kun Ravintola Syreenin valot syttyvät.\nEnsimmäiset työntekijät saapuvat työpaikalleen ja pian jo\nkahvin tuoksu leijailee talossa.\nKeittiö on kodin sydän, niin myös Kymijoen Hoivalla.\nHenkilökunta on paikalla joka päivä valmistamassa maistuvia ruokia. Keittiön yhteydessä olevassa kahviossa voi nauttia\nkahvia tuoreitten leivonnaisten kera, sekä tavata samalla tuttuja.\nRavintola Syreenissä leivotaan kahvileipiä päivittäin,\nmyös mukaan ostettavaksi.\nAamupalaa, lounasta ja päivällistä valmistetaan\ntalon asukkaille, ulkopuolisille ruokailijoille sekä ateriapalvelun asiakkaille.\nHyvä ruoka, parempi mieli sanottiin joskus\nNäin me myös Ravintola Syreenissä ajattelemme.\nTorstaisin on lounaalla tarjolla meheviä pihvejä ja leikkeitä, perjantaisin valmistamme pizzoja kotiin\nvietäväksi tai paikalla nautittavaksi.\nMuutaman kerran vuodessa laitamme pöydät\nSilloin katamme ruokasalin puolelle\nnoutopöydän, jossa on teeman mukaisia ruokia,\ntuttuja sekä myös hieman erilaisiakin.\nPian on taas Joulupöytämme vuoro,\ntänä vuonna se katetaan to 20.12.18.\nKannattaa tulla herkuttelemaan.\nJa jos ei jaksa tulla Ravintola Syreeniin ruokailemaan, niin ei hätää.\nReipas ateriakuljettajamme Merja\ntoimittaa ateriat teille kotiin.\nSamalla hoituvat myös kauppapalvelun asiat,\njos kauppaan ei pääse itse menemään.\nKauppapalvelumme toimittaa kauppaostokset\nkaupasta kotiin kerran viikossa.\nvesi kieleen herahtaa,\nmitä tänään tarjotaan?”\nNäillä sanoilla toivotan kaikki tervetulleiksi ruokailemaan Ravintola Syreeniin!\nSeuraavaksi saamme kurkistaa toimiston maailmaan.\nMitä palveluja he tarjoavat asukkaille ja asiakkaille?\n20.11.2018 Minna Mäkelä, ruokapalveluesimies\nMinulta on joskus kysytty, miksi teen johtajan työtä?\nJoku on saattanut jopa ajatella, että työni on kovin raskasta. Kaikki eivät ehkä ihan aina ole ymmärtäneet työni kokonaiskuvaa ja ovatkin epäilleet työni olevan pelkkää kokoustelua ja kahvittelua. Työni sisällön muodostavat vahvasti ympärilläni olevat ihmiset: palveluiden ostajat, asiakkaat, vuokralaiset, omaiset, vapaaehtoiset, hallituksen ja yhdistyksen jäsenet, tavaran toimittajat ja erilaiset myyntiedustajat sekä myyjät, oppilaitokset sekä opiskelijat ja tietenkin yhdistyksen henkilökunta. Toiminnanjohtajana johdan toimintaa. Johtoryhmän jäsenillä on kaikilla omat työsarkansa ja osa heistä toimii myös esimiehinä. Ongelmia ei tarvitse kohdata yksin, vaan niitä voi myös ratkoa yhdessä. Olen etuoikeutettu saadessani olla töissä tässä yhdistyksessä näiden ihmisten kanssa.\nKoen saaneeni perintönä arvomaailman,\njossa vanhempia ihmisiä tulee kunnioittaa ja kuunnella. Toisinaan pystyn näkemään edessäni rouvashenkilön, joka muistuttaa minua omista edesmenneistä isoäideistäni Toini Elinasta ja Linnea Emiliasta. Toinen halusi antaa elämänohjeeksi muun muassa sen, ettei pidä riidellä, vaan tulisi elää aina sovussa. Toinen opetti jo eläessään, että itselleen voi ja pitää osata nauraa. Huumoria saa viljellä myös muille, elämän ei pidä olla pelkkää surua ja huolta. Molemmat isoäitini olivat kasvattaneet 7- 8 lasta. Mielestäni he olivat vahvoja ja rohkeita naisia ja osoittivat useassa kohtaa pärjäävänsä. Toini Elina hankki itselleen ajokortin ollessaan 60-vuotias, Linnea Emilia taas opetteli oma äidinkielensä ruotsin tilalle suomen kielen voidakseen työskennellä eri paikkakunnalla kauppiaana.\nKoen olevani paalupaikalla nyt saadessani seurata ikääntyvän matkaa välillisesti ja välillä ihan vierestäkin. Yhdistyksessä on oma kauppapalvelu, joka aloitetaan useasti vaiheessa, jolloin ikääntynyt tarvitsee vain vähän satunnaisia kotiin vietäviä palveluita. Tämän jälkeen hänelle saatetaan viedä meiltä aterioita kotiin. Hänellä on mahdollisuus muuttaa meidän vuokra-asuntoihin, jolloin muut lisäpalvelumme tulevat pikkuhiljaa myös tutuiksi. Lopulta hänen on mahdollisuus muuttaa yhdistyksen tehostettuun palveluasumiseen, jossa hänestä pidetään huolta elämän loppuun saakka.\nSuuri osa uusista asukkaistamme on jatkanut eteenpäin rientämistä\nennen meille muuttoa jo pitkään. Askeleiden hidastuttua moni on kokenut huonoutta, ehkä sairastellutkin tai kokenut yksinäisyyttä. Ei ole huono asia tehdä iso muutos ja muuttaa pienempään asuntoon, saada uusia ystäviä ja törmätä entisiin tuttuihin. Meillä kohdataan ihminen aidosti välittäen, auttamishalulla. Meillä on vietetty muutamia 100-vuotisjuhlia. Onpa niitäkin, jotka asuvat kahdessa sukupolvessa samassa talossa, eri kerroksissa. Tarinat jättävät jälkensä, kohtaamisista jää merkki sydämeen. Eräs sykähdyttävä hetkeni oli, kun tapasin ja sain keskustella Mannerheim-ristin ritarin kanssa, joka asui yhdistyksen asunnossa.\nVäitän, että oma ryhtini suoristui ja käden puristukseenkin tuli uusia voimia.\nKeskeistä on, että tunnistaisimme yksilöiden sekä tiedostetut että tiedostamattomat tarpeet, tuottaessamme heille palveluita. Jokaisen elämän sisältö, ympäröivään luontoon sopeutuminen sekä toisista ihmisistä riippuvaisuus on oma ja siksi ainutlaatuinen. Sinä aikana, kun asukas kertoo menneistä ajoista ja niistä tuhansista haaveista, jotka hänellä on joskus ollut, jää meille yhdistyksessä työskenteleville mahdollisuus selvittää hänelle, mitä tämä vielä voi elämältä odottaa. Elämää kuvataan usein kaaren muodossa. Tästä tulee mieleeni Aale Tynnin runo Kaarisilta. Minulle se symboloi vierellä kulkemista, kädestä pitämistä, erilaisuuden hyväksymistä, toivoa, surua ja kaipuuta. Kuljettakoon nämä sanat teitä blogin lukijat kohti seuraavaa kertomusta. Ehkä pääsette kurkistamaan keittiön sydämeen; sinne, mistä janoinen kulkija saa vaikkapa sitä kahvia.\n24.10.2018 Anu Pöllänen, toiminnanjohtaja\n”Toisille annan toiset askareet,\n”He tulevat raskain saappain, multa-anturoin\n– miten sillan kyllin kantavan ja kirkkaan tehdä voin,\nsitä ettei tahraa eikä särje jalat kulkijain?”\n”Verellä ja kyynelillä vaan,\nhe antavat sen kyllä anteeksi, jos sillan rakennat.\nKesä antoi meille parastaan, lämpöä on riittänyt eikä syksyn kylmyys ja sateet näytä vielä sääkartalla vilahtavan. Liikkuminen helteellä on ollut raskasta ja päivittäisten toimien suorittaminen on monesti ollut riittävä kuntoilumuoto. Ilmojen viilentyessä moni jaksaa taas kiinnostua liikkumisesta uudella innolla ja omasta sekä monien tutkijoiden mielestä liikkuvuudesta ja lihasvoimasta on tärkeää huolehtia läpi elämän. Tavoitteet ja keinot tulee aina suhteuttaa sen hetkiseen elämäntilanteeseen, jotta harjoittelu on mielekästä ja sopivan tasoista. Liikkumisen tulisi olla säännöllistä ja jakaantua useammalle päivälle, eikä kerrallaan tarvitse ahkeroida tuntikaupalla vaan jo kymmen minuutin aktiivisuus kerrallaan on riittävä, jos tämä toistetaan kyllin monta kertaa viikossa.\nAsuinympäristöstämme löytyy mahdollisuudet liikkua niin sisällä että ulkona. Ulkona kävelylenkkiä voi virkistää poikkeamalla Aalto-puistossa tasapainoilemassa tai venyttelemässä. Sisältä löytyy kuntosali, jonka välineillä on helppoa aloittaa lihasvoimaharjoittelu joko ohjatusti tai omatoimisesti. Talossamme on myös mahdollista osallistua vesivoimisteluun, johon alakerran oma allas luo oivat puitteet. Näiden lisäksi on joka viikko tuoli- ja keppijumppa sekä vuoden mittaan monta mahdollisuutta tanssia joko parin tai rollaattorin kanssa. Erilaisten liikuntaryhmien myötä on mahdollista valita erilaisia liikkumisen tapoja, joten yksin ei tarvitse punnertaa, jos ryhmässä tekeminen on mielekkäämpää.\nKuntosaliharjoittelu saattaa kuulostaa kovin raskaalta tai mielikuva saliharjoittelusta juontaa juurensa monen vuoden takaa. Tämän päivän laitteet ovat pelkään tankoon ja levypainoihin verrattuna kuitenkin varsin helppokäyttöisiä välineitä ja soveltuvat myös apuvälineen kanssa liikkuvalle. Erityisesti alaraajojen lihasvoiman lisäämiseen on syytä kiinnittää huomiota arkiaktiivisuuden vähentyessä, koska lihasvoiman on todettu vähentyvän alaraajoissa yläraajoja nopeammin. Fyysisen aktiivisuuden hyödyt näkyvät niin mielialassa, unen laadussa, tasapainossa sekä yleisesti liikkumisessa. Aktiivisuus ja toimeliaisuus kasvattavat hyvän mielen lisäksi niin sanottua lihasvoimapankkia. Tästä on hyötyä erityisesti äkillisen sairastumisen kohdatessa, jolloin joudutaan viettämään muutamia päiviä vuoteen omana. Lihasvoimareservi auttaa kuntoutumaan ja nopeuttaa toimintakyvyn palautumista.\nLiikunnalla ei voi estää vanhenemista, mutta sillä voi vaikuttaa vanhenemisen aiheuttamiin muutoksiin, joten toivotan kaikille liikunnan iloa tulevaan syksyyn. Tervetuloa jatkamaan tai löytämään liikunnan ilo myös talon ohjatuista ryhmistä.\n6.8.2018 kuntohoitaja Mervi Kinnunen\nKesä −se on täällä nyt! Pääsimme nauttimaan lämpimistä päivistä jo toukokuussa auringon helliessä talven jälkeen. Nyt luonto on vehreä ja täynnä elämää -ja täynnä elämää on myös Kymijoen Hoiva. Kesällä arki on juhlaa, kun luonto on niin lähellä ja ainakin tähän mennessä sää on ollut suosiollinen. Ulkona yritetään viettää aikaa niin paljon kuin mahdollista, luonnosta nauttien. Keskikesän juhla on jo lähellä ja sitä vietetään kaikissa yksiköissämme hieman eri aikoihin. Senioritaloilla juhannusta juhlitaan tangokuninkaallisen Terhi Matikaisen laulusta nauttien kesäisessä juhannustunnelmassa, makkaranpaiston ja hyvän seuran kera.\nOlen ollut kohta vuoden töissä hyvinvointiasema Sarastuksessa.\nVuosi on ollut mielenkiintoinen, yhtään samanlaista päivää ei ole ollut. Työtä rikastuttaa ihanat asiakkaat ja upea luonto ympärillä. Työhöni kuuluu niin palveluohjausta, terveyden edistämistä ja ohjausta, nettiopastusta, kehittämistyötä kuin tapahtumien järjestämistä. Erilaista toimintaa on ollutkin laidasta laitaan: kuorolaulusta mölkkyyn ja mielen hyvinvoinnista virtuaalimatkailuun. Yksi tämä kevään uusi toimintamuoto on Ystävyyden tupa, joka on saanut ihmiset kokoontumaan yhteen keskustelun ja kahvittelun merkeissä. Ystävyyden tuvassa muisteltiin yhdessä lapsuuden kesää. Nämä muistot vievät meidät aina uudelleen kesätunnelmaan:\nKesästä tulee mieleen\nsateen ropina aitan kattoon\nsateen jälkeen täyteläiseltä tuoksuva ilma\nja tietysti mansikat ja uudet perunat.\npaljain jaloin juoksentelu,\nmetsämansikoiden poiminta heinänkorteen,\nruudun hyppely ja pallopelit,\nmetsäleikit, puihin kiipeily,\nsammalmajat ja käpylehmät,\nTöitä tehtiin heinäpellolla ja mansikkamaalla,\nkitkettiin perunamaalla ja kasvimaalla,\nsilloin oli perunannostolomakin.\nPaimennettiin lehmiä ja karitsoja,\nlehmän kainaloon saattoi torkahtaa jopa päivänokosille.\nKuusenpihkaa jauhettiin kuin purukumia,\ntehtiin pajupillejä ja puhallusputkia koiranputkesta,\nhattuja saniaisista ja raparperista.\nNäiden ihanan kesäisten ajatusten siivittämänä toivotan kaikille hyvää kesää!\n15.6.2018 Hyvinvointiasema Sarastuksen palveluohjaaja Emma Kujala\nValokuvat ovat Kymijoen Hoivan pihamaalta.\nToukokuu on tekemisen aikaa. Luonto herää pitkän ja pimeän talven jäljiltä valoon ja aurinkoon – ja valmistautuu kesään. Meillä Kymijoen Hoivan asumisyksiköissä on suuri ilo elää elämää luonnon keskellä, näemme läheltä, kuinka koivunsilmut avautuvat ihan pikapuoliin, kukat heräilevät talviunestaan, siilit, puput ja pikkulinnut ahertavat tässä miltei kosketusetäisyydellä ikkunoidemme alla pesäntekopuuhissaan.\nKuvat: T. Elomaa\nLuonnon arkinen aherrus on tässä vuodenajassa täynnä iloista tekemistä, aherrusta ja uuden\nelämän syntyä – juuri sellaista tekemisen meininkiä, jota asumisyksiköissämmekin eletään. Pihojen haravointi, hiekotussoran poisto ja ikkunoiden pesut pitävät tukipalvelun väkeä kiireisenä, samalla kun hoitajat panostavat asukkaidemme ulkoiluun kevätauringon voimin. Sarastuksessa alkaa heti Vapun jälkeen 2.5 mukava ulkoilutapahtuma, jossa aloitetaan Hyvän Tuulen Viestien etsintä toukokuisen Aalto-puistomme rantamaisemissa. Elämänmakuista menoa kaikin puolin kaikissa Kymijoen Hoiva ry:n kaikissa asumismuodoissa!\nVäki odottaa Vappua -johon iloksemme lupaillaan lämmintä säätä. Sen myötä on lupa astua alkavaan kesään -toivottelemme siis kaikille lukijoillemme erinomaisen hyvää Vappua!\n26.4.2018 hoitotyön esimies Marja-Terttu Riihelä\n”On ilta, nainen ja mies laskevat ahvenverkkoja\nilta ahavoituu rasvatyyneksi yöksi”.\nNäillä rouva Jenni Haukion runon (runokokoelmasta Sinä kuulet sen soiton) sanoin toivotamme Sinut lämpimästi tervetulleeksi Kymijoen Hoiva ry:n blogiin – kanssamme matkalle kohti alkavaa kevättä ja uutta aikaa! Aurinko hellii meitä jo mukavasti – ja pieni takatalvikin kestetään, kun tiedämme kevään sieltä jo lähestyvän.\nTässä blogissa voit seurata elämäämme Kymijoen Hoivan asumisyksiköissä, keittiöllä ja tukipalveluissa sekä hyvinvointiasemalla Sarastuksessa. Tervetuloa mukaamme elämänmakuiseen asumiseen ja harrastustoimintaan Inkeroisiin, Anjalaan ja Keltakankaalle!\n15.3.2018 hoitotyön esimies M-T Riihelä\nLähellä ihmistä lähellä luontoa\n46900 Inkeroinen (Kouvola) Avaa kartta\npuh. 050 408 3630\nma – to klo 9-11\nPuhelimitse tavoitettavissa ma-to klo 9-13 puh.050 408 3630\nRAVINTOLA SYREENI AVOINNA\nma-pe klo 6.30-14.45 la-su 8-13.30\npuh. 040 533 8673\ntiedustelut Toimisto, p. 050 408 3630\n2 kpl rivitaloyksiöitä 36,5m2 Ruokosuontiellä Anjalassa ja\n2 kpl 31m2 yksiöitä Elimäentie 44 Anjalassa.\nRAVINTOLA SYREENIN RUOKALISTA\nKatso tästä viikon ruokalista\nKatso tästä pizzalista\nPidäthän huolta kaikkien turvallisuudesta ja käytät kasvomaskia vieraillessasi Kymijoen Hoivalla!\nVain terveet henkilöt voivat vierailla läheistensä luona.\nVältä lähikontaktia (kättelyä, halaamista jne.).\nSovi aina etukäteen tapaamisista yksikön henkilökunnan kanssa.\nKäytä suu-nenäsuojainta vieraillessasi asukkaan luona sekä ulkoillessa.\nToivomme kaikkien noudattavan erityisen hyvää käsihygieniaa!\nJa muistathan: ethän asioi flunssaoireisena Kymijoen Hoivalla.\nKymijoen Hoiva ry:n hoitajat saivat tunnustuspalkinnon hyvästä vanhustyöstä. Lue lisää tunnustuspalkinnosta.\nKatso palveluidemme hinnat\n© 2022 Kymijoen Hoiva Ry\nValtatie 10, 46900 Inkeroinen (Kouvola)\nToimisto avoinna ma-to klo 9-11. Puhelimitse tavoitettavissa ma-to klo 9-13 | Puhelin: 050 408 3630 | toimisto@kymijoenhoiva.fi | Tietosuojaseloste | Saavutettavuusseloste| @\n© Kymijoen Hoiva Ry 2021 | Valtatie 10, 46900 Inkeroinen (Kouvola) | puh. 05 211 5500 | Toimisto avoinna ma-to 9-15, pe 9-13 | toimisto@kymijoenhoiva.fi |