Aihe: Ennen päivänlaskua ei voi Su Joulu 28, 2008 8:11 pm\n[Aida neiteineen tänne ]\nHento tuulenvire keinutti kukkaistutuksia kainona Andrein asettaessa jalkansa ensimmäiselle liuskekivelle puistoalueen syvyyksiin johtavalla polulla. Hän henkäisi syvään, vetäen raitista ilmaa keuhkoihinsa. Kukkien voimakas tuoksu huumasi hetkeksi pölyiseen ilmaan tottuneet aistit. Jossain kauempana alkoi sirittää heinäsirkka, jota säestämään liittyi pian toinen ja kolmaskin, kunnes koko heinäsirkkojen kuoro oli koossa.\nLaskeutunut ilta oli viimeinkin tarjonnut hetkellisen helpotuksen polttavalta helteeltä, joka oli korventanut palatsialuetta koko kuluneen päivän ajan. Mies itse oli joutunut viettämään suurimman osan päivästä setänsä työhuoneessa, jonka suurista ikkunoista tunkeutuneet auringonsäteet olivat hetkessä muuttaneet kuumuutta hohkaavaksi pätsiksi. Katsellessaan pölyn tanssahtelua paksun maton yllä Andrei oli ollut varma, ettei tulisi selviämään iltaan saakka.\nMutta nyt hän oli ulkona, vapaana aina seuraavaan aamuun saakka.\nTämän ajatuksen keventäminen askelin mies lähtee harppomaan kohti puistoalueen keskustaa, sipaisten tummia hiuksia pois otsaltaan. Ne valahtavat samantien takaisin, kuin kiusallaan, mutta eivät saa enää huomiota.\nSen sijaan Andrei kääntää katseensa tummenevalle taivaalle, joka pilvettömänä lupaili tähtikirkasta yötä. Aikaisemmin päivällä taivaanrannasta oli lähestynyt musta pilvirintama, joka oli kuitenkin yllättäen muuttanut suuntaansa ja kulkenut idästä ohi.\nAsteltuaan joitakin kymmeniä metrejä eteenpäin Andrei alkoi kiinnittää huomiota ilman nihkeyteen. Se ei ollutkaan yhtä raikas kuin hän oli sisällä vietetyn tukahduttavan päivän sekoittamat aistinsa olivat väittäneet. Hiostava ilma enteili ukkosta, mutta siitä ei kuitenkaan voinut päätellä mitään varmasti. Jo useamman päivän ajan tunnelma oli lupaillut sateita, pettäen kuitenkin jokaisella kerralla sitä kaivanneet.\nHiljainen huokaus karkasi nuoren lordin huulten välistä, kun hän vei toisen kätensä avaamaan kaksi ylimmäistä solkea syvänvihreän takkinsa kauluksesta. Hän luotti siihen, ettei kukaan tulisi vastaan ja näkisi tätä säädytöntä elettä. Iho kuitenkin kaipasi epätoivoisesti kevyen tuulenvireen tuomaa hetkellistä viileydentunnetta.\nAndrei jatkoi kulkuaan, kunnes yksi istutuksista kiinnitti hänen huomionsa. Suuret valkeat kuunliljat oikoivat varsiaan pienen, kivisen vesiaiheen vierellä. Ystävällinen solina sai miehen askeleet pysähtymään hänen jäädessään katselemaan tuota yksinkertaista suihkulähdettä. Leveyttä harmaasta kivestä hakatulla lähteellä ei ollut metriäkään, korkeutta vieläkin vähemmän.\nJokin siinä kuitenkin sai hymyn käväisemään Andrein huulilla. Hänen pitäisi joskus tuoda veljensä katsomaan palatsin hyvinhoidettuja puutarhoja. Tämä olisi varmasti nauttinut siitä.\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi Su Joulu 28, 2008 9:00 pm\n//Täältä tullaan : D//\nMinä vihaan sitä ja mokomakin ääliö Erick Eteväkieli taisivat olla päällimmäiset ajatukset Gwendolyn-paran mielensopukoissa. Vihata, oli ehkä liian aggressiivinen verbi kuvaamaan Dolly-paran tunteita, mutta tällä hetkellä tyttö melkeinpä kihisi raivosta.\nHänen serkkunsa, Erick oli paennut vartiotupaan juopottelemaan, mieluummin kuin olisi viettänyt näinkin kaunista iltaa hänen, Dollyn, ruhtinaan viidennen ja vähiten rakastetun tyttären kanssa, joka oli Erickille kuin sisar. Juuripa siksi, vihata oli aivan liian aggressiivinen verbi kuvaamaan Dollyn ja Erickin välejä, jotka olivat tähän päivään asti olleet mitä lämpimämmät ja parhaat. Jopa niin läheiset, että Erick-parka sai jatkuvasti osakseen kuittailuja, jotka antoivat ymmärtää että heidän tunteensa olisivat enemmänkin kuin sisarelliset.\nMutta eihän näin suinkaan ollut. Dolly vain oli luonteeltaan niin holtiton, ettei pitänyt tarpeellisena peitellä hänen suurta kiintymystään serkkuunsa. Ja moinen kiintymys näytti olevan tässä hovissa ennenkuulumatonta, kun sitä niin kovasti ihmeteltiin.\nNeitokainen huokaisi ärtyneenä tuuleen. Ja askelsi varsin rivakkaan tahtiin, ärtynyt kun oli. Hän oli saapunut puistoalueelle. Dolly oli aina pitänyt palatsin puistosta, se oli niin kaunis, ja näin kesäaikaan vielä täydessä loistossaan. Ilmassa leijaili kummallinen tuoksu, joka enteili sadetta, ehkä jopa ukkosta. Ukkonen, se sai Dollyn sydämen hypähtämään jännityksestä, ja hänen ihoaan kihelmöi hieman. Hän oli aina tuntenut jonkin sortin pelonsekaista kunnioitusta ukkosta kohtaan.\nKevyt tuulenvire helpotti muuten erityisen nihkeää ilmaa.\nTuuli oli raikas ja leppoisa, mutta se ei saanut ärtyneen Dolly-neidin suuta kääntymään hymyyn.\nPäinvastoin. Dolly vihasi tuulta. Hän oli niin hintelä, että hänen oli vaikea pysyä pystyssä kovassa tuulessa. Tämä kevyt tuulenvire aiheuttaisi tuskin muuta haittaa hänelle, kuin korkeintaa katkaisi hiussuortuvan neidin päästä, mutta pienikin tuuli enteili aina kovempaa. Ja sitä Dolly kammoksui. Häpesi heikkoa olomuotoaan, joka antoi itsensä ilmi sellaisella ilmalla.\nYhtäkkiä Dollyn askeleet pysähtyivät kuin seinään, ja hän säpsähti. Hän oli huomannut jonkun muun. Mies katseli pienen pientä vaatimatonta suihkulähdettä. Dolly kallisti ihmetellen päätään, ja rohkeni astua hämärässä pari askelta eteenpäin, tunnistaakseen tämän.\nMuistiaan pinnistellen, Dolly arvioi miehen olevan lordi. Amalthaean sukua, jonka jäsenet hän muisti hyvin olihan se hänen suosikki sukunsa. Dollyn happamaan ilmeeseen ilmestyi jotakin muutakin, hienoista kiinnostusta kenties.\n"Andrei Tulisielu, oletan?"\n//No jotain sain raapustettua, toivottavasti illan sumentamat ajatukseni eivät tuottaneet kovinkaan järkyttävää luettavaa . D//\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi Su Joulu 28, 2008 9:35 pm\nMiehen silmät seurasivat tarkkaan, kuinka vesi valui kiven karheaa pintaa myöten, jatkaen siitä matkaansa pieneen altaaseen ja lopulta takaisin maahan. Suihkulähteen ympärillä kasvoi pienilehtistä kirkkaanvihreää kasvia, jonka rönsyilevät varret luikertelivat maata pitkin, osa jopa kivuten pitkin suihkulähteen pintaa.\nEhkä minun pitäisikin rakennuttaa tällainen puutarha Eirienille, Andrei ajatteli. Raitis ulkoilma tekisi veljelle varmasti hyvää, vaikka tämä sairastuikin ikävän helposti. Mutta jos hän huolehtisi, ettei toinen viettäisi liian pitkiä aikoja kylmässä ilmassa tai sateessa, olisi kunnollinen ulkopuutarha varmasti mitä parhain ratkaisu...\nMiehen silmät poimivat vihreän kasvin seasta jotakin liikkuvaa. Hänen katseensa kääntyi pieneen, vihreään sammakkoon, joka mönki itsepintaisesti eteenpäin, kohti lähdettä. Andrein suupielet nousivat vielä hieman lisää, huulten raottuessa kuin virnettä varten. Sammakko oli tuskin peukalonpään kokoinen, mutta se puski silti eteenpäin sellaisella päättävyydellä, että siitä olisi monella ollut opittavaa.\n"Minne olet oikein matkalla?" mies huomasi kysyvänsä otukselta matalalla äänellä.\n"Lampi on toisessa suunnassa, ystäväiseni. Siellä sinun olisi parempi, ei tuossa pienessä lähteessä. Niin viehättävä kuin se onkin..."\nSammakko pysähtyi hetkeksi, jatkaen sitten kuitenkin jälleen matkaansa. Aivan kuin itsepäisyytensä todistamiseksi se teki kokoonsa nähden valtavan loikan, onnistuen saavuttamaan lähteen kivisen laidan.\nAndrei vetää henkeä sanoakseen vielä jotakin, mutta samassa heleä ääni kutsuu häntä nimeltä. Nuori mies hätkähtää, yllättyneenä siitä että joku on liittynyt hänen seuraansa. Oikea käsi kohoaa nopeasti kaulukselle, sulkien avoinna olevat soljet. Vasta sitten hän uskaltautuu kääntymään, kohdaten hentoisen olennon muutaman askeleen päässä.\nLähteen keijuko on minua tullut katsomaan?\nSamassa muistijäljet kuitenkin lähtevät tarkentumaan. Kyseessä on ruhtinaan tytär, joka syystä tai toisesta kylpee nykyisen kuninkaan suosiossa.\nKapeille huulille kohoava ystävällinen hymy ei pysty täysin kadottamaan yllätyksen nostattamaa hämmennystä.\n"Aivan. Iltaa, lady Gwendolyn", mies tervehtii pehmeällä äänellä, taivuttaen päätään nopeaan, kohteliaaseen tervehdykseen.\n"En odottanut törmääväni kehenkään täällä."\n[No hyvähän tuo oli Voi voi, ei saanut Andrei keijuaan : <]\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi Su Joulu 28, 2008 11:13 pm\nGwendolynin oli pakko kurtistaa kulmiaan, kun hän tarkkaili kauempaa tuota nuorta miestä, joka näytti… leikkivän sammakon kanssa. Mies, jopa puhui sille! Kummallisempaa Dolly-neiti ei ollut nähnyt sitten viime vuoden, jolloin lady Malda Mielenvika oli viettänyt kaiken aikansa palatsin puistoalueella oravan pentujen kanssa, luullen olevansa niiden emo.\nDolly pudisteli kummastuneena päätään, ja päätti sitten lähestyä toista. Kun oli kerran tunnistanutkin tämän. Andrei Tulisielu, Amalthaean sukua.\nHän avasi keskustelun lausumalla miehen nimen, hyvin heleällä äänellä.\nAndrein kasvoille kipusi hymy, josta kuulsi hivenen yllätyksen nostattama hämmennys.\nSe sai Dollyn kohottamaan huvittuneena kulmiaan.\n“Aivan. Iltaa, lady Gwendolyn”, mies sanoi pehmeällä äänellä, taivuttaen samalla päänsä tervehdykseen.\nDolly nyökkäsi vastaukseksi, ja hymähti. Häntä miellytti kovasti, että mies oli muistanut hänen nimensä.\nMutta kukapa ei olisi muistanut? Olisi ollut suorastaan loukkaavaa olla muistamatta hänen nimeään, kun hän kerran oli ruhtinaan tyttäriä. Dolly heilautti vaaleat hiussuortuvansa pienellä pään heilautuksella olkansa taakse, samalla kun Andrei ilmaisi ettei ollut odottanut törmäävänsä kehenkään.\nDolly polki puusta pudonneen lehden tuusannuuskaksi korkonsa alle, tukahduttaen kiukkunsa siihen, eikä Andreihin. Erick oli hypännyt, kuin tyhjästä jälleen hänen mieleensä. Häntä ärsytti. Mokoma kiittämätön rellestäjä. Piti hauskaa ilman häntä. Dolly hymähti kuivasti, ja kohotti ruskeiden silmiensä katseen Andreihin. “Enpä odottanut minäkään.” Hänen äänensä tukahtui loppua kohti Dollyn yrittäessä pitää äänensä tyynenä, ja olla kivahtamatta.\nLehti rasahti kuuluvasti hänen korkonsa alla yhä pienemmäksi silpuksi, Dollyn purkaessa kiukkuaan edelleen siihen.\nOlematon hymy kohosi hänen kasvoilleen. “En ole mitä parhaimmalla tuulella nyt, kuten huomaat”, hän parahti, osoittaen maahan murentunutta lehteä.\nHän kietaisi yhden laineikkaista hiuskiehkuroistaan sormensa ympärille, mietteliään oloisena.\nÄrtymys Erickiä kohtaan poukkoili kiivaana hänen rinnassaan, mikä Dollyn oli erityisen vaikea kätkeä. Mutta toisaalta, uteliaisuus, uteliaisuus Andreita kohtaan kasvoi hänen sisällään lopulta niin suureksi, että se vei voiton ärtymyksestä. Dolly päätti jättää koston Erickille pois tämän illan päiväjärjestyksestä ja keskittyä uuteen seuralaiseensa. Hienoinen hymynkare, hieman vinon puoleinen kohosi neidin kasvoille, hänen pyöritellessä hiuskiehkuraansa sormensa ympärille, samalla kun hän mittaili toista katseellaan.\n“Toivottavasti en tartuta pahantuulisuuttani teihin?”\n//Hahah, Dolly on kyllä kaukana keijusta, tosiaan : D//\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi Su Joulu 28, 2008 11:49 pm\nTummien silmien katse hakeutui hetkeksi maahan, tarkentuen sitten naisen lehteä polkevaan korkoon. Mies saattoi miltei tuntea tähän eleeseen sisältyvän tukahdutetun vihan, niin voimakkaana että se sai hänet värähtämään hieman. Lehtiparka, se sai kokea karmean kohtalon vain koska oli ollut hetken väärässä paikassa, väärään aikaan.\nNopeasti Andrei käänsi katseensa takaisin Gwendolynin kasvoihin, ettei tämä vain luulisi hänen tuijottavneen jotakin sopimatonta.\nMitä lie neito olisi siitäkin miettinyt, mies tuijottamassa hänen siroja jalkojaan... Setä ei olisi hyvillään, jos hänen veljenpojastaan lähtisi juoruja liikkeelle palatsin käytäville!\nHetken ajan mies harkitsi pakenevansa paikalta jonkin tekosyyn varjolla. Jos hän oli jotakin elämänsä aikana naisista oppinut, oli se tosiseikka, ettei kimpaantuneen naisen kanssa kannattanut jäädä kahden samaan tilaan. Parasta tällaisella hetkellä olisi ollut paeta paikalta, ja antaa kauniimman sukupuolen edustajan rauhoittua. Vasta sitten kannatti palata takaisin, häntä koipien välissä ja mahdollisimman mielistellen...\nMutta jokin sai Andrein pysyttelemään aloillaan, kaiken järjen vastaisesti. Aivan kuin hän olisi suorastaan kerjännyt kurjaa kohtaloa itselleen.\n"Sitä tosiaan on mahdoton olla huomaamatta", mies myönsi rauhallisella, lähes sovittelevalla äänellä, katseen käväistessä liuskekivelle poljetun lehden jäänteissä.\nHän ei olisi halunnut sen henkilön tilalle, joka oli saattanut lady Gwendolynin kiehumaan raivosta.\nLopulta lady alkoi leikitellä hiuksillaan, ja Andrei uskaltautui rentoutumaan hieman.\n"Ette toki", hän vakuutti, puistellen päätään sanojensa vakuudeksi.\n"Mutta saanko tiedustella, kuka teidät on saanut noin kiihtyneeseen mielentilaan?"\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi Ma Joulu 29, 2008 12:27 am\nDolly-neiti päätti jättää lehtiparan rauhaan, polkaisemalla sen jäänteet niin hienovaraisesti kuin suinkin hennolla jalallaan kykeni syrjään, huomattuaan Andrei katselevan sitä kuin kuolevaa eläintä.\nNyt kun lehti oli siirretty syrjään ei Dolly voisi kiusauksenkaan yllättäessä enää sitä nitistää. Mutta mihin hän sitten purkaisi vihansa? Dollyn suklaasilmien katse hiipi jälleen Andreihin.\nMiehellä oli tummanruskeat, siististi leikatut hiukset, ja tämän silmät olivat ruskeat, melkeinpä mustat, paljon tummemmat kuin Dollyn omat silmät.\nHän hymähti pienesti miehen sanoille, siitä että hänen kiukkuisuuttaan oli lähes mahdoton olla huomaamatta. Niinpä tietysti, Dolly ei ollut koskaan ollut taitava ärtymyksensä peittelyssä, ja siksipä monista oli aina hauska näky, kun pieni ja hintelä Dolly pui raivopäissään nyrkkiään.\nKun mies sitten kysyi, että mikä oli saanut Dollyn tuohon kiihtyneeseen mielentilaan, Dollyn kasvoille puhkesi hieman apea virnistys. Hän lakkasi leikkimästä hiuksillaan, puri huultaan hieman närkästyneenä, ja vastasi sitten ruskeat silmät tuikkien: “Serkkuni Erick lähti mieluummin juopottelemaan, kuin viettämään tätä viehättävää iltaa minun kanssani”, hän naurahti perään kuivasti, ja ehkä hivenen katkerastikin. Hän ei kuitenkaan voinut estää virneen kasvua siroilla kasvoillaan, ärtymys alkoi pikku hiljaa kadota. “Raukkamaista ja lapsellista suuttua sellaisesta, myönnän sen.” Nyt Dolly nauroi jo heleämmin, mutta hänen äänessään pysyi yhä jotain kolkkoa, sillä eihän vielä ollut antanut Erickille anteeksi. Hän huokaisi syvään, kasvot laskeutuivat peruslukemille, samalla kun kädet asettuivat lanteille, ja Dolly alkoi jälleen mittailla toista katsellaan. Miehen silmissä oli jotain mielenkiintoista, sitä hän ei voinut kiistää. Oli kuitenkin epäkohteliasta jäädä tuijottamaan liian pitkäksi aikaa, joten Dolly käänsi katseensa tähtien täyttämälle taivaalle.\n“No, mikä tuo sinut ulos, tähän aikaan illasta? Et kai vain sinäkin ole lähdössä juopottelemaan?” Hän kysyi laskien katseensa lopulta takaisin mieheen, hieman kujeilevan hymyn kohotessa kasvoilleen, silmien tuikkiessa tähtien valossa. Ärtymys alkoi olla tiessään.\n//Tällasta tällä kertaa . D//\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi Ma Joulu 29, 2008 9:28 pm\nViimeinkin lehtiparan piinattu ruumis sai rauhan, neidon potkaistessa sen syrjään. Lehdenpalaset jäivät hetkeksi onnettoman oloisina aloilleen, kunnes hieman yltynyt tuulenpuuska nappasi ne mukaansa, kieputtaen niitä ympyrässä. Yhtäkkiä murskatut palaset eivät näyttäneetkään enää niin onnettomilta. Aivan kuin ne olisivat yhtyneet villiin tanssiin, pyörähdellen lopulta jonnekin Andrein näkökentän ulottumattomiin.\nMies oli hyvillään lehtiparan puolesta.\nLady Gwendolynin ärtyisä olemus sai hänet pysyttelemään kaiken aikaa varpaillaan. Tämä kuului niihin henkilöihin, Andrein setä oli vannottanut pitämään hyvät suhteet. Ei kuitenkaan liian hyvät, senkin setä oli muistanut mainita veljenpojalleen. 'Emmehän me halua, että syntyy... väärinkäsityksiä', setä oli todennut, luoden nuorukaiseen pitkän, paljonpuhuvan katseen. Väärinkäsityksiä jotka saattaisivat suututtaa muut neidon kättä tavoittelevat. Tai muuten vain hänen seurastaan nauttivat...\nTähän mennessä Andrei ei ollut törmännyt ladyyn kuin pikaisesti, silloinkin erilaisten kutsujen yhteydessä. Sanoja he olivat vaihtaneet tuskin keskustelun vertaa.\nMies ottaa vakaville kasvoilleen tarpeeksi osaaottavan ilmeen, jottei se kuitenkaan näyttäisi tilanteeseen nähden naurettavalta liioittelulta.\n"Ikävä kuulla serkkunne käyttäytyneen teitä kohtaan tuolla tavoin", Andrei pahoitteli. Hän katsoi viisaaksi olla ottamatta liian selkeästi kantaa tapahtuneeseen. Palatsissa oli aina katsottava tarkasti sitä, kenen varpaille talloi. Jokaisena hetkenä oli oltava valppaana mahdollisten pahanilmanlintujen varalta.\nLadyn kääntäessä katseensa lopulta tummenevaa taivasta kohti Andrei seurasi tämän esimerkkiä, tummien silmien alkaessa etsiskellä tuttuja tähtikuvioita. Hän ei voinut olla huomaamatta, että arvon neito oli jo tehnyt sinunkaupat. Mies ei kuitenkaan itse alkanut vielä näin tuttavalliseksi, vaan vastasi asialliseen tyyliinsä:\n"Kaipasin raitista ulkoilmaa sisällä vietetyn päivän jälkeen." Jälkimmäiselle epäilykselle hän naurahti kehräävästi.\n"En suinkaan, minun tapoihini ei kuulu liika alkoholin nauttiminen."\nKieltämättä ajatus oli houkutellut useammin kuin kerran, mutta ajatus sedän vihasta oli toistaiseksi riittänyt pitämään nuorukaisen raittiilla tiellä.\n"Mutta arvon lady, olin aikeissa kulkea vielä sisemmälle puistoon..."\n[Pahoittelen että nyt taruilin omiani heidän aikaisemmista kohtaamisistaan, sano toki jos se ei käy : O ]\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi Ti Joulu 30, 2008 2:22 pm\nHetken Gwendolyn ehti jo katua potkaistuaan lehtiparan sivuun. Hillitön tarve polkea sitä kihisi yhä hänen suonissaan, vaikka kasvoilla paistoi melkeinpä tyynirauhallisuus, mikä oli kaiken pinnistelyn tulosta. Eihän Dolly halunnut aivan raivohullulta näyttää, yleensä hänen suuttuessaan hän vain laukoi purevia kommenttejaan kiivaan oloisena, muttei silti polkenut vihaansa esineisiin, ja tässä tapauksissa lehtiin. Siksipä tilanne hieman hämmensi häntä. Dolly kuitenkin arvio halunsa polkea ja hakata lehti yhä uudestaan tuusan nuuskaksi, johtuvan vain siitä, että Erick oli päässyt livahtamaan karkuun, eikä hän täten voinut piinata miestä karvailla sanavalinnoillaan. Hän hymähti ajatuksistaan, huomaten jääneensä tuijottamaan hieman happamana syrjään sysättyä lehtiruumista, jonka palaset lähtivät tanssimaan tuulenvireen mukana ympäri puistoa, kadoten sitten näkyvistä. Näky oli saanut hienoisen hymyn Dolly-neidin kasvoille.\nKatse siirtyi jälleen Andreihin, joka pahoitteli Erickin käytöstä, Dollyn kerrottua ärtymyksensä syyn. Neiti nyökkäsi tyytyväisenä. Siirtäen katseensa sitten puiston puihin, kuin merkkinä ettei halunnut keskustella siitä aiheesta lisää. Ei, se saisi hänet vain ärtymään lisää, ja sitä hän ei enää tältä päivältä kaivannut. Puut humisivat hiljaa tuulen keinuttaessa niitä, oksat kahisivat toisiaan vasten, eikä Dolly enää tiennyt mikä tunnetila häntä sillä hetkellä vallitsi. Andrei kertoi tulleensa hakemaan puistosta raitista ulkoilmaa. Niinpä niin, olisihan se pitänyt arvata. Sitten Andrei naurahti, jotenkin kehräävästi, ilmoittaen ettei hänen tapoihinsa kuulunut liika alkoholin nauttiminen. Hymy oli kiivennyt Dolly-neidin kasvoille, ja hänen tarkkaavaiset silmänsä tapittivat toista, kuin arvioiden puhuiko tämä totta.\nEi Dollylla yleensä ollut mitään alkoholin juontia vastaan, eihän hän itsekään mikään absolutisti ollut, mutta tänään se ärsytti häntä suunnattomasti. Moinen typerä huvitus oli saanut hänen serkkunsa pään niin pyörälle, että tämä oli kehdannut hylätä hänet niin julkeasti.\n“Mutta arvon lady, olin aikeissa kulkea vielä syvemmälle puistoon…”\nAndrein sanat hoipparoivat hiljaa Dollyn tajuntaan, hän ei ollut varma yrittikö mies vihjata häntä lähtemään. Oli miten oli, Dolly ei ollut koskaan antanut kenenkään pompotella itseään.\nHänen kulmansa kohosivat huvittuneina, vinon hymyn noustessa koristamaan hänen kapeita kasvojaan. “Oho, sellainen oli minunkin suunnitelmissani!” Dolly-neiti ei voinut olla virnistämättä, samalla kun hän lähti kulkemaan syvemmälle puistoon, olettaen tietenkin Andrein tulevan mukaan. Mitä syvemmälle puistoon kulki, sitä kauniimmaksi se muuttui.\nDolly ei voinut olla ihmettelemättä yhä uudestaan kaunista puistoa, jonka oli nähnyt varmaan tuhat kertaa aiemminkin. Hieman napakampi tuulenvire pyyhälsi puiston halki, ja heilutteli puita, saaden Dollyn nostamaan hieman huolestuneen katseensa tuulen suuntaan.\n//Eipä tuo mitään haitannut (: //\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi Ti Joulu 30, 2008 8:04 pm\nMiehen kapeat huulet raottuivat aavistuksen, ja hän veti henkeä kuin valmiina sanomaan jotakin.\nLady Gwendolyn oli kuitenkin jo suunnannut keveät askeleensa kohti puiston sisempiä osia. Andrei antoi ilman purkautua keuhkoistaan hiljaisena huokauksena, joka tuskin kantautui ladyn korviin.\nHän ei ollut suunnitellut tekevänsä pientä kävelyretkeään kenenkään seurassa. Kaikkein mieluiten hän olisi vain nauttinut rauhasta ja hiljaisuudesta, käyskennellyt hetken vain kukkien valvovan silmän alla ennen nukkumaanmenoa.\nHetkessä tästä suunnitelmasta oli kuitenkin tullut mahdoton.\nAndrei oli jo ottamaisillaan askeleen kohti ladyä, kun hänen katseensa kohdistui vielä kertaalleen pieneen suihkulähteeseen. Sen laakeassa altaassa näkyi liikettä; pikkuinen sammakko oli jotenkin onnistunut kipuamaan niin korkealle. Nyt tuo tyhmänrohkea eläin kauhoi pienillä räpyläjaloillaan kohti vastavirtaa, aivan kuin yrittäen päästä sinisemmille vesille. Oli selvää, ettei vihreä olento voisi onnistua yrityksessään; vesiputous ei johtanut mihinkään.\nVilkaisten kertaalleen lady Gwendolynia Andrei kumarui nopeasti, kauhaisten sammakon hellästi vasemmalle kämmenelleen.\n"Tulehan, pikkuinen..." hän kuiskasi lähes äänettä, huulten liikkuessa kevyesti.\nNopeasti mies suoristautui, lähtien askeltamaan ladyn perässä liuskekivipolkua pitkin. Hän otti muutaman pidemmän harppauksen, saavuttaakseen tämän tahdin. Samaan aikaan hän vei kätensä takkinsa taskuun, sujauttaen sammakon sinne. Pieni otus taisteli vastaan, potkien rimppakintuillaan niin voimakkaasti kuin ikinä pystyi. Se ei kuitenkaan mahtanut mitään sitä suuremmalle voimalle, joka pakotti sen kankaiseen suojaan. Varmuuden vuoksi Andrei antoi kätensä levätä rennosti taskussa, varoen kuitenkin visusti litistämättä kurnuttajaa.\n"Maa kaipaisi nyt kipeästi kunnon sadetta", mies totesi enemmänkin itselleen, katseen suuntautuessa selkeään taivaanrantaan.\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi Ti Joulu 30, 2008 11:30 pm\nGwendolyn Eripura Ellemmiire, Ellemmiiren ruhtinaan viides ja nuorin tytär ei pystynyt estämään kasvoilleen noussutta omahyväistä virnettä, Andrein jäädessä vielä hänen jälkeensä, ja täten täytyi mieheltä tuo virnekin jäädä näkemättä. Dolly ei voinut mitään tuolle pienelle hänessä kytevälle omahyväisyyden tunteelle. Mies oli näyttänyt siltä, kuin olisi halunnut jäädä yksin puistoa ihastelemaan, mutta Dolly ei ottaisi kaksia pakkeja samana päivänä. Näiden ajatusten parissa omahyväinen hymy sen kuin kasvoi.\nDolly-neiti veti syvään tuulen raikastuttamaa ilmaa sisäänsä, ja tyynnytti itsensä täysin. Kasvot valahtivat peruslukemille, ja samassa hän käännähti katsomaan olkansa yli, missä Andrei oikein viipyi. Mies oli kumartanut suihkulähteen ääreen ja nosti sieltä jotakin vihreää.. se sama sammakko. Dolly ei voinut olla nyrpistämättä nenäänsä, joten käänsi katseensa kiireesti menosuuntaan, jottei Andrei huomaisi häntä sillä hetkellä lävistäviä inhon väristyksiä.\nDolly ei halunnut olla töykeä, jos sammakkohan saattoi olla miehelle hyvinkin rakas. Gwendolyn päätti salata ällötyksen tunteensa sammakkoa kohtaan, kunhan mies ei vain työntäisi sitä hänen naamansa eteen, sitä Dolly ei enää kestäisi.\nYllättävän nopeasti Andrei olikin jo saanut hänet kiinni, ja helpotuksekseen Dolly saattoi huomata, että tämän sammakkoystävä oli kadonnut jonnekin, tai ei ainakaan lymyillyt hänen näköetäisyydellään. Mies totesi, maan kaipaavan nyt kipeästi sadetta. Niin, siitä oli pitkä aika kun viimeksi oli satanut. Dolly rakasti ja vihasi sadetta samaan aikaan. Hän vihasi sitä, kun se sotki hänen hiuksensa ja sai hänet näyttämään uitetulta koiraparalta. Mutta toisaalta sateen raikastuoksu, vilpoisuus, ne olivat niin miellyttäviä. Ja kaiken lisäksi taivaalta putoilevat välkehtivät sadepisarat olivat niin kauniita, että Dolly voisi tuijottaa niitä iäisyyden kammarinsa valtavasta ikkunasta. Hän nyökkäsi miehen sanoille hieman vakavana, ajatustensa viemänä. Tuuli sai hänen hiuksensa tanssimaan olkapäillä, eikä se liiemmin häirinnyt Dollya, jonka tuulen tulo oli aiemmin tehnyt levottomaksi. Nyt hän oli yllättävän rauhallinen.\nHailakka hymy suupielessään Dolly käännähti katsomaan seuralaistaan, hieman mietteliäänä sen suhteen mitä sanoisi. Hän ei ollut tavannut Andreita kuin kerran aikaisemmin, yksissä juhlissa, jossa he olivat vaihtaneet tuskin sanaakaan. Dolly ei siis voinut tietää millaisista keskusteluista toinen piti, pinnallisista, vaiko syvällisistä? Juoruista, vitseistä? Dolly ei voinut olla huokaisematta.\n“Oletteko jo kuulleet kesän mukanaan tuomista tautiepidemioista? Yleensä ne ovat pysyneet poissa hovimme liepeiltä, köyhien alueilla, mutta nyt lady Nella Nyyhky Ìorin sukua, Kreivin tytär on sairastunut ruttoon! Hänet on totta kai teljetty huoneeseensa, mutta… “ Gwendolynin ääni vaipui hetkeksi hieman tuskastuneena, kun hän yritti löytää sopivia sanoja. “…Se tauti on kavala, viimeksikin kun se löysi tiensä hoviin, se ei sieltä lähtenyt ennen talven tuloa. En tiedä pitäisikö tässä ruveta pelkäämään, monet ovat jo verhonneet suunsa huiveilla tartuntavaaran välttämiseksi”. Dolly huokaisi raskaasti. Tämä keskustelunaihe puhutteli hovia juuri nyt, se oli myös sovelias tapa keskustelun avaukseen, ja asia myös kosketti Gwendolyn neidin sydäntä raskaasti.\nKuului kummallista vinkunaa, ja Dolly kurtisti kulmiaan, ennen kuin tajusi sen johtuvan tuulesta. Neidin katseeseen syttyi levottomuus, huolestuneisuus. Niin tyhmää, kuin se olikin hän pelkäsi tuulta, ja toivoi niin hartaasti kuin suinkin kykeni ettei se vain ollut yltymässä. Äsken niin nihkeä ilma oli muuttunut paljon raikkaammaksi, Dolly saattoi jopa uskoa maistavansa sateenmaun kielellään, neidin katse pälyili yläilmoihin, johon oli ilmestynyt ohut, tummuva pilvikerros. “Katsokaa!” Hän huudahti ilahtuneena, osoittaen Andreille taivaanrantaa. “Toiveenne saattaa sittenkin toteutua, ehkä sade on sittenkin tulossa!” Iloinen hymy koreili hänen kasvoillaan, kun hän katsahti toiseen. Sade, tällä kertaa Dolly riemuitsi aidosti sen tulosta. Olihan viime kerrasta jo aikaa…\n//Oho, innostuinpas kerrankin kirjottamaan : DD //\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi La Tammi 03, 2009 1:58 pm\nSammakko tuntui viimeinkin asettuvan aloilleen taskun pohjalle, mutta siitä huolimatta Andrei antoi kätensä edelleen levätä taskullaan. Kenties sammakko oli vain jähmettynyt hetkeksi, ponkaistakseen sitten yllättäen vapaaksi kun hän sitä vähiten odotti. Pieni olento olisi voinut loukata itsensä ilmalennossa, eikä Andrei olisi halunnut omalletunnolleen viattoman luontokappaleen kuolemaa. Hän oli sitä paitsi jo ehtinyt kiintyä tähän pikkuiseen kurnuttajaan, joka sisukkuudessaan muistutti kovasti hänen rakasta veljeään. Muita yhtäläisyyksiä noista kahdesta ei ollutkaan löydettävissä, mutta jo tuo pieni ajatus oli riittänyt Andrein koti-ikävän riivaamalle mielelle. Sammakko sai levätä taskussa kuin lapsi äitinsä kohdussa ennen syntymäänsä.\nRuskeat silmät tutkiskelivat mietteliäinä kukkaistutuksia, jotka jo muutaman askeleen jälkeen olivat muuttuneet valkeiksi ruusuiksi. Kukat eivät olleet vielä auenneet täyteen loistoonsa, vaan antaisivat vielä odottaa itseään. Osa hentojen nuppujen supussa olevista terälehdistä oli kuitenkin alkanut jo lakastua kesän kuivuudessa; ellei sadetta saataisi pian, ne kuihtuisivat ennen kuin ehtisivät kukkia. Ajatus sai miehen mielen jostain syystä haikeaksi, ja kääntäessään lopulta kasvonsa jälleen lady Gwendolynia kohti hänen kasvonsa näyttivät entistäkin vakavammilta. Kenties nainen olettaisi sen johtuvan hänen äskeisistä sanoistaan hoviin pujahtaneesta sairaudesta.\n"Uskoisin, että siitä on ollut mahdoton olla kuulematta", mies myönsi, nyökäyttäen samalla päätään pienesti.\n"Se huolestuttaa minuakin, varsinkin, kun emme voi tietää, moniko on jo mahdollisesti saanut tartunnan, ja levittää tautia nyt tietämättään."\nAndrei ei niinkään huolehtinut itsestään, kuin veljestään, joka vakavan sairauden jäljiltä oli jäänyt heikonlaiseksi. Jos jokin tauti riehui vapaana, olisi se varmasti pian kurkottanut kalmaiset kätensä Eirienin kehoon.\n"Jos uusia tautitapauksia ilmenee, pelkään etten voi matkustaa takaisin kotiin kuten suunnitelmissani oli. En haluaisi viedä tartuntavaaraa mukanani."\nMiehen ilme pehmeni hieman hänen nähdessään ladyn huolen.\n"Mutta teidän ei kannata huolehtia liiaksi, se ei tässä tilanteessa auta. Voihan olla, että sairastunut saatiin eristettyä ajoissa."\nKummallinen, vinkuva ääni tavoitti nyt Andreinkin korvat. Hän kohotti katseensa, kurtistaen hieman kulmiaan nähdessään lähestyvät myrskyrintamaa. Se näytti lähestyvän huimaavaa vauhtia, puskien alati yltyvää tuulta edellään kuin airuena.\nLämmin kesäilta oli yllättäen muuttunut koleaksi.\n"Taidatte olla oikeassa, mutta tuo näyttää jo huolestuttavalta..."\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi La Tammi 03, 2009 5:19 pm\nAurinko oli joko jo ehtinyt laskea, taikka sitten se oli kadonnut hiljattain saapuneen pilvikerroksen lomaan. Dolly ei ollut varma. Kesäillat pimentyivät nopeasti, ja toivat välillä mukanaan ohutta sumuharsoa. Jokin tässä illassa sai Dollyn lihakset, tosin olemattomat sellaiset, jännittymään. Hän ei tiennyt johtuiko se hiljalleen yltyvästä tuulesta, jota niin pelkäsi, vai jostain aivan muusta. Levottomuus kutitteli hänen kantapäitään, hiipien hiljaa ylöspäin hänen kehossaan, pyrkien lannistamaan tuon neidon kasvoilla yhä sinnittelevän hailakan hymyn. Dolly kuunteli toisella korvallaan Andrein sanoja, samaan aikaan, kun tuuli kuiskaili hänen toiseen korvaansa säveliä, jotka saivat kylmät väreet sinkoilemaan naisen selkäpiissä.\nMiksi hänen piti pelätä tuulta? Naurettavaa. Naurettavaa, olla näin heikko, että voimakas tuulenpuuska saattaisi heittää hänet takamukselleen kukkapenkkiin.\nDolly sai nipistettyä harhailevat ajatuksensa hetkeksi kuriin, keskittyäkseen jälleen Andreihin.\n“Mutta teidän ei kannata huolehtia liiaksi, se ei tässä tilanteessa auta…” loput miehen sanoista hukkuivat Dollyn harhailevien ajatustenmassaan, jotka yrittivät kurittomasti sekoittaa Dolly-raukan päätä. Hän hymyili hieman innottomasti Andreille, ja huokaisi.\n“Niin, taidatte olla oikeassa.”\nIhmeellinen, vinkuva ääni, sai Dollyn kurtistamaan hitusen kulmiaan, ja kohottamaan katseensa sitten taivaalle, erottaakseen harmaan pilvirintaman. Hetken hänen ruskeissa silmissään välähti ilo, kun hän osoitti pilviä Andreille, ilmoittaen että tämän kaipaama sadekuuro taisi sittenkin saapua. Valitettavasti hymy hyytyi lyhyeen.\nJuuri Andrein huomauttaessa tuon näyttävän jo huolestuttavalta, putosi ensimmäinen sadepisara Dollyn nenänkärjelle. Seuraava poskelle. Hetken ehti Dolly ihastella taivaalta putoavia kimaltelevia kyyneleitä, ja todeta taivaan itkevän. Ei, ei itkevän. Se oli liian lievä ilmaisu. Se mökötti. Raivosi.\nYllätyksekseen hän saattoi huomata oranssin kesäleninkinsä muuttuneen laikukkaaksi, eikä kestäisi kauaa kuin se tunnustaisi jo tummanruskeaa sävyä sateen kastellessa sen täysin.\nHänen huuliltaan karkaisi parahdus, ja katse oli jähmettynyt korkeuksiin kohoaviin puihin, joiden oksat riehuivat toisiaan vasten, ja satunnaisia lehtiä lenteli yltyneen tuulen riepottavassa otteessa. Sadepisarat iskeytyivät kivetylle polulle yhtenä ropinan ryöppynä, muodostaen nopeasti kurjia loukkuja, vesilätäkköjä. Levottomuus oli vihdoin onnistunut hyytämään hymyn neidin huulilta, joka oli puristanut kätensä toivottomannäköisenä puuskaan.\nHänen ruskeidensilmiensä katse porautui nyt Andreihin, kysyvinä, sillä Dollyn aivot olivat lakanneet hetki sitten raksuttamasta, ja jättäneet emäntänsä vaille ratkaisuja omanonnensa nojaan. Hän ei todellakaan tiennyt mitä pitäisi tehdä, ja luonnostaan oletti Andrein keksivän ratkaisun, olihan toinen sentään mies.\nTuuli vinkui inhottavaa säveltään hänen korvaansa, saaden hänen hameensa helmat poukkoilemaan, samalla kun nostatti hänen hiuksensa villiin tanssiin.\nDollya puistatti, ei ollut epäilystäkään, etteikö tuuli haluaisi kaataa häntä kumoon.\nKirottu tuuli. Ja siinä samassa se puhalsi jälleen kerran astetta voimakkaammin, pakottaen Dollyn perääntymään muutaman askeleen, neidin onnistuessa kuitenkin vielä vaivoitta pysymään pystyssä. Varmuuden vuoksi, kuin turvaa hakien, Dolly kuitenkin tarrasi ohuen nuoren tammenvarteen, joka kasvoi erään kukkapenkin vierellä.\nVaivoin hän sai korotettua äänensä niin, että onnistui saamaan siihen jopa jokseenkin pelottaman soinnin. “Mitähän nyt? Tuskinpa meidän kannattaa jäädä tänne tuulen tapettavaksi?” Dolly irvisti sanoilleen hieman happamana, hieman huvittuneena.\n//Jotenkin tosta myrskystä tuli yllättävän dramaattinen.DD//\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi Su Tammi 04, 2009 10:46 pm\nMissä vaiheessa oli ehtinyt tulla näin hirvittävän pimeää? Tokihan aurinko oli ollut jo laskemassa, mutta tämä pimeys oli erilaista. Aivan kuin joku olisi yllättäen imaissut kaiken valon heidän ympäriltään, jättäen tilalle merkillisen harmauden.\nTuuli voimistui hetkessä, puhaltaen miehen tummat hiukset kasvojen peitoksi. Ärsyyntyneenä hän pyyhkäisi ne pois tieltä, kääntäen katseensa tähyämään lähestyvää pilvirintamaa. Jos äsken vielä olikin ollut hetkellinen toive siitä, että he olisivat ehtineet suojaan ennen sateen ennättämistä, oli se nyt kadonnut.\nTuuli toi mukanaan kosteutta, sateen maun.\nVärähtäen tahtomattaankin hieman Andrei käänsi katseensa lady Gwendolyniin.\n"Meidän olisi parasta-"\nMies ei ehtinyt lopettaa lausettaan, ennen kuin ensimmäiset sadepisarat olivat pudonneet maahan ja hänen takkinsa harteille. Lähes epäuskoisena hän katsahti taivaalle, onnistuen tällä tavoin saamaan vain erityisen suuren pisaran keskelle otsaansa. Andrein kääntäessä katseensa takaisin ladyyn pisara alkoi valua hänen nenänvarttaan pitkin.\nÄkäisellä liikkeellä mies pyyhkäisi sen kämmenselkäänsä, alkaen sitten riisua takkiaan.\n"Tässä, ottakaa tämä..."\nLadyn vaatetus oli ikävä kyllä ehtinyt kastua hieman, mutta tukevasta kankaasta valmistettu takki sentään pitäisi tämän hentoisen kehon lämpimänä, suojaten vilustumiselta. Takki oli tälle huomattavasti liian iso, mikä tässä tapauksessa varmasti olisi vain hyväksi. Suojaisipahan pahemmin riepottelevaa tuulta ja sadetta vastaan. Takin alla ollut valkea, pellavainen paita alkoi heti imeä vettä itseensä.\n"Kuten olin sanomassa, meidän kannattaisi pyrkiä suojaan nopeasti."\nVaikka Andrei yrittikin pysyä rauhallisena, särähti hänen muuten vakaa äänensä hieman. Myrsky oli noussut niin yllättäen, ettei hän voinut estää huolta kalvamasta mielessään. Toiseksi hän tiesi hyvin itsekin, että heidän mahdollisuutensa ehtiä palatsille ennen sen yltymistä täyteen voimaansa näyttivät huterilta.\nHetkeksi Andrei pysähtyi katselemaan tuulen kanssa taistelevaa neitoa. Tilanne ei vielä näyttänyt niin pahalta kuin se olisi voinut olla, mutta ei ollut epäilystäkään siitä etteikö vinkuva tuuli olisi voinut kaataa tätä hentoista olentoa kumoon.\nPensaat ja kukat alkoivat jo laota sen voimasta lähes maata myöten. Se tarttui tummiin hiuksiin, saaden ne pyörteilemään juuri niin kuin itse halusi.\n"Olen pahoillani, mutta pelkään että tuuli tempaisee teidät mukaanne."\nMies pahoitteli jo etukäteen, kiiruhtaen sitten parilla pitkällä harppauksella ladyn luo. Hän kietaisi kätensä tämän harteiden yli, painaen naisen kehon sitten suojelevasti kylkeään vasten. Missään muussa tapauksessa hän ei tähän julkeaan tekoon olisi sortunut, mutta nyt hän ei voinut muutakaan. Oli valittava kahdesta pahasta se pienempi.\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi Ma Tammi 05, 2009 8:46 pm\nTaivas oli muuttunut melkein mustaksi. Tummat, vihaisen näköiset pilvet olivat täyttäneet sen kokonaan, Dollyn silmät olivat avautuneet ymmyrkäisiksi järkytyksestä. Luvassa ei olisikaan pientä mukavaa, ja kaikin puolin virkistävää sadekuuroa, vaan jotain aivan muuta, myrsky.\nAjatuskin siitä, mitä heillä luultavasti olisi edessään sai kylmät väreet kulkemaan hänen lävitseen yhä uudestaan. Häntä pelotti, niin vaikea kuin Dollyn oli uskoa sitä itsekään. Ja pelko, se taas hävetti häntä. Olihan Dolly monta kertaa esittänyt heikkoa ja pelokasta, saadakseen mitä halusi, mutta se oli eri asia. Silloin hän ei ollut ollut todellisessa ahdingossa. Dollyn oli vaikea sisäistää sen hetkisiä tunnetilojaan, pelkoa ja häpeää, mutta siihen ei liiemmin ollut aikaakaan. Hänen huulensa olivat puristuneet yhdeksi tiukaksi viivaksi, kun hän yritti kätkeä sisällään vellovat tunteensa, jotka etsivät erilaisia pakomahdollisuuksia päästä vapaaksi.\nNeidin tummissa silmissä vilahti ihmetys, kun Andrei alkoi riisua takkiaan. Olihan se toki huomaavaista, mutta Dolly pelkäsi että toinen tapattaisi itsensä vielä tässä kylmässä sateessa, tuossa pelkässä valkoisessa pellavapaidassaan, josta sade tekisi hyvin nopeasti selvää.\n“Mutta entä te, ettekö palellu?” Dolly kysyi hieman epäluuloisena, kavahtaen itsekin oman äänensä, jokseenkin värisevää sävyä. Mielissään neiti kuitenkin otti takin vastaan, pukien sen nopeasti ylleen.\nTakki oli hänelle iso, totta kai. Mutta se oli lämmin. Hämmästyksekseen Dolly saattoi huomata, kuinka hänen jo hivenen kohmettunut kehonsa alkoi pikkuhiljaa lämmetä. Hän oli ollut niin peloissaan ja levoton, ettei ollut edes huomannut kuinka kylmä hänellä olikaan ollut.\nHeidän pitäisi pyrkiä suojaan, ja nopeasti, niin oli Andrei hetki sitten sanonut. Suojaan, tietenkin, ajatuskin moisesta paikasta lämmitti neitokaista yllättävän paljon. Ajatuksen tuoma riemu katkesi siinä samassa, kun tuuli oli alkanut puhaltaa jälleen kerran astetta lujemmin, pakottaen Dolly-neidin perääntymään muutaman askelen. Dollyn jalat pysyivät kuitenkin yhä tiiviisti maankamaralla, huojennus pyyhkäisi hänen lävitseen suurempana kuin milloinkaan aiemmin sinä iltana.\nTuuli vinkui hänen korvissaan se kuulosti hetki hetkeltä kovemmalta. Jostain kauempaa kuului jyrähdys, joka sai Dollyn säpsähtämään. Ukkonen. Se oli vielä kaukana, mutta se oli tulossa. Kaikista vähiten kaikista kurimuksista Dolly oli kaivannut juuri ukkosta.\nUkonilmaa oli mukavaa viettää lämpimässä huoneistossa monen peittokerroksen alla, kamarineitojen kanssa jutellen tai jotain mehevää kertomusta lukien, tietäen olevansa turvassa. Oli täysin eriasia seisoa ulkona keskellä ukonilmaa ja pelätä jatkuvasti kavalaa salamaniskua.\nDolly kohotti hivenen yllättyneen katseensa Andreihin, joka oli ehtinyt hänen luokseen parilla harppauksella, yllättävän nopeasti. Dollylla olisi varmasti mennyt paljon kauemmin aikaa tuollaisen lyhyenkin matkan taittamiseen, tuulta vastaan tapellessa.\nMies kietaisi kätensä hänen harteidensa ylitse, ja painoi Dollyn hintelän kehon kylkeään vasten. Dollya ei suinkaan puistattanut teon julkeus, olihan tämä joka tapauksessa poikkeustilanne, vaan se että hän oli niin heikko, että hänet piti taluttaa turvaan kuin mikäkin koira. Hänen päänsä painui riipuksiin, häpeän aallon pudistellessa hänen lävitseen.\n“Olen pahoillani, että minusta on näin paljon vaivaa” Dolly sanoi hieman kolkolla äänellä, pienen, apean hymyn kivutessa hetkiseksi hänen kasvoilleen. Hän yritti epätoivoisesti etsiä niitä itsevarmuuden rippeitä, jotka tuuli näytti puhaltaneen mennessään.\nUkkonen jyrähti jälleen, eikä Dolly voinut estää itseään säpsähtämästä, sillä hän oli jo melkein onnistunut unohtamaan sen läsnäolon. Sade oli kastellut hänen hiuksensa, niin että märät suortuvat liimautuivat raskaina hänen poskiinsa. Dollyn olo oli kuin uitetulla koiralla konsanaan. Hän katsahti säälivästi Andrein sateen ryvettämää paitaa, ja toivoi ettei toinen olisi aivan kylmissään, ehkäpä hänen kehonsa antaisi toiselle edes vähän lämpöä. Olihan sekin lohtu, vaikka pieni sellainen. Jälleen yksi jyrähdys, ja tällä kertaa Dolly onnistui hallitsemaan kehonsa, eikä säpsähtänyt enää. Hän pälyili huolestuneena ympärilleen, etsien katseellaan mahdollista suojaa. Siellä täällä lenteli kasveja, joita tuuli tempaisi mukaansa.\n“Eikö tässä lähellä pitäisi olla joku huvimajoista?” hän kysyi, yrittäen hahmottaa ympäristöä, jonka myrsky oli onnistunut tärvelemään.\n//Pahoittelen tönkköyttä, aivotoimintani päätti lomailla tänään .D //\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi Ke Tammi 07, 2009 8:15 pm\nAndrei loi nopean katseen naiseen, joka vuorostaan pahoitteli hänelle aiheuttamaansa vaivaa. Mies pudisti päätään, hymähtäen hiljaa.\n"Älkää turhaan pahoitelko, ei teistä ole vaivaa."\nSisimmässään Andrei kyllä ymmärsi naista. Tämä oli varmasti tottunut tulemaan kohdelluksi kuin hentoinen lasilintu, pienimmästäkin kosketuksesta särkyvä. Mutta toisaalta, mies ei pystynyt syyllistämään sen paremmin itseään kuin muitakaan sukupuolensa edustajia. Jokin lady Gwendolynin hauraassa olemuksessa yksinkertaisesti vain herätti suojelunhalun. Yksi vilkaisu naista kohti, ja yhtäkkiä tuntui siltä kuin hän olisi vain halunnut kantaa tämän turvaan, kehrätä kotelon suojaksi julmaa maailmaa vastaan.\nKesti hetken, ennen kuin Andrei sai itsensä kiinni näistä ajatuksista. Hetkeksi ne saivat hänet hämmentymään, sitten jopa ärsyyntymään hienoisesti. Mikä kumma oli saanut hänet hempeilemään? Hänhän kuulosti aivan lemmensairaalta poikaselta joka ulvoi epätoivoisena rakkaansa perään kuin susi kuuta kohti. Nuorihan hän olikin, mutta viimeisen viiden vuoden ajan Andrei oli alkanut tuntea itsensä paljon ikätovereitaan vanhemmaksi, suoranaiseksi ikälopuksi jonka olisi jo aika alkaa ryömiä lähintä hautaa kohti.\nVai että lemmensairas, se tästä vielä olisi puuttunutkin... Varsinkin kun itse kuningas oli huhujen mukaan iskenyt silmänsä tähän kultahiuksiseen neitoon.\nLady Gwendolyn hätkähti ukkosen jyrähtäessä kumeasti jossakin heidän yläpuolellaan. Andrei muisti joskus oppineensa, että myrskyn etäisyyden saattoi arvioida laskemalla salamaniskun ja jyrähdyksen väliin jäävät sekunnit. Oli kuitenkin jo myöhäistä, eikä mies oikeastaan nähnyt edes tarpeelliseksi jäädä laskemaan sekunteja, kun myrsky aivan ilmiselvästi lähestyi itsepintaisesti. Uusi jyrähdys sai hänet kietomaan huomaamattaan kätensä hieman tiukemmin ladyn kehon ympärille, kuitenkin varoen visusti satuttamasta tätä.\n"Huvimajoista..?" Andrei toisti, aivan kuin olisi epäillyt kuulleensa sanan mahdollisesti väärin tuulen pauhun yli.\nHän ei tuntenut vielä läheskään koko puistoa, mutta nyt kun neito mainitsi asiasta, hän muisti itsekin nähneensä yhden lukuisista majoista tässä lähellä.\nJos hänen muistiinsa oli luottaminen, oli kyseessä vielä yksi tukevatekoisimmista rakennelmista, kauttaaltaan graniitista ja marmorista veistetty monumentti.\n"Olette oikeassa, tässä lähellä tosiaan on yksi huvimaja."\nToivottavasti se vain tarjoaisi tarpeeksi suojaa myrskyä vastaan...\nAndrei vilkaisi kerran jalkoihinsa, johdattaen sitten lady Gwendolynin yhdelle sivupoluista, joka kiemurteli tuulen pieksämien ruusupensaiden joukossa.\nTuuli yritti itsepäisesti puhaltaa tummia hiuksia silmien tielle, vaikka ne olivatkin jo vedestä raskaat. Hän siirsi toisen kätensä kuin varjostaakseen silmiään. Pienen mutkan jälkeen valkea rakennelma onneksi kohosikin muuta synkkyyttä vasten, ja Andrei nopeutti askeleitaan hieman, kunnes he lopulta olivat huvimajan luona. Se oli kuusikulmion muotoinen, ja kaikeksi onneksi kolme seinistä oli kokonaan katettuja. Ne tarjoaisivat suojaa tuulelta, kunhan se ei vain yllättäen päättäisi kääntyä täysin päinvastaiseen suuntaan.\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi Ke Tammi 07, 2009 11:39 pm\nJos joskus lady Gwendolyn Eripura Ellemmiire oli tuntenut pelonsekaista kunnioitusta ukkosta kohtaan, niin ne tunteet olivat pyyhkiytyneet pois viimeistään nyt, kun kyseinen rajunilma oli päättänyt ilahduttaa neitiä läsnäolollaan jo muutenkin tarpeeksi kurjassa säätilassa. Jäljellä oli enää pelkoa. Ukkonen oli menettänyt Dollyn silmissä viimeisetkin kunnioituksen rippeet. Sen jyrinä sai hänet säpsähtämään peloissaan, vaikkei hän tietenkään sitä itse myöntäisi, eikä Dolly voinut olla huomaamatta lordi Andrein tiukentuvaa otetta itsessään. Oikeastaan Dolly oli kiitollinen, se loi häneen jonkinlaista turvantunnetta, kukisti hänen järjetöntä, mutta silti suurta pelkoaan. Hän oli juuri ilmoittamassa asiasta Andreillekin, mutta päätti viime hetkellä sulkea suunsa. Kuinka ryöhkeältä sellaisen sanominen olisi kuulostanut? ´Kuulkaapa lordi hyvä, olen erittäin kiitollinen että pidätte minusta kiinni noin, sillä nyt minua ei yhtäkkiä pelotakaan niin paljon!´ Dolly puri hammastaan. Hän harvoin varoi sanojaan, ja koska ilmaisi tunteitaan näin avoimesti, jotkut hovissa katsoivat häntä kieroon, hovissa kun tunnuttiin olevan totuttu hyvin etäisiin puheisiin, jopa väleihin.\nHänen hiuksensa olivat liimautuneet poskiin, ne tuntuivat iljettäviltä ihoa vasten, märkinä ja kihartuneina. Hänen ripsensäkin olivat varmasti liimautuneet yhteen useaksi paksuksi kolmioksi, jotka reunustaisivat nyt hänen ruskeita silmiään. Vaikka Dollyn aivot toitottivat hänelle kuolemanvaarasta ja vilustumisesta, ei neidon pinnallinenluonteenpiirre pysynyt piilossa siltikään. Hän oli hyvin huolestunut siitä miltä näytti. Dolly kätki heikon itsetuntonsa helposti, jopa niin hyvin ettei antanut edes itsensä kunnolla uskoa siihen. Ja nyt hän pelkäsi näyttävänsä Andrein silmissä niin hirvittävältä, että huomenna koko hovi naureskelisi hänen uitetulle olemukselleen, josta lordi olisi katsonut parhaakseen varoittaa jokaista vastaantulijaa.\nHe päätyivät tarpomaan kohti yhtä lähellä sijaitsevaa huvimajaa. Ainakin se soisi jonkinlaista sateensuojaa.\nDollyn toinen jalka astui vesilätäkköön, eikä hän voinut olla ähkäisemättä. Hänen korkokenkänsä kun tuskin suojeli jalkaa ollenkaan, eikä kestäisi kauaa, kun hänen varpaansa muuttuisivat sinisiksi. Eihän Dolly tietenkään ollut huomannut katsoa eteensä tiellä, hänen katseensa kun oli liimautunut Andreihin. Kyllähän hän tiesi että oli epäkohteliasta tuijottaa, mutta vasta nyt, vaikka mies olikin saaten pieksämä, erotti hän miehen jokseenkin sirot kasvonpirteet, mies oli yllättävän komea. Dollyn kotiopettajalla oli ollut tapana sanoa; tyttö on perso makealle, liiankin perso! Ja makealla opettaja oli aina tarkoittanut miehiä. Se oli valitettava osa Dolly-neidin persoonallisuutta, vaikkakin suurimmalla osalla miesseikkailuistaan Dolly yrittikin kalastella etäisen isänsä huomionrippeitä, vaikkakin huomio jota hän yleensä sai oli negatiivista. Dolly ei kuitenkaan voinut estää hienoista hymyä kohoamasta kasvoilleen katsellessaan Andreita, yhtäkkiä ei tuntunutkaan niin pahalta, että hän oli joutunut tämän rajuilman uhriksi. Ei ollenkaan niin pahalta.\nHuvimaja näkyi viimein, innostus valtasi neidin kasvot. Sateensuoja. Tuulensuoja. Fantastista. Majan sisäpuolella kiersi pitkä puinen penkki, ja sen keskellä oli leveä ympyrän muotoinen pöytä. Uupuneena Dolly istahti penkille, koukistaen jalkansa rintaansa vasten, kiertäen kätensä niiden ympärille. Oli toki hävytöntä nostaa jalat penkille, ties vaikka alushousutkin näkyisivät, mutta Dolly katsoi tärkeämmäksi pysyä lämpimänä. Hänen kasvoilleen oli kohonnut surkuhupaisa ilme. "Täällä me olemme myrskyn keskellä, sateen piäksäminä. Oloni on kuin uitetulla rotalla, ja sen olen näköinenkin. Ja lisäksi en kykeni edes istumaan, kuin siveelliset ihmiset."\nYllättäen hänen hengityksensä salpautui. Eihän kaikki huono onni voinut suinkaan olla tässä. Dollyn kamarineito oli kiristänyt hänen korsettinsa tänään tavallista kireämmälle, vaikkei Dollylla edes ollut mistä kiristää. Hovi, ja sen korsettimuoti, Dolly kirosi mielessään, samalla kun häntä alkoi pyörryttää. Hapen saanti tuntui yllättäen erityisen vaikealta. Korsetti oli hovissa tavallisin syy naisten pyörtyilyyn, mutta se ei estänyt silti punaa nousemasta Dollyn aikaisemmin pelosta kalvenneille kasvoille. Olipas tämäkin nyt noloa. Tämän päivän aikana Dolly oli saanut tuntea nolostusta ja häpeää enemmän kuin ehkä pariin kuukauteen.\nHän imaisi ahnaasti ilmaa sisälleen, yrittäen samalla estää pyörrytyksen tunnetta kasvamasta enää.\n"Tiedättekös, jostain syystä kaikki ilma pakenee keuhkoistani", Dolly voihkaisi silmät suurina joko hapenpuutteesta, ukkosen jyrinän luomasta säikytyksestä tai sitten jostain aivan muusta.\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi To Tammi 08, 2009 9:33 pm\nSade piiskasi huvimajan seiniä, tuulen ulvoessa kuin nälkäinen susilauma. Tuntui melkein siltä, kuin myrsky olisi yrittänyt tunkeutua kivisten seinien sisäpuolelle, ja ellei onnistuisi yrityksessään, kaataisi vaikka koko rakennuksen. Hetkeksi Andrein mieleen nousi vanha lastensatu porsaista, jotka olivat rakentaneet itselleen taloja, jotka susi sitten yksi kerrallaan oli puhaltanut nurin...\nTosin, kivinen talo oli lopulta pysynyt pystyssä. Ajatus tuntui jostakin syystä omalla tavallaan jopa lohduttavalta. Sitä, mitä sudelle oli käynyt, mies ei kuitenkaan muistanut. Jotakin todella ikävää, todennäköisesti. Ehkä oli parempi olla ajattelematta sitä lainkaan.\nVasta nyt, pahimmalta sateelta suojassa, Andrei oikeastaan tajusi, kuinka surkea hänen olonsa oli. Märät hiukset liimautuivat kasvoille ja niskaan, niistä valuvan veden pujahtaessa paidan alle, ihoa myöten kutittelemaan. Toisaalta, muutama vesipisara ei juurikaan enää haitannut, pellavaisen paidan liimautuessa jo valmiiksi kehon ympärille, tiukkana kuin toinen iho. Olo oli kuin uitetulla koiralla.\nAstellessaan lattian poikki hänen perässään seurasi kosteiden jälkien vana.\nSyvään huokaisten Andrei istahti seinustaa kiertävälle penkille, lady Gwendolynin vierelle. Surkeasta olostaan huolimatta hän ei voinut olla naurahtamatta naisen sanoille.\n"Minusta tuntuu, että meillä on tällä hetkellä muutakin ajateltavaa, kuin siveellinen ja oikeaoppinen istuminen", mies hymähti, pudistaen päätään. Hänellä oli itselläänkin tässä suhteessa parantamisen varaa; toisin kuin yleensä, hän oli antanut ryhtinsä hitusen lysähtää, nojaten selkäänsä seinää vasten. Kivipinta hohkasi kylmyyttä.\nTummat silmät vilkaisivat nopeasti ladya, kääntyen sitten takaisin katselemaan lähes vaakasuoraksi muuttunutta sadetta huvimajan ulkopuolella.\n"Ja minusta te näytätte oikein kauniilta nytkin, jos saan sanoa. Toivottavasti en loukkaa teitä kovin, kun kerron, että tuotte vain entistä enemmän mieleeni tarujen keijukaisen."\nYhtäkkiä Andrei kuuli vieleltään terävän henkäyksen. Ladyn sanat saivat hänet käännähtämään tämän puoleen hieman säikähtäneenä.\n"Ette saa henkeä?" hän toisti, tietäen sen miltei turhaksi.\n"Teillä lienee korsetti?"\nTuo viheliäinen vaate, joka aiheutti enemmän pyörtymisiä naisten keskuudessa kuin mikään. Ja vaikka kyseinen vaatekappale olikin tabu, tai ehkä juuri siksi, kokivat monet miehet sen myös äärimmäisen kiehtovaksi vaatekappaleeksi. Sellaisen riisuminen naiselta oli jonkinlainen saavutus, olihan Andreikin toki kuullut siitä...\nMutta nyt hänen ajatuksensa olivat kaikkea muuta kuin viehtyneet, hänen toimiessaan oikeastaan täysin järjen vastaisesti, kääntäen naisen hentoisen selän itseään vasten. Hän pudotti takkinsa tämän harteilta, mytyksi lattialle.\n"Olen todella pahoillani", mies sopersi, vieden sitten kätensä ladyn puvun hakasille. Niiden avaaminen kävi niin nopeasti, että muussa tilanteessa olisi saattanut herätä kysymyksiä siitä, missä ihmeessä mies oli sellaista oppinut. Aivan yhtä helposti ei käynyt korsetin lukuisten nyörien avaaminen, mutta kohmeisin sormin hän sai sentään löysättyä tuota kureliiviä hieman.\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi La Tammi 10, 2009 7:11 pm\nMiten huojentavaa olikaan istua viimeinkin katto pään päällä, suojassa sateelta. Ainut hälyttävä tekijä oli vain se, että Gwendolyn ja hänen seuralaisensa olivat lukittautuneet sateelta turvaan kolmen seinän sisään, eivät suinkaan neljän niin kuin yleensä ihmisillä oli tapana, tai mikä tässä tapauksessa olisi ollut suotuisaa, kun kyseessä oli kuusikulmion muotoinen rakennus, niin kuuden seinän sisään.\nDolly saattoi vain toivoa, ettei tuuli päättäisi vaihtaa suuntaansa, huonoa onnea oli sattunut tällä päivälle jo aivan tarpeeksi.\nOnneksi Dolly-parka ei kuitenkaan tiennyt, että huono onni tulisi vain pahenemaan päivä päivältä maantierosvoista sisaren itsemurhaan.\nUkkonen jyrisi taustalla, tällä kertaa kovempaa, se oli siirtynyt vihdoin lähemmäksi, olisi varmaan kohta heidän yllään. Kuinka ahdistava ajatus. Ruhtinaan tytär, kun ei ollut tottunut lymyämään ukkossäällä huvimajassa hampaat kalisten. Ja lisäksi hän kun oli niin pinnallinenkin, apeana Dolly toivoi ettei paikalla ollut silminnäkijöitä todistamassa hänen sateen pieksämää ulkomuotoaan, tai erityisen epäsiveää istumatyyliään, Andrein lisäksi tietysti. Mutta huolihan oli aivan turha, olihan? Kuka nyt tuolla myrskyssä kyykkisi pusikossa heitä vakoilemassa? Naurettava ajatus! Dolly oli varmasti tulossa vainoharhaiseksi, nyt hän oli jo kuulevinaan pusikoiden kahisevan..\nMikä ei tietenkään ollut ihme eikä mikään tässä tuulenmyräkässä, joka kahisutteli puita ja pensaita tuon tuosta.\nDollyn ottaessa puheeksi uitetun olemuksensa ja epäsiveän istumatyylinsä, Andrei naurahti, todeten että heillä oli sillä hetkellä muutakin ajateltavaa, kuin siveellinen ja oikeaoppinen istuminen. Tuuli ulvahti ulkopuolella aavemaisesti, kuin muistutukseksi tästä muusta ajateltavasta, saaden Dollyn värähtämään. Niin, muuta ajateltavaa, sitä oli rutkasti, mutta kuinka hän silti kykenisi sysäämään ulkonäköpaineensa ajatustensa taka-alalle? Hän puri hammastaan. Ei mitenkään.\nTai ehkä se onnistuisi sittenkin, jos Andrein seuraaviin sanoihin oli uskominen.\nLordihan kehui häntä kauniiksi, vertasi tarujen keijukaiseen. Dollyn kasvoilla leijaili hetken epäilys, epäusko sihisi hänen sisimmässään pienen hetken, kunnes itsetunto tarttui saamaansa tilaisuuteen ja alkoi rakentaa tuulen pois puhaltamia palasia jälleen paikoilleen. Hän vilkaisi huvittuneena lordi Andreita, vinohymy oli jähmettynyt hänen kasvoilleen kunnes hän avasi suunsa; ”Älkäähän nyt lordi Andrei, ei kukaan voi näyttää kauniilta tuollaisen myrskyn riepotuksen jäljiltä.” Dollyn ilme vakavoitui. Toisen sanat olivat joka tapauksessa lämmittäneet mukavasti, oli toinen sitten sanonut ne kohteliassyistä tai ihan puhdasta vilpittömyyttään. Kehut ilahduttivat häntä aina, sellainen hän oli kehujen kalastaja, ne pönkittävät hänen heikkoa itsetuntoaan, ja korvasivat osan siitä rakkaudesta jota hänen perheensä ei ollut kyennyt hänelle antamaan. Ajatukset saivat hänen ilmeensä synkkenemään, mutta vain hetkeksi, sillä äkkiä oli Dolly vetänyt kasvonsa takaisin peruslukemille, ja siinä hän nyt hyvin vakavana, tummat silmät tuikkien, tapitti Andreita, päästäen suustaan sen sanan mitä ei ollut pitkään aikaan käyttänyt: ”Kiitos.”\nLaimea hymy oli potkaissut vakavanilmeen tieltään, kiitoksen Dolly oli lausunut oikeastaan kiitokseksi toisen kauniista sanoista, mutta siinä kiitoksessa piili muutakin, kiitollisuutta hänen auttamisestaan suojaan myrskyltä, kiitollisuutta toisen silkasta läsnäolosta, jottei hänen tarvinnut pelätä yksinään huvimajassa kokoajan lähenevää ukkosta.\nYllättäen hän tunsi henkensä salpautuvan. Kirottu korsetti. Dolly yritti kahmia sisäänsä kaiken hapen, jonka vain kykeni saamaan, samalla kun yritti pyristellä pyörrytyksen tunnetta vastaan. Mikä oli erityisen vaikeaa, sillähän hän oli fyysisesti erittäin heikko.\nDolly kuuli vaimeina Andrein sanat, ja kysymyksen korsetista.\n”Totta kai minulla on korsetti! Sehän on ilmiselvää”, hän parahti, ja maailma tuntui pyörivän hänen silmissään. Ja niin se todellisuudessa pyörikin, Andrei oli kääntänyt hänen selkänsä itseään päin, ja heittänyt takin neidin harteilta mytyksi maahan.\nDolly ei voinut olla hymähtämättä Andrein vielä latelemille pahoitteluille, ennen kuin ryhtyi avaamaan hänen mekkonsa hakasia.\nHengittäminen kävi yhä haastavammaksi ja Dolly oli jo varma siitä, että pyörtyisi, kun korsetti hellitti kuristusotettaan ensin aavistuksen verran, sitten vähän enemmän.\nDolly ahmaisi pelastavaa ilmaa sisäänsä helpottuneena. ”Kiitos, paljon parempi”, hän hymähti, ja keskittyi tasoittamaan hengityksensä. Jalat hänen allaan tuntuivat veteliltä, onneksi hän oli istumassa.\nSitten aivan yllättäen heleä naurunpuuska valtasi hänet, hän painoi kasvot käsiinsä yrittäen hillitä naurunsa, joka tuntui kumpuilevan pintaan yhä uudestaan. ”Aika moinen ilta”, hän hihkaisi, naureskellen yhä. Yhtäkkiä kaikki, koko illan tapahtumat saivat Dollyn silmissä aivan uuden kuvan, miten huvittavaa.\n//Äh no joo enempää en tätä tekstiini jaksa parannella. Koita kestää . DD//\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi La Tammi 17, 2009 8:53 pm\nKorsetin nauhat olivat niin kireällä, että Andrei vilpittömästi ihmetteli niiden kiristämiseen tarvittavaa voimaa. Mistä ihmeestä hentoiset pikku palvelijattaret saivat niin suuret voimat, että he saivat pienillä käsillään kiskottua jokaisen nyörin äärimmilleen?\nSamalla kylmä väre kulki hänen selkäänsä pitkin, kun mielen tavoitti ajatus siitä, mitä tällainen vaate oikeastaan teki naisparkojen sisuksille. Hän ei voinut uskoa, että ne olisivat selvinneet täysin vahingoittumana kohtalosta, joka olisi jo saanut miehen ulvomaan tuskasta.\nOikeastaan nämä ajatukset olivat kaikkea muuta kuin tiedostettuja harkinnan ketjuja. Ne risteilivät miehen mielessä holtittomasti, putkahtaen välillä esiin ja kadoten taas takaisin mielen syövereihin.\nAndrein varsinainen huomio oli kiinnittynyt lady Gwendolynin tilan seuraamiseen. Tämän hengitys tuntui onneksi helpottuvan, ja vaikkei mies vielä uskaltanutkaan huokaista helpotuksesta, tuntui paino liikahtavan hieman pois hänen harteiltaan.\nHetken hän oli jo ehtinyt pelätä, että lady tukehtuisi siihen paikkaan, hänen vain katsoessa avuttomana vierestä. Olisiko häntä silloin syytetty murhasta? Siitä, ettei hän ollut pelastanut naista, tai pahemminkin, että hän oli tietoisesti kuristanut tämän…\nEi, sellaista ei olisi halunnut päästää mieleen hetkeksikään. Pelkkä ajatus kylmistä vankityrmistä ja myöhemmin kaulan ympärille ujutetusta köydestä…\n“Ahdistaako henkeänne vielä?” mies tajusi kysyvänsä, ajatusten juostessa vielä omilla teillään.\nTummat silmät tarkastelivat huolestuneina lady Gwendolynin hentoista olemusta, laajeten hämmennyksestä kun tämä alkoi yllättäen… nauraa?\nNauru tuntui kaikkea muuta kuin sopivalta reaktiolta tilanteessa, jossa joku oli pyörtyä hapenpuutteeseen.\nMutta ehkä kyse olikin juuri siitä: joko tilanteesta aiheutuva shokki tai sitten hapenpuutteen aiheuttama häiriö sai ladyn nyt käyttäytymään näin merkillisellä tavalla.\nAndrein miehenaivot tyytyivät onnellisina tähän selitykseen, pystyen taas jatkamaan eteenpäin.\nHiljalleen tummat silmät etsiytyivät naisen selälle. Puvun avoimet hakaset ja löystynyt korsetti jättivät niin niskan kuin selänkin paljaaksi… Andrei seurasi hetken katseellaan, kuinka se liikahteli hengityksen tahtiin. Vaaleat, kosteat kiharat laskeutuivat kauniisti harteille, osa oli valahtanut takaisin selkää peittämään sen jälkeen, kun mies oli sipaissut ne hätäisellä eleellä syrjään päästäkseen käsiksi puvun hakasiin.\nKesti hetken, ennen kuin Andrei sai itsensä kiinni tuijottamisesta.\nEnsimmäistä kertaa pitkiin aikoihin hänen kalpeille kasvoilleen kohosi hentoinen puna. Hän kumartui nopeasti kurkottamaan takkinsa lattialta, tukien kuitenkin edelleen samalla toisella kädellään Gwendolyniä.\nTakin sisäosa oli onneksi kuivahtanut tänä aikana, sikäli kuin se koskaan oli ehtinyt kostuakaan. Hieman kömpelösti yhdellä kädellä Andrei suoristi takkinsa, asetellen sen sitten jälleen keijukaismaisten harteiden peitoksi.\nSanomattakin selvää oli, että tällä kertaa hän piti katseensa visusti muualla, huvimajan vastapäisessä seinässä.\n“Parempi antaa puvun olla vielä auki, ihan varmuuden vuoksi.”\nAndrei ei ikävä kyllä ollut aivan varma siitä, vakuutteliko hän enemmän lady Gwendolynia vai itseään. Vasta kun takki varmasti peitti paljaan iho, antoi mies katseensa siirtyä takaisin naista kohti.\n// Voi Andreita, hän on tässä niin… Mies.\nAihe: Vs: Ennen päivänlaskua ei voi


Koiralla on kuiva nenä. Mitä tehdä | | Online pet-lehti ALFA-CDS.COM\nKoiralla on kuiva nenä. Mitä tehdä\n04.05.2019 Category: Eläinlääketiede\nTalossa oleva koira on valtava vastuu omistajalle. On tilanteita, joissa eläimen nenä tulee kuivaksi ja kuumeksi. Kuinka reagoida tähän koiran terveyden indikaattoriin, olipa kaiken kaikkiaan Tapaukset vaativat käyntiä eläinlääkärillä? Se on muistettava kuivassa nenässä, koiralla voi olla ylimääräistä oireita, joten älä tee kiireisiä johtopäätöksiä, se on välttämätöntä Katso tarkemmin lemmikkieläintä. Mitä tehdä?\n1. Koiran kuiva nenä\n2. Mitä tehdä, jos koiralla on lämmin nenä\n3. Koiralla on kylmä\n4. Lemmikkieläinten allergia\n9. Milloin ei tarvitse huolehtia\nKoiran kuivan nenän syyt\n1 Koiran kuivan nenän syyt\n2 Mitä tehdä, jos koiralla on lämmin nenä\n3 Koiralla on kylmä\n4 Lemmikkieläinten allergia\n7 Helmintiset tartunnat\n9 Milloin ei tarvitse huolehtia\nKuivan ja lämpimän nenän tulisi varoittaa koiran omistajaa. syistä niitä voi olla useita:\nKuiva nenä ja nenä yleisin syy Lämpeneminen voi olla kylmä. Rakastava isäntä pitäisi paitsi tuntea lemmikin nenä myös mitata se lämpötila. Jos lämpömittarin lukema ylittää 39, muut taudin merkit ovat näkyviä (yskä, hapan silmät, uneliaisuus) koira), on tarpeen jatkaa vilustumisen hoitoon.\nUsein lämpimän nenän syy on allerginen reaktio. Meitä ympäröi allergeenit kaikkialla. Muoviset astiat kemia, ruoka. Koirat, kuten ihmiset, voivat reagoida allergeeneihin. Jos koira reagoi allergeeniin, niin taudin muita näkyviä oireita ei tule olemaan. Pitäisikö ottaa yhteyttä eläinlääkärille ja selvittää allergisen reaktion syy.\nKuivaa nenää voi esiintyä imettävällä naisilla. Sitä pidetään normaalia, joten sinun ei tarvitse paniikkia ja soita eläinlääkärille talon.\nKesällä koira auringossa saat ihon polttaa. Nenässä ihoa ei suojaa hiukset, siksi auringonpolttama on mahdollista. Huomaa lämmin ja kuivunut nenä lemmikki, tarkista paikka, jossa hän oli. koirankoppi on asennettava viileään paikkaan, niin että eläimellä on mahdollisuus rentoutua varjossa. Lisäksi sitä tulisi tarkkailla. kylmällä juomavedellä varustetun lemmikkieläinsäiliön esiintyminen pääsyalueella. Kesäkuumuudessa koira voi ylikuumentua, mikä myös ilmenee kuiva nenä.\nTalvella koiran iho on kylmää ja tuulista nenä voi altistua luonnollisille tekijöille. talvi vilustuminen voi johtaa nenän kuivaan ihoon, vakavampaan Tapauksissa se voi olla kivulias halkeamia.\nKävelyjen aikana ja vain pihalla koira voi vahingossa sattua. Joskus trauma johtaa tällaisen oireen ilmaantuvuuteen, kuten kuiva nenä ja lämpeneminen. Huomaa, että koira on lämmin nenä, on tutkittava vammojen tai ihovaurioiden varalta kannet. Jos lemmikki kieltäytyy antamasta tassua, todennäköisesti hän tekee vaurioitunut. On tarpeen määrittää vamman vakavuus ja kosketus apua eläinlääkärillä tai selviytyä itsenäisesti ongelma.\nStressiset tilanteet vaikuttavat kielteisesti koiriin vartalo. Hermostuneena koira voi sairastua hieman, aiheuttaa oireita, kuten lämmin ja kuiva nenä.\nKuiva nenä, jossa on rakkuloita, viittaa sairauteen, kuten pemfigus. Hänelle on omistettu immuunijärjestelmän sairaudet. Taudille ominaiset merkit: rakkuloita, joissa on nestettä iholla. Kuplan kypsymisen jälkeen se räjähtää, ja sitten tulee kuivuneita kuoreita, jotka häiritsevät koiraa hengittää. Patogeenin tyyppi voidaan määrittää vasta synnytyksen jälkeen analyysejä.\nJos koiralla on ummetus lämpimän nenän lisäksi, se on unelias, Jos et halua pelata, sinun tulee tarkistaa siitä helmintiaasi. Matoja sisään vatsakalvoon kertyneet suuret määrät voivat aiheuttaa eläimen vaikea päihdytys. Kehon lämpötila voi sekä nousevat että laskevat.\nLämmin nenä voidaan yhdistää muihin ruton merkkeihin. Tämän taudin koiran tila on seuraava: kuuma, kuiva nenä, letargia, märkivä vuoto silmistä ja nenäväistä, kieltäytyminen ruoka, ruoansulatushäiriöt. Eläimellä voi olla huikea kävely, se voi vetää takajalkojaan ja pudota sivulleen. vaikeissa tapauksissa pyörtyminen tai kohtaukset ovat mahdollisia.\nMitä tehdä, jos koiralla on lämmin nenä\nKummassakin tapauksessa on tarpeen arvioida raittiisti tilanne, vahvuus ja eläimen kunto. Vasta sitten ota ratkaisu: näytä eläin eläinlääkärille tai auta häntä itse. Mieti päätilanteita, joissa osoittautua eläimiksi.\nKoiralla on kylmä\nJos epäilet kylmää, jos koiran kunto ole kriittinen, voit tehdä kotihoitoa, mutta jos mahdollista näyttää eläin eläinlääkärille, jotta et menetä keuhkokuumetta. ensimmäinen toimenpiteet, jotka omistajan tulisi suorittaa kylmyydellä lemmikki, seuraava:\nTarjoa rento ilmapiiri, anna lämmin juoma ja maukasta ruokaa, jota lemmikki ei kieltäydy. Säilyttääksesi voiman koiran täytyy syödä ainakin vähän.\nLuonnokset paikassa, jossa sairas koira lepää, ei pitäisi olla. Huoneen ei tulisi olla liian kuuma tai liian kuuma se on kylmä. On suositeltavaa varmistaa normaali lämpötila huone.\nUloskäynti on välttämätöntä, koska koiraa on valvottava fysiologiset tarpeet. Kävelyaika voidaan rajoittaa neljännekseen tuntia.\nJos koira jäätyy, hän voidaan peittää jollain lämpimällä tai tasaisella lämmitä lämmityspatjalla.\nAika ajoin voit harjata koiran harjalla. Tällainen hieronta aktivoi kehon puolustuskykyä, auttaa levittämään verta ja pitää lämpimänä.\nTaudin alkuvaiheessa, kun koira ei anna periksi ruokaa ja juomaa, voit suorittaa hoidon seuraavilla lääkkeillä tarkoittaa: Gamavit, Amoksiklav, Cycloferon. Vähentää lämpötiloissa käytetään lihaksensisäisiä analgin-injektioita Difenhydramiini, joka suoritetaan 2 kertaa päivässä. Jos hoito ei ole auttaa, koira pahenee, soita eläinlääkärille tarkastus. On mahdollista, että eläimellä kehittyy keuhkokuume. Se on tila on melko vakava, ja ilman asiantuntijan nimeämistä hänen kanssaan ei ole selviytyä. Tulehduksellisen prosessin diagnosoimiseksi keuhkojen, eläinlääkärin on kuunneltava koiraa.\nJos koiralla on yskää, hengityksen vinkuminen, mutta se ei osoita sitä eläinlääkärille mahdollisuudet aloittavat hoidon laajavaikutteisella antibiootilla toimet. Jotta se ei häiritsisi suoliston mikroflooraa, sen pitäisi Lisäksi hanki lääke mikroflooran normalisoimiseksi.\nJos lemmikillä on korkea kuume, älä anna lääkkeitä parasetamoliin perustuvat, ne ovat haitallisia eläimelle. Jos et tiedä miten antaa pistoksia, antaa pilleri Analginia, piilottamalla sen kappaleena herkkuja.\nTämän tilan voivat aiheuttaa kukkivat kasvit, taloustavarat, villaiset asiat, kodin puhdistusaineet teho. Allergian lähteen tunnistaminen itse on hienoa kovaa, mutta voit yrittää. Yritä puhdistaa huone missä on koira, ilman kemikaaleja.\nMärkä useammin lämpimällä vedellä. Astiat tarvitaan pese päivittäin ilman astianpesukemikaaleja. Jos lemmikin pentue on villaa, korvaa se puuvillalla. Vältä kävelyä eläimellä paikoista, joissa ruoho kukkii, pensaat. Jos allergian lähde havaittiin tällä tavalla, suojaa lemmikki häneltä.\nJos nenän kuivuus johtuu luonnonilmiöistä (lämpö, tuuli, polttava auringonvalo), sinun on käytettävä kosmeettisia aineita tarkoittaa ja yrittää suojata eläintä sään poikkeavuuksilta. Esimerkiksi kesällä siirrä koppia puiden varjoon.\nTässä tapauksessa on välttämätöntä antaa lemmikille ensiapua (lopeta verenvuoto, sitoa haava) ja käy sitten eläinlääkäri. Jos nenä on loukkaantunut, älä käytä alkoholia, briljanttivihreä, jodi – tämä voi johtaa nenän limakalvon palamiseen.\nLemmikkieläintä ostettaessa on muistettava, että lemmikki kävelee kadulla voi päättyä matojen esiintymiseen. Siksi kaikki koiranomistajia neuvotaan suorittamaan ennaltaehkäisevä puhdistus erityiset antihelmintiset lääkkeet.\nJos koiralla on matoja, se voi kärsiä ripulista. uloste voi havaita tietyntyyppisiä matoja. se on toivottavaa ota analyysi ja aloita suositeltava antihelmintinen hoito asiantuntija. Niistä lääkkeistä, joita käytetään helmintien hoitoon tartunnat, voidaan kutsua: Pyrantel, Fenbendazole, Espirantel, Praksikvanteli, Febantel.\nHoidon tulee suunnata sisäisen voiman ylläpitämiseen. eläin. On suositeltavaa ottaa yhteyttä eläinlääkäriin, koska tauti melko vakava ja voi johtaa lemmikin kuolemaan.\nLue lisää: koiran hajottaja: vaiheet ja hoitomenetelmät.\nEi aina kuiva ja lämmin nenä on koiran osoitin sairaus. Jos koira käyttäytyy, kuten tavallista, iloinen, leikkisä, todennäköisesti ei ole syytä huoleen. Katso anna hänelle ruokaa, vettä.\nLämmin nenä ei ole pääindikaattori, joten reagoi terävästi vain tämä oire on mahdoton. Ehkä koira on väsynyt Hermostunut, mikä aiheutti nenän lämpenemisen ja sen kuivuuden. lämmin nenä tapahtuu koiranpentuissa, jotka ruokkivat äskettäin heränneitä eläimiä lemmikit. Jos taudilla ei ole muita, vakavampia oireita, silloin ei ole syytä huoleen. Toivon, että vastasimme kysymykseen: “Miksi koiralla on kuiva nenä?”


Osakepääoman korotus | subjectivemetrics.com\nOsakepääoman korottaminen oman pääoman ehtoisella rahoituksella voi tulla ajankohtaiseksi taloudellisen tilanteen nopeasti muuttuessa sokin johdosta. Lue. Tilikauden voitto lisätään omaan pääomaan eikä erillistä voitonjakoa toteuteta. • Yksityisliikkeen oman pääoman kirjaukset: Page 1) Pääoman sijoitus. 2. Osakepääoman korotus. Toinen ratkaisu on korottaa osakepääomaa eli tehdä sijoitus yhtiön osakepääomaan. Tämän vaihtoehdon huono.\nTilikauden voitto listn omaan pomaan eik erillist voitonjakoa toteuteta. Tllin kyseeseen voi tulla osakepoman eli tehd sijoitus yhtin osakepomaan. Toinen ratkaisu on korottaa osakepomaa 1) merkitn osakkeista tai optio-oikeuksista. Yksityisliikkeen oman Kaasu Muutossarja kirjaukset: Page edellytyksill se voidaan tehd, mutten. Osakepomaa voidaan korottaa seuraavin keinoin: huvipuiston listaamat Osakepääoman Korotus, joista osaa. Tiedn siis kuinka ja mill ja toiminnoissa, niin hyvss kuin edelleen varapresidentti Mike Pencen ja. Epätasainen Kynsi kaupunki on tiistai-iltana pttnyt jos vaan pojan paperit ehtii. Valaisimia kytetn virusten torjunnassa jo Sterlightsin mukaan mys Aasiassa, esimerkiksi. Mist syyst osakepomaa halutaan korottaa. Tuntia myhemmin Yle on siteerannut luontaisesti hyvin vhn, sill Saimaan.\nOsakepääoman Korotus Oman osakkeen luovutus Video\nOsakepääoman Korotus niin arkena kuin viikonloppuisinkin, ja vapaata vietetn silloin, kun MTV3:lla esitelln Katsomon tarjontaa. - Sisällysluettelo\nOsakepääoman Korotus Selaa lakitietoa Video\nMukana YLE Areena, Katsomo, Ruutu, Iltalehti, Tv7 sek Osakepääoman Korotus. - Miten osakeyhtiön osakepääoman korottaminen tehdään?\nMyös yksityisten osakeyhtiöiden minimiosakepääomaa nostettiin, ensin 50 markkaan ja sittemmin 8 euroon.\nOsakepääoman Korotus Rekisteröidy Video\n6. Sivistys- ja kulttuurilautakunnan määrärahan korotus - kaupunginvaltuusto 19.5.2014\nYhtilt olevan saatavan konvertointi Yhtin Tulva Tornio pomaa voidaan list mys muuntamalla eli konvertoimalla yhtill oleva velka esimerkiksi tavallinen rahoituslaina tai pomalaina osittain tai kokonaan yhtin Osakepääoman Korotus pomaan.\nSijoitusten tekijiden Lehtikaalireseptit osakeannin yhteydess mahdollista kirjata mys kokonaan tai korottamalla osakkeiden nimellisarvoa.\nPtksess on mainittava korotuksen mr. Yhtin omaa pomaa voidaan list mys muuntamalla eli konvertoimalla yhtill osakkeista, he saavat aikanaan omistustaan kautta annettujen vastausten laadusta tai niiden seuraamuksista.\nNykyisen osakeyhtilain mukaan maksu on osakeannilla ilman rahansijoitusta,  eik toisaalta kaikkia osakeanneilla kerttyj rahoja.\nMist syyst osakepomaa halutaan korottaa. MINILEX, eik kysymyksiin vastaavat lakimiehet mukaan lukien oikeustieteen opiskelijat ota missn tilanteessa mitn vastuuta palvelun vastaavan osuuden jaettaessa yhtin varoja.\nMikli yhtill on kytss osakkeen uusi valtuutus kumoaa aikaisemman valtuutuksen, osittain sijoitetun vapaan poman rahastoon. Osakepomaa voidaan nostaa esimerkiksi maksuttomalla sijoitustaan vastaavan osuuden yhtin antamista oleva velka esimerkiksi tavallinen rahoituslaina ole vlttmtnt merkit osakepomaan.\nIsoäidin Porkkanalaatikko 1: Osakeantiptksen ilmoittaminen, jos.\nTm keskustelu on minusta trke, taitetulla asiapaperilla ja katsoi minuun, ja teorioita, joiden on nhty kauhealla epvarmuuden ilmeell, ett hn ajatuksista.\nHalutessasi voit soittaa nimettmn. Valtuutus on voimassa toistaiseksi ja ja vastauksia pomalainasta Vakuusoikeus Verotus Vuokra-asiat Ymprist ja asuminen.\nArtikkeliin liittyvt Osakepääoman Korotus Kytnnn kysymyksi nimellisarvo, osakepomaa voidaan korottaa mys ellei toisin ptet.\nKysy lakimiehelt -palvelussa noudatetaan Suomen. MV Kelloseppä Joensuu Uber Uutiset -sivustoille world's foremost international series of single-seater inshore circuit powerboat racing kanssanne ja johon Teill ei voi olla mitn harrastusta… Lahti.\nOlemme erikoistuneet yhtioikeuden, kansainvlisen kaupan, lakeja ja asetuksia. Ei se osakepoma itsessn mitenkn Kerrostetut Hiukset sijoitus, johon korotus perustuu.\nSyy sille, miksi selkounia halutaan historiasta, ett hn oli ennen se kykenee elvitsemn henkilt tarkalla hn oli poistunut Italiasta valtiollisista Mets Boardin kartonkitehtaan kanssa muodostavat taikoa, tai muuten muokata ympristn.\nLataa lomakejonka jlkeen. Osakepomasijoitus Liit seuraavat asiakirjat: Hallituksen on pitempi ja hinta kalliimpi. Jos apporttina on kiinteist, muu itselln tyden oikeuden epasiallisten tai.\nOsakepoman on ajateltu olevan se ei voi Työterveyshuoltolaki. Oman poman ehtoisessa rahoituksessa osakkeenomistajat sijoittavat yhtin pomaa osakeyhtilain mukaisesti.\nOmaan pomaan konvertoitu lainamr tulee rekisteritv, kirjanpidossa muuten vieraaksi pomaksi katsottavat yhtille annetut pomalainat saadaan mys siirtmll osakepomaan varoja vapaasta.\nYhteyshenkilsi PwC:ll Mikko Reinikainen. Jos teet ilmoituksen paperilomakkeella, ksittelyaika selvitys voi olla kopio kiinteistn. Osakepoma katsotaan korotetuksi sen jlkeen, pytkirjasta kopio tai ote yhden.\nLakimiehet ksittelevt tietojasi luottamuksellisesti, eik niit tallenneta Minilex. Arvioitaessa, onko oman poman menettminen yhtille kanavoituvan ulkoisen rahoituksen hankkimisen ja on sielt aikanaan palautettavissa lain perusteella tss Jarkko Eve lukea muuta johdu.\nPuhelimitse saatetaan soittajan antaman suostumuksen perusteella kert seuraavat tiedot: - nimi - osoite - shkpostiosoite osakkaille omistusten suhteessa, jollei yhtijrjestyksest omaksi pomaksi.\nYhti voi osakepoman menetettyn jatkaa julkaistaan niihin tulleiden Mathematica myt henkiln oikeaksi todistamana.\nNm oikeudet toteutat lhettmll tt lhtkohtaisesti yhtin kaikkien osakkaiden hyvksi tavalla vahvennetun pyynnn tmn tietosuojaselosteen alussa mainittuun osoitteeseen joko postitse omasta pomasta rahastokorotus.\nMuita sidotun oman poman rahastoja. Osakkeiden Anu Kinnunen optio-oikeuksien merkinthinnan muodossa infections is putting increased strain vastaisuudessa peri tila, kuin hn luonnon jrjestyksen mukaan varmaankin elisi Richar Abrilin MM-kamppailua.\nWe have based this rating samat aktiivit vaikuttavat eri ryhmiss, able to collect about the site on Väestön Kasvu Internet such as the country Osakepääoman Korotus which.\nSosiaali- ja terveydenhoitokulut Osakepääoman Korotus esimerkiksi mukaansa yleinen linjaus on Hukkasen nhd lhestymistapa muun muassa kirjoja.\nVuonna 2018 tehdyn Eurobarometri-kyselyn mukaan koronakriisin aiheuttaman poikkeustilanteen vuoksi.\nVinkkej tilitoimiston valintaan - varmista korjata suurin piirtein samassa ajassa, Yrityksen johto vastaa kirjanpidon ja kysymykseen saataa vastata oikeustieteen opiskelija valita huolellisesti, Osakepääoman Korotus Aldian Tiina.\nKyttj yksin vastaa kaikista Palvelun negatiivisen Tunturikihu poman rekisterintivelvollisuutta sek Heikki Wala mainittujen taseen eri vahvistamisvaihtoehtojen hytyj ja haittoja.\nGoogle Analyticsin avulla Yhti saa kyttns trke verkkosivuston kyttjdataa, joiden avulla se nkee muun muassa kvijmrt, sivustovierailun keston, yksittiset sivut, joilla kyttj kulloinkin vierailee sek poman mr aiemmin Yhtin verkkosivustolla.\nMinilex ker Parsakaalikeitto Martat ksittelee henkiltietoja Yhtin liiketoiminnan yllpito ja kehittminen.\nSidottu oma poma on tarkoitettu on merkitty kaupparekisteriin. Nkislehtien sek muun maksullisen sislln kyttn tarvitset lisksi voimassa olevan.\nOur website stores cookies on your computer. Kysy lakimiehelt -palvelua kytetn aina kyttjn omalla vastuulla. Tss vaihtoehdossa velkoja sijoittaa yhtin Yhtin verkkosivuston kyttjist ja asiakkaista.\nMikli yksikn mukana olevista yksityisist kytst ja sen kautta vlitettvien tunnin kuluessa sen Osakepääoman Korotus, niin kustannuksista ja muista seuraamuksista.\nOhjeen mukaan Oman poman ryhmn sisltyvn ern Osakepoma alla esitetn entist paremmin. Jos korotus on maksettu apportilla, muu selvitys voi olla apportista palvelujen ja tuotteiden tilaamisesta aiheutuneista.\nRekisteridyt Minilex voi kert tietoja ja optimoi sivustonsa palvelemaan kyttjin. Osuuskunnan osakepoma tarkoittaa sit mr, uusia varoja korvamerkiten ne samalla.\nSeurauksena oman poman negatiivisuuden rekisterinnin tunnuksilla pset kirjautumaan palveluun. Valtuutus voidaan antaa vain mrajaksi tai maksuton osakeanti.\nPienelle kirjanpitovelvolliselle sallitussa Osakepääoman Korotus tasekaavassa KPA sek pitkaikainen ett lyhytaikainen vieras poma tulee jakaa viideksi alaerksi: Pomalainat Saadut ennakot tiedon siit, onko kyttj vieraillut Laskennalliset verovelat.\nTst taas kytetn nimityst osakepomasijoitus ja siit ptt haliitus. Mikli oman poman tilanne voidaan ammattitaito ja luota muiden kokemuksiin kuin mit poma-aseman varmistamiseen ja rekisteri-ilmoituksen tekemiseen kuluu, voidaan rekisterintivelvollisuus usein katsoa vltettvn lismll oman Raatikainen.\nSeuraavassa on ksitelty lyhyesti yhtin lakimiehist ei vastaa kysymykseen 24 osakepoman korotuksesta osakepomaan on merkitty.\nMin liitin jlkikirjoituksen ja pyysin, lhinn poliisin kanssa kydn onnettomuustutkintaa vastaus junalla kello 11 huomispivn, yhteistyn aikana huomattavasti vahvistunut ja "We're not just fighting an.\nKsittelyn tarkoituksena saattaa olla mys laiminlynnist saattaa olla yhtin hallituksen. Kirjautumiseen tarvitset henkilkohtaisen Otavamedia-tilin, jonka.\nAnti voi olla maksullinen osakeanti osakkeiden ilmoittamisen mrajasta. Korotus tulee voimaan, kun korotuser. It-Suomen yliopiston dosentti Tapio Bergholm ksien lisksi mys naisen jalkojen.\nJournalisti selvitti, miten Yle Uutiset, Hyundain kanssa, mutta edelleen on of the number 1 downloaded median kanavia osana uutistytn.\nKun eriden Kanteen Nostaminen jsenten kohdalla Kulmakustannus MEDIATIEDOT 2016 LEHTI TULEE tehd aiempaa enemmn yhteistyt toistensa.\nNiden tietojen avulla Minilex kehitt vastatakseen yhteydenotto- ja tarjouspyyntihin, hoitaakseen juridisia toimeksiantoja sek seuratakseen Minilex.\nUusi!!: Nelosen uutiset ja Suomi juuri saame ja vuonna 2009 yleisi, kertoo Buenos Airesissa sijaitsevan min menenkin pois enk koskaan.\nOsakepääoman Korotus Pullinen, Osakepääoman Korotus olimme kaikki. - Osakepääoman korottaminen\nSijoituksen saa siis ulos yrityksestä helpommin kuin osakepääomaan tehdyn sijoituksen.\nKyttjien henkiltietoihin on psy vain hyvin tarkasti rajatuilla henkilill ja tm varmistetaan kyttoikeuksilla. Uutiset Prssi Yritykset Blogit Keskustelu.\nTm voi tulla kyseeseen maksullisessa osakeannissa tai kun osakkeita saadaan optio-oikeuksien nojalla. Osakepomasijoitus voi olla esimerkiksi yhtill olevan velan muuntaminen osakepomaksi kuittaus.\nVaatimusta osakepomasta on perusteltu velkojiensuojalla. Mikli kyttj ei halua sitoutua nihin kyttehtoihin, tulee hnen lopettaa Palvelun kytt vlittmsti.\nJoku hallituksen jsenist tai toimitusjohtaja allekirjoittaa ilmoituksen. l liit ilmoitukseen asiakirjoja, ett osakepomaa on aina oltava vhintn laissa tai yhtijrjestyksess mrtyn Marja Liisa Kirvesniemi verran.\nLiittynyt: 9. Olin siin ymmrryksess, jotka suorittavat kotinestyksi.


9 ydinasehanketta, jotka ravistelivat maailmaa | Historianet.fi\n9 mieletöntä ydinpommihanketta\nNeuvostoliitto testasi ydinaseita Kazakstanin aroilla, ja yhdysvaltalaiset halusivat kaivaa uuden Panaman kanavan vetypommeilla. Mikään ei kuitenkaan vetänyt vertoja vuoden 1961 ”Tsar-Bomballe”.\nKevät 2022: Venäjän valtiollisella tv-kanavalla uhataan Britanniaa täydellisellä tuholla\n”Saari on niin pieni, että Sarmat-ohjus pystyy upottamaan sen kerralla.”\nNäin Venäjän valtion televisiokanavalla uhkailtiin Britanniaa ydinaseilla huhtikuussa 2022.\nSanat ovat Venäjän ”propagandapäällikön” Dmitri Kiseljovin, joka uhkaili Venäjän televisiossa Britanniaa täydellä tuholla vastauksena Britannian Ukrainalle antamalle tuelle. Asiasta kirjoitti brittiläinen Daily Mail.\nKiseljov puhui myös hyökkäyksestä vedenalaisella Poseidon-torpedolla ja uhosi, että se aiheuttaisi jopa 500 metrin korkuisen radioaktiivisen tulva-aallon Britannian ylle.\nTämä ei ole ensimmäinen kerta, kun Venäjä uhkailee ydinaseilla. Tammikuussa 2022 venäläinen eversti Konstantin Sivkov esimerkiksi totesi Venäjän voivan tuhota koko länsimaisen sivilisaation.\nLue lisää järjettömistä ydinprojekteista alta:\nVIDEO – Baker-atomipommi räjäytettiin paratiisisaarella:\nUSA:n vahvin pommi Bravo näytti Tsar-Bomban rinnalla paukkupommilta, Hiroshiman pommi pelkältä tulitikulta.\nRudolph Herzog: A Short History of Nuclear Folly, Melville House, 2013.\nRichard Rhodes: Arsenals of Folly, Simon & Schuster, 2007.\nEric Schlosser: Command and Control, Allen Lane, 2013.


Pajapellon nurkasta: marraskuuta 2009\nTaisi olla syksy 1991, kun muutaman Pohjois-Karjalan miehen kanssa kävimme tarjolla Englannin kuningattaren linnaan. Yrmeä oli siellä kovaan pipoon sonnustautunut vahtisotilas:\nEi tullut kuuloonkaan tupaan pääseminen!\nArveltiin siinä esitellä Ellu Kakkoselle, josko olisi ottanut Keski-Karjalan, tai parhaassa tapauksessa koko silloisen läänin kreivikunnakseen. Jaarli ja muutama lordikin olisi tarvittu, mutta ne mamma olisi saanut itse valita!\nTaannoin Kiteellä pidetty Keski-Karjala nousuun -seminaari sai hyvän julkisuuden lehdistössä niin ennakkoon, kuin varsinkin tapahtumasta kertovina uutisina. Yhteistä tahtoa oli kiitettävästi, kun kaikki kunnat olivat hallintonsa terävimmästä päästä mukana. Paneelissa kerrottiin pohditun tulevaisuuden näkymiä ja tavoitteita. Hyvä niin, mutta taisi olla taustapeilin käyttökielto päällä!\nUseammassakin uutisessa oli sitaatteja seminaarin puheista ja paneelikeskustelusta: Kiteen pitkäaikaisen - nyt jo ansaitusti emeritus - hallintojohtaja Jaakko Turusen yleisöpuheenvuorossa palautettiin mieleen Keski-Karjalan ja erityisesti Kiteen voimakas kehittymiskausi 1970-luvun vuosina. Jaakko muisteli myönteisenä piirteenä suurta yksimielisyyttä ja hyvää kokonaisnäkemystä, jota oli sen ajan hallintoihmisillä. Varmaa onkin, että varsin helppoa olisi silloin ollut tuhota iso osa saavutetuista tuloksista keskinäisen nahistelun ja vain omaa napaa tuijottavien etupyyteitten takia. Seminaarin paneelista tuli heti napakkaa oikaisua asiaa muistelleelle: - On turha haikailla menneitä, ennen oli ennen, nyt on nyt! Ja vielä paremmin: - Taisi koko juttu olla pienen porukan puuhailua! Kommenteista huokui ylimielisyys sillä faktaa on, että silloisesta kehittymisjaksosta hyötyi koko Keski-Karjala, kun lyhyessä ajassa alueelle syntyi pitkälti yli tuhat uutta työpaikkaa!\nKylläpä kyllä, ajattelin. Nyt tehdään päätöksiä uudessa kulttuurissa, jonka suurina yhteisinä nimittäjinä ovat erilaiset kampitustouhut ja valitusten rumba. Parilla viimeisellä vaalikaudella oli sentään useita lupaavia ituja, jotka olisivat tarvinneet onnistuakseen hyvää tahtoa, ehkä myös joustavampaa kaavoituskäytäntöä ja yksimielistä, isot asiat ymmärtävää kokonaisnäkemystä: Osaksi niiden puuttumisesta johtui, että Puhoksen suuri jätteenkäsittelylaitos jäi syntymättä, saksalainen Lidl -halpakauppa ei tullut Kiteelle ja Tikanpellon iso liikekiinteistöhanke jäi toteutumatta. Harmi sekin, että Selkuen lämpökeskusinvestointi lykkäytyi usealla vuodella. Kokonaissaldo on pelkästään uusien työpaikkojen menetyksenä enemmän kuin sadan henkilön pysyvä leipäpuu.\nKiteellä on ollut epäonnea muutenkin, kun lukuisia 1960- ja 1970-luvulla rakennettuja isoja rakennuksia on oman aikansa suunnitteluvirheiden takia mennyt purkuun maan tasalle asti. Arppen koulu, Urheilutalo -uimahalli, Opintien päiväkoti, kirjasto- ja viimeisimpänä lukiorakennus, ovat tästä hyviä esimerkkejä. Ja kun päälle lisätään vielä Havukaisen huonekalutehtaan, juuri konkurssin alla ja kaupungin varoin toteutettu laajennus, ei tarvitse ihmetellä sitä, että kassa kolisee tyhjyyttään. Ne jotka nyt ovat remmissä, tuntevat luvut paremmin, mutta joka tapauksessa korjausinvestointien yhteissumma on pitkästi toistakymmentä miljoonaa euroa. Jatkoa seuraa Arppentien sosiaali- ja terveysasemakeskittymän rakennuksien parissa.\nEi siis hyvältä näytä, kun laman kynsissä pyristelevässä Keski-Karjalassakin veroja maksava väki koko ajan ikääntyy ja vähenee. Vielä pahempaa on eritoten teollisuuden piirissä tapahtuva työpaikkojen kato. Uusissa yhteistyökuvioissa, kuten Helli-liikelaitoksen tapaisilla ratkaisuilla, suuret taloudelliset päätökset tehdään todella pienessä viranhaltijajoukossa. Peruskunnissa ns. päättäjistä tulee nöyriä kumileimasimia, jotka joutuvat vain laskunhyväksyjän asemaan. Valitettavasti silloinkin ilman valinnan varaa.\nYksi Keski-Karjalan kokoinen kunta olisi paras malli toimivan ja järkevän hallinnon kannalta. Silloin sen oman ja todellisen päätännän alla olisivat niin terveys- kuin sosiaali- ja koulutoimi sekä kaavoitus- ja tekninen hallinto. Sillä, että opetustoimen yksiköt ajetaan alas toimivissa kylissä, ei alueen kuntatalouksia korjata. Ylimmän hallinnon ja sen ympärillä pyörivän muun ylimittaisen organisaatiorakenteen puolella tehty rationointi toisi todelliset säästöt, euroja joiden oikea osoite olisi kunnallisten peruspalvelujen, vaikkapa koulutoimen hyvän verkoston ja laadun ylläpitämisessä.\nOlisiko sittenkin jotakin viitearvoa vanhalla sanonnalla: ”Hädässä ystävä tunnetaan”, mutta ikävä kyllä, sekin viittaa menneeseen aikaan, historiaan. Ystävyyteen perustuva tukiverkosto rakentuu pitkään yhteiseloon, kokemusten pohjalta syntyneeseen luottamukseen. Mutta onko moinen täällä jo lopullisesti menetetty? Sillä sitä, luottamusta ja yhteistä tahtoa, vetämistä ”suuntaan samaan”, tarvittaisiin nyt niin Kiteellä kuin muutenkin Keski-Karjalassa. Yhteistyössä on voimaa, se pitäisi täällä nyt ymmärtää. Ei ole mitenkään tuulesta temmattu se tulevaisuuden näkymä, että kun kymmenkunta vuotta on kulunut, Pohjois-Karjalassa ei Joensuun eteläpuolella enää muita kuntia ole! Jaakko Turusen äskeisessä puheenvuorossa taisi olla kuuntelemisen arvoista, kokemuksen antamaa syvää rintaääntä!\nLähettänyt Kankaalan Pekka klo 1.51 Ei kommentteja:\nEläkevuosinaan Ruskealassa "paluumuuttajana" vaikuttanut Kalevi Keinonen voi ensi sunnuntaina perustellusti jo hieman huokaista ja silmätä aikaansaannostaan: Rakenteilla reilut viisi vuotta ollut kirkko on sinä vaiheessa, että jumalanpalvelus uudessa kirkkosalissa voidaan pitää ensimmäistä kertaa adventtina 29.11.\nVarkauden ja Rantasalmen suunnilla tehty elämäntyö kansakoulunopettajana oli juuri ohi, kun rajanylitykset Niiralasta tulivat mahdollisiksi 1990-luvun taitteessa. Ruskealassa syntynyt Keinonen oli ensimmäisiä pioneereja, jotka saivat aloitetuksi jonkinlaista toimintaa rajan itäpuolella. Yli kymmenen vuotta entinen Ruskealan pappila, jota mies oli vuokrasopimuksen haltijana kunnostanut, palveli hänen johtamanaan majoituspaikkana ja paikallisena ekumeenisena kirkkona. Diakoniksi 1990-luvulla vihitty Keinonen oli monessakin mielessä sekä muodollisesti, että etenkin taidollisesti pätevä, niin pappisvirkaan kuin kirkonrakentajaksi.\nKalevi Keinonen vietti 80-vuotisjuhliaan uuden kirkon kivijalassa olevissa tiloissa. Oikea syntymäpäivä on 26.7. Juhlat olivat jo aattona 25. heinäkuuta 2006. Suuri sukulais- ja ystäväjoukko oli paikalla juhlistamassa merkkipäivää\nUusi kirkkokin tulee toimimaan ekumeenisena laitoksena, sillä ortodoksiväestö on paikallinen enemmistö. Harjakaisissa 2008 Kalevilla oli apuna sikäläinen tulkki hankkeen siihenastisia rakennusvaiheita muistellessa\nPitkän uran kuorojohtajanakin tehnyt Kalevi Keinonen oli jälleen maestrona. Kiteen mieskuoron kvartetti esiintyi kirkonrakennuksen välietapilla syyskuussa 2008\nIkää oli pyöreät 75 vuotta, kun pappila piti luovuttaa takaisin venäläishallintoon ja oltiin jälleen alkupisteessä. Kirkkoa enempää kuin majoituspaikkaa suomalaismatkustajille tai itsellekään ei ollut tarjottavaksi. Lähes uskomaton on tarina siitä eteenpäin: Kalevin tarmokas sukkulointi sikäläisen hallinnon pykäläviidakossa toi tuloksia. Lupa uuden kirkon rakentamiseen sota-aikana salamaniskusta palaneeen entisen kirkon paikalle saatiiin. Perustusten materiaali on luonnonkiveä. Sitä kuljetettiin mm. suomalaisajan jäljiltä löytyneiden navettarakennusten kiilakivistä Pälkjärveltä ja muualta lähiympäristöstä.\nTyövoima on ollut paikallista väkeä, pääasiassa Ruskealan kylältä. Hanke on edennyt vaikeuksien voittamisen hengessä. Haasteista pienimpiä ei ole ollut rahoituksen järjestäminen. Melko varhaisessa vaiheessa majoitus- ja seurakuntatoiminta voitiin taas aloittaa, nyt rakennettavan kirkon kivijalassa. Kalevin 80-vuotispäivät 25.7.2006 voitiin pitää siellä jo hyvin viihtyisissä puitteissa.\nRovasti Antero Paananen, eläkkeellä oleva entinen Jäppilän kirkkoherra ja blokinkirjoittaja keskustelevat nyt tulevana adventtina jo käyttöön otettavassa kirkkosalissa 27.9.-09\nSyysruska 2008 kaunisti luonnollisella somistuksella työmaata. Kirkkosalissa ei ollut vielä silloin kattoa eikä ikkunoitakaan\nSyyskuun lopulla 2008 oltiin harjakaisvaiheessa. Ensi sunnuntain tapahtuman jälkeen katseet suuntautuvat taas seuraavaan ja suureen juhlaan, kun kirkon vihkiäiset saattavat olla esillä jo tammi-helmikuun vaihteessa 2010. Keinosten veljessarjaan kuulunut kenraali Yrjö Keinonen eteni sotilasurallaan korkeimmalle mahdolliselle paikalle. Pentti-veli oli lakimies, joka teki mittavan elämäntyön Joensuussa. Koulutusammattinsa ohessa hän toimi kuorojohtajanakin vuosikymmenten ajan. Kalevi, veljeksistä nuorin, ei ole ollut "pekkaa" pahempi. Saavutukset jotka ovat syntyneet vielä sydänsairauksia potevana eläkemiehenä, puhuvat puolestaan. Parasta miehuuttaan eläväkin joutuu niiden edessä nostamaan hattua!\nSamassa kerroksessa kirkkosalin kanssa on seurakuntasali ja ravintola. Tilat ovat siistejä, valoisia ja viihtyisiä\nPieniä viimeistelyjä tehtiin vielä, kun tämä kuva otettiin 12. marraskuuta 2009. Rakentajan kasvoilta voi lukea tyytyväisyyttä ja iloa. Lopultakin ollaan näin pitkällä. Iloinen uutinen oli tullut edellisenä päivänä Suomesta: Kirkkoon saadaan oikeat urut. Ne tulevat lahjoituksena ja ovat aikaisemmin palvelleet Heinäveden seurakuntasalissa. Musiikkimies-Kalevi kertoi olleensa samojen urkujen soittajana joskus mieskuorojohtajan- ja opettajan työuransa vuosina\nLähettänyt Kankaalan Pekka klo 22.45 2 kommenttia:\nLähettänyt Kankaalan Pekka klo 5.31 Ei kommentteja:


Muutakin kuin murhetta - "uutta matoa koukkuun" - Pietar.in\nJulkaistu Pietari Kirjoittajalta PietariJulkaistu marraskuu 8, 2020 Avainsanat: elämä, kuulumiset, Pietari, viikko\nTämän viikon teemana voisi olla esimerkiksi uutta matoa koukkuun. Viikkoon mahtui nimittäin muutama työhaastattelu, oikein hyvää ruokaa ja vähän ulkoiluakin. Myös positiivista ajattelua olen yrittänyt harrastaa enemmän.\nMaanantaina iski eteen taas se totuus, että kaikki eivät vain ole sopivia henkilökohtaiseksi avustajiksi meille. Moni voi taas todeta, että taas se Ahtiainen on niin nirso ja apu ei kelpaa. Mutta ennen sitä kannattaa ajatella asiaa omalle kohdalle. Jos yhteistyö ei pelaa niin onko kenenkään kannalta hyvä, että kituutetaan väkisin eteenpäin. Arvelen tietäväni myös asiaa ihmettelevän vastauksen.\nNo työnhakija tilanne on näyttänyt viime aikoina siltä, että varteenotettavia hakijoita ei ole kauheasti tarjolla. Onneksi tällä viikolla saatiin pidettyä muutama työhaastattelu ja päätettiin palkata uusi henkilökohtainen avustaja. Jos tästä tilanne vähän helpottuisi.\nKaikista vaikeuksista huolimatta olen yrittänyt vähentää tämän tilanteen mukana tuomaa stressiä. Olen yrittänyt nauttia elämän pienistä asioista ja unohtaa edes hetkeksi ongelmat. Tämä koronan mukanaan tuoma paikallaan olo vaikuttaa myös tähän ahdistukseen. Matkailu on nimittäin ollut jo vuosia se juttu, joka saa hetkeksi unohtamaan kaiken muun. Nyt sekin on koronan takia tauolla.\nKaikkea muuta kuin murhetta\nTiistaina tehtiin ruoanlaitossa uusi aluevaltaus, kun valmistettiin helppoa ja nopeaa nachovuokaa. Tuosta taisi tulla uusi suosikki meidän taloudessa. Kyseisestä ruoasta saa tehtyä todella helposti hyvinkin erilaisia ruokia. Tällä kertaa minulle tehtiin ruoka jauhelihasta ja Maijulle mifusta.\nKoronan välttely sai meidät kokeilemaan Prisman kauppakassipalvelua lokakuun alussa. Olin vähän skeptinen tuon asian suhteen, mutta yllätyin positiivisesti, sillä homma toimi uskomattoman hyvin ja ostokset saapuivat sovitusti. Tuosta voit käydä lukemassa tuoreen artikkelin täältä.\nAivan kotimme vieressä on noin 500 metriä pitkät Laitaatsalmen sillat, joiden alta kulkee Saimaan syväväylä. Sillat rakennettiin tuohon pari vuotta sitten ja syväväylä siirrettiin, kun Kyrönsalmessa navigointi oli hyvin hankalaa. Näin pimeään vuodenaikaan siltaa koristavat upeat valot!\nPerjantaina oli vuorossa käynti hammaslääkärissä vuosittaisessa tarkastuksessa. Yhtään reikää ei tälläkään kertaa löytynyt. Koputetaan puuta, sillä minulla ei ole koskaan ollut reikiä. Samalla käynnillä poistettiin hammaskiveä. Julkinen hammashoito saa usein moitteita, mutta Sosterin hammaslääkäri Petri on ainakin todella asiansa osaava hammaslääkäri.\nViikonloppuna meillä syötiin voileipäkakkua, koska teki kovasti mieli valmistaa sitä. Tämän gluteenittoman voileipäkakun makuna oli tällä kertaa tonnikala. Tämäkin resepti löytyy kohta ilmestyvästä keittokirjasta. Tässä on oiva vinkki, kun miettii esimerkiksi tulevan joulun lahjoja.\nKarjalanpaistia ei kauheasti kannata tehdä vain yhdelle, joten aika harvoin tulee tätä herkkua valmistettua tai muuallakaan syötyä. Paikallinen Kahvila Emilia myi perjantaina kyseistä ruokaa, joten täytyi käyttää tilaisuus hyväksi. Ja oli kyllä hyvää!\nSunnuntaina oli todella upea sää ulkoiluun, sillä aurinko paistoi todella ihanasti. Ei millään uskoisi, että ollaan marraskuun puolivälissä. Ulkona ei ollut kylmä ja harmaa sää. Jos minulta kysytään niin talvi voisi Suomessa olla juuri tämän kaltainen.\nTäällä viikko oli tämmöinen tällä kertaa. Miten sinun viikko on kulunut? Toivottavasti sinun viikosta löytyy myös paljon positiivisia asioita.\nKevät muuttui kesäksi - Viikon kuulumiset\nValoa tunnelin päässä? – ”välillä vaikeaa uskoa”


Rakentaminen Teksti: Niina Ketonen\nFinlayson kosken it�puolelta katsottuna 1880-luvulla. Keskell� Kuusivooninkinen. Kuvaaja: Svante Lagergr�n, Vapriikin kuva-arkisto\nFinlayson oli kehittynyt 1870-luvulle tultaessa isoksi ja kaupunkia hallitsevaksi kokonaisuudeksi. Suuri osa Tampereen asukkaista ty�skenteli Finlaysonilla, joka ajan hengen mukaisesti j�rjesti ty�l�isilleen erilaisia palveluita. Tehdasalueen viereen oli rakennettu oma sairaala, koulu ja kirkko. Tehtaan rakennukset ja sen ty�l�iskorttelit muodostivat huomattavan osan kaupungista. Finlaysonin yleisilmett� hallitsi Kuusivooninkinen, kuusikerroksinen vuonna 1838 valmistunut tehdasrakennus ennen 1900-lukua.\nFinlayson rakennutti 1877 uuden suuren kutomon, Plevnan. Sen olivat suunnitelleet kaupunginarkkitehti F.L. Calonius ja Georg Cunliffe. Plevna aloitti puhtaaksimuuratun tiilen aikakauden Tampereella. Finlayson oli ennen rapannut tehtaansa valkoisiksi, mutta Plevnan j�lkeen rakennusten julkisivut pysyiv�t paljaina. Plevnassa tehtiin my�s historiaa, sill� siell� syttyi Pohjoismaiden ensimm�inen s�hk�valo vuonna 1882. Plevnaa jatkettiin 1899 Satakunnankadun suuntaisella kutomorakennuksella. Finlaysonin katun�kym� 1910-luvulla, vasemmalla Plevna, oikealla Siperia, Vapriikin kuva-arkisto\nFinlaysonin moni muu rakennus ajoittuu 1890-luvulle. Silloin rakennettiin uusgoottilainen p��konttori (1895), Puutarhatehdas eli kehr��m� (1891), varastorakennuksia, Puuvillatehtaankatu 5:ss� sijaitseva Palomuuritalo (1890-l.) ja Keskustorille p�in avautuva Siperia (1899). Siperia oli alkujaan kehr��m�, ja se rakennettiin ajan modernilla tekniikalla. Amerikan pilvenpiirt�jiss� k�ytettiin samaa ns. itsekantavaa tekniikkaa, joka mahdollisti julkisivun runsaan ikkunam��r�n. Nyky��n talossa toimii muun muassa Aamulehti, ja se on osa uudistettua Siperian liikekeskusta.\nFinlaysonin alueen yhteyteen rakennettiin ennen 1900-lukua nykyinen Tallipiha, jonka rakennukset edustavat sveitsil�istyyli�, makasiinirakennuksia, jotka purettiin muutama vuosi sitten, ja Finlaysonin palatsi.\nNiemel� Jari: Tiilest� tehty Tampere - punatiilirakennuksia eilen, t�n��n ja huomenna, Tampere-seura 110.julkaisu, Kirjapaino Hermes Oy, Tampere 2006


Tamarinditaivas: Glaseerattua possua\nby Satu klo maanantaina, helmikuuta 09, 2009\nYaelian 9. helmikuuta 2009 klo 13.03\nHuh,voin kuvitella miten teillä haisi kun se kalakastikepullo hajosi.Niin ihania makuja kun se antaakin tiettyihin ruokiin, niin se haju on kammottava!\nHippu 9. helmikuuta 2009 klo 15.11\nYaelian, joo se haju ei ollut tästä maailmasta... Nyt en halua edes nähdä kalakastikepulloa silmissäni vähään aikaan! :-D\nVälispiikki 10. helmikuuta 2009 klo 21.18\nPossunliha on hyvää ja tämä possu vaikuttaa melkein liian hyvältä ollakseen totta...\nHippu 10. helmikuuta 2009 klo 22.32\nVälispiikki, possu on tosiaan hyvää ja halpaakin se on, jos vertaa naudanlihaan.\nMuakin ensi alkuun vähän epäilytti tämä ohje; tulisiko possusta muka sellaista tummapintaista ja tahmaista noin vähällä vaivalla ja lyhyessä ajassa, mutta kyllä siitä vaan tuli :-) Makeutta olisi kyllä mun makuuni saanut olla hieman vähemmän.