04.07.2014 11:04 | Mika Kähkönen\nVarmasti kaikki ovat joskus seuranneet elokuvan lopputekstien aikana esiteltäviä poistettuja kohtauksia. Monet niistä ovat päätyneet nauruun, tai jopa kokonaan poistettu filmin lopullisesta versiosta. Onpa joskus joku kakkosluokan näyttelijä vitsaillut (se mitään vitsailua ole, kätkettyä pettymystä) esiintyneensä kymmenen sekuntia jossain huippusuositussa Hollywood-hitissä ja todennut joutuneensa leikkauspöydällä roskakoriin.\nSamat säännöt pätevät kaunokirjallisuudessakin. Ennen kuin romaanikäsikirjoitus päätyy kirjaksi kansien väliin, kokee se samankaltaisen prosessin. Lukuja typistetään, yhdistellään ja jopa kokonaan poistetaan. Killing the darlings, niin kuin sanotaan, tai jotain sinne päin. Luulen olevani tässä suhteessa asiantuntija. Myllylahti julkaisi viime vuoden syksyllä kolmannen jännitysromaanini Pimeimmät tunnit, joka valmistui todella pitkän kaavan mukaan viiden vuoden aikana. Alkuperäinen käsikirjoitus oli laajuudeltaan puolet pidempi ja jälkikäteen sitä voi pitää tavallaan taustakertomuksena. Kokonaisia lukuja todellakin päätyi roskiin. Itse juonikin muuttui oleellisesti prosessin viime metreillä, aina loppuratkaisua myöten.\nJotain silti jäi talteen ja haluaisin nyt julkaista ne lukijoiden iloksi (ilman itseironiaa) kotisivuillani. Suositeltavaa olisi, että olet lukenut tuon teokseni ennen kuin käyt poistettujen kohtausten pariin, ihan jo pelkästään juonipaljastusten vuoksi. Sallaan ja Lukaan ihastuneille kohtaukset tuovat oivan mahdollisuuden viettää vielä muutama hetki heidän kanssaan, jatkoa ei nimittäin ainakaan tällä hetkellä ole heidän kohdallaan tulossa. Toinen hyvä syy lukea tekstinpätkät on opetusulottuvuus. Jokainen voitte miettiä miksi juuri tämä pätkä on turha. Tavallisin poistamisen syy oli huomio, ettei teksti palvele kokonaisuutta. Tarina laahaa, toistaa itseään, eikä ole riittävästi tekemisissä itse pääteeman kanssa. Pätkät muistuttavat puhdistamatonta marjasankoa. Joukosta voi löytyä lehtiä, risuja, vääriä marjoja ja jopa matoja (eli adjektiiveja, arkipäiväisyyksiä ja huonoa suomea). Älä kirjoita niin kuin minä, vaan niin kuin minä korjaan, voisi sanoa. Neljäntenä ja viimeisenä tekstinäytteenä on sitten vaihtoehtoinen loppu, jos kiinnostaa.\n1. Alkuperäisen tekstin ensimmäinen luku, jossa Salla surffailee tietokoneella ennen yövuoroa. Vaikka luvussa käsitellään tärkeitä taustoja, pysyttelevät tapahtumat liikaa paikallaan. Kuulemma koskaan ei pitäisi aloittaa romaania kohtauksella, jossa päähenkilö puuhastelee jotain yksin jossain huoneessa. Siitä saa todella harvoin irti mitään kiinnostavaa. Anteeksi jo ennakkoon. ;)\nSalla Helmeri huokaisi ja pyyhkäisi vaaleanruskean hiussuortuvan korvansa taakse, missä se ei kauan pysynyt, vaan valahti taas haittaamaan näkymää tietokoneelle. Muut hiuksensa hän oli saalistanut paksulla suklaanruskealla hiuslenkillä poninhännälle. Tukalle hän ei aikonut sinä päivänä tehdä nopeaa pesua enempää. Sen hän ehtisi aivan hyvin tekemään illalla, hieman ennen töihin lähtöä. Vielä yksi yövuoro ja sitten kahden päivän vapaa. Salla työskenteli lähihoitajana sairaalan päivystyspoliklinikalla, sekä tarkkailuosastolla.\nSyy miksi Salla voihkaisi ei johtunut suinkaan yövuorosta, eikä sen enempää häiritsevistä etuhiuksistakaan. Hän oli juuri avannut sähköpostinsa ja kohdannut saman jo turhankin tutun näyn: 36 uutta viestiä. Niin paljoa hänellä ei ollut ystäviä, eikä edes yhtä noin ahkeraa postittajaa, vaikka hänen paras tyttökaverinsa Petra Sten yrittikin parhaansa. Salla ei voinut ymmärtää, mistä tämä kaivoi esille ne kaikki pikkutuhmat vitsit ja diaesitykset. Noista kolmestakymmenestäkuudesta viestistä ei ollut Petralta kuin yksi. Loput olivat jotain uskomatonta moskaa. Lähes kaikissa oli jokin ulkomaalainen tai siltä vaikuttava osoite. Monessa viitattiin suoraan seksiin, alan tuotteisiin tai jopa palveluihin. Niin hän ainakin kuvitteli osoitteisiin kätketyistä pienistä vihjeistä. Hän ei edes muistanut mistä lähtien hänelle oli alkanut ilmestyä noita törkeyksiä. Vähitellen ne vain olivat lisääntyneet ja nyt niitä tuli jo lähes päivittäin. Kaiken huippu oli, kun hän oli mielestään poistanut kaikki ja saapuneissa oli silti muka edelliseltä viikolta, edelliseltä kuukaudelta, tai jopa vuosien takaa lähetettyjä avaamattomia viestejä.\nAluksi hän oli luullut, että hänen entinen miesystävänsä Sami Hirvonen halusi kiusata häntä. Kerran hän oli jopa soittanut tälle vihaisena ja tivannut tunnustusta. Siihen tämä oli vastannut kuten aina, ärsyttävän asiallisesti ja rauhallisesti. Silti Salla ei voinut olla ujuttamatta miehen asiallisuuden sisälle vihjailuja, jotka koskivat aivan selvästi hänen mielenterveyttään. Tunnustusta oli turha mieheltä odottaa. Sallan oli lopulta myönnettävä, ettei Samilla ollut mitään syytä häiritä häntä. Miehellä oli kädet ja pää täynnä uutta ihmissuhdetta, pieniä kaksosia ja ennätysajassa missinmittoihin kavennutta tuoretta vaimoaan Katria, Salla hymähti. Fysioterapeutti. Luultavasti hänen käsityksensä tuosta naisesta oli väärä ja liioiteltu. Silti hän halusi ajatella mitä ajatteli.\nNykyään hän ei enää jaksanut lukea viestien osoitteita, mutta silti hänen oli käytävä ne ainakin pintapuolisesti läpi. Hän ei halunnut vahingossa poistaa Petralta tullutta postia tai jotain muuta tärkeää. Virusten pelossa hän ei ollut koskaan tuota roskapostia avannut. Eikä hän edes voinut käsittää mistä nuo lähettäjät olivat hänen osoitteensa saaneet. Hän ei asioinut alapään liikkeiden kanssa, eikä ollut mielestään edes osallistunut mihinkään nettikilpailuun, joka vähääkään viittaisi johonkin sellaiseen – niin epätoivoinen hän ei sentään vielä ollut. Salaa hän kuvitteli, että saisi kyllä miehen jos vain haluaisi. Sellaisten suhteen viime aikoina oli tosin ollut hieman hiljaisempaa. Viime aikoina? Oikeastaan parina viimeisenä vuotena ja silloinkin se oli Sami, hän totesi mielessään. Viimeiset ajat hän oli yrittänyt ihastua itseensä, niin kuin jossakin lehdessä oli kannustettu ja luuli jo välillä onnistuneensakin. Siinä auttoi hänen uudelleen löytämänsä juoksuharrastus. Välillä peilikuva oli jo alkanut vääntyilemään kuin peilitalossa. Niin Petra oli asian muotoillut, kun Salla surkutteli tälle kiloistaan.\nKolmenkympin kriisiin olisi vielä pari vuotta. Vaikka ei hän uskonut mihinkään sellaiseen. Ei sen enempää kuin synnytyksen jälkeiseen masennukseenkaan. Sellaiseksi hänen oireilunsa oli vain kaksi vuotta aiemmin ilmoitettu, kun hän oli melko pian pojan syntymän jälkeen romahtanut neuvolassa. Se oli tapahtunut heti seuraavana päivänä, kun Sami oli halunnut vetää henkeä ja yöpyä työpaikallaan.\nNyt kun Salla ajatteli tuota aikaa, oli osa hänestä valmis ymmärtämään Samia, mutta toinen puoli edelleen vihasi miestä sydänjuuria myöten. Erikoisinta tunteiden vaihtelussa oli se, ettei mies ollut enää itse antamassa aihetta niille. Tämä oli kai niin helppo kohde edelleen. Olihan mies jossain vaiheessa päästänyt suustaan ajattelemattomuuksia, jotka olivat jääneet elämään Sallan mielessä ja joihin oli helppo vedota. Älä teeskentele, kaikuivat Samin sanat korvissa. Olivatko mustat silmänaluset teeskentelyä, tai valvotut pitkät yöntunnit, tai imetysvaikeudet, ruokahaluttomuus, päänsärky, pojan koliikki…?\nSalla huomasi puristavansa teekuppia makuuhuoneen tietokonetasolla turhan lujaa. Hän epäili, että ilman kupin pallonkuperaa muotoa se olisi luultavasti särkynyt ja repinyt hänen sormensa verille. Sitä hän ei kuitenkaan halunnut. Ei enää. Hän oli päättänyt jo monesti, että kaikki tuo oli taaksejäänyttä, eikä enää palaisi sieltä kummittelemaan. Sen saman päätöksen hän toisti taas puoliääneen ja yritti kuvitella, että Samin lopullinen lähtö oli sittenkin hyvä asia. Sehän pakotti hänet ottamaan uuden suunnan (idea samasta lehdestä kuin itseensä ihastuminen), eikä hänen tarvinnut enää miettiä teeskentelikö vai ei. Kaikki oli totta, aitoa ja tapahtui oikeasti hänelle. Uudesta suunnasta löytyivät neuvolan ja lopulta mielenterveyskeskuksen auttajat. Siellä hän oli käynyt viimeisen kerran kohta puoli vuotta sitten. Lääkekaapissa odottivat Zoloftit, Doxalit, Xanorit ja Opamoxit vanhenemistaan.\nSallan ajatustenlento katkesi kipuun jalkapöydässä. Sen aiheutti puinen rakennuspalikka. Salla sihautti ilmaa hampaidensa raosta ja kääntyi katsomaan alas lattialle. Mieleen nousi valmis lista kieltoja ja muistutuksia kuinka lelut ja niillä leikkiminen oli kiellettyä makuuhuoneessa ja muuta sellaista. Nukkumispäivänä lista tuntui vielä käyttökelpoisemmalta kuin yleensä. Mutta kun hän näki poikansa Lukan suuret tummanruskeat silmät, suttasi hän mielessään vastauksensa ja työnsi kermanharmaalla kuviokankaalla päällystettyä toimistotuolia pöydästä kauemmas, varoi samalla pojan varpaita ja nosti hänet polvelleen.\n”Mitä sinulla siinä on?” hän kysyi.\n”Ittu”, Luka sanoi ja räpytteli pitkiä kaarevia silmäripsiään.\nSalla katsoi ensin linnunkuvaa palikassa ja sitten poikaansa.\n”Niin, lintu. Ihan totta Luka”, Salla sanoi ja hymyili.\nSe häivytti hänen nenänsä alta arven ja muodosti kapeiden huulien pieliin painumat kuin lokinsiivet. Sellaisia hän ei poikansa kasvoilla nähnyt. Luka oli perinyt piirteensä isältään. Vaikka pojan kasvoilla oli vielä häivähdys vauva-ajan pyöreyttä, tiesi Salla että sama pyöreys tulisi säilymään vielä aikuisenakin.\nBabyface, sillä nimellä hän oli vielä hyvinä aikoina kiusoitellut Samia. Pyöreiden kasvojen lisäksi Lukalla oli isänsä vaalea tukka, sävyltään lähes sama kuin joutsenella höyhenissään ja ne tummanruskeat suuret silmät, ne joihin Salla oli lähes sulanut. Hänen omat silmänsä olivat lähinnä harmaat, mutta kuulemma vaihtoivat väriään aina mielialan mukaan. Niin hänen äitinsä Tuire oli vakuutellut hänelle, kun hän oli vielä asunut kotona ja kokeillut vanhempiensa hermoja murrosiän kynnyksellä. Kynnyksellä hän oli tuon ikäkauden viettänytkin ja lähtenyt kotoa ennen sen päättymistä. Nyt kaksikymmentäkahdeksanvuotiaana hän saattoi jo sanoa, että hänen ja äidin välit olivat kunnossa. Etäisyys lähensi, Salla hymähti. Etäisyyttä hän oli käynyt ottamassa aina Tukholmassa saakka. Sinne hän oli lähtenyt kenellekään kertomatta kuusitoistavuotiaana. Kesken jäi ammattikoulun maalarilinja, jota hän oli pitänyt hyödyttömänä ja hänelle vääränä ammattina. Kurssin ainoa tyttö. Uhmapäissään hän oli sinne hakenut, koska lukiossakaan hän ei halunnut tuhlata aikaansa.\nMyöhemmin koulun keskeyttäminen oli jopa hieman harmittanut. Vahingon hän oli ottanut takaisin ja opiskellut sitten lähihoitajaksi. Siihen hän sai kimmokkeen hoitoapulaisen työstä, jolla hän elätti itseään ruotsinvuosina. Maalaamista hän oli saanut toteuttaa ihan muuten vain, esimerkiksi makuuhuoneessaan, jonka seinät olivat samaa väriä toimistotuolin kanssa. Oven pystylistaa myötäili musta puunrungon siluetti, josta levisi lehdettömät, käppyrät oksat pitkälle kohti keskiseinää. Kapean parisängyn mustan takorautapäädyn takana päätyseinää kuvioittivat samat värit, tosin tapetissa, jonka katkaisi keskeltä kullankeltainen ja mustakuvioinen boordi. Samoja värejä löytyi vielä yöpöydiltä, niiden päältä valaisimista, joiden varjostimissa luikerteli mustia juovia. Valaisimista hän oli alun perin saanut remontille kimmokkeen, kun hän oli törmännyt niihin Petran kanssa ruokaostoksilla. Vaikka Salla oli jatkanut ostoskärryjen kanssa eteenpäin, oli Petra peruuttanut ja palannut kahden valaisinlaatikon kanssa takaisin.\n”Aina ei lasketa euron arvoa maidolla”, Petra sanoi ja laittoi pisteen Sallan rikkijärkevälle rahankäytölle.\nSalla tajusi nyt pikaisen netissä käynnin venähtäneen kuin huomaamattaan. Mistään surffailusta ei tosin voinut tällä kertaa puhua. Ensimmäistäkään sähköpostiviestiä hän ei ollut vielä avannut. Hieman hämmentyneenä hän pudisteli päätään ja kuittasi seisahtaneen ajatuksenjuoksunsa valvotulla yöllä ja kohdisti huomionsa poikaan. Luka esitteli palikkaansa ja kuin epähuomiossa yritti kalauttaa sillä näppäimistöä. Salla säikähti, että poika ehkä heittäisi lelulla tietokonetta ja tarttui tämän ranteeseen hellästi.\n”Ittu”, Luka toisti ja katsoi näyttöä.\nSalla rypisti ohimennen kulmiaan, vilkaisi viestilistaa, sitten poikaansa ja toisti pojan havainnon linnusta. Mutta Luka ei uhrannut palikalle enää huomiotaan, vaan tapitti näkymää edessään. Salla teki nopean päätöksen ja päätti tyytyä pelkästään poistamaan ylimääräiset viestit. Petran viestiin hän ehtisi syventyä joskus myöhemmin. Siis rasti ruutuun ja roskiin.\nReilun tunnin kuluttua hänen äitinsä tulisi hakemaan Lukaa. Sen Tuire yhdistäisi iltalenkkiinsä. Sallan vanhemmat asuivat vajaan parin kilometrin päässä. Lähes joka kerta kun hänellä oli yövuoroja, ehdotti äiti että Luka viettäisi hänen luonaan koko päivän, jotta Salla saisi levätä rauhassa. Siihen tämä suostui vain poikkeustapauksissa ja sen oli tapahduttava puhtaasti huvitarkoituksessa – jos äiti vaikka haluaisi viedä pojan johonkin lastentapahtumaan. Äidin vaivaaminen tuntui hänestä muutenkin kiusalliselta. Ehkä takana piileksi vanha pelko lapsen menettämisestä. Ajatus oli aikaisemmin ollut ajankohtaisempikin, eikä tahtonut pysytellä taka-alalla aina vieläkään. Siispä Luka kävi kotona nukkumapäivinäkin.\nNyt Salla päätti viettää seuraavan tunnin pojan kanssa nokitusten. Hän ehtisi levätä äidin lähdettyä, jos tämä vain ei jäisi kahville, mikä oli epätodennäköistä. Muutenkin hänestä tuntui, että äidin vierailut olivat aina jotenkin kiusaantuneita. Aivan kuin tämä tekisi lähtöä heti tulonsa jälkeen. Se oli erikoista, koska toisinpäin, kun he kyläilivät Lukan kanssa vanhempien luona, oli tilanne aivan toisin - minkäänlaista jännitystä ei ollut ilmassa. Tuire oli kai huomannut tyttärensä havainnon, koska oli joskus sanonut, että viihtyi oikein hyvin kotonaan ja tunsi, että sieltä lähteminen oli aina vain hankalampaa. Hän oli joutunut jäämään sairauseläkkeelle selkänsä vuoksi joitain vuosia aiemmin ja sai nyt päivärytmiä elämäänsä vapaaehtoistyöstä terveyskeskuksen vuodeosastolla. Luka oli saanut toimia joskus siellä jokerina mummin hihassa.\nVielä kerran hän katsahti tietokoneen näyttöä, sulki internetyhteyden ja lopulta koko koneen. Luultavasti poika oli huomannut sivuston yläreunassa lepattavat mainoskuvat ja osoitellut niitä palikallaan, selitti Salla itselleen. Mitään lintuja siellä ei kuitenkaan näkynyt. Silti poika jaksoi osoitella konetta ja hokea tuota sanaa. Salla laski kasvonsa pojan kasvojen eteen ja katsoi tätä silmiin. Hän toivoi, että Luka sanoisi jotain muutakin, jonkin toisenkin sanan. Pojan puheenoppiminen oli ollut tavallista hitaampaa. Neuvolassa Sallaa oli lohduteltu, että jossain vaiheessa poika ottaisi ikätoverinsa kyllä kiinni, eikä viivästymisellä olisi aikuisena mitään merkitystä. Silti asia huolestutti Sallaa, mutta enää hän ei syyttänyt siitä itseään. Vielä aikaisemmin hän oli kuvitellut, että kun hän ei jaksanut kiinnittää poikaansa huomiota, oli juuri tämä aiheuttanut pojan hiljaisuuden.\n”Ippu”, Luka osoitti näyttöä, vaikka sen kuvassa jo ilmoitettiin koneen sammumisesta. ”Aala, ippu. Oli”.\n”Mikä? Sano uudelleen”, Salla yritti ymmärtää.\nPojan pullea käsi huojui tämän edessä. Palikka vierähti siitä tasonreunalle ja kolahti sitten lattialle. Näytti, että poika oli unohtanut sen kokonaan.\n”Missä on lintu?”, Salla yritti vielä, mutta jo ponnettomammin.\nOli selvää, ettei poika tarkoittanut ainakaan palikan lintua. Lopulla Salla pudisti hieman huvittuneena päätään. Oliko viesteissä ollut jotain poikaa kiinnostavaa? Mutta kun hän ei ollut avannut niistä ensimmäistäkään. Olisiko hän tavannut niiden osoitteita ääneen? Mahdollista. Hän päätti, että jos yöllä on aikaa, hän käy vilkaisemassa niitä uudelleen. Samalla hän harmitteli, että oli ehtinyt jo poistaa niistä suurimman osan.\n2. Kohtaus vie lukijan Lukan, Susannan ja hänen parhaan ystävänsä Petra Stenin kanssa leikkikentälle ja kahvipöytään. Tiedän, kuulostaa epädekkarimaiselta ja onkin sitä. Sähköpostiin tulevat viestit ovat valvottaneet Susannaa ja hän sotkenut töissä kaksi potilasta keskenään ja lähettänyt heidät vääriin jatkohoitopaikkoihin. Lopullisen teoksen lukeneet saattavat löytää jotain tuttua.\nPetra Stenin hiukset olivat lyhyet ja tummat, mikä oli niiden oma väri. Yksi asia, josta Salla Helmeri kadehti ystäväänsä, oli juuri tämän hiukset. Sinä päivänä jolloin Petra oli leikkauttanut ne lyhyiksi, oli Salla halunnut nostaa syytteen pyhäinhäväistyksestä. Lieventävänä asianhaarana toimi vain että Petra luovutti hiuksensa organisaatiolle, joka teettää niistä peruukkeja sairauden vuoksi hiuksensa menettäneille lapsille.\n”Helvetin hienoa”, oli Salla tokaissut silloin ensireaktionaan, mikä tarkoitti että hän hyväksyi asian.\nNopeasti Sallan silmä tottui ja jopa ihastui ystävänsä uuteen hiusmalliin. Se jätti otsan edelleen piiloon, mutta paljasti kasvojen kulmikkuuden, sekä Petran tummanruskeat silmät esille aivan uudella tavalla. Ne vilkuilivat häntä nyt, kun vain Lukan huomiolta ehtivät. Petra antoi leikkipuiston keinussa istuvalle Lukalle vauhtia ja joutui pian jarruttelemaan, koska poika oivalsi tekniikan nopeasti. Hän oli pukeutunut punaiseen lantion puoliväliin ulottuvaan paksusolkiseen nahkajakkuun ja kivipestyihin tummansinisiin farkkuihin. Jalassaan hänellä oli ruskeat metallisoljilla ja remmeillä koristellut saappaat. Hän seisoi keinun edessä ja läpsäytti käsiään Lukan kumisaappaiden pohjassa, mikä nauratti tätä ja sai tempomaan kiikun köysiä.\nSalla istui heidän sivullaan puistonpenkillä ja kiitti onneaan, ettei paikalla ollut heidän lisäkseen muita. Kun hän oli töiden jälkeen hakenut Lukan äidiltään ja kuullut että poika oli jo syönyt, oli hän päättänyt jättää oman ruokailunsa hieman myöhäisemmäksi ja soittanut Petralle. Oli pakko tavata.\nViimeiset parikymmentä minuuttia hän oli lähes yhtä soittoa ollut äänessä ja kertonut Petralle kaiken aina Sarahin viestistä potilaiden sotkeutumiseen. Kun Petra oli revennyt nauruun, oli Sallakin asettanut mittasuhteensa uudelleen.\n”Vakavasti, minulle ei ole koskaan tapahtunut tällaista”, hän sanoi ja levitteli käsiään. Muuten ne viihtyivät polvien välissä lämpimässä.\nHänellä oli päällään farkut, tummanvihreä ribbineulepusero ja musta toppaliivi. Päänsä hän oli suojannut mustalla lippiksellä. Nyt hän harmitteli, ettei se peittänyt kasvojakin, jotka hän oli tänään menettänyt. Ilmassa oli lämpöasteita, mutta tuuli, mikä sai hiekoitushiekan pölisemään viereiseltä pyörätieltä. Osan tiestä olivat pojat harjanneet puhtaaksi ja tehneet hyppyrin skeittilaudoilleen. Salla pyöritteli jalkojaan ja muodosti pehmeään leikkipuiston hiekkaan kuvion.\n”Unohda”, Petra käski. ”Jos minua häirittäisiin noin, sotkisin kaiken varmaan päivittäin.”\n”Onneksi ne eivät soittaneet teidän osastonhoitajalle.”\n”Ei vielä. Jotenkin tuntuu, että tässä ei ollut vielä kaikki.”\nPetra jätti vastaamatta ja keskitti huomionsa Lukaan, joka heilutteli jalkojaan villisti. Salla ymmärsi ystävänsä hiljaisuuden ja ajatteli Petran olevan oikeassa. Ennakkoon murehtiminen oli turhaa. Sitä paitsi mitä osastonhoitaja voisi tehdä? Huutaa ja uhkailla. Saa ampua, käväisi tokaisu Sallan mielessä.\n”Luka, älä potki”, hän komensi samalla.\nKeinu hytkyi pojan alla ja huojui kuin vene ristiaallossa.\n”Ei minua haittaa”, Petra sanoi vastauksena komenteluun ja vaihtoi puheenaihetta. ”Etkö vieläkään ole saanut nukuttua?\nHetkeä aiemmin Salla oli maininnut edellisen yön valvomisesta.\n”Se on ihan älytöntä, luin sitä viestiä mistä kerroin.”\n”Voisit unohtaa saman tien senkin.”\n”Jos vain voisin, mutta kun se ei ole minusta kiinni. Vaikka poistaisin sen, se palaa kohta takaisin.”\n”Entä jos vain vastaisit sille että anteeksi, väärä osoite.”\n”Niin kai. Tosin en usko että valvomiseni johtuu viestistä.”\n”Ihan vain yövuoroista. Näin on käynyt joskus ennenkin. Se korjautuu kyllä aikanaan. Sitä paitsi yöllä on hyvää aikaa lukea”, Salla sanoi ja mietti hetken. ”Ihmetyttää vain.”\n”Vaikka tämä nainen on minulle täysin tuntematon, tuntuu kuin se olisi silti jotenkin tuttu.”\n”Nyt riittää. Minun on pakko lukea se viesti. Eiköhän mennä?”\nKotona Salla avasi kannettavansa ja kirjautui sähköpostiin. Sillä välin Petra riisui Lukan ja käytti tätä vessassa. Kotimatkalla poika oli yllättävän selvästi sanonut häntä pissattavan. Tietysti Salla oli siitä ilahtunut, mutta myös vähän kiusaantunut. Hänestä tuntui, että aina kun Luka oli äidin luona, oppi poika joka kerta jotain uutta. Tuntemuksen oli johduttava ajasta, jonka hän oli ollut pojasta erillään, hän ajatteli eikä maininnut siitä Petralle. Hän jätti tämän lukemaan viestiä olohuoneeseen ja meni itse keittämään kahvia. Matkalla hän oli käynyt lähikaupasta jäätelöpaketin, koska muuten ei olisi ollut mitä tarjota. Minään pullantuoksuisena äitinä hän ei ollut itseään koskaan pitänyt.\nKeittiössä Luka ilmestyi hiljaa hänen jalkojensa juurelle ja oli kaatua, kun Salla kääntyi. Salla säikähti, mutta ei niinkään pojan horjahtamista, vaan unikuvaa, joka palautui hämäävän todellisena hänen silmiinsä. Hän näki Lukan seisomassa keskellä yötä sängyn vieressä ja värähti.\n”Amma, ato, amma”, selitti Luka otsa kurtussa ja kurkotti Sallaa kädellään.\nSalla näki kädessä vaalean kiven, jonka Luka oli kai salakuljettanut leikkikentältä, tai jopa hänen äitinsä luota. Tietysti tällä oli ollut pula-aikavaihde päällä, hän hymähti. Hän saattoi helposti kuvitella äidin tunkemassa tulitikkujalkoja käpyyn ja leppäkertun pilkkuja kiveen.\n”Lammasko sinulla siinä on? Voi äidin kulta.” Salla sanoi ja koppasi pojan syliinsä, rutisti tätä ja suukotteli pyöreää poskea. ”Mennääs näyttämään sitä Petra-tädille.”\n”Minä kuulin tuon”, huusi Petra olohuoneesta. Hän oli jyrkästi kieltänyt Sallaa käyttämästä hänestä täti-nimitystä. Se vanhensi ainakin kymmenen vuotta.\nSalla virnisti. ”Mitäs se täti täällä tekee?” hän sanoi, kun seisoi jo Petran vierellä.\nPetra nappasi koristetyynyn ja läväytti sillä Sallaa takapuoleen.\n”Uhma”, puuttui Luka tilanteeseen.\n”Niin just, tuhma täti”, Salla sanoi.\nPetra näytti Sallalle hammasriviään ja puristi sitten Lukaa varpaasta, mikä nauratti tätä. Sitten hän kääntyi taas tietokoneelle ja lähensi katsettaan.\n”Huomaatko siinä jotain?” Salla kysyi ja laski Lukan sylistään.\n”Ihan samaa mitä sinäkin”, Petra vastasi hajamielisesti.\nSalla katsoi minne saakka Petra oli päässyt ja jätti tämän lukemaan. Hän suostutteli Lukan antamaan kiven pois ja laittoi sen kirjahyllyyn. Siellä se kävi koriste-esineestä siinä missä kaikki muukin irtotavara, kuten leikkiautot, kehystämättömät valokuvat, huulirasva, kännykän laturinjohto, hiuslenkit ja lehtipinokin. Hän kyllä siivoaisi kirjahyllyn, kun saisi inspiraation, hän ajatteli ja päätti antaa Petran keskittyä rauhassa. Itse hän asettui lattialle ja nojasi sohvanreunaan. Luka etsi käsiinsä taisteluhahmonsa ja antoi niille tehosteita suullaan. Kohta poika istui jo Sallan reidellä ja tökkäsi miekalla toiseen reiteen.\n”Auts”, Salla voihkaisi, mikä sai Lukan tökkäämään uudelleen. ”Eihän äiti ole vihollinen”, Salla sanoi ja pyysi toista hahmoa itselleen.\nHetken aikaa Luka antoi hänen toimia vastustajana ja halusi sitten lelunsa takaisin.\n”Ei”, Salla sanoi ja nosti sen ylemmäs. ”Miten pyydetään?”\n”Anna”, Luka vastasi selvästi.\n”Ole hyvä”, Salla sanoi ja ojensi sotilaan pojalle.\nVälillä Salla katsoi Petran vakavaa ilmettä ja yritti lukea tämän ajatuksia. Silmät liikkuivat kuin mekaanisen kirjoituskoneen rulla, laidasta laitaan. Petra oli nostanut toisen jalkansa sohvalle ja nojasi polveensa. Alaselkä oli paljaana ja paljasti myös alaselän tatuoinnin, sekä mustien hipsterien pitsireunan. Hetken aikaa Salla leikitytti vielä Lukaa ja nautti tämän sanoista. Ne todellakin olivat lisääntyneet. Sitten hän nousi, otti poikaa kädestä ja meni tämän kanssa kattamaan pöytää.\n”Jätä se hetkeksi ja tule kahville”, hän huusi sitten.\n”Odota hetki, tämä on heti valmis”, Petra vastasi.\n”Mikä on valmis?” Salla kysyi ja aavisteli pahaa.\nAavistus voimistui, kun Petra ei heti vastannut. Hän ennätti olohuoneen ovelle ja näki Petran napsauttavan kosketusalustaa.\n”Siinä lähti”, Petra sanoi.\n”Mitä sinä teit?” Salla kysyi, vaikka se oli turhaa. Hän arvasi, että Petra oli lähettänyt naiselle vastauksen.\n”Mitä kirjoitit?” Salla kysyi.\n”Älä nyt saa mitään paniikkikohtausta.”\n”Ei kun nyt sanot.”\nPetra hymyili. ”Ihan vain: anteeksi, väärä osoite.”\n”Kiitos Petra”, Salla sanoi, vaikkei täysin tarkoittanut.\n”Tulihan se sieltä.” Petra hymyili omahyväisesti.\nKahvipöydässä Petra kertoi näkemyksiään viestistä. Kenelläkään ei tosiaan voinut olla asiat niin hyvin kuin tuolla naisella, Sarah Hipburnilla. Hän ihmetteli ulkomaalaista nimeä ja piti mahdollisena, että se oli jokin taiteilijanimi.\n”Hyvä ajatus”, Salla sanoi. ”Pitäisi googlettaa.”\nVastauksena Petra heilautti lusikkaa ja kuori sitten jäätelön sulanutta pintaa.\n” Silti tuossa naisen jutussa on jotain outoa. Loppua kohden sen kielenkäyttö kiristyy kuin kumilenkki.”\n”Mutta ei katkea”, Salla sanoi väliin.\n”Tai sitten se on katkennut jo kauan ennen koko viestin kirjoittamista.”\nSalla naurahti ja yhtyi Petran ajatukseen. ”Toivottavasti Sarah löytää viestilleen oikean kohteen.”\n”Kilpailijansa”, Petra toisti Sallan aikaisemmin esittämän ehdotuksen.\n”Niin”, Salla sanoi ja jäi miettimään tuota sanaa. Joskus joku mies oli todennut heille ravintolaillan aikana, miten erikoista oli että he molemmat olivat näyttävän näköisiä naisia. Tietenkin Petra oli kysynyt, että mikä siinä oli niin erikoista. Tähän mies oli vastannut, että kun naiset kulkivat kahdestaan, oli näistä toinen yleensä aivan kaamea harppu ja oli aikonut esittää pari esimerkkiä. Siinä vaiheessa Petra oli nostanut kätensä pystyyn ja sanonut, että kiitos riittää.\nSalla oli jäänyt miettimään tuota puolihuolimatonta tokaisua ja palannut siihen joskus myöhemminkin. Hän ihaili Petraa, mutta ei kadehtinut tätä kuin pelkästään hyvässä mielessä. Jos hän oli jostain kateellinen, hän sanoi sen kyllä suoraan. Kun Petra oli kerran puhunut samaan, hieman kadehtivaan sävyyn jostain työtoveristaan, oli Salla tehnyt päätelmän, että jokaisella naisella oli jossain vaiheessa elämäänsä joku, johon hän tahtomattaan vertasi itseään. Ehkä niin oli miehilläkin. Tällainen ihminen saattoi olla armottomampi kuin peili. Se ei yleensä saanut kuvajaistaan vääristymään.\nHetken naiset seurasivat Lukan jäätelönsyöntiä. Pojan kasvot olivat yllättävän siistit.\n”Kylläpä se nyt luonnistuu”, Salla sanoi. ”Näkisitpä ruoan kanssa.”\n”Sehän on ihan eri juttu”, Petra puolusteli.\nHetken aikaa naiset puhuivat niitä näitä. Petra työskenteli sisäänostajana ja myyjänä halpahalliketjun sisustusosastolla. Hänen työkaverinsa olivat menossa vielä samana iltana ulos ja Marge oli pyytänyt häntäkin. Margen kanssa Petra kävi joskus kuntosalillakin.\n”Tietysti menet mukaan”, Salla kannusti. ”Älä anna minun haitata.”\n”No just”, Petra nyrpisti kasvojaan kommentille. ”Luultavasti he ovat jo syöneet ja kohta lähdössä kotiin”, hän sanoi ja kertoi joistain inhokeistaan, jotka helpottivat hänen päätöstään jäädä pois. Jotkut hänen mieskollegoistaan eivät kuulemma tarvinneet kuin puolikkaan oluttuopin ja alkoivat pitää itseään lähes Richard Gerenä ja nimenomaan tämän parhaimpina vuosina. Petran äiti oli tutustuttanut naisenalut näyttelijän tuotantoon. Laatuviihdettä, oli nainen kuuluttanut kädessään dvd-boxi.\nPian puheenaihe vaihtui takaisin Sarah Hipburniin. Kahvin jälkeen he katsoivat tunsiko hakukone tuota nimeä. Tulos oli melkein ennalta arvattavissa. Lähin osuma jäi kirjaimen päähän. Ainoa järjellinen löydös oli laulaja Sarah Hepburn, joten he jättivät asian sikseen.\n”Saa nähdä vieläkö viesti palautuu”, Salla sanoi.\n”Luulen, että ei. Nainen joutuu nyt etsimään uuden kohteen”, Petra vastasi.\n3. Kohtauksen voisi nimetä Tyttöjen illaksi. Salla ja Petra intoutuvat muun muassa soittamaan pilapuhelun Petran työpaikan innokkaalle ”gerelle”. Tässä vaiheessa Sallalle on vieraillut entisessä kotikaupungissaan ja hänelle on selvinnyt monta asiaa sähköpostihäiriköstä, joten varoituksen sana on paikallaan. Juonipaljastuksia tulossa.\nLauantai-ilta kului kuten Salla ja Petra olivat suunnitelleetkin. He olivat tilanneet pizzan ja katsoneet elokuvan. Salla oli saanut jo bussissa tekstiviestin, jossa Petra oli luetellut miesnäyttelijöiden nimiä ja pyytänyt Sallaa tekemään valintansa


Muutama ilmainen valmennus | Keskusta\nMuutama ilmainen valmennus\nKaipaako hahmosi hevosineen pientä wörkouttia? Tässä tilaisuutesi!\nTöissä on nyt niin paljon vapaa-aikaa, että välissä kerkeisi rustailemaan jotain pientä. Näinpä tarjoan ilmaisia valmennuksia valituille ratsukoille Valmennukset ovat todenäköisesti ~200 sanaa, lajeina vain este- ja kouluratsastus, kaikilta tasoilta.\nMitä tarkoittaa valituille ratsukoille? Kirjoitan aiiiivan inspiraation varoissa, valikoiden mikä sitten tuntuukaan hyvältä, just sillä hetkellä. Valmennusta pyytäessä mainitse vähintään ratsastajan nimi, hevonen linkitettynä, laji ja taso.\nJos mainitset aiheen missä ratsukko haluaisi kehittyä, on todenäköisempää että innostun siitä kirjoittamaan.\nHuom, hevosella täytyy olla jonkinlainen luonnekuvaus!\nValmentajana toimii Suomessa (tai missä hevosesi majaileekaan ) vieraileva Veronika Lyons, puoliksi sveitsiläinen puoliksi suomalainen kilparatsastaja, joka on erikoistunut kouluratsastukseen. Nainen on hyvin aurinkoinen persoona, valmennuksissa suorasanainen ja ammattimainen. Opetus järjestetään hevosen koti- tai lähitallilla. Suomen kielen lisäksi valmennus onnistuu englanniksi, saksaksi ja ranskaksi (viimeinen ontuvasti). Lisätietoja vaikka omaan päiväkirjamerkintään saa pyytämällä\nSirua saa käydä valmentamassa koulussa va B-tasolla. Tämän hetken haasteena on meillä laukanvaihdot: tamma ennakoi hirveästi ekan kerran jälkeen ja vaihtaa etupää edellä. Ratsastajana enna.\nMeilläkin saa käydä ihmettelemässä pohjoisen poneja Esimerkiksi Mayhemin kanssa kertailla helppo B tason asioita\nEetu Hopiavuori just valitti tarinassaan, ettei hän tapaa saada ikinä valmennuksia Jussin kanssa, koska Otsonmäen taitavimmat ratsastajat eivät halua häntä valmentaa (koska ovat Eetun emäntä, äiti ja pahin vihamies). Hän olisi siis kiitollinen valmennuksesta!\nKornel voisi olla myös valmennusta vailla. Orilla on takanaan todella hyvä kisaura, mutta nyt vanhemmiten treenien määrä on vähentynyt, eikä Kornelilta meinaa löytyä enää sitä tarvittavaa energiaa esteille. Saa siis tulla motivoimaan, sekä oria että ratsastajaa Briannaa (josta lisää täältä)!\nFleuria ja Silviaa saisi valmentaa ihan kummassa lajissa tahansa. Taso on tällä hetkellä suunnilleen HeA & 90-100cm. Fleur on vielä suhteellisen nuori hevonen, jonka ansiosta se on kovin energinen ja ehkä vähän sellainen hössöttäjä. Vielä syyskuussa saimme muun muassa seuraavanlaista kommenttia nuorten hevosten koulukilpailuista: “Hyvä kokonaisuus, mutta meno oli aika vauhdikasta. Tammalla tuntui olevan kiire suorittaa liikkeet loppuun saakka, mutta ratsastaja osasi ennakoida hevosensa liikkeitä hyvin”. Jotkin tarkkuutta ja rauhallisuutta vaativat tehtävät voisivat olla siis paikallaan\nPulua voisi valmentaa omistajansa Siljan kanssa parivaljakko kilpailee tällä hetkellä PSG-tasolla ja alkanut starttaamaan myös int I -luokkia. GP-tason liikkeet ovat harjoittelun alla, joten niiden kanssa ratsukko mielellään haluaisi apua\nFessi on mun ihan uusi russtamma, jolle on juuri löytynyt 13-vuotias vuokraaja Enni Haavikko. Ratsukon olisi tarkoitus alkaa kisata esteitä ja koulua, ja valmentautuisivatkin mielellään matalalla tasolla kummassa tahansa lajissa Korjattavaa löytyy vielä vähän kaikesta, ovat kuitenkin toisilleen vielä melko tuntemattomia, eli perusasioiden hiominen olisi nyt tärkeintä.\nHarriet voisi olla kaipuussa. Valmennusajankohta voisi sijoittua ensi viikolle jos valmentajalle sopisi. Kaajapurojen kenttä on tosin aika koppuraa, mutta Auburn Estaten maneesia saa purtsilaiset käyttää maanantaisin 11-14 ja perjantaisin 20-22. Robert on vähän omien demoneiden kanssa painiva, mutta päättäväinen ja kunnianhimoinen ratsastaja, joka tähtä Dressage Mastersiin ja ensi vuonna tason kohotukseen. Valmennuksessa saa alkaa jo tehdä siirtymää vaA-tasolle, pääpaino kuitenkin vaB.\nDziki kaipailisi huomiota kun on jäänyt nyt vähän taka-alalle mun hommailtua paljon varsojen kanssa. Tämä arabiori on estepainotteinen ja hyppää peräti 120cm tasoa Ratsastajana sillä on Shannon.\nRaptor ja ratsastajansa Jasmin olisivat ehdottomasti valmennuksen tarpeessa! Eikä lajillakaan ole väliä, sillä koulupuolella (heB/heA) ongelmina ovat olleet liiallinen vauhti ja hutilointi. Esteitä Jasmin ei ole orillaan yksin uskaltanut hypätä ollenkaan (orin luonne) ja edellisestä kerrasta valmennuksessa on vierähtänyt kauan.\nKiia ja Toru voisivat tarvita valmennusta kouluratsastuksessa HeB-A tasolla. Hieman hakusessa niin ratsastajalla kuin ratsullakin jutut kun yhdessä yritetään päästä etenemään korkeampiin luokkiin. Mielellään treenailla HeA juttuja, mutta HeB juttujakin saa kyllä vääntää. Valmennus voisi olla mielellään sijoittunut ensi viikkoon maanantaille kello 11-14 välille Auburn Estaten maneesiin kun oman kotitallin kenttä ei oikein ole niin hyvässä kunnossa.\nSelina Valentín ja Thalia ovat kilpailleet korkeimmillaan 120 senttimetrin ratoja, mutta kotona treenattavaa riittäisi pienemmissäkin esteissä - toiveena olisi ennen ensi kautta saada malttia radanratsastukseen, ratsastajaa tasaisemmaksi ja hevonen pois moodista ”juuri hyppäämäni este on sapelihammastiikeri, pakko rynnätä niin kovaa kuin pääsen eteenpäin”. Parivaljakko on koittanut hioa tiimihenkeään sileänvalmennuksissa, ja jos valmentaja näkee sen paremmaksi ratkaisuksi kuin ylläolevien ongelmien ns. suoraan käsiteltäväksi ottamisen, niin myös kouluvalmennus olisi varmasti tehokas oikean ihmisen valvovan silmän alla!\nCady ♞ Puoliveriharrastajat last edited by\nLennin kanssa kaipailtaisiin kouluvalmennusta, tällä hetkellä ongelmana kotitreeneissä on ollut liiallinen vauhti ponilla ja keskittyminen ei oriilla oikein pysy tekemisessä.\nIhanaa että on näin paljon kiinnostuneita Veronika onkin iskenyt jo silmänsä muutamaan potentiaaliseen ratsukkoon, valmennuksia tulee kun tulee yksityisviestin kautta\nVielä jos jollakulla on hinkua niin apajille vaan!\nEveliina last edited by Eveliina\nMe voitais Rompun kanssa olla kouluvalmennuksen tarpeessa! Treenailu etenkin HeA tasolla on tässä nyt vähän jäänyt ja oriin motivaatio kouluratsastukseen on vaikuttanut hieman vähäiseltä kun ollaan menty vain helpompia juttuja. Voitais siis tarvita joku patistamaan niille vaikeammillekin tehtäville


Luksushäät - ihan kahdestaan - Pako Arjesta Luksushäät - ihan kahdestaan - Pako Arjesta\nLaatumatkailu Pako Arjesta\nLuksushäät – ihan kahdestaan\nYhteistyössä Hotel Kämp ja Kovanen\nTämä selfie otettiin juuri ennen maistraattiin lähtemistä\nKun ensimmäistä kertaa suunnittelimme häitämme Tiian kanssa joskus teineinä, puhuimme suurista kirkkohäistä ja kaikesta siitä, mitä ne yleensä sisältävät. Perinteiset häät olivat selvä juttu, koska kaikkihan pitivät sellaiset. Ajan saatossa, kun ikää tuli lisää, aloimme kuitenkin tajuta, että emme haluakaan kirkkohäitä, emmekä suuria vierasmääriä tai perinteitä. Pikkuhiljaa karsimme pois ne asiat, jotka eivät sopineet meille ja loppujen lopuksi ymmärsimme, mitä ihan oikeasti haluamme, eli häät ihan kahdestaan.\nUskokaa pois, kun jotkut kuulivat, että pidämme häät tällä tavalla, he eivät olleet kauhean innoissaan. Olen aina ihmetellyt sitä, miten monet ihmiset sanovat, että häissä on kyse avioparista, mutta käytännössä heidän mielestään pitäisi kuitenkin huomioida kaikki muut ensin. Mutta miksi haluaisin miettiä, mitä muut haluavat syödä ja sopiiko se heidän ruokavalioonsa? Miksi murehtisin sitä, kuinka moni suuttuu, kun sanomme, että häämme pidetään ihan aikuisten kesken, joten perheen pienimmät jäävät kotiin? Miksi vaivaisin päätäni turhanpäiväisillä ajatuksilla muiden miellyttämisestä meidän päivänämme ja stressaisin tuollaisesta, kun voin vain päättää huomioida sen tärkeimmän ihmisen mielipiteet, eli tulevan vaimoni? Vaikka ei uskaltaisi olla itsekäs muuten elämässään, sitä pitäisi uskaltaa olla edes hääpäivänään.\nSiispä päätimme mennä vastavirtaan ja tehdä häistä juuri sellaiset kuin halusimme. Halusimme käyttää hääbudjetin pääosin mieluummin häämatkaan, joka oli meille tärkeämpi asia kuin itse vihkimispäivä. Maistraattihäät ilman juhlia voivat tietysti kuulostaa painajaiselta niiden mielestä, jotka haluavat perinteisemmät prinsessahäät, mutta tässä postauksessa haluan kertoa toisenlaisesta tavasta viettää tuota yhtä elämän tärkeimmistä päivistä – aviomiehen näkökulmasta. Haluan sanoa jo tässä vaiheessa, että tarkoitukseni ei ole arvostella muiden tapaa viettää häitään (tähän ei ole mitään oikeaa eikä väärää tapaa), sillä ainoastaan sillä on väliä, että itse on tyytyväinen päiväänsä – näyttipä se miltä tahansa. Tämä vain sattui olemaan se meidän tapamme.\nKuva otettu Hotel Kämpin upeassa aulassa *Ilona Savola Photography\nSyksyinen hääpäivämme osui tiistaille ja se alkoi pienen jännityksen saattelemana, kuten asiaan kuuluukin. Tiia lähti aamulla kampaajalle ja meikkiin, kun taas minä jäin kotiin pakkailemaan matkatavaroitamme ja valmistautumaan omalta osaltani. Vaikka olemme olleet yhdessä jo yli 13 vuotta, naimisiin meneminen jännitti hieman siitä huolimatta. Oli kylläkin upea fiilis, kun tiesin, että parin tunnin päästä olen naimisissa parhaan ystäväni / matkakumppanini / rakkaani kanssa. Kello 12 aikoihin hyppäsin Kovasen taksiin ja suuntasin matkatavarakasamme ja pukujemme kera suosikkihotelliimme, eli tietenkin Hotel Kämpiin – pitäähän luksusmatkabloggaajan häissä olla sitä luksusta alusta loppuun.\n*Ilona Savola Photography\nKämp valikoitui häähotelliksemme monestakin syystä, kuten erinomaisen sijainnin ja upeiden huoneiden takia. Kuitenkin tämän lisäksi erityisesti tällaisena päivänä oli tärkeää luottaa siihen, että kaikki hoituu ongelmitta. Pystyin olemaan hyvillä mielin, koska tiesin, että Kämpin henkilökunta hoitaa kaiken tarvittavan puolestamme, jolloin meillä on entistä vähemmän stressattavaa ja huolehdittavaa. Kaiken muun lisäksi Kämp on rakennuksenakin niin upea, että se sopi täydellisesti hääkuvien ottamiseen. Tämä oli siis hyvä tapa myös tehostaa hääpäivän aikataulua, kun kuvauspaikkaan ei tarvinnut matkustaa pidemmän matkan päähän. Sitä paitsi Kämp on muutenkin merkittävä paikka meille elämämme kannalta, joten mikä olisikaan sen parempi hääyöksi ja kuvauksiin kuin Hotel Kämpin uusittu sviitti.\nKämpissä laukut tultiin noutamaan suoraan taksista ja vietiin huomaamattomasti huoneeseemme ennen kuin olin edes ehtinyt tajuta sitä. Pidän Kämpissä erityisesti siitä, että kyseisessä hotellissa on sitä kansainvälistä tunnelmaa, jota yksinkertaisesti rakastan. Pelkästään jo tuo tunnelma vie mielessä kaukaisiin maihin, eli seuraavana päivänä odottava Tokion matkafiilis alkoi nousta entistä enemmän. Nopean ja ystävällisen sisäänkirjautumisen jälkeen menin katsomaan hääpäivämme tukikohtaa, eli Executive-sviittiluokkaan kuuluvaa Paasikivi-sviittiä.\nLeveä hymy levisi huulilleni, kun astuin sisälle huoneeseemme. Parempaa ei olisi voinut toivoakaan, varsinkaan hääpäivänä. Valtava Paasikivi-sviittimme sisälsi tyylikkään olohuoneen, romanttisen makuuhuoneen, paljon tilaa matkatavaroille ja vaatteille, kuten myös jättimäisen kylpyhuoneen ja jopa saunan, eli mitään ei puuttunut (sauna kuuluu vain tähän huoneeseen – ei huoneluokkaan).\nErityisesti kylpyhuone on tärkeä hääpäivänä, koska molemmat käyttävät sitä valmistautuakseen useampaan otteeseen (ennen maistraattia, ennen kuvauksia, ennen illallista yms.). Kaksi lavuaaria helpottivat tätä kaikkea huomattavasti, kun meidän ei tarvinnut vuorotella (eli toisin sanoen minullekin oli tilaa peilin edessä). Plussaa tulee myös ikiomasta saunasta, isosta suihkusta ja ehkä upeimmasta kylpyammeesta, mitä Suomen hotelleista löytyy! Tuollaisessa kylpyammeessa on muuten kuvattu osa Elastisen musiikkivideosta, joka löytyy täältä, jos kiinnostaa.\nKämpin sviitit sopisivat täydellisesti myös esimerkiksi kaasojen tai bestmanien valmistautumispaikaksi ennen häitä, sillä kaikille on tarpeeksi tilaa ja palvelu pelaa, eli huoneesta ei tarvitse poistua edes hakemaan ruokaa. Jos olisin pitänyt polttarit, en olisi kylläkään laittanut pahakseni, jos niitä olisi aloiteltu vaikkapa tuolla.\nTiia saapui hotellille tunnin päästä, jolloin tilasin meille huonepalvelusta ruoat, jolla piti jaksaa hääillalliseen asti. Brasserie Kämpin ruoat saapuivat puolessa tunnissa huoneeseemme ystävällisen henkilökunnan ja yllätyssamppanjan kera. Meille katettiin pöytä valkoista pöytäliinaa ja ruusua myöten, jotta tämä pikainenkin ateria oli varmasti romanttinen ja ylellinen, mikä sopi hienosti tällaiseen erityispäivään. Juuri nämä pienet, mutta merkittävät asiat voivat vaikuttaa koko päivän fiilikseen. Tässä on taas yksi niistä syistä, jonka takia en edes harkinnut muuta hotellia näin tärkeän päivän ollessa kyseessä.\nPian olikin jo aika suunnata parin korttelin päähän Helsingin maistraattiin vihittäväksi. Olen ollut vain kerran maistraattihäissä, mutta sekin tapahtui Saksassa, joten en oikein tiennyt, mitä odottaa. Sen verran voisin sanoa, että ehkä kyseisessä paikassa työskentelevä virkailija voisi keskittyä edes hieman enemmän tuohon asiakaspalveluun, sillä hän oli suorastaan tympeä koko ajan. Hänen asiakkaansa ovat kuitenkin menossa juuri naimisiin, joten olisiko edes pieni hymy tai onnittelu liikaa pyydetty? Onneksi kuitenkin vihkijämme sattui olemaan humoristinen ja erittäin mukava tyyppi, joten hän tavallaan pelasti tilanteen maistraatin osalta.\nVarsinainen vihkimistilaisuus oli ohi parissa minuutissa, mutta se oli vain positiivinen asia, koska kukapa haluaisi viettää hääpäiväänsä virastossa. Paikalle tarvittiin kaksi todistajaa, jotka olisivat voineet olla myös maistraatin työntekijöitä, mutta pyysimme mieluummin kaksi hyvää ystäväämme paikalle, mikä oli ehdottomasti hyvä idea. He toivat tilaisuuteen “henkistä tukea” ja tietysti juhlavuuttakin. Samalla ystäväni sai otettua kuvia korviin asti ulottuvista hymyistämme, jotka eivät laskeneet koko tilaisuuden aikana.\nMaistraatin jälkeen tilasin meille taas Kovasen taksin, joka vei meidät takaisin Hotel Kämpiin ennen kuvaustemme alkamista. Kuljettaja oli heti onnittelemassa, kun näki meidän tulevan maistraatista ulos, joten tässä oli taas hyvä esimerkki kunnon asiakaspalvelusta, joka jää aina mieleen.\nKuvaajamme sattuikin saapumaan hieman etuajassa paikalle, joten pääsimme aloittamaan kuvaukset lähes heti pienen valmistautumisen jälkeen. Kuvia otettiin Kämpin ikonisilla pääportailla, upeassa aulassa, sviitissämme ja myös jonkin aikaa ulkona Kämpin edessä ja yhdessä suosikkipaikoistamme, eli Esplanadin puistossa. Kuvaajan löytäminen ei ollut helppo juttu, mutta onneksi Pingviinimatkojen Milla ja Juhana olivat neuvoneet meitä siinä, mihin kannattaa kiinnittää huomiota (kiitokset vielä).\nYksi hyvä sääntö on se, että ei riitä, että kuvaaja on taitava. Tärkeää on myös, että kuvaaja ottaa sellaisia kuvia, jotka sopivat teidän tyyliinne. Ilona Savola oli meidän valintamme, sillä hänen tyylinsä sopi juuri siihen, mitä me molemmat halusimme Tiian kanssa. Valinta osui kyllä nappiin, sillä hiljattain saamamme viimeistellyt kuvat olivat todella onnistuneita (näitä kuvia onkin käytetty runsaasti tässä postauksessa). Lisäksi meillä kävi hyvä tuuri siinä, että meillä osui kemiat hienosti yhteen itse kuvaajan kanssa, mikä tietysti helpotti prosessia huomattavasti ja teki meistä rennompia kuvaustilanteessa. Annan täyden suositukseni hänelle, jos kuvaustyyli on vain sitä, mitä haette!\nParin tunnin kuvaussession jälkeen oli aika vielä hieman laittautua ja juoda uutta suosikkisamppanjaamme. Halusin valita tätä päivää varten meille täysin uuden samppanjan, joka toisi jatkossa aina mieleen hääpäivämme. Siispä siemailimme tajuttoman hyvää Ruinartin Blanc de Blancia ja tanssimme pienen häätanssin huoneessamme Frank Sinatran ”Fly me to the Moon” -kappaleen tahtiin. Tämän jälkeen oli helppoa ottaa hissi alakertaan ja suunnata suosikkiravintolaamme Yumeen, joka on yksi Hotel Kämpin ravintoloista.\nPahoittelut, että Yumesta ei ole kauheasti kuvia, mutta muut asiat menivät etusijalle\nTämä hääateria ei ollut mitään makaronilaatikkoa ja salaattia, vaan juuri sitä, mitä itse halusimme – säästelemättä. Alkumaljaksi ystäväni yllätyksenä etukäteen järjestämä samppanja (kiitos, Maria!), sitten hieman sushia alkupalaksi, upeita aasialaisia ruokia pääruoaksi, Dom Perignonia väliin ja vielä lopuksi maukkaat jälkiruoat, jotka saivat toimittaa hääkakun virkaa. Meistä huolehdittiin koko ajan ja varmistettiin, että kaikki on kunnossa, mutta saimme silti olla rauhassa ja keskittyä täysillä toisiimme, mikä oli tietysti koko päivän pääasia. Yume oli meille aivan selvä valinta tällaiselle illalliselle, koska siellä tietää aina saavansa vatsansa täyteen Helsingin parasta ruokaa ja asiakaspalvelu pelaa aina hienosti.\nUpean illallisen jälkeen ei onneksi tarvinnut lähteä sen pidemmälle, vaan huone oli yhden hissimatkan päässä. Ehkä on kuitenkin parempi, että tässä vaiheessa skippaamme loppuillan yli suoraan seuraavaan aamuun. Herättyämme pitkien yöunien jälkeen Kämpin ylellisten lakanoiden välistä meillä oli hyvin aikaa ottaa iisisti ja nauttia hitaasta aamusta. Aamiaisen olisi voinut tietysti tilata huoneeseen, mikä olisi ollut erityisen sopivaa kyseiseen hetkeen, mutta tykkäämme mieluummin mennä ravintolan puolelle syömään, joten teimme niin myös tällä kertaa. Oli jotenkin vaikea tajuta, että edellisenä päivänä oli hääpäivämme ja nyt olimme keskiviikkoaamuna Brasserie Kämpissä aamiaisella katselemassa ikkunoiden läpi arkiaamuun heräilevää Helsinkiä. Muut kiiruhtivat töihin, kun me herkuttelimme ja odottelimme Japaniin lähtöä.\nTurndown servicen yhteydessä huoneeseemme oli tehty tällainen sydän ruusunterälehdistä\nHitaan aamiaisen ja pakkaamisen jälkeen ei ollutkaan enää kauheasti aikaa, kun oli aika siirtyä häiden siihen vaiheeseen, johon oli panostettu kaikkein eniten, eli häämatkaan. Mennessämme alakertaan kirjautumaan ulos aulassa olikin jo vastassa tummaan pukuun pukeutunut Kovasen kuljettaja Matti, jota olimme varta vasten pyytäneet lentokenttäkuljetustamme varten. Oli aika aloittaa luksushäämatkamme Tokioon ja Okinawalle Kovasen kyydillä.\nJos joskus on sopiva hetki käyttää Kovasen limusiinia, niin tässä oli todellakin sellainen hetki. Takapenkillä odotti Kovasen tarjoama kylmä pullo samppanjaa, joka poksautettiin auki ennen kuin lähdimme lipumaan hiljalleen Helsingin läpi kohti lentokenttää (Kovanen tarjoaa kaikille hääpalvelun hääpareille onnittelumaljat, eli tämä ei ollut pelkästään blogia varten). Tämä kannattaa pitää mielessä mahtavana yllätyksenä puolisolle, sillä kun taksin sijaan häämatka alkaakin limusiinilla, se on aikamoista luksusta kenelle tahansa. Tällainen sopii tietysti myös esimerkiksi astetta tasokkaampaan vuosipäivän juhlintaan, koska kyllähän siihenkin kannattaa panostaa.\nMeillä sattui olemaan hieman epätavallisemmat häät muutenkin, joten käytimme Kovasen limusiinia hääpäivän kulkemisten sijaan lentokenttäkuljetukseen. Kovanen on kuitenkin erikoistunut juuri erilaisiin hääkuljetuksiin, jolloin auto saapuu sopivin koristein varusteltuna – vaikka Suomen lippujen kera, jos siltä tuntuu. Useat hääparit käyttävät limusiinia joko koko päivän ajan tai esimerkiksi kirkosta hääpaikalle siirtymiseen. Näin avioparin ei tarvitse keskittyä ajamiseen eikä sitä roolia tarvitse antaa myöskään bestmanille tai muille, sillä ammattilainen saa hoitaa kaiken. Tämä tuo ripauksen luksusta mihin tahansa häihin.\nOmasta mielestäni mahtava idea olisi myös se, että tilaisi tällaisen hääautopalvelun hääparin lisäksi esimerkiksi molempien vanhemmille tai vaikkapa yksi auto bestmaneille ja yksi kaasoille. Hekin varmasti arvostaisivat tällaista elettä, sillä jos apurinne ovat tehneet hommansa oikein, se on luultavasti ollut heillekin melko kiireistä ja ehkä jopa stressaavaakin aikaa. Tällainen toimii varmasti hyvänä kiitoksena avusta.\nOmasta mielestäni yksi tärkeimmistä asioista hääpäivänä on stressin vähentäminen, delegoiminen ja varmuus siitä, että kaikki toimii sulavasti. Kuljetukset ja siihen liittyvät asiat ovat helposti epävarmuustekijöitä, joten on itsestäänselvyys, että sellaisen ulkoistamista ammattilaisille kannattaa harkita. Lisäksi ehkä siellä takapenkillä on kivempi muhinoida, kun Pertti the Bestman ei ole siinä kuljettajan paikalla kertomassa hyviä vitsejään tai esittämässä, ettei vilkuile teitä taustapeilistä.\nTärkeintä hääpäivässämme oli se, että se oli juuri meidän näköinen ja saimme nauttia toistemme seurasta ilman häiriöitä. Onnistuimme siinä täydellisesti, ja vaikka itse sanonkin, teimme kyllä erinomaiset valinnat niin kuvaajan, kuljetuksen, hotellin kuin ravintolankin suhteen. Ja vaikka olen kauhea stressaaja jopa pikkuasioista, en stressannut tuona päivänä kertaakaan, mikä kertoo jo paljon ympäröivien ihmisten ammattitaidosta. Kovanen + Kämp –yhdistelmällä saa takuuvarmaa luksusta päivään, jonka kuuluu jäädä mieleen ikimuistoisena ja rakkaudentäyteisenä aloituksena yhteiselle elämälle avioparina.\nSuuret kiitokset kaikille, jotka auttoivat tekemään meille todella tärkeästä päivästä sitäkin erityisemmän. Kiitos Janille ja Onnille todistajina toimimisesta, kiitos Ilonalle upeista kuvista, kiitos Kovaselle tasokkaista kuljetuksista itse hääpäivänä ja erityisesti häämatkan alussa (kiitos Sara ja Matti) ja kiitos Hotel Kämpin, Yumen ja Brasserien väelle siitä, että huolehditte meistä niin hienosti koko vierailumme ajan.\nJos joku lukijoistani on päätynyt viettämään omia häitään pienemmällä porukalla, kuulisin mielelläni omista kokemuksistanne. Vastustiko kukaan sitä? Olitteko itse tyytyväisiä vai halusitteko kenties pitää myöhemmin isommat juhlat? Kommentit ovat erittäin tervetulleita.\nJos haluat käydä katsomassa Kämpin huoneita ja sviittejä, se onnistuu tämän linkin takaa.\nTarkemmat tiedot Kovasen hääkuljetuspalvelusta löytyy tästä linkistä.\nKävimme tekemässä huonearvostelun yhdestä Kämpin uudistetuista sviiteistä kesällä, minkä postaus löytyy täältä.\nKovasen limusiinipalvelua olemme käyttäneet ennenkin ja tehneet siitä tarkemman arvostelun, joten voit käydä lukemassa sen täältä.\n*Kovasen-logolla merkityt kuvat saatu Kovaselta\nJos haluat nähdä enemmän kuin mitä blogissa näytetään, kannattaa laittaa Instagram ( @escapemundaneblog ) ja Facebook-sivu ( www.facebook.com/PakoArjesta ) seurantaan, sillä niissä kerrotaan ja näytetään asioita, mitä ei koskaan päädy blogiin asti (esimerkiksi muokkaamatonta videota hotellista heti sinne saavuttuani yms.).\nViiden tähden paratiisi – Ritz-Carlton Okinawa\nUnelmatavoite – Osallistuminen Gumball 3000 -kisaan\nReply Meri / Syö Matkusta Rakasta 27.11.2016 at 17:15\nOnnea vielä teille! Ihanaa, että hääpäivä jäi onnistuneena mieleen. Itse en tulevaisuudessa suostu stressaamaan etenkään siitä, pahoittaako joku mielensä (todennäköisesti) lapsivapaista häistäni. Tiedän asian olevan suuri miettimisen aihe monilla häiden järjestäjille, vaikka oikeastihan niillä loukkaantuvilla osapuolilla olisi kyllä peiliin katsomisen paikka. Mutta teidän ei onneksi tätä tarvinnut senkään vertaa ajatella. 🙂\nPs. Repesin Pertti the Bestmanille. 😀\nReply Jerry / Pako Arjesta 27.11.2016 at 17:40\nKiitos :)! Tuo lapsiasia on ehkä kaikkein eniten stressiä ja riitoja aiheuttava aihe, joten tsemppiä siihen sitten, kun joskus joudut sitä pähkäilemään. Tämä oli helppo tapa väistää sekin ongelma :P. Ja se on totta, että siinä on tosiaan vastapuolella miettimistä eikä itse hääparilla.\nHienoa, onnistuin siis :D! Kiitos kommentistasi 🙂\nReply Kthetraveller 27.11.2016 at 17:23\nOnnittelut vielä kerran naimisiin menosta. Kovanen on meidän perheen, ja minun valinta, nykyään aina, mutta tuota kuljetusta ei ole testattu kun ei ole ollut kerrassaan mitään ”juhlittavaa”. Harmi sinänsä. Kämp on kummitellut jo pidempään mielessä romanttiseen getawayhin, mutta kun on nuo lapset… Anyway, todella hyvälle näyttää ja niin teidänlaisille.\nReply Jerry / Pako Arjesta 27.11.2016 at 17:42\nKiitos paljon, K :)! Kovanen on ehdottomasti aina se oma valintakin, kuten hyvin tiedät, joten on mukavaa kuulla, että muut ajattelevat samoin. Juhlittavaa on vaikka arjessakin kuinka paljon, joten siitä vaan kuljetusta tilailemaan ;). Toivottavasti löytyy pian sellainen tilaisuus, missä pääsette lähtemään Kovasen limusiinilla ihan kahdestaan reissuun! Kiitos, se oli kyllä meille täydellisesti sopiva tapa viettää häitä :). Kiitos kommentistasi!\nReply Sanna/ Tuntematon turisti 27.11.2016 at 17:29\n<3 <3 <3 Ihana päivä ja ihanat kuvat! Ja niin tyylikäs ja komea pari! <3 <3 <3 Onnea vielä kerran tätäkin kautta! <3 Me menimme aikanaan naimisiin ulkomailla, mutta itse halusin matkaan ehdottomasti omat vanhempani ja siskoni. Ja tokihan he sitten lähtivät. Ja tietysti miehenkin vanhemmat mukaan kutsuimme, mutta he eivät pystyneet lähtemään. Me siis mentiin naimisiin pienellä porukalla, mutta ehdottomasti halusin pitää kotona myös juhlat. Ja nimenomaan juhlat ystäville ja vain lähimmille sukulaisille. Vieraita oli muistaakseni noin 70. Itse olin tähän enemmän kuin tyytyväinen ja mies myös. Ja koska tuolla naimisiinmenomatkalla oli mukana siis muitakin, oli hyvä syy lähteä vielä erilliselle häämatkalle ihan kaksin! Mitään suurempia valituksia en kuullut, mutta taisi jokunen sukulainen pienesti mielensä pahoittaa, kun kutsua juhliin ei tullut.\nReply Jerry / Pako Arjesta 27.11.2016 at 19:26\nKiitos paljon, Sanna :)!\nAluksi meinasimme itsekin mennä naimisiin ulkomailla, mutta totesimme lopulta, että tuo oli hieman helpompi tapa, kun ei tarvinnut selvitellä, miten mikäkin toimii yms. Kuulostaa, että te saitte juuri sitä mitä halusitte ja tavallaan monien erilaisten häiden muodossa :). Mahtavalta kuulostaa kyllä nuo teidän häät! Monethan saattaa pitää suuremmat häät myöhemmin tai vaikkapa uusia valat pienemmällä porukalla yms., joten mikään ei tavallaan poissulje toisia vaihtoehtoja. Ainahan joku voi pahoittaa mielensä, mutta hääparistahan tuossa päivässä on kyse :). Kiitos kommentistasi!\nReply Anne | Metallia Matkassa 27.11.2016 at 17:31\nIhana tarina teidän avioliittoon astumisesta ja jutun perusteella teillä oli todellakin juuri omannäköinen päivä! Mekin mentiin maistraatissa naimisiin, eikä kyllä mitään kirkkohäitä oltaisi koskaan edes voitu harkita missään muodossa.. Paikalla olivat vain molempien vanhemmat ja kaksi parasta kaveria. Käytiin syömässä ja sitten lähdettiin minilomalle Tallinnaan (varsinaisen häämatkan Japaniin ollessa vasta seuraavana keväänä). Naimisiin jokainen saa mennä omalla tyylillään, mutta on mielestäni turhauttavaa, kun jotkut ottavat hirveästi stressiä hääpäivästä ja siitä, onnistuuko kaikki – siis vieraiden takia! Hääpäivä ja naimisiin meno on kuitenkin avioituvan parin välinen juttu, eikä siinä pitäisi kutsutuilla (tai ei-kutsutuilla) olla mitään nokan koputtamista. Onnea tulevaan! 🙂\nReply Jerry / Pako Arjesta 27.11.2016 at 19:29\nKiitos paljon, Anne :)! Ehdottomasti oli juuri sellainen meille täydellinen tapa mennä naimisiin. Kirkkohäitä ei oltaisi kuviteltukaan enää tuossa vaiheessa, kun ei siihen enää edes kuuluta :P. Hienoa, että saitte kaksi häämatkaa tuolla tavalla! Kuulostaa siltä, että tosiaan teilläkin oli sellaiset häät kuin teille sopii (paitsi ehkä olisi voinut olla hevibändi soittamassa häämoshauksen 😉 ). Jep, en voi käsittää, miksi ihmiset lähtevät siihen hommaan mukaan, että pitää stressata muiden takia tuollaisena päivänä, mutta jokainen tekee myös sen tyylillään. Ehkä joskus päästään siihen pisteeseen, että kaikki tajuavat, mistä tuossa päivässä on OIKEASTI kyse :). Kiitos, ja kiitos kommentista!\nReply Kohtteena maailma / Rami 27.11.2016 at 17:52\nOnnittelut hääparille! Parasta tietysti oli se, että saitte toistenne lisäksi haluamanne näköiset häät. Hienosti kirjoitettu tarina tärkeästä päivästä 🙂\nKiitos, Rami :)! Kiva, että kirjoitus oli onnistunut mielestäsi. Ehdottomasti nuo olivat kyllä ne kaikkein tärkeimmät asiat :).\nReply Inka 27.11.2016 at 17:53\nEikä, miten ihanalta teidän päivä kuulostaa, ja mikä parasta, just teidän näköiseltä ainakin sen perusteella mitä oon oppinut sua tuntemaan. Ihan mahtavaa, että olitte rohkeita ja menitte naimisiin täysin omalla tavallanne. Huikeaa!\nReply Jerry / Pako Arjesta 27.11.2016 at 19:32\nKiitos kovasti, Inka :D. Sanoin itse asiassa Tiialle, että lukijan näkökulmasta häät taitavat mukailla aika paljon sitä, millaisen kuvan annan meistä blogissakin :P. Muistan vieläkin, että teillä oli kanssa todella kauniit häät, kun menitte naimisiin :). Se on hienointa, että toteuttaa juurikin häät omalla tyylillään – olipa sitten kyse minihäistä kavereiden kanssa tai jättihäistä tuhannen vieraan seurassa.\nReply Heidi / Auringon alla 27.11.2016 at 17:56\nVau, vaikka en sinua henkilökohtaisesti tunnekaan, niin teillä on kyllä ollut ihan teidän näköiset häät 🙂 Meillä arvottiin mennäänkö naimisiin kahdestaan ulkomailla vai pidetäänkö juhlat. Juhlat voitti, mutta vierasmäärä pidettiin noin 25:ssä. Se ei tietenkään miellyttänyt kaikkia, kuten ei myöskään se, että ei ollut: pappia, aamenta, valkoista pitkää mekkoa, hääleikkejä tai mitään ohjelmaa, hääkakkua, häävalssia, lapsia juhlavieraina, virallista hääkuvausta, polttareita… Sen sijaan oli tunnelmallinen vanha tiilirakennus, takka ja paljon kynttilöitä, illallinen aikuisten kesken, jazzia taustalla ja muutama lyhyt juhlapuhe. Omasta mielestäni meidän häät oli ihan täydelliset meille 🙂 Kavereille pidimme sitten elokuun lopun puutarhabileet.\nReply Jerry / Pako Arjesta 27.11.2016 at 19:34\nKiitos, Heidi :). Blogin kautta saa yleensä aika hyvän kuvan ihmisistä joka tapauksessa, joten uskon, että osuit naulan kantaan ;). Teidän häät kuulostavat oikeasti ihan mielettömän tunnelmallisilta ja todella uniikeilta :O! Jos olisimme pitäneet isommat häät, ne olisivat varmaankin olleet monin tavoin hyvin samanlaiset. Itsekin nimittäin valitsisin mielelläni juhliin kuin juhliin tuollaiset asiat (jazzia, aikuisten kesken – ihan ollaan vaan yms.). Varmasti oli upeat häät, joten kiitos, että kerroit niistä :).\nReply Annemaria/Samppanjaa muovimukista 27.11.2016 at 18:20\nIhania kuvia. Häämatka on erinomainen ”syy” mennä naimisiin 🙂 Teimme itse aikoinaan saman suuntaisen valinnan. Yli 10 vuotta yhdessä oltuamme päätimme mennä naimisiin tehdäksemme unelmiemme häämatkan ja satsata budjettimme siihen. Paljon onnea teille!\nReply Jerry / Pako Arjesta 27.11.2016 at 21:26\nKiitos :)! Häämatka on tosiaankin erinomainen syy ;). Teitte selvästikin hienon päätöksen silloin. Kiitos paljon :)!\nReply Tatjaana 27.11.2016 at 18:46\nIhanat häät teillä.\nMeidän häämme olivat yhtä pienet, mutta paljon vaatimattomammat. Meillä oli maistraattiin aika perjantaina klo 15.00. Kaksi todistajaa paikalla. Aikaa meni muutama minuutti. Olimme ostaneet täytekakun, joka maksoi 49 markkaa. Menimme todistajapariskunnan kanssa meille ja joimme kahvit. Sitten lähdimme häämatkalle eli menimme noin kahdenkymmenen kilometrin päähän mieheni työpaikan kesämökille viettämään hääyötämme. Meillä oli vuokrattuna mökki koko viikonlopuksi. Siskoni miehineen oli kutsuttu kylään lauantaina. He tulivat iltapäivällä. Sillon vasta kerroimme heille, että olemme naimisissa.\nAnopille sanoin asian vasta maanantaina. Työnantajalleni oli pakko pari päivää aikaisemmin kertoa, koska sain pitää perjantaina palkallisen vapaapäivän, siis valtiolla on palkallinen vapaa oman avioliiton vihkimispäivänä. Työnantajalta tuli kukkia perjantaina iltapäivällä.\nHäämme olivat 5.6.1981.\nReply Jerry / Pako Arjesta 27.11.2016 at 21:30\nKiitos paljon! Kyllähän meillä oli tosiaankin ihanat häät :).\nNuohan kuulostavat todella intiimeiltä häiltä, eli niissä on ollut juuri sitä, mikä on kaikkein tärkeintä. Ei nuo luksukset yms. tee häistä yhtään sen parempia, jos se ei ole se oma juttu. Tuli varmaankin mukavana yllätyksenä siskollesi ja muille läheisille, kun yhtäkkiä kerroitte uutiset :). Te olettekin olleet jo pitkään yhdessä, joten onnittelut siitä!\nReply Kati / Lähinnä Kauempana 27.11.2016 at 21:15\nPaljon onnea! Upean näköiset kuvat, aivan taatusti ikimuistoinen päivä!\nMekin menimme aikanamme muotivirtauksia vastavirtaan mutta täysin meille parhaimmalla tavalla naimisiin. Emme olleet kertoneet kenellekään vihkimisestä ja todistajina meillä oli maistraatissa toimiston tytöt. He kyllä olivat silloin onneksi hieman paremmalla tuulella – tai sitten ei vaan jännitykseltämme huomattu tympeyttä. Karkasimme lähes suoraan maistraatista Balille häämatkalle, mitä nyt kävimme kotona laukut hakemassa ja soitettiin vanhemmillemme uutiset. Sekä edeltävät kuukaudet (ei ainakaan häävalmistelustressiä!) että varsinainen hääpäivä ovat olleet elämäni romanttisimmat. Häämatkasta puhumattakaan.\nReply Jerry / Pako Arjesta 27.11.2016 at 21:34\nKiitos paljon :)! Olimme itsekin todella tyytyväisiä kuviin, ja hääpäivä- ja matka jäivät ehdottomasti mieleen :D.\nHienoa, että teillä sattui olemaan maistraatissa hieman parempi tuuri ;). En missään nimessä tarkoitakaan, että kaikki työntekijät olisivat maistraatissa tympeitä, mutta meillä vain nyt oli tuollainen tapaus.\nTeillä taisi olla kyllä ihan täydelliset häät ja häämatka, kun teitte tuollaisen ”tempauksen” :)! Mahtavaa, että uskalsitte mennä oman mielen mukaan ja toteuttaa teille sopivat häät. Jotkuthan lähtevät häämatkalle tyyliin kerran vuodessa, joten ehkä sellainen tekisi hyvää jokaiselle pariskunnalle, koska silloin panostetaan romantiikkaan ihan eri tavalla :D. Kiitos kommentistasi!\nReply Sandra 27.11.2016 at 21:46\nOnnea vielä kerran kovasti! Aivan ihanan näköinen päivä teillä ja varmasti saitte juuri sitä, mitä haluatte.\nItselläni oli aikoinaan kohtuullisen pienimuotoiset häät (noin 50 vierasta) ja näin jälkeenpäin ajateltuna olisi tuostakin voinut vielä vähentää. Aikalailla saatiin pidettyä omannäköiset häät, ei esimerkiksi mitään hääleikkejä, jotka eivät tosiaankaan ole omaan makuuni (kukin toki tavallaan). Kuitenkin joitakin kompromisseja oli pakko tehdä. En olisi välittänyt kutsua lapsivieraita ollenkaan, mutta koska lapsia oli aivan läheisimmillä perheenjäsenillä, päädyimme palkkaamaan lastenhoitajan, joka viihdytti lapsia erillisessä huoneessa, joka oli varustettu leluilla, Disney-videoilla, kekseillä ja karkeilla. Tämä itseasiassa toimi oikein hyvin.\nOnnittelut vielä kerran. Olette suloisia! 😀\nReply Jerry / Pako Arjesta 28.11.2016 at 07:00\nKiitos paljon, Sandra :)! Ehdottomasti päivä oli juuri sellainen kuin halusimmekin :D.\nMeillä onkin ollut joskus puhetta häistäsi ja oli mielestäni hieno kompromissi, että hoiditte lapsille erillisen paikan, jossa heillä ei tule tylsää. Näin aikuisetkin saivat nauttia päivästä ihan rauhassa. Hyvä, että olit tyytyväinen päivään, vaikka kompromisseja joutuikin tekemään :).\nReply Matkailija92 27.11.2016 at 22:34\nPaljon paljon onnea! Vaikka itse haluan nimenomaan perinteiset häät (ehkä ripauksella luksusta) niin teidän häät kuulosti kyllä niin täydellisiltä! Ja mikä tärkeintä, kunhan ne on sellaiset mitkä itse oikeasti haluaa. 🙂 Rakkaudentäyteisiä vuosia myös avioparina teille. <3\nReply Jerry / Pako Arjesta 28.11.2016 at 07:02\nKiitos :)! Tällaiset häät olivat meille täydelliset, mutta uskon, että monelle ne eivät sopisi lainkaan, koska heitä varmasti kaduttaisi esimerkiksi vieraiden puuttuminen yms., joten ymmärrän täysin, jos haluat mieluummin perinteisemmät häät. Ja tosiaan saahan niihinkin lisättyä luksusta sinne tänne esimerkiksi hääkuljetusten, häähotellin tai viimeistään häämatkan muodossa :). Kiitos kovasti!\nReply Maarit Johanna 27.11.2016 at 22:38\nTosi upeat kuvat ja mieletön tunnelma niissä sekä tekstissä myös! Onneksi olkoon vielä teille 🙂 Välittyy kyllä teidän oma käden jälki ^^\nKiitos, Maarit! Tosi kivasti sanottu :). Hienoa, että tulee fiilis ja se oma tyylikin läpi tässä :D.\nReply Aho 28.11.2016 at 09:27\nApua, miten paljon suunniteltua markkinointia ja mainoksia teidän hääpäivänne sisälsikään.\nReply Jerry / Pako Arjesta 28.11.2016 at 09:30\nJokainen tyylillään :P.\nReply Anna | Muuttolintu.com 3.12.2016 at 08:41\nOnnea! 🙂 Ihan oikein, häitä täytyy viettää niin kuin itse haluaa, omalla tyylillä, ja muiden on siitä turha mutista. Hyvännäköinen pari! 🙂 Meillä kun on perhettä molemmilla puolilla maailmaa, niin tätäkin vaihtoehtoa harkittiin. Näin jälkikäteen täytyy sanoa, että aika paljolta stressiltä oltaisiin säästytty. Mutta meille oli kuitenkin tärkeää saada ne lähimmät tyypit mukaan juhlaan. Päätettiin sitten kuitenkin pitää Aussilassa pienet häät, ja ne oli meille kyllä ihan täydelliset.\nReply Jerry / Pako Arjesta 3.12.2016 at 09:35\nKiitos :)! Tuollainen monikansalaisena parina oleminen asettaa varmasti omat haasteensa häiden järjestämiselle, kun sukua on ympäri maailmaa ja perinteitäkin on varmasti monenlaisia. Hienoa, että saitte järjestettyä juuri sellaiset häät kuin halusitte :). Se oli varmaankin sitäkin palkitsevampaa ja tärkeämpää, koska kaikki eivät asu saman maan rajojen sisällä. Kiitos kommentistasi :)!\nReply Katja 14.12.2016 at 18:00\nOnnea!!! Ja me ei myöskään pidetty isoja häitä kun mentiin siviilivihkimisellä naimisiin 19 vuotta sitten Usassa.\nReply Jerry / Pako Arjesta 14.12.2016 at 20:37\nKiitos :)! Toivottavasti teillä oli juuri sellaiset häät kuin kuvittelittekin :).\nReply Kovasella koneeseen ja kentältä kotiin - Pako Arjesta 9.1.2017 at 18:53\n[…] olen käyttänyt tätä sovellusta mm. useaan otteeseen hääpäiväni aikana, kun piti liikkua paikasta toiseen ja esimerkiksi silloin, kun olen tullut pois juhlista tai […]\nReply Ide 6.3.2017 at 22:44\nOikein paljon onnea! Tosin myöhässä.. Hääpäivänne kuulosti (ja näytti) todella ihanalta <3 olen itse harkinnut "karkaavani" naimisiin myös ja panostavani juurikin häämatkaan! Huippua lukea hyvin onnistuneista, intiimeistä häistä. Ehkä uskallan toteuttaa myös oman unelmani. Mies on kyllä erimieltä, laitan hänet lukemaan kirjoituksesi 😉\nReply Jerry / Pako Arjesta 7.3.2017 at 06:30\nKiitos paljon, Ide :)! Mukava kuulla, että olet tuota mieltä. Suosittelen tätä vaihtoehtoa lämpimästi ihan kenelle tahansa, mutta olen kuullut itse asiassa muiltakin, että mies pitäisi saada vielä suostumaan tähän vaihtoehtoon :P. Toivottavasti postauksesta on jotain hyötyä! Tsemppiä suostutteluun :).\nReply Paperihäät ja uusi asunto - Pako Arjesta 22.10.2017 at 20:55\n[…] Onneksi pääsimme kuitenkin viettämään hääpäivämme jälkeisenä lauantaina rentouttavan yön Hotel Kämpissä, joten saimme edes hetkeksi jotain muuta ajateltavaa kuin muuttostressin. Kämp on meille erittäin merkittävä hotelli monestakin syystä. Ensinnäkin otimme nykyisen Helsinki-asuntomme vastaan pari vuotta sitten, kun yövyimme Kämpissä ensimmäistä kertaa. Oli siis erittäin sopivaa mennä sinne myös nyt, kun olimme juuri allekirjoittaneet uuden asunnon paperit. Kuitenkin Kämp on meille sitäkin tärkeämpi siitä syystä, että vietimme vuosi sitten hääpäivämme ja hääyömme kyseisessä hotellissa, jossa myös otettiin hääkuvamme. Tuosta varsinaisesta hääpäivästä voi lukea tämän linkin takaa. […]


Life hackit ja arjen kekseliäisyys – Extremevideo.fi\nLife hackit ja arjen kekseliäisyys\nNykyihminen on kiireinen, alati menossa ja tehokas. Käyskentely puistossa, ristikon täyttäminen ja vaatteiden silittämisestä nauttiminen eivät vaan enää tunnu olevan muodissa. Koska kaikki pitää olla valmiina nopeasti, myös life hackit eli elämää nopeuttavat tavat ovat nousseet pinnalle. Internet pullisteleekin nykyään mitä erikoisempia life hackeja, ja monet sivustot ovat ottaneet asiakseen tuottaa jatkuvasti uusia jännittäviä ohjeita. Erityisen suosittuja ovat vaikkapa ruoka-, askartelu- ja kasvienkasvatusaiheiset vinkit, jotka tekevät asioiden tekemisestä erityisen helpon näköistä. Lisäksi on tullut niin sanottuja vastaliikkeitä näille erilaisille vinkkisivustoille: aktiiviset seuraajat ovat alkaneet testata vinkkejä ja raportoimaan muille, toimivatko ne oikeasti. Internet onkin täynnä hulvattomia kokeiluja vaikkapa nopeista resepteistä, jotka läsähtävät pannukakuiksi. Kaikki vinkit eivät toimi, mutta monissa on varmasti jokin itu takanaan. Parhaat vinkit voivat todella helpottaa siivoamista, tuoda ruoanlaittoon uusia näkökulmia ja auttaa korjaamaan korjauskelvottomiakin asioita.\nRuokahävikki vähenee helpoin vinkein\nJokaisen ihmisen hyvän elämän peruksia ovat ravinto, uni, liikunta ja mukava ympäristö. Liian kiireen keskellä näitä saattaa alkaa laiminlyödä. On helppoa ostaa valmisruokaa tai käydä ulkona syömässä, kun ei jaksa itse käyttää tunteja kokkaamiseen. Tämä kuitenkin voi kostautua liikoina kaloreina ja huonoina ravintoarvoina. Siivoaminen voi olla työlästä, kun joutuu hankaamaan tahroja kaakelista tai imuroimaan pölykoiria sängyn alta. Ei siis ole kummakaan, että moni kaipaa vinkkejä, joilla tehdä välttämättömistä, mutta työläistä askareista mukavampia ja nopeampia. Vinkit voivat olla myös suorastaan kullan arvoisia, sillä arjen kekseliäisyydellä saa helpotusta ruokabudjettiin helposti, ja pienellä vaivalla voi säästää jopa satasia. Puutarhanpito tuottaa ruokaa omavaraisesti ja toimii samalla mielen hoitona, kun tulee automaattisesti oleiltua ulkona ja tehtyä fyysisiä askareita. Ruokahävikkiä ja ruokarahojen määrää saa helposti pienemmiksi ja helpommin hallittaviksi, kun etsii sopivia life hackeja. Vanhoista banaaneista saa ihania pannareita, leivänkannikat voi jalostaa krutongeiksi ja kasvisten kuorista ja perkkeistä voi keittää ihanaa omaa kasvislientä keittojen pohjaksi.\nLife hackeilla tekee elämänsä mukavammaksi harrastaessa\nMoniin harrastuksiin liittyy paljon aikaa ja vaivaa vaativia asioita. Siksi on mukava löytää vinkkejä, joilla tekee asioista helpompia. Vaeltaja arvostaa varmasti temppua, jolla saa näppärästi sidottua itse nyöriä kasaan, tai ohjetta, miten valmistaa hyvää ja maittavaa retkiruokaa. Puutarhanhoidosta tulee lapselle jännittävää ja opettavaista, kun löytää videon, jossa näytetään, miten rakennetaan porkkana-akvaario, jonka pleksin läpi näkee porkkanan kasvavan. Ruoanlaittaja arvostaa vinkkejä, joilla saa pohjaan palaneen ruoan helposti puhdistettua pannusta tai munankeltuaisin irrotettua valkuaisesta ilman sotkua. Life hackeissa on se parasta, että ne tekevät asioista usein samalla jännittäviä kokeiluja eikä enää pelkkää puurtamista. Vai miltä kuulostaa testata, onnistuuko puisen tuolinjalan naarmujen peittäminen todellakin hankaamalla niitä saksanpähkinällä? Uskaliaammat taas voivat rakentaa varashälyttimen oveen paristosta ja muutamasta helposti saatavilla olevasta osasta tai tehdä vaikka pienen pöytätuulettimen kesähelteitä vilvoittamaan. Vinkkien ilo on myös niiden helpossa ymmärrettävyydessä: moni sivusto tekee videoita, joissa koko prosessi näkyy kattavasti alusta loppuun.


Mitä kaikkea metadataa voi laittaa mp3 tiedostoon? Ainakin genreä ja albumia ... (2 vastausta) - X2.fi\nAnonyymi käyttäjä 19.06.2012 klo 02:09\nDe facto standardiksi aikanaan muodotunut ID3v1 tagi tuki kai vain title, artist, album, comment, year ja genre kenttiä ja niiden koot oli määrätty niin, että koko tag oli kooltaan 128 bittiä.\nUudemmat tagi-formaatit (ID3v2.x) eivät käsittääkseni enää juurikaan välitä mitä kaikkea dataa tagiin talletetaan. Osa kentistä on edelleen ennalta määrätty, mutta ohjelmat voivat määrittää myös omia kenttiään. Biisin mukaan voi siis periaatteessa tallettaa vaikka puhelinluettelon, mutta mitään standardia sen näyttämiseen muissa kuin ehkä itse kirjoittamassasi ohjelmassa ei ole. Tagin kokokin voi olla ainakin 256 Mt.\nTageja voi helpoiten muokata sopivalla ohjelmalla, joita löytyy pilvin pimein. Ohjelmia löytyy esim. http://www.download.fi/audio_video/ID3/\nAnonymous User 19. kesäkuu, 2012 4:41\nID3v1 tagi sisältää seuraavat tiedot:\nArtisti, kappale, albumi, vuosi, tyyli, kappaleen numero ja kommentti osan.\n* tyylien määrä ja kommentin koko on rajoitettu.\nEdelliset ilman rajoituksia kommentteihin tai tyyliin (tukee myös omia tyylejä). Lisäksi nettiosoitteen ja laulun sanoitukset on tuettu.\n* soittimen pitää tukea ID3v2-tageja jotta uudet tiedot näytetään oikein.\nSuurin osa tietokoneen mediasoittimista pystyy muokkaamaan ID3-tageja.\nOneMember +217 19. kesäkuu, 2012 13:39


Keskittymisvaikeudet voivat ilmetä tarkkaavuuden suuntaamisen, ylläpitämisen tai jakamisen ongelmina.\nTarkkaavuuden vaihtelu on tavallista\nTarkkaavuuden säätely vaihtelee kaikilla ihmisillä eri tilannetekijöiden mukaan. Tällaisia ovat mm. väsymys, kiire ja stressi, nälkä, kivut, voimakkaat tunnetilat (myös masennus) ja huono motivaatio. Jo muutaman tunnin univaje heikentää tarkkaavuutta.\nMotivaatiolla on paljon merkitystä keskittymiskyvylle. Hyvä motivaatio nostaa vireystilaa ja auttaa suuntaamaan ja ylläpitämään tarkkaavuutta.\nTarkkaavuuden jakaminen on kykyä keskittyä useampaan asiaan samanaikaisesti ja tarvittaessa siirtää huomiota joustavasti kohteesta toiseen. Tämä taito on tärkeä esimerkiksi autoa ajaessa, jolloin on kyettävä huomioimaan monia yhtä aikaa ympäristössä tapahtuvia asioita nopeasti ja joustavasti. Tarkkaavuuden jakamisen vaikeus voi näyttäytyä esimerkiksi hankaluutena seurata keskustelua, jossa on monta osallistujaa. Opiskellessa voi olla ongelmallista kuunnella luennoitsijaa ja tehdä muistiinpanoja yhtä aikaa.\nKeskittymiskykyyn vaikuttavat monet eri tekijät.


Turisprime autonvuokraus klo Faro - Lentoasema [FAO], Portugali - Rental24H.com\nTurisprime autonvuokraus Faro - Lentoasema [FAO], Portugali\nYrityksen Turisprime autonvuokraus lähellä sijaintia Faro - Lentoasema [FAO]\nTämä sivusto auttaa sinua valitsemaan oikean auton yritykseltä Turisprime sijainnissa Faro FAO Lentokenttä. Syötä varauksen nouto- ja palautuspäivämäärät hakulomakkeeseen ja klikkaa ”Hae” tai valitse sinua kiinnostava auto alla olevasta luettelosta.\nLuettelossa on yrityksen Turisprime tarjoamia autoja sijainnissa FAO Lentokenttä, Portugal. Yrityksen Turisprime autot ovat kehystetty oranssilla. Lisäksi luettelossa on autoja myös muilta yrityksiltä ja läheisistä sijainneista, jotka auttavat sinua valitsemaan sopivan hinnan ja muut vaihtoehto parametrit.\nTurisprime vuokra-autot sijainnissa Faro - Lentoasema [FAO] ja muut asiaankuuluvat autot\nYrityksen Turisprime autonvuokrausopas sijainnissa Faro - Lentoasema [FAO]\nN125-10 330A, Montenegro, 8005-146, Faro\n$1,884.33 - $3,707.88\nValitse Turisprime vuokraus sijainneista lähellä sijaintia Faro - Lentoasema [FAO], Portugali


Joulun ja uudenvuoden tunnelmat! — Poseland\nJoulun ja uudenvuoden tunnelmat!\nIhanaa päästä vihdoin kirjoittelee! Joulu ja uusivuosi on takana ja vuosi 2017 on startannut mitä parhain fiiliksin! :)\nJoulu meni meillä rauhallisesti perheen kanssa ja sainkin luvan kanssa syödä mahan täyteen kaikkea jouluherkkua. No kiintiö tuli täyteen ja huono olokin siitä vähän tuli. Sen jälkeiset pari kolme päivää oli sillein aika haastavat. Mieli teki herkutella ja tuntui, että omaan ruokavalioon palaaminen on paljon vaikeampaa kuin ennen. Nyt onneksi olo jo hyvä!\nUusivuosi meni lepposasti ja noudatin täysin ruokavaliota. Vuosi 2016 on ollut meidän perheelle aivan mahtava! Ollaan saatu kauan haaveilemamme oma koti, käyty lomailee espanjassa ja olen saanut tämän mahtavan fitness harrastuksen mun elämään. Ihania ihmisiä joihin oon tutustunut ja saanut oikeesti uusia ystäviä! Vanhat ystävät ollu tukena kaikessa, kiitos teille kun saan soittaa milloin vain ja ootte ollu mukana mun elämässä vuodesta toiseen <3 Ihana perhe, mies ja lapset. Vuodesta 2017 odotan mahtavaa vuotta. Mitään suurempia lupauksia en tee tälle vuodelle. Pidän vaan tämän ajatuksen mielessä unelmat on tehty toteuttaviksi. Usko siis unelmiin. :)\nKuvan ottanut ihana Oona Manninen <3 Tästä teen erilisen postauksen :)\nDiettiä mennyt nyt tasan 6 viikkoa. Ruokaa on kiristetty ja aerobiset aloitettu. Nyt voin sanoa, että tuntuu dietille ja tästä vaan kiristellään sit loppua kohden.Treenit on sujunut tosi hyvin ja painot on vaan noussut! Siitä oon kyllä tosi tyytyväinen.\nJoulunvälipäivinä kävin tampereella, meidän piti taas käydä perheen kesken mutta miehelle tuli työreissu hollantiin joten lähdin ihan yksin tällä kertaa. Lähdin siis biancanevelle valitsemaan mun kevään kisabikinit!! Ihan uskomatonta, että oikeesti se on jo näin lähellä. Bikinit valittiin ja niistä tulee varmasti UPEAT! Helmikuun loppupuolella suuntaan uudestaan sinne ja kokeilen bikinejä ja päätetään koristelusta. Niistä sitten myöhemmin lisää. Värin taidan paljastaa vasta sitten lavalla ;) Kuvannut Oona Manninen\nIhanaa alkavaa viikkoa kaikille!Pysykää kuulolla tarkoitus tehdä tällä viikolla muutama postaus mm minun kauneudenhoidosta ja miten saan itseni pysymään ihmisen näköisenä näinkin kiireisessä arjessa. Kävin myös Oonan kanssa koulunstudiolla kuvauksissa ja niistä lisää mahd. pian :)-Liisa- <3 Tagsfitmom, newyear, happy, bikinifitness, fitnessclassic2017, poseland


Toimitusjohtajalle iso lasku luvattomien ohjelmakopioiden käytöstä - AfterDawn\nAfterDawn > Uutiset > Toimitusjohtajalle iso lasku luvattomien ohjelmakopioiden käytöstä\nToimitusjohtajalle iso lasku luvattomien ohjelmakopioiden käytöstä\nKirjoittaja Kaarlo Räihä @ 19.12.2007 13:31 Kommentteja (12)\nSuomalaisissa yrityksessä luvattomien ohjelmakopioiden käyttöä tulee ilmi vuosittain ja nyt pirkanmaalaisen yrityksen toimitusjohtaja on tuomittu maksamaan sekä sakkoja että korvauksia, koska hänen johtamansa yritys käytti vuosien 2001-2004 välisenä aikana luvattomia kopioita ohjelmista.\nOikeuden mukaan yrityksen käyttämille tietokoneille oli asennettu 31 kopiota Microsoftin, Adoben ja Macromedian ohjelmista, joihin yrityksellä ei ollut lisenssejä. Toimitusjohtajan valitseminen maksumieheksi johtuu siitä, että hän oli hyväksynyt ja määrännyt laittomat asennukset ja tämän lisäksi yritys on yrityssaneerauksessa, joten yritykseltä korvauksien saaminen voisi osoittautua mahdottomaksi.\nToimitusjohtaja joutuu maksamaan Business Software Alliancelle (BSA) noin 18 000 euron edestä hyvityksiä käytetyistä ohjelmista ja tämän lisäksi mies joutuu maksamaan vahingonkorvauksia ja oikeudenkäyntikuluja noin 10 000 euron edestä. Toimitusjohtaja tuomittiin myös 40 päiväsakkoon.\nAsianajotoimisto Susiluoto Oy:n Olli Poutun mukaan vastuu yrityksen käyttämien ohjelmien laillisuudesta kuuluu viime kädessä aina yrityksen toimitusjohtajalle. "Asian opetus lienee se, että yritykset eivät itsessään ole sellaisia tahoja, jotka tekevät tekijänoikeusloukkauksia, vaan kyllä tekijöinä ovat yrityksessä toimivat ihmiset" kertoi Pouttu ITviikolle.\nBSA:n arvioiden mukaan kolmannes suomalaisten yritysten käyttämistä ohjelmistoista on laittomia.\n<TorrentSpy hävisi oikeudessa MPAA:lle >BitTorrent tarjoaa nyt mainosrahoitteista sisältöä\nOnkohan tuolla BSA:n väitteellä mitään pohjaa? Vai onko se ajettu perinteiseen tapaan jonkun random laskurin läpi ja tulostettu luku on sitä kuuluisaa pehmeää faktaa :P\n33% kuulostaa nimittäin aika hurjalta luvulta.\nTuo 18'000€ tulee näiden ohjelmitojen alveista, joten se tuskin on ihan päästä heitetty lukema.\nei nyt ihan alvit 18000:n pääse, mutta..\nYyksittäinen photoshoppi lähtee n. 1000e:n hinnasta. Macromedian Dreamweaveri tai Freehand on jotain 600e kappale. Siihen vielä jottain microsäftin officeja 500e kappale tai xp professionaaleja ~400e kappale..\n18000e tuntuu ihan mahdolliselta summalta.\nHeh, ihmekkös jos käyttävät piraatteja, kun ohjelmilla tuollaiset hinnat :D\nPhotarin ja ms officen ainakin saa kätevästi korvattua GIMPillä ja OpenOffice.org:illa. Dreamweaverista tai Freehandista en osaa sanoa pätkääkään. Mutta jos yritys haluaa säästää ohjelmistoissa, niin melko hyvin nykyään löytyyn ilmaisia ja avoimeen lähdekoodiin pohjautuvia korvaavia ohjelmia kaupallisien tilalle.\n:/ onkohan se kuinka yleistä nykyään, että työkoneilla olisi linux xp:n tai vistan sijaan. Enpä osaa sanoa, mutta tämä olisi mielestäni myös yksi keino säästää paljon rahaa.\nOlen ymmärtänyt niin, että avoimia ja ilmaisia CAD ohjelmia ei juurikaan ole. Pitääkö paikkaansa? Nämä CAD ohjelmistot eivät myöskään ole mistään halvimmasta päästä.\n"Asian opetus lienee se, että yritykset eivät itsessään ole sellaisia tahoja, jotka tekevät tekijänoikeusloukkauksia, vaan kyllä tekijöinä ovat yrityksessä toimivat ihmiset"\nOoh, thanks captain obvious. Ainahan se joku ihminen niistä asioista päättää.\nPhotarin ja ms officen ainakin saa kätevästi korvattua GIMPillä ja OpenOffice.org:illa.\nOffice on helposti korvattavissa, mutta Gimpistä ei kyllä ole photoshopin korvaajaksi. Mitä joskus vuosi sitten sitä viimeksi käytin, niin ohjelma on kyllä sellainen frankenstein, johon on kursittu kasaan paloja sieltä täältä. Yksinkertaisimmatkin toiminnot ovat pirun hankalia käyttää.\nEipä varmaan kauhean usein, kun firmat ostaa valmiit konepaketit, ja 100% niistä on windows. Paitsi jotkut it-alan yritykset ehkä.\nNuo cadithan ne eniten maksaa. Ehkä siitä syystä niitä ei ole ilmaisenakaan, ainakaan lähellekään siinä muodossa mitä kaupalliset versiot ovat.\nNiinhän se tosiaan on, että ilmaiset ja avoimeen lähdekoodiin perustuvat ohjelmat on tiettyyn pisteeseen hyviä, mutta sitten on ihan omat ohjelmat, jotka maksaa ja ovat laadukkaitakin. Ehkä perimmäinen syy on se raha joka motivoi tekemään työkseen ja kun jostain ohjemasta maksetaan palkaa, jotta se valmistuu, niin tokihan se ohjelmisto sitten maksaa asiakkalleekin.\nLinux ja Openoffice nyt ovat ainoita, joita äkkiä voisi edes kuvitella työmaille ihan oikeasti. Moni muu opensoosi onkin sitten asia erikseen.\nAvoimiin lähdekoodeihin on myöskin se tuki ja ohjeistus niin ja näin. Osalla sitä löytyy, osalla taas ei. Maksullisissa ohjelmistoissa taas on tae, että saat tukea sekä ohjeistusta ja myöskin päivitykset taataan. Se on yrityskäytössä aa ja oo, että työkalu toimii ja siihen saadaan tukea tarvittaessa, koska ne ovat työkaluja, ei leluja niille, jotka niitä käyttävät.\nWindowsia puolustaa yrityskäytössä myös se tosiseikka, että linuxille hyvin harvoin löytyy yritysten tarvitsemia ohjelmistoja. Ehkä tosiaan OpenOfficet sun muut "perusohjelmat" löytyy, mutta entäs alojen erikoisohjelmistot? Eipä esimerkiksi nuo meidän autokorjaamon autoinfo-ohjelmat tue linuxia, ja laitan siitä pääni pantiksi, ettei varmasti ole linuxille vastaavaa ohjelmaa kehitettykään.\nTuollaista piratismia kuuluukin jahdata ja vainota, missä piraattituotteilla harjoitetaan elinkeinoa ja yritetään saada taloudellista hyötyä. Itsekkin yritystoiminnan kanssa puuhastelevana ei tulisi mieleenkään käyttää yrityksessä ja sen työnteossa muita kuin laillisia ohjelmia. Varas sai varkaan tuomion.\nsinähän olet melkoinen Pelle ja varmaan vasikkakin\ntuollaiset heebot joutaa suoraan enkelikuoroon tai katulappuun\nripustettuna ohjaamaan 4,tien liikennettä.\nMacromediaa ei enää ole olemassakaan..\nMikä tälläinenkin uutinen?\nJos ohjelmisto on Macromedian tekemä niin se on Macromedian tekemä. Ei se muuksi muutu vaikka ohjelmistotalo olisikin myyty tai lakkautettu.\nPienehköt yritykset maksavat suhteessa eniten pakettiohjelmista. Tavallisille ihmisille on aina erilaisia pakettitarjouksia jos viitsii vähän katsella ympärilleen ja kysellä. Suuret yritykset taas maksavat tyypillisesti hyvin vähän lisensseistä yhtä käyttäjää kohti ja monet oppilaitokset saavat ohjelmat ilmaiseksi tai nimellisellä hinnalla, myös henkilökunnalleen.\nTällä tiedolla pienehköjen yritysten kannattaisi käyttää ilmaisohjelmia. Usein olisi kannattavaa teettää avoimesta lähdekoodista yritykselle räätälöityjä järjestelmiä. Erityisesti palvelin - pikkukone (thin client) olisi sopiva moneen käyttöön.\nSitten ovat erikoisalueet, kuten CAD ja tietokannat. CAD-ohjelmia on saatavissa Unix-Linux systeemeille. Hyviä ohjelmia oli jo 1980-luvulla, kun puuhailin sellaisia hommia. Elokuva-animaatiot ja muut tosihommat tehdään edelleenkin Unix-Linux-ohjelmilla. Linux Format -lehti (www.linuxformat.co.uk) on tekemässä artikkelisarjaa Linux-pohjaisista avoimen lähdekoodin ohjelmista. Itse asiassa osittain avoin lähdekoodi oli AutoCADinkin maineen perusta. Jos AutoLISPiä ja siihen liittyvää ohjelmien vaihtoa ja kaupankäyntiä ei olisi ollut, tuskin olisi AutoCADiäkään.\nTavalliselle kotikäyttäjälle on aika yhdentekevää maksaako parisataa ohjelmista vai perehtyykö asiaan sen verran, että kokoaa vastaavat paketit ilmaisista ohjelmista (Ubuntu, OpenOffice, Postgres, Mozilla, yms.). Pidän paljon suurempana ongelmana kaupallisten ohjelmien varsin vaatimatonta laatua. Päivityksiä tulee joskus useita päivässä ja muutaman kerran vuodessa päivitykset sotkevat koko koneen. Tämä ei tarkoita virus- yms. profiilien päivityksiä vaan todellisia virheidenkorjauksia. Luen suuren osan päivitysten selityksistä. Tämä kokemus perustuu yli kymmenen kotikäyttäjän tapahtumiin. Pidän yllä muutamien kavereiden koneita, kaikki kaiken taiteen sääntöjen mukaan ostettuja ja lisensoituja. Kumma kyllä, kukaan useista ilmaisohjelmien (Ubuntu, OO, Gimp, yms.) käyttäjistä ei ole tarvinnut apua aloitusohjeiden jälkeen.\nToinen ongelma on PC-tyyppisten koneiden tekninen heikkous, esim. niissä ei ole virheenkorjaavaa muistia (ECC-RAM), mikä pitäisi olla kaikissa tietokoneeksi kutsuttavista laitteissa. Joitain harvoja pariteetilla varustettuja kortteja on kaupan, mutta kone pitää teettää tilaustyönä tai ostaa suhteettoman kalliita servereitä.\nHauskaa uuttavuotta itse kullekin säädylle ! (copyright Tiernapojat)


Roskasta taiteeksi 2 - Brainstorming 2020 - Osallistuva budjetointi 2020-2021 - OmaStadi\nRoskasta taiteeksi 2\nSiivotaan Kallio, Hakis ja lähiympäristö, kun Loch Mess luo nahkansa Tokoinrannassa!\nRantojen- ja ympäristönsiivoustalkoot, jossa kerätään huhti-syyskuun ajan mereen joutunutta, rannoille ja ruovikkoon ajautunutta sekä kaupunkiluonnosta ja kaduilta löytyvää roskaa Kallion, Hakaniemen ja Sörnäisten alueella.\nTokoinrantaan siirretään keväällä 2021 edellisvuonna Lapinlahden sairaalan pihalla ollut merihirviön runko – Loch Mess – josta vanhat roskat on purettu pois.\nKierrätystaiteilijat ja heidän perehdyttämänsä avustajat opastavat paikan päällä, ja tapahtumia järjestetään lapsille sekä eritysiryhmille.\nKuvassa Loch Mess kun kaupunkilaiset ovat kaunistaneet sitä muutaman kuukauden.\nHyväksytty - Onneksi olkoon, ideasi täyttää OmaStadi kriteerit! Seuraavaksi ideoista kehitetään äänestykseen meneviä ehdotuksia yhdessä kaupunkilaisten ja kaupungin asiantuntijoiden kanssa. Ehdotuksia voi tehdä OmaStadi-sivustolla 11.1.–28.2.2021. Ideasi etenee äänestykseen vain, jos teet siitä ehdotuksen omastadi-sivustolla tai se liitetään johonkin toiseen ehdotukseen. Alueen samankaltaisia ideoita kehitetään yhdeksi ehdotukseksi työpajoissa ja omastadi-sivustolla. Yhteiskehittäminen käynnistyy alueellisilla Alueraksa-verkkotyöpajoilla tammi-helmikuussa. Ilmoittaudu alueraksa-työpajoihin: https://bit.ly/3oAAlO1 Yhteiskehittämisestä pidetään infotilaisuus verkossa 12.1.2021 Lisää tietoa yhteiskehittämisestä, infotilaisuudesta ja työpajoista löydät OmaStadi-sivustolta: https://omastadi.hel.fi/pages/yhteiskehittaminen


ILMAISET Lego Famous Landmarks Challenge -kortit - 1. Luokka\nTärkein Pääruoka Lisäys Raamattu'\nLego Famous Landmarks Challenge -kortit\nTee oppimisesta kuuluisista maamerkeistä ympäri maailmaa hauskaa näiden ilmaisten tulostettavien, Lego kuuluisat maamerkit kortit. Kun lapset rakentavat tiilillä, he tutkivat luovuuttaan, oppivat tunnettuja maamerkkejä ympäri maailmaa lapsille ja nauti HÖYRY-toiminnasta. Lataa vain pdf-tiedosto Lego-haaste-kortit ja olet valmis hauskaan, koulutustoimintaan pre-k-, päiväkoti-, ensimmäisen luokan, 2. luokan, 3. luokan, 4. luokan, 5. luokan ja 6. luokan oppilaiden kanssa.\nLego kuuluisat maamerkit\nRakastamme ideoita oppimisen tekemisestä lasten kanssa ja tätä lego kuuluisat maamerkit toiminta on niin hauskaa käytännön oppimistoimintaa. Käytä näitä Lego-rakennusideoita lapset esikoululaisten, päiväkotilaiden, luokan 1, luokan 2, luokan 3, luokan 4, luokan 5, luokan 6 ja ylemmän perusasteen opiskelijoiden kanssa. Jopa lukiolaiset ja perheet pitävät hauskaa näiden kanssa Lego-haaste-kortit jotka ovat hauskoja ja opettavia samanaikaisesti! Tämä on niin hauska tapa oppia maamerkkejä ympäri maailmaa jossa on käytännön toimintaa lapsille.\nAloita vierittämällä viestin alaosaan käyttöehtojen alla ja napsauttamalla >> Lataa -linkkiä<<. The kuuluisa maamerkki lego-haaste pdf-tiedosto avautuu uuteen ikkunaan, jossa voit tallentaa ilmaisohjelman ja tulostaa mallin.\nLego Challenge -kortit\nMonet lapset rakastavat tehdä omia kekseliäitä luomuksiaan Legosta. Se on hienoa - niin hieno tapa heille tutkia mielikuvitustaan ja luovuuttaan. Se opettaa lapsille, kuinka tärkeää on jatkaa tehtävää nähdäksesi heidän näkemyksensä toteutuneina, viettää aikaa / suorittaa tehtävän loppuun / kestää, vahvistaa koordinaatiota ja hienomotoriikkaa sekä noudattaa monimutkaisia suunnitelmia. Jotkut lapset juuttuvat kuitenkin siihen, mitä heidän pitäisi luoda. Toiset taas etsivät uusia haasteita siitä, mitä luoda. Ja yhä useammat etsivät lisää tekosyitä rakentaa suosikkirakennusmateriaalillaan.\nKuuluisia maamerkkejä maailmassa\nViimeistele tämä kuuluisia maamerkkejä ympäri maailmaa , tulosta vain värillinen kuuluisia maamerkkejä . Ehdotan painamista värikartongille tai laminointia kestävyyden takaamiseksi.\nLego Kuuluisia maamerkkejä\nLeikkaa sitten kortit erilleen. Jokaisessa arkissa on neljä korttia. Haluan leikata jokaisen kortin reunojen ympäri, joten vain reuna näkyy. Tai voit vain leikata keskikohdan sekä vaaka- että pystysuunnassa, jolloin sinulla on LOW PREP l egotoiminta lapsille valmis menemään!\nKuuluisia maamerkkejä ympäri maailmaa\nOlitpa vanhempi, opettaja, kotiopettaja, rakastat näitä Lego rakennus kortit . Se on niin hauskaa, kädet koulutustoiminnasta, joka vetoaa lapsiin. Käytä näitä kuuluisa maamerkki lego-haaste aktiviteettiin kouluun kotona, STEM-keskuksena luokassa, ryhmähaasteena tai perjantai-iltana perheenä.\nAseta vain Duplo- tai Lego-kappaleet ja anna jokaiselle osallistujalle a lego-aktiviteettikortit . Lapset käyttävät kortilla olevaa kuvamateriaalia oppaanaan luovuutensa kanssa saadakseen kuuluisan maamerkin eloon tiilistä.\nRakastan sitä tässä Lego-aktiviteetit lapsille opiskelijat oppivat kuuluisista rakennuksista ja paikoista ympäri maailmaa! Ehdotan, että annat heille kortin tai kun he ovat rakentaneet ikonisen rakennuksen, että he löytävät maan, jonka rakennukselle he juuri luovat mallin, kartalta. Voit käyttää suurta seinäkarttaa tai meidän ilmaiset tulostettavat kartat .\nMikä on STEAM-koulutus? Lyhenne STEAM tarkoittaa tiedettä, tekniikkaa, tekniikkaa, taidetta ja matematiikkaa. Pohjimmiltaan tämä uusi suuntaus koulutuksessa yrittää yhdistää eri tieteenaloja maksimoidakseen opiskelijoiden oppimiskokemuksen. Olet ehkä kuullut myös STEM-koulutuksesta, joka on sama käsite, paitsi että htere ei ole aktiviteetin 'taiteellinen' komponentti.\nuuden kuun luokitus\nTässä Lego varsi haaste , opiskelijat oppivat kuuluisia paikkoja maailmassa kuten:\nNotre Dame, Ranska\nSagrada Familia, Espanja\nStone Henge, Iso-Britannia\nSinisen kupolin kirkko, Kreikka\nGolden Gate -silta, USA\nCapital Holl, Yhdysvallat\nMount Rushmore, Yhdysvallat\nSydneyn oopperatalo, Australia\nEtsitkö lisää ilmaisia lego-tulostettavia tuotteita kaiken ikäisille lapsille? Kokeile näitä resursseja\nNumerot Mats käyttämällä Lego-tiiliä\nTonnia Lego-teemaa tulostettavat oikeinkirjoitustestit\nYritä tehdä a Lego vetoketju\nMurtolukujen opettaminen Legon kanssa\nlego All About Me Tulostettava\nKirjaaminen Legolla on hauskaa luova kirjoittamisen idea\nRakenna lause Legon kanssa\nEi-Newtonin kokeilu Legon kanssa\n100 Ideoita Legon kanssa oppimiseen\nKirjat maista ympäri maailmaa\nTonnia ilmaista Tulostettavat kartat lapsille\nTulostettava Mannermaisten kirja lapsille\nEtsitkö lisää kesäideoita lapsille ? Tulet rakastamaan näitä hauskoja, älykkäitä resursseja kaiken ikäisille lapsille, jotka pitävät sinut kiireisenä koko toukokuun, kesäkuun, heinäkuun ja elokuun.\nHämmästyttävä Kuplamaalaus Projekti\nRäjähtävä vesimeloni Kesätiede\nTyperä Ruohokäsityö lapsille\nSyötävä jäätelö Playdough-resepti\nHelppo Jäätelö laukussa\nVAPAA Tulostettavat kesäaktiviteettikalenterit\nKuinka tehdä laavalamppu\nVäri numeroiden mukaan kesä\n30 Super hauskaa Kesäkuun käsityöt lapsille\nMason Jar Kukka-käsityö lapsille\nKesäkuun tarinoita lapsille ja ilmainen tulostettava toimintakalenteri\nEtsi lisää ilmaisia muistikortteja ? Meillä on paljon valintoja, joiden avulla voit oppia ja tarkastella paljon matematiikkaa, luonnontieteitä ja lukutaitoa!\nlego Tulostettavat flash-kortit\nMuoto Scavenger Hunt Flashcards\nHyvin nälkäiset Caterpillar-muistikortit\nTunnettuja maamerkkejä Lego Challenge -kortit\nNumero Flashcards Tulostettava\nVapaa Viittomakielen Flash-kortit\nIlmainen tulostettava Muotoile muistikortteja\nMinion-divisioona Tulostettavat matematiikkakortit\nIlmaiset tulostettavat aakkoset-Flash-kortit\nLisäys Prinsessa muistikortit\nLego aakkoset käsityöt\nTulostettava Pianokortti s\nVähennyslasku Lelutarinan muistikortit\nKatso kaikki tulostettavat muistikortit kaiken ikäisille lapsille!\nkuinka keula dah tyttö lyö\nTämä on henkilökohtainen vain henkilökohtaiseen luokkahuoneeseen\nkirjat alle $ 1