Veloena: Luodut päivät\nKuiskaaminen on tehokkaampaa kuin mikään muu. Kuiskaa, ja sinulle vastataan kuiskaten. Eikä sitä edes mietitä ennen kuin jälkeenpäin. Samalle asialle voi hymyillä monta kertaa ymmärtäväisesti ja silti hieman hämmästyen, kuinka tarkasti tilanne muotoilee vastauksen.\nKakusta tulee hieno, vaikka olenkin syönyt edellisenä iltana puolet marsipaanipötköstä. Se näyttääkin ristiäiskakulta punaisine sydämineen, paahdettuine pähkinärouheineen ja tummanpuhuvine viinirypäleineen. "Omiakin olisi, pitäisikö hakea", tähyää Kissa Beta-köynnöstä. "Ne taitavat olla liian korkealla ja sitä paitsi aika happoisia", sanoo Kissan äiti. Tiesittehän tekin toki, että alkuperäisessä sadun muunnoksessa kettu tuhahtaa happamille viinirypäleille? Pihlajanmarjat vesittävät koko moraalin.\nPappi puhuu, ja pitää seistä. Vain R saa istua, hänkin kehitysvammaisuutensa takia. Pappi puhuu siitä, kuinka päivät ovat luodut jo ennen syntymää ja kuinka jumala punoo lapsen äidin kohdussa. Koetan kuvitella, miten pappi selittäisi runoisasti abortin - punooko jumala siinä myös äidin päähän ajatuksen, että toinen, alempi, punos on tuhottava, vai ovatko kyseessä vanhan sarvijaakon kotkotukset. Päivät ovat luodut. Mutta luodut samalla tavalla kuin sinfonia, vai silmukat kuteen aluksi, vai riikinkukon häntä?\nKoirat saa hakea vasta myöhemmin. Kieltämättä, on vaikeaa kuvitella, miltä kastetoimitus näyttäisi rakkien hyöriessä papin helmoissa.\nMuut edes tapailevat käsillään ristimistä, mutta Kissa zoomailee kameralla, itse seison kädet selän takana. Päiväni kristittynä olivat luodut niin lyhyiksi, ajattelen. Seremoniat eivät kosketa enää millään aspektillaan, eivät koomisuudellakaan. Katselemme mykkäelokuvaa, jossa käytellään koneita, joiden toimintaperiaatetta emme tunne. Koneen sisään työnnetään tulppaaneja, ulos tulee monien väkipyörien pyörähdysten ja vieraskielisten välitekstien jälkeen matto. Haukotuttaa. Valo putoaa papin päälaelle, kalju kiiltää.\nSeremonian jälkeen istuvat kahvipöydässä, puhuvat klapikoneesta, joka toimii traktoriin liitettynä. Keskihelsinkiläiset puheenaiheet, vain kolmesataa metriä meiltä. Päätyvät lopulta tuhkaus- ja hautaustilanteen läpiruodintaan näin ristijäisten palanpainikkeeksi. Emme mahdu pöytään, istumme milloin keittiössä, milloin sivusohvalla. Pappi lähtee samalla ovenavauksella, astuu sisään nelivetoiseen maastoautoon, ajaa ohitsemme sateista tietä. Kuljemme käsikynkkää, päivämme ovat luodut, päiväaihiot, "Se sitten vapaasta tahdosta", sanoo Kissa, "Kyllä tuosta horinasta järkevän yhteenvedon tekeminen oli skolastikoille aika iso nakki."\nHalaus,Veloena at 23:23\nVasta löysin tämän blogin ja kysyisin vaan semmoista, että olit siis aiemmin kirj. tieteen opiskelija yliopistolla ja nyt opiskelet amkissa fysioterapeutiksi? Oliko sinne vaikea päästä, pitääkö olla tosi liikunnallinen?\nEi, nyt ymmärsit väärin. Olen vasta pyrkimässä fysioterapiaan, ja yliopistolla tein maisterit filosofiasta, en kirjallisuustieteestä. Fysioterapiaan pääsi sisään viime keväänä 6,25 % pyrkijöistä - mutta pääpaino on psykologisella soveltuvuudella, mitä se sitten lieneekin. Lupaan raportoida kyllä, kunhan käyn kokeessa marraskuun alussa toivoen, että olisin jotain, mitä he hakevat.


Kritiikin Kannukset -palkinto saamelaiselle taiteilijaryhmä Suohpanterrorille | Yle Uutiset\n28.4.2016 • Päivitetty 28.4.2016 14:56\nSuomen arvostelijain liitto ry. SARV myöntää tänä vuonna Kritiikin Kannukset anonyymille taiteilijaryhmä Suohpanterrorille.\n– Vuodesta 2012 toiminut saamelaistaiteilijoiden ryhmä on murtautunut lyhyessä ajassa suuren yleisön tietoisuuteen ja taidemaailman arvostetuksi toimijaksi, SARV toteaa tiedotteessaan.\n"Suohpanterror käyttää taiteen kieltä iskevästi ja taiten"\nPääasiassa Saamenmaalta toimiva nuorten kuvataiteilijoiden kollektiivi on ennen kaikkea aktivistiryhmä.\nSuohpanterror käyttää julistetaidetta ja performanssia kiinnittääkseen huomion Suomen alkuperäiskansan saamelaisten asemaan.\nSuohpanterrorin taidetta on nähty muun muassa Kiasmassa, Mäntän kuvataideviikoilla sekä Helsingin Taidehallissa.\n– Suohpanterror käyttää taiteen kieltä iskevästi ja taiten. Suohpanterror, eli suopunkiterrori, viittaa saamelaiskulttuurin ja sen puolesta tehtävään aktivismiin. Ryhmän julistetaiteessa yhdistyvät taiteen historian ikonit ja populaarikulttuurin kuvasto dokumentaarisiin aiheisiin.\nKritisoivat Suomen alkuperäiskansapolitiikkaa\nSuohpanterror-ryhmä on kritisoinut muun muassa Saamenmaan luonnonvarojen riistoa, saamelaiskulttuurin kaupallistamista ja omimista sekä alkuperäiskansan näkökulman sivuuttamista poliittisessa päätöksenteossa taiteilijoiden näkökulmasta.\nSe on puhunut alkuperäiskansaan kohdistuvasta rasismista ja saamelaisten oikeudesta kulttuuriin ja saamelaiseen identiteettiin.\nSuohpanterror on kiinnittänyt huomiota myös siihen, kuinka Suomi ei ole ratifioinut alkuperäis- ja heimokansojen asemaa koskevaa kansainvälistä ILO 169 -sopimusta.\n– Suohpanterror-taiteilijaryhmän erityisiin ansioihin kuuluu julkisen tilan innovatiivinen käyttö. Ryhmä on hyödyntänyt erityisen taitavasti internetiä ja sosiaalista mediaa julkisessa tilassa tapahtuvan taiteen areenana. Näin Suohpanterror on kuulunut kirkkaana äänenä myös perinteisten taideinstituutioiden ulkopuolella, palkinnon myöntäjät kertovat.\nSuohpanterror on kaikkien aikojen ensimmäinen Kritiikin Kannukset saava anonyymi taiteilijaryhmä.\nKritiikin Kannuksilla muistetaan nuoria ja nousevia taiteilijoita\nVuonna 1961 perustettu Kritiikin Kannukset -palkinto jaetaan vuosittain suomalaiselle luovalle tai esittävälle taiteilijalle tai taiteilijaryhmälle ansiokkaasta suorituksesta jollakin taiteen alalla.\nPalkinto annetaan tunnustuksena parhaasta vuoden aikana tapahtuneesta taiteellisesta läpimurrosta tai siihen verrattavasta suorituksesta lähinnä nuorille taiteilijoille.\nPalkintolautakuntaan 2015–2016 kuuluivat puheenjohtajana Harri Kuusisaari, varapuheenjohtajana Sini Mononen, jäsenet Ansa Aarnio, Heikki Jokinen, Mervi Kantokorpi, Maaria Niemi, Hannu Saha, Antti Suvanto ja Matti Tuomela. Lautakunnan sihteerinä toimi SARVin vs. toiminnanjohtaja Minna Juhala.\nSuohpanterror tukee Utsjoen kaivosvastaista liiketta katutaidenäyttelyllä 15.9.2014\nKotimaaSápmiYle SaameKulttuuriTaideAlkuperäiskansatSaamelaisetJulistetaideVähemmistötFiguratiivinen taidePerformanssi- ja esitystaideKansallinen tai etninen vähemmistöKielelliset vähemmistötKuvataideTaiteellinen ilmaisu ja mediatJulkiset tilatJulisteetAnonymiteettiSaamenmaa


NARRATIIVINEN LÄÄKETIEDE JA LÄÄKETIETEILIJÄN NARRATIIVI (13.5.2050) | Alice Spoof\nKristus, Muhammed ja Buddha ovat uudestisyntyneet (18.05.2050) »\nNARRATIIVINEN LÄÄKETIEDE JA LÄÄKETIETEILIJÄN NARRATIIVI (13.5.2050)\njoulukuu 5, 2010 Tekijä alicespoof\nBlogini on pateettinen tieteellistaiteellinen laadullinen tutkimusmatka narratiivisen lääketieteen ja mummoni sisäavaruuden maailmaan. Analysoin pohdinnoissani narratiivisen lääketieteen historiallista kehitystä ja menneiden tutkjoiden työn merkitystä nykyisessä 2050-luvun terveydenhuollon kokonaiskentässä. Erityisesti pohdin holistisen hypnoterapeuttihammaslääkärimummovainajani, Siirtolan emännän, Kati Sarvelan, panosta ja suhdetta edellä mainittuun perinteesseen.\nOlen jakanut kirjani kolmeen osaan. Ensimmäisessä osassa kerron mummoni aktiivisten vuosien jälkeen tapahtuneesta yhteiskunnallisesta muutoksesta. Teen siis lyhyen katsauksen nykyiseen lääketieteen ja koko länsimaisen yhteiskunnan kulttuurisen ilmastoon ja vertaan sitä menneeseen, vuosituhannen alussa Suomessa vallinneeseen. Tämän toivon auttavan lukijani ymmärtämään tämän, niin kutsutun ”narratiivisen käänteen”, merkityksen suhteessa jo taakse jääneeseen, materialistiseen, yksipuoliseen järjen ja tieteellisteknisen tiedon ylistyksen aikaan.\nToisessa osassa valotan holistista lääketiedettä ja sen osaa, narratiivista lääketiedetta, jotka ovat keskeisiä elementtejä tämän päivän terveydenhuollossa. Nykyään lääketieteellinen tekninen tieto on kehittynyt huippuunsa, mutta entistä enemmän sijaa on annettu myös eheyttävälle lääkäri-asiakas -suhteelle. Lääkäri ei ole pelkästään asiantuntija, vaan hän on aina myös toinen ihminen ihmiselle.\nKolmanneksi paneudun syvemmin eheyttävään kirjoittamiseen, ja erityisesti mummoni reflektiiviseen skriptoterapeuttiseen prosessiin. Eheyttävä kirjoittaminen on tärkeä narratiivisen lääketieteen sovellutusalue. Kirjoittaminen on tänä päivänä osa lääkäreiden ja sairaaloiden vastaanottorutiineja. Tiedämme, että ihminen ovi eheytyä monella tavalla, meditoiden, puhuen, ilmaisten itseään eri taidemuodoilla kuten kirjoittaen. Eheyttävä kirjoittaminen on eräs tärkeä 2050-luvun työväline, jota käytetään eri alojen ammattilaisten omaan eheytymiseen- Tässä osassa analysoin myös hiukan tätä mummoni mielenkiintoista monitilaista persoonaa.\nKuhmossa, Siirtolan eheytymiskeskuksessa 13.5.2050\nOSA 1 – NARRATIIVINEN LÄÄKETIEDE JA LÄÄKETIETEILIJÄN NARRATIIVI\nEhkä pieni esittely on paikallaan. Olen Alice Spoof, Jeremias Sarvelan ja Anni Koskenpään lapsi, ja isäni puoleleta Kati Sarvelan ja Samuel J. Adamsin lapsenlapsi. Olen opiskellut kokonaisvaltaisia terveystieteitä 2045-50 ja tämän lopputyöni päämäärä on tehdä tieteellistaiteellinen tutkimusmatka narratiiviseen lääketieteeseen. Inspiraation pohdiskeluihini löysin ehkä hieman höyrähtäneeltä isoäidiltäni, Siirtolan Emännältä, Kati Sarvelalta.\nSiirtolan Emäntä emännöi pientä syrjäistä, Kuhmon rajaseudulla sijaitsevaa, metsätilaansa vuodesta 2008 lähtien. Höyrähtäneeksi kutsun häntä myönteisessä mielessä, koska hän oli silloisessa kulttuurissa hieman erikoinen multipersoona, joka ei tuntenut koskaan sopeutuvansa vallitseviin normeihin. Hän oli mm. tietokirjalija, emäntä, hypnoterapeutti, eheyttävän kirjoittamisen opettaja ja hammaslääkäri. Tänä päivänä kulttuurimme on muuttunut siinä mielessä, että on varsin kummallista, jos joku ei ole multipersoona. Näin se tietoisuuden evoluutio edistyy vuosikymmenien kuluessa! Minkäköhänlaisia olemme sadan vuoden kuluttua?\nVuosisatoja kulttuurimme on pyrkinyt nimeämään erilaisilla diagnooseilla ja leimoilla ihmisiä, joiden ajattelu ei sovi valtaapitävien normeihin. Toki näillä psykiatrisilla diagnooseilla oli myös myönteinen tarkoituksensa, mutta vähitellen niistä tuli myös kaupallisten instituutioiten vallankäytön ja hyödyn välineitä. Minun lempeä ”diagnoosini” isoäidistäni on siis, että hän oli hieman höyrähtänyt aikansa edelläkävijä. Itse hän nimesi alakuloisissa elämänvaiheissa itsensä rajatilapersoonaksi ja joskus keskivaikeasti masentuneeksi multipersoonaksi.\nNimeni, Alice Spoof, tulee muuten isoisoäidiltäni, Alice Birgitta Spoofilta, joka kuoli rintasyöpään vuonna 2006. Valitettavasti en siis ehtinyt häntä koskaan näkemään (olen syntynyt vuonna 2025), mutta olen kuullut että hän oli viisas ja jalat maassa pitävä nainen. Birgitta, ”Bigi” oli siis aivan toisenlainen persoona kuin hänen tyttärensä, Kati, joka harrasti jatkuvasti ilmalentoa abstraktissa todellisuudessa, vaikka toki hän toteutti ajatuksiaan myös käytännön työssään. Hän oli sitä paitsi vuodesta 2011 lähtien pitkään myös Kuhmon Mielenterveysseuran puheenjohtaja, mikä kovasti edesauttoi hänen juurtumistaan reaalielämään. Mutta palaan vielä tähän sukunimiasiaan. Vaihdoin siis sukunimeni, Sarvelan, edustamaanisänpuoleisen sukuni matriarkaalista veren perintöä. En ole muuten ensimmäinen nainen suvussamme joka muutti nimensä. Myös isotätini muutti Sarvela-nimensä Spoofiksi. Tämäkin isotätini oli muuten aikamoinen täti, mutta hänen värikäs persoonansa ansaitsi oman kirjansa! Hänen mielentilansa Helena Sarvelan elämäntyötä on muuten museoituna tässä osoitteessa.\nKoko prosessini alkoi oikeastaan siitä, että käsiini osuivat eräät vanhat sähköpostit. Ne joutuivat käsiini oikeastaan aivan sattumalta. Mummoni , Kati Sarvela, oli kirjoittanut kyseiset sähköpostinsa vanhalle lapsuuden ystävälleen Tuulalle, jonka jäämistö joutui puolestaan hänen lapsenlapselleen. Tämä lapsenlapsi on sattumoisin hyvä Helli-ystäväni jo pitkän ajan takaa kouluajoilta. Suomi on edelleen pieni maa! Hellin perintö sisälsi pienen kaksion lisäksi antiikkihuonekaluja, ja myös tämän kaapin. Se oli ihan sellainen tavallinen valkoinen, tukeva lasiovinen kaappi (joskus sellaisia on käytetty hammaslääkäreiden vastaanotoilla), mutta minulle se oli aivan erityinen kaappi. Tuula, Hellin isoäiti, oli muuten koulutukseltaan hammashoitaja. Valkoisen lasikaapin alimmalta hyllyltä löytyi kaunis, kukallinen, ajan patinoima ja melko tilava metallilaatikko. Purkin kannessa luki: ”Tisane Serenite – Bio”. Pohdimme Hellin kanssa yhdessä, että luultavammin metallilaatikossa on ollut joskus ilmeisesti terveysteetä. Tämän laatikon sisäpuolelta löytyi printatuista sähköposteista muodostuva aarteeni! Tuntuu kovin kummalliselta lukea viisikymmentä vuotta vanhoja oman, jo edesmenneen, isoäidin kirjoittamia hyvin henkilökohtaisia viestejä.\nEhdin kyllä tutustumaan isoäitiini melko hyvin , ja suvussamme kyllä kerrotaan nyt jälkeenpäin, jos jonkinlaisia tarinoita hänestä. Toki nyt harmittaa, etten haastatellut häntä sen enempää. Joka tapauksessa Siirtolan Emännän elämä oli aikamoista tragikoomista romanssia, mutta taisi se sitten keski-ikäisenä ja vanhoilla päivinä muuttua loppujen lopuksi seesteiseksi, yksinkertaiseksi ja arkiseksi – juuri sellaiseksi, mistä Emäntä oli jo pitkään unelmoinut. Luulen, että isoäitini suurin ongelma ja samalla myös voimavara oli hänen luova humanistin sielunsa lääketieteilijän kehossa.\nIsoäitini suhtautui hyvin kriittisesti tieteeseen. Hän toki myönsi sen ansiot, mutta samalla henkäyksellä hän muistutti sen rajoitukset. ”Alice kulta, muista että tiede on hyvä piika, mutta huono emäntä””, hän toisti kerta toisensa jälkeen. Jonka jälkeen hän muistutti minua siitä, että juuri hän perusti sittemmin kovasti huomiota herättäneen yhdistyksen, jonka nimi oli ”Tieteellisen Indoktrinaation Uhrit ry”. Yhdistys sittemmin 1920-30 -luvuilla laajentui kovasti. Yhdistyksessä tuettiin tieteellisen materialistisen maailmankatsomuksen uhreja opettamalla heille erilaisia hengllisiä, taiteellisia ja terapeuttisia menetelmiä, joiden avulla tieteen uhrit kykenivät kehittymään oman elämänsä aktiivisina ohjaajina.\nVanhaksikin mummoni villistä nuoruudestaan, sairauksistaan ja ongelmistaan huolimatta eli, muistaakseni peräti kahdeksankymmentäseitsemän vuotiaaksi! Muistan isäni Jeremiaan kertoneen, että hänen Kati-äitinsä sairasti joskus rintasyövän, ja tällöin hän poti pahinta masennustaan, jonka aiheuttamassa elämän kaaoksessa hän kirjoitti itseanalyysikirjankin ”Mielentilojen treenikirja- terapoi itsesi eheäksi”. Mummoni ei kuitenkaan kuollut rintasyöpään vaan äkilliseen armolliseen sydänkohtaukseen. Historiallisista dokumenteista, mummoni sähköposteista, blogeista ja kirjoista, olen löytänyt hänen sairastaneen syövän vuosina 2007-2008. Kirjeiden inspiroimana innostuin kaivamaan isäni hyllyistä muitakin hänen kirjoittamiaan kirjojaan. Löysin mm. ”Kirjoita itsesi eheäksi”-kirjan (2011), jossa hän opasti meitä terveystieteilijöitä terapeuttisen kirjoittamisen saloihin. Lisäksi hän on kirjoittanut tutkielman mm. Jungin psykologiasta (Jungin ja Siirtolan Emännän itseanalyysit – vertaileva tutkimus, 2012) ja Henryk Skolimowskin mielenteatterista (Mietelmiä kahdelta mielenteatterin ohjaajalta, 2013).\nVuosituhantemme ensi vuosikymmenillä itseanalyysi taisi olla melkoisen outo asia, vaikka nykyään tällaiset prosessit ovat osa arkipäivää. Nykyään, kun ihmisten itseanalyysitaidot ovat kehittynyt, näyttää tuo mummoni matka omaan sisäiseen avaruuteen vielä melko alkeelliselta. Suurin osa tämän päivän ihmisistähän on itseohjautuvia, aktiivisia oman tietoisuutensa laajentajia, vaikkakin tietysti vielä on myös näitä yhteisönsä tukea kipeästi tarvitsevia, ”Kati nuorena” kaltaisia, levottomia ihmisiä. Aito yhteisöllisyys, jossa marginaalissa olevista ihmisistä välitetään, on selvästi lisääntynyt vuosi tuhannen alusta. Täysin itseriittoisia meistä ei ainakaan vielä ole tullut, ja tuskin koskaan tulee. Ihminen tarvitsee aina toisen ihmisen kosketuksen ja kasvot.\nElämme siis nyt tätä vuotta 2050. Kati-isoäidin kuolemasta ei ole vasta kuin viisi vuotta. Muistan hänen hautajaisensa kuin eilisen päivän. Hautajaisiltana oli kuulas joulukuinen täysikuu, ja sen valossa Kuhmo näytti kimaltelevalta satukaupungilta. Vuosi oli siis 2045. Eniten ihmettelen sitä, että miten on mahdollista, että 82-vuotias isoäidin ystävä Merja-täti lauloi edelleen kuin pieni lapsienkeli! Kuinka kummassa vanhalla ihmisellä voi korkeasta iästään huolimatta olla niin sanomattoman kaunis ja koskettava ääni. Katin toiveesta hautajaisissa syötiin lanttukukkoa ja rönttösiä nokkossiman kanssa. Kukot olivat kuulemma vainajan itsensä leipomia! Kati-mummoni aina unelmoi, että hänestä tulisi hyvä kainuulaisemäntä, siksi hän halusi itseään kutsuttavan Siirtolan Emännäksi. Tarjoiluista päätellen hänestä oli vihdoin tullutkin sellainen!\nHänen kuusi vuotta nuorempaa, hieman jo dementoitunutta, tutisevaa aviopuolisoaan, Aria, taluttivat hänen lapsensa, siis minun tätipuoleni, lapsineen. Kaikki Katin jo eläkkeelle jäämässä olevat pojat ja heidän serkkunsa olivat kantamassa arkkua. Jeremias, isäni, Katin esikoinen on liikealalla. Hän on ollut uraaurtava vaikuttaja kestävään kulutukseen tähtäävässä business-ajattelussaan. Aina rauhallinen ja kiltti Okko-setäni on insinööri, hän kehittää ekologisia rakennustekniikoita. Luovuutta pursuava orginelli Onni-setäni on vaihtanut ammattiaan useampaan kertaan. Välillä hän luki filosofiaa, mutta siirtyi sitten puusepän oppiin. Hän taitaa olla samanlainen levoton ja luova sielu kuin äitinsä. Nyt vanhoilla päivillään hän on kunnostautunut tietokirjailijana.\nKategoria(t): Uncategorized | Avainsanat: eheyttävä kirjoittaminen, holistinen lääketiede, hypnoterapia, multipersoona, narratiivinen lääketiede, ratkaisukeskeisyys, terapeuttinen kirjoittaminen, tulevaisuuden tutkimus | Jätä kommentti


Vanhusten hoitohenkilökunnan pienentämiselle tyrmäys - Keskisuomalainen\nKotimaa 14.08.2016 21:05\nVanhusten hoitohenkilökunnan pienentämiselle tyrmäys\nKuntaliiton erityisasiantuntija Tero Tyni suhtautuu maltillisesti tavoitteeseen, että hoitotyöntekijöiden määrän minimimitoitusta pudotettaisiin suunnitellulla tavalla vanhuspalveluissa. Syynä on, että toukokuussa tehdyissä kuulemisissa vastaanotto oli hyvin kielteinen. Lähtökohtaisesti Kuntaliitto pitää mitoituksen pudottamista tarpeellisena.\nHallitusohjelma linjaa, että tehostetussa palveluasumisessa ja vanhainkodeissa henkilöstön vähimmäismäärä pudotettaisiin 0,4–0,5 hoitotyöntekijään asukasta kohden. Nykyinen minimi on 0,5.\n– Lähes kaikki (kuulemisessa) olivat sitä mieltä, että alle 0,5:n mitoitus olisi hyvin vaikea toteuttaa ja yövuoroon olisi vaikea saada henkilökuntaa, Tyni sanoo.\nSosiaali- ja terveysministeriön (STM) hallinnonalan talousarvioesityksessä sanotaankin, että vanhuspalvelujen henkilöstömitoitusta tarkistetaan tehostetussa palveluasumisessa ja vanhainkodeissa. Lisäksi vanhuspalvelulaista poistetaan joitakin tehtäviä. Muutosten takia kuntien menot vähenevät yhteensä 60,2 miljoonalla eurolla, josta valtionosuuden vähennys on 15,3 miljoonaa euroa.\nSTM:n sosiaalipalveluryhmän johtaja Päivi Voutilainen kertoo, että myös muut vaihtoehdot kuin hoitohenkilöstön minimimitoituksen alentaminen ovat punninnassa. Hän ei kuitenkaan voi kertoa, mitä vaihtoehtoja on mietitty, sillä asia on vasta valmistelussa.\n– Joitakin muutoksia voi olla vielä tulossa (hallituksen suunnitelmiin), mutta päätöksiä ei vielä ole.\nLopputulokseen vaikuttavat olennaisesti myös vaikutusarvioinnit.\nTyöntekijäjärjestöt Super ja Tehy tyrmäävät ajatuksen mitoituksen pienentämisestä. Heidän mukaansa se tarkoittaisi henkilöstön irtisanomisia, huonompaa hoitoa vanhuksille ja entistä kovempaa työtaakkaa hoitajille.\n– Hallituksen kaavailema 0,4 on katastrofaalinen, sanoo Superin puheenjohtaja Silja Paavola.\nTehyn puheenjohtajan Rauno Vesivalon mukaan ei pitäisi tarkastella ylipäätään yhtä kategorista lukua, vaan mitoitus pitäisi tehdä hoidettavien tarpeiden mukaan.\nSäästöjä saatetaan etsiä myös muualta.\nHallitusohjelma linjaa, että tehostetussa palveluasumisessa ja vanhainkodeissa henkilöstön vähimmäismäärä pudotettaisiin 0,4–0,5 hoitotyöntekijään asukasta kohden. Kuva: Lehtikuva / Jussi Nukari


Tahaton lueskelija: Henrikin Liivinmaan kronikka\nLähettänyt ketjukolaaja klo 17.50\nJorma Jormito 22. lokakuuta 2018 klo 18.38\nOlet viimeaikoina liikkunut aktiivisesti balttien ja ugrien maisemissa, kirjoittanut mielenkiintoisia postauksia ja antanut uusia lukuideoita. Tuo virolaisten kohtalo on ollut kova, vaikkakin kalparitarit toivat tullessaan myös uusia kulttuurivaikutteita. Toisaalta olivat virolaiset uskollisia vanhoille jumalilleen.\nTuo mainittu Buxhoevden suku on ollut liehumassa myös Viipurissa Vanhan Suomen aikana. Aiheesta on kirjoittanut tietenkin Lempi Jääskeläinen.\nJos liiviläiset sinua innostaa, kannattaa lukea Lauri Kettusen "Tieteen matkamiehenä" teokset, joissa liiviläisten sammuvaa kulttuuria kuvataan mielenkiintoisesti.\nketjukolaaja 22. lokakuuta 2018 klo 20.38\nLiiviläiset kyllä alkoivat kiinnostaa, varsinkin liivin kieli ja liiviläisten kansantarinat, onko niissä havaittavissa itämerellistä sukulaisuutta Kalevalan tarinoihin. Mm. saarenmaalaisten merirosvoilu Gotlannin seuduilla tuo mieleen kalevalaiset tarinat sammon ryöstöstä.\nLiiviläisiä on tosi vähän jäljellä, wikipedian mukaan viimeinen alkuperäinen kielen taitaja on jo poissa. Liiviläisinä itseään pitäviä sentään on.\nTästä kronikasta tuli tietysti mieleeni Suomeen suuntautuneet ristiretket ja se miten vähän niistä tiedetään. Vaikutti siltä kuin Porthan olisi vetänyt parelleeleja juuri näistä Baltian ristiretkistä Suomen vastaaviin. Hänkin kirjoitti siitä miten kenties eri heimot (karjalaiset, vatjalaiset, venäläisetkin) olisivat liittyneet yhteen ruotsalaisia Karjalaan tunkeutujia vastaan, aivan kuten Liivinmaalla.\nAloitin muuten kokeeksi sitä Jaan Krossin mammuttia Uppiniskaisuuden kronikkaa, ihan ok historiallinen seikkailuromaani. Tämä vain kiilasi väliin, kun on kaukolaina. Ai niin, Henrikin kronikassa mainitaan myös mielenkiintoinen nimi käännytystyötä tehneitten pappien joukossa: Pietari Kaukovalta, Suomesta!


17 X JATKA LAUSETTA - Starbox 17 X JATKA LAUSETTA\n17.6.2016 klo 22:04 Petra Tilaa blogi\nEn ymmärrä... miten Suomen kesäsäät voi vaihdella minuuteissa täysin ääripäästä toiseen??\nSeuraavaksi ajattelin... avata Katsomon ja katsoa Fitnesspäiväkirjojen vikan jakson\nViime aikoina... olen nukkunut monen tunnin päikkäreitä ihan laittoman paljon.. Eikä niistä ikinä seuraa mitään hyvää!\nEn osaa päättää... tykkäänkö itselläni enemmän pitkistä vai nykyisistä vähän lyhyemmistä hiuksista\nMuistan ikuisesti... sen mielettömän fiiliksen, kun vihdoin sain inssin läpi kolmannella yrityksellä!!\nPäivän paras juttu... ehdottomasti se, että viikonloppu on alussa!\nNoloa myöntää, mutta...mä oon yksi niistä harvoista, jotka ei oikeesti IKINÄ oo nähneet Titanicia tai Leijonakuningasta alusta loppuun saakka..\nViikko sitten... taisin tanssahdella Sannin tahtiin paikallisilla festareilla (jos niitä nyt niiksi voi kutsua?!) ihanien ystävien kanssa\nKaikista pahinta on... mennä nukkumaan riidoissa jonkun kanssa\nMinusta on söpöä... se, kuinka täynnä Facebookin etusivu nykyään on kaikenlaisia hellyyttäviä eläinvideoita!! Pakko myöntää, että oon niiden suhteen ahkera ystävien tägääjä haha\nOlenko ainoa, joka... ei ole koko kesää töissä?! Okei, tiedän etten ole, mutta musta tuntuu, että kaveriporukoista lähes jokainen raataa kesäkuusta elokuuhun, eikä vapaita juurikaan ole\nSalainen taitoni on... korvien liikuttaminen :-D\nJos saisin yhden toiveen se olisi... tällä hetkellä se, että saisin opiskelupaikan tietystä koulusta!\nMinulla on pakkomielle... tarkistaa joka kerta ainakin kaksi kertaa, että auton ovet todella ovat lukittuina, vaikka tietäisinkin lukinneeni ne jo..\nSöin tänään... lounaaksi kanasalaattia ja päivälliseksi salaatin tasapainoksi Kotipizzan kanakotzonen. Molemmat ateriat oli kyllä super hyviä!\nÄrsyttävintä on... kun just suoristetut hiukset kihartuvat pihalle mennessä ja se, kun ei vaan millään meinaa saada piilareita pitkän päivän jälkeen pois silmistä\nTekisi mieli... suunnitella tulevaa paljon eteenpäin, mutta toistaiseksi se ei oo vielä kovin kannattava idea


JUURI NYTKoronaa pelkäävä mies eli salaa kolme kuukautta Chicagon lentokentällä\n13.03.2016 klo 20:32\nViime vuonna valtio pääomitti Talvivaaran kaivostoimintaa jatkavaa Terrafamea yhteensä 209 miljoonalla eurolla.\nTalvivaaran kaivostoimintaa harjoittava Talvivaara Sotkamo Oy hakeutui konkurssiin loppuvuonna 2014. ARI KETTUNEN\nHelmikuussa valtio lupasi Terrafamelle lisärahoitusta lähes 40 miljoonaa euroa. Mutta nämäkään summat eivät riitä.\nEmoyhtiö Terrafame Groupin toimitusjohtaja Matti Hietasen mukaan vasta parin vuoden kuluttua kaivoksen toiminnan pitäisi olla niin hyvällä tolalla, että tuotot kattavat toimintamenot, ja sitä ennen tarvitaan lisää rahaa.\n- Terrafame tarvitsee lisärahaa parin vuoden aikana vielä yhteensä suuruusluokkaa noin 200 miljoonaa euroa, Hietanen arvioi.\nToimitusjohtajan mukaan kaivostoiminnan ylösajovaiheessa myös kulut syntyvät etupainotteisesti.\n- Kaivoksella rakennetaan 1,2 kilometriä pitkiä ja 400 metriä leveitä liuotuskasoja, joita on primäärialueella neljä kappaletta. Kasojen rakentaminen kestää yhteensä noin 15 kuukautta.\nLeikkausten kourissa olevalle valtiolle verorahojen käyttäminen kyseenalaisen maineen niittäneeseen kaivokseen on vaikea asia. Vaakakupissa on se, saadaanko kaivos toimimaan kestävästi ja kannattavasti, vai pitääkö se sulkea.\nOleellista olisi saada riittävän pitkältä ajalta näyttöjä bioliotusprosessin toimivuudesta ja houkuteltua yksityisiä tahoja rahoittajiksi.\n- Kaivoksen käynnistäminen on sujunut hyvin, myös liuoskierto on hyvässä hallinnassa, Hietanen sanoo.\nVaikka kaivoksen nimi on muuttunut Talvivaarasta Terrafameksi, silti sitä piinaavat osin samat ongelmat kuin aiemmin: Nikkelin tuotanto laahaa kokonaistavoitteista, vaikka tällä hetkellä kaivos on ylösajovaiheen tuotantokapasiteettiin nähden tavoitteen mukaisessa vauhdissa.\nLisäksi kaivosalueella on vettä edelleen noin 9,5 miljoonaa kuutioita, josta vain osa, eli vajaa kolme miljoonaa kuutiota on puhdistettua ja laskettavissa ulos kiintiöiden puitteissa. Mutta koska Nuasjärveen laskevaa purkuputkea ei toistaiseksi voida käyttää koko kapasiteetilla, vettä joudutaan todennäköisesti juoksuttamaan luontoon tänäkin vuonna poikkeusluvilla.\nHietasen mukaan perittyihin vesiongelmiin on kuitenkin jo tartuttu.\n- Uusi vedenpuhdistuslaitos valmistuu vuoden lopussa, ja ylimääräiset vedet pitäisi saada purettua kolmen vuoden aikana, edellyttäen, että purkuputken lupatilanne varmistuu.\nNikkelin hinta on tällä hetkellä vain 9 000 dollaria tonnilta.\n- 70 prosenttia nikkelin tuottajista tekee tällä hetkellä tappiota, mutta yleinen näkemys on, että pitkällä aikavälillä hinnan pitäisi olla 15 000-16 000 dollaria tonnilta, jotta markkinat olisivat tasapainossa. Kun tuotanto on ajettu ylös, tuo hintataso riittää hyvin Terrafamen kannattavalle toiminnalle. Terrafamen tuotantokustannukset ovat kilpailukykyiset. Kysymys on siitä, kuinka nopeasti nikkelin hinta nousee, Hietanen sanoo.\nEmoyhtiön toimitusjohtajan mukaan myös edellytykset yksityisen rahoituksen löytymiselle ovat hyvät.\n- Me olemme saaneet vakavia kiinnostuksen osoituksia, mutta aika paljon riippuu siitä, milloin saamme Vaasan hallinto-oikeudelta päätöksen purkuputken kohtalosta. Tätä päätöstä yksityiset tahotkin nyt odottavat.\nTerrafame Groupin toimitusjohtaja Matti Hietanen ei halua kiirehtiä kaivoksen sulkemista. Sen sijaan hän toivoo valtiolta, poliitikoilta ja kansalaisilta kärsivällisyyttä, jotta tuloksia voidaan saada aikaan.\n- En näe mitään syytä, miksi kaivoksen kehitys ei jatkuisi hyvänä, vaikka riskejä ylösajon alkuvaiheessa tietysti vielä on. Toivoisin kärsivällisyyttä ja rauhallisuutta kaivoksen ylösajon suhteen, koska meillä on aiempaa paremmat näkymät nyt myös yksityisen yhteistyön osalta.\nTerrafamen kaivoksella työskentelee tällä hetkellä 550 työntekijää ja alihankkijoita on 250.


s/y C´est la Vie: Haluaisin olla Aloe Vera kasvi - Lanzarote kuvina\nAloe Vera kasvi tarvitsee selviytyäkseen yli kymmenen astetta lämpöä eikä se siedä sadetta. Kuulostaa ihan minulta! Paitsi että minä tarvitsen kolme kertaa enemmän lämpöä.\nAloe House, jossa pääsimme kokeilemaan tästä monella tavalla parantavasta kasvista tehtyjä tuotteita\nLanzaroten tuliperäinen maa sopii viininviljelyyn. Köynnökset rasittuvat kuitenkin tuulesta, joten paikalliset rakentavat jokaiselle köynnökselle oman kuopan.\nLähinnä viinin valmistukseen käytetty luonnonsuojelualue La Geria\nJardin de Cactus on Cesar Manriquen suunnittelema kaktus puutarha Lanzarotella\n475 metrin korkeudessa sijaitseva näköalapaikka Mirador del Rio. Täältä näkyy Lanzaroten pohjoispuolella oleva kaunis Islas Graciosan saari\nCaleta de Cebon satama, Isla Grasioca\nLanzarote on vulkaaninen saari, mikä vaikuttaa merkittävästi sen luontoon ja maisemiin. Maisemaa leimaavat tumma laavamaa ja siistit valkoiset kylät. Saarella vieraileva ei voi välttyä kuulemasta arkkitehti ja taiteilija Cesar Manriquesta, joka on teoksillaan vaikuttanut merkittävästi siihen, miltä koko saari nykypäivänä näyttää. Myös Mirador del Rio on tämän taiteilijan käsialaa.\nTäällä pikkukylässä vallitsee ihana tunnelma eikä maisemia voi sanoin kuvailla\nKamelit jonossa lähdössä safarille\nLanzarotella on ollut tulivuorenpurkauksia erityisesti 1700- ja 1800-luvuilla. Purkausten seuraukset näkyvät edelleen. Timanfayn kansallispuisto koostuu laavamaisemista.\nTimanfayn kansallispuiston kuvaa\nTämän turistiautoilupäivän päätteeksi tutkimme sääikkunaa Afrikkaan, joka näyttää erittäinkin houkuttelevalta juuri tulevan viikon alusta lähtien. Pidimme yhden välipäivän huoltaen venettä, täydentäen muonavarastoja, pesten pyykkiä jne. Tänään jatkoimme matkaamme parinkymmenen mailin päähän Islas Graciosalle, olihan tämä pikku saari nähtävä.


dit un dat sitä sun tätä: Reilu matka ja elämä # Reilutblogit\nJael lähetti reiluhaasteen, jonka kysymykset ja vastaukset ovat tässä:\nKerro minkälainen rooli kestävällä ja eettisellä toiminnalla on elämässäsi.\nSaksassa lajitellaan roskat aika tunnollisesti ja meillä on ruskea roskis biojätteille, sininen paperille, keltainen muoville, metallille jne ja harmaa muille jätteille. Joskus on tosin vaikea tietää, minne mikäkin roska kuuluu, opin juuri, että esim. hammasharja kuuluu kuulemma muihin jätteisiin eikä muoviin. Meillä kerätään sen lisäksi erikseen lasipullot, ne viedään isompaan containeriin ja lajitellaan ruskeisiin, vihreisiin ja kirkkaisiin eli meillä ei ole onneksi omaa roskista niille, kun muutenkin pieni tontti on täynnä roskatynnyreitä. Täällähän rivitalotkin ovat ihan erillisiä taloja eikä ole mitään yhteistä naapurin kanssa eli kaikilla omat lämmitykset, roskikset jne.\nVihreä piste on Saksan eniten käytetty piktogrammi, se muistuttaa tarkoituksella jingiä ja jangia.\nVaatteet vien vaatekeräykseen tai annan ne Pätkisvarkaan äidille ja sitä kautta ne lähtevät usein Tunisiaan.\nSäästämme lämmityskuluja, meillä ei ole koskaan niin lämmintä kuin suomalaisissa asunnoissa ja yöllä lämmitys menee automaattisesti kokonaan pois päältä. Meillä ei olla talvella t-paidassa vaan villapaidassa ja eikä paljain varpain vaan huopatöppöset jalassa.\nPyykin pesen useimmiten "vain" +40C. Meidän sähkömme on ekosähköä.\nKäytän paljon yleisiä kulkuneuvoja tai kävelen tai ajan pyörällä. Kuljen portaita useimmiten kävellen enkä käytä paljon hissejä tai rullaportaita.\nMuovikasseja yritän välttää, Sjödenin asiakkaalle kertyy aina kivoja kangaskasseja, joita on helppo pitää käsilaukussa varalla.\nKerro jokin mukava kokemus mikä sinulla on kestävästä matkailusta.\nMukavia ja mielekkäitä kokemuksia matkoilla on ollut mm. käynti buddhistimunkkien pitämässä koulussa Burmassa, buddhistinunnien pitämässä lastenkodissa Saigonissa, saksalaisessa koulussa Kairossa, Goethe-instituutissa Delhissä saksaa opiskelevien nuorten luona, katulapsia kouluttavassa ravintolassa Hanoissa. Hyvin mielellämme annoimme joka kerta sievoisen summan rahaa tukeaksemme näitä projekteja.\nTäytyy myöntää, että ekologinen jalanjälkeni on varmaan aivan liian suuri, sillä matkustamme paljon kaukomaillekin ja sinne on hankala lähteä polkupyörällä, vaikka joka vuosi kyllä pidämme viikon pyöräloman, joka muuten tänä vuonna vie meidät Loire-jokea pitkin Atlantin rannalle\nHaasta mukaan vähintään 3 muuta blogia. Sinun ei tarvitse olla matkabloggaaja tätä varten, vaan voit kirjoittaa myös muista kestävään kehitykseen liittyvistä asioista.\nOlen vähän huono jakamaan haasteita, varsinkin kun niin monet ovat jo vastanneet tähän. Se, joka ei ole, saa ottaa tästä mielellään haasteen vastaan.\nEingestellt von Allu um 15:38\nClarissa 13. März 2015 um 19:23\nHyvin olet suoriutunut tehtävässäsi! Täällä kuuluu kestävän kehityksen teema koulujen opetussuunnitelmaan alaluokilta lukioon asti, joten tuskin palataan enää entisaikojen välinpitämättömään suhtautumiseen jätteiden lajittelemisessakaan. Meillä on biojätteitä varten oma kompostori ja melkein kaikki muut kodin jätteet laitamme pihallamme olevaan Poltettavat-roskikseen. Lasi, metalli, paperi yms.viedään marketin pihalla oleviin roskiksiin. Jos sormi menee suuhun vaikkapa hammasharjan kohdalla, voin tarkistaa oikean paikan täältä (klik)\nSe on kuule nyt sun päähänpinttymä, mistä lie peräisin, tuo t-paitajuttu. Villasukissa viihtyvät kyllä suomalaisetkin:-)\nClarissa 13. März 2015 um 19:27\nToimiikohan tämä (klik) paremmin?\nAllu 13. März 2015 um 19:28\nKLIK ei toimi. Mun sukuloisten luona olen kokenut sitä t-paita-juttua.\nAllu 13. März 2015 um 19:29\nAi huomasit itsekin, saat papukaijamerkin.\nAllu 13. März 2015 um 19:34\nEi löytynyt vastausta minne laitetaan puoliksi palanut tuikku.\nClarissa 13. März 2015 um 20:35\nMiten olis tuo: Alumiinipurkit -> Metalli -> Ekopiste – ekopisteen työntekijät voivat polttaa sen sitten loppuun, jos tunnelmaa haluavat.\nAllu 13. März 2015 um 20:46\nMutta kun siellä on vielä sitä kynttilän vahaa, joka ei palanut kunnolla.\nJael 13. März 2015 um 20:34\nKiva kun vastasit tähän haasteeseen ja hienosti vastasitkin:) Voi mikä ihana väriläiskä nuo roskapöntöt:)\nAllu 13. März 2015 um 20:48\nNoi pöntöt oli yhdessä näyttelyssä saksalaisten stereotypioista, mutta pistin kuvan tänne, kun tykkään väreistä.\nAnonym 14. März 2015 um 05:14\nPätkisvarkaan äiti =) Nauroin ääneen! Ja syystä että... viime yönä heräsin outoon rapinaan klo 01. 6v. poikani rapisteli keittiössä yöpalaa pätkispussista! =O Hampaiden pesun ja pienen nuhtelun jälkeen totesin leikkisästi pojan olevan pätkisvaras :)\nAllu 14. März 2015 um 07:27\nHihi ja sinä olet sitten kanssa pätkisvarkaan äiti. :-)\nSira 14. März 2015 um 10:10\nNäinhän se menee meilläkin. Roskat eritellään ja viedään oikeisiin paikkoihin - näin Berliinissä kuin Suomessakin. Ja jos sormi menee suuhun, mihin pannaan, niin kysytään tyttäreltä tai katsotaan tuota Clarissan mainitsema Klik-ohjelmaa. Kaikki selviää aikanaan. Joskus kuitenkin harmittaa, kun täällä eivät näy kaikki ihmiset välttävän erottelusta tai eivät sitten osaa lukea, mitä lienee...Se on kai suurkaupunkiongelma.\nAllu 14. März 2015 um 16:05\nsellaista se suurkaupungin elämä on\nHelena Ruotsala 14. März 2015 um 11:54\nMeillä on tuo kompostori, jota pitää aina myös hoitaa ja taloyhtiön eri asunnoilla on myös oma hoitoviikko, mutta onneksi harvoin. Mulla ei siihen onnekso tule paljon käyttöä, kun en tee arkipäivisin ruokaa.\nAllu 14. März 2015 um 16:06\nMeillä on niin pienet tontit, että kompostori pitäis melkein laittaa olohuoneeseen\nSirokko 14. März 2015 um 20:37\nMeillä on tuo vihreä pönttö made in Germany, siihen tungetaan kaikki, ja sekin on jo liikaa monelle. Coopération internationale d'Allemagne (GIZ) yrittää opettaa meitä paremmille tavoille.


Iltalehti: Tällainen on Bandidos-jengi - Sivu 3 - MURHA.INFO\nIltalehti: Tällainen on Bandidos-jengi\nViesti Kirjoittaja otus » To Tammi 10, 2008 7:16 pm\nÄlkää tuosta Hirsmasta nyt enää tässä jauhako. Lukekaa tuolta,jos Hirsma kiinostaa.\nhttp://www.murha.info/phpbb2/viewtopic. ... ght=hirsma\nViesti Kirjoittaja PitBull » To Tammi 10, 2008 7:51 pm\napollo kirjoitti: Ne pyörät vietiin Hirsmalta sen takia, koska pyörät ovat Bandidosien yhteistä omaisuutta (siis heidän säännöissään). Ja kun Hirsma potkittiin pois, niin pyörien olisi kuulunut jäädä kerholle.\nBombay kirjoitti: Tulipa katsottua nyt toi pätkä, hienot tilat kyllä ja turvatoimetkin taitaa olla mukavat, kelpaisi tuommoinen ovi himaankin, hehe.\njos haluat samanlaisen oven + kalterin taakse niin laita privaan. Mulla kotona samanlainen, Ulkopuolelta vaan maalattu puunväriseksi niin ei huomaa ulkopäin kummemmin jos nopeasti katsoo\nOvipaketin hinta alk.800€ asennettuna\nOho, yllättävän edullinen. Pitääpä pitää mielessä.\nHinta skaala siis 800€-3500€, Riippuu siitä että mitä siltä haluaa\nViesti Kirjoittaja katupoika » To Tammi 10, 2008 11:16 pm\nMageet on mestat jätkillä. Tsiigasin tossa joku aika sitten sattumalta jonkun uusiseelantilaisista paskalakeista kertovan sarjan jossa ne ryski paikallisen Filthy Few MC:n tiloihin ja se mesta oli ihan vitun läävä. Sellanen 2-kerroksinen peltitalo täynnä kaikenmaailman likaa, paskaa ja ahtaita huoneita. Näytti lähinnä siltä, että koko rakennus ois voinut sortua minä hetkenä hyvänsä. Ja Filthy Few MC on sentään aika iso juttu Uudessa-Seelannissa.\nViesti Kirjoittaja PitBull » Pe Tammi 11, 2008 7:49 am\nLikaistahan tuolla oli ja eikös kauneus ole katsojan silmissä\nLiittynyt: Pe Joulu 07, 2007 11:53 pm\nViesti Kirjoittaja pappi » Pe Tammi 11, 2008 1:03 pm\ntuossa pätkässä tuli hyvin esille se miten julkisuus käsittelee mp jengejä ja varsinkin bandidosta. aina kun joku tekee jotain "pahaa" niin se on etusivulla mutta olen myös lukenut näistä jutuista joissa kyseinen henkilö on istunut 3kk ja lopuksi todettu syyttömäksi. täällä porin suunnalla näitä on riittänyt... ja kun joku todetaan syyttömäksi sitä juttua ei edes paineta lehteen tai sitten se lukee korkeintaan myynti-ilmoituksissa. poliisi yrittää muuttaa tällä tavalla ihmisten suhtautumisen kerhoihin.\nViesti Kirjoittaja katupoika » La Tammi 12, 2008 7:45 pm\nPitBull kirjoitti: Likaistahan tuolla oli ja eikös kauneus ole katsojan silmissä\nMun silmään mestat näytti aika helvetin kliineiltä, ja joka tapauksessa ihan eri näköistä nurkkaa kuin näillä uusiseelantilaisilla peltilatomiehillä.\nViesti Kirjoittaja flynt-one » Ke Tammi 30, 2008 12:39 am\nHeh, hauska toi nelosen uutisotsikko:\n"Katso Bandidos MC:n salaiset säännöt"\nEipä noissa mitään ihmeellistä ole, samat asiat jotka pitäisivät olla itsestäänselvyyksiä kaikille mc-kerhoissa oleville.\nViesti Kirjoittaja Agathon » Ke Tammi 30, 2008 12:50 am\nkatupoika kirjoitti: Tsiigasin tossa joku aika sitten sattumalta jonkun uusiseelantilaisista paskalakeista kertovan sarjan jossa ne ryski paikallisen Filthy Few MC:n tiloihin ja se mesta oli ihan vitun läävä.\nMuistuuko mieleen mikä sarja?\nViesti Kirjoittaja flynt-one » Ke Tammi 30, 2008 1:01 am\nVaikken katupoika olekkaan niin toi ratsia oli muistaakseni mtv faktan ohjelmassa "poliisi paikalla" eli alkuperäiseltä nimeltään police ten 7\nViesti Kirjoittaja PitBull » Su Helmi 17, 2008 6:04 pm\nJaahas, Huomisen lehdessä saattaa olla taas juttua\nViesti Kirjoittaja Setä » Su Helmi 17, 2008 7:05 pm\nKerro nyt vähän esimakua tulevasta!\nViesti Kirjoittaja PitBull » Su Helmi 17, 2008 9:43 pm\nSetä kirjoitti: Kerro nyt vähän esimakua tulevasta!\nSetä siniset olivat ratsanneet, Saas nähdä mitä löytyi taas.\nViesti Kirjoittaja Setä » Su Helmi 17, 2008 11:06 pm\nEi tainnu olla kovin hedelmällinen ratsia ku ei nettilehdet vielä huuda punasta ja kultasta.\nViesti Kirjoittaja PitBull » Ma Helmi 18, 2008 3:06 am\nei vissiinkään kun kiinni otetut pääsi ulos vielä sunnuntain puolella.\nViesti Kirjoittaja Amsterdam » Ma Helmi 18, 2008 2:25 pm\nPitBull kirjoitti: Setä siniset olivat ratsanneet, Saas nähdä mitä löytyi taas.


Haibane Renmei - Sivu 2 - Aniki\nViesti Kirjoittaja K8Skies » To Marras 17, 2005 22:57\nMikä se juju Haibane Renmeissä nyt sitten oli ?\nEn usko että edes kolmen katsomiskerran jälkeen tajusin sitä ainakaan kunnolla, jos lainkaan.\nViesti Kirjoittaja kagura » To Marras 17, 2005 23:00\nUskoisin tuolla jujulla (josta en siis itse puhuisi) tarkoitettavan Haibaneiden alkuperää. Correct me if I'm wrong. Oma mielipide on, ettei tässä edes tarvitse mitään jujuja pohtia. Useita vinkkejä ja johtolankoja erisuuntiin on tarjolla - ja niistä sitten eri ihmiset ajattelevat eri tavoin. Hyvin avoimelle ajattelullehan tämä liputtaa.\nTai siis korjaan itseäni, tietenkin "tarvitsee pohtia" jujua... Sitähän varten Haibane - ja elämä - on. Mutta ei tarvitse tietää, olla varma. Olin itse ensin "varma" tuosta Trillkin esittämästä teoriasta, mutta sitten myöhemmin aloin epäilemään sitä ja ajattelin kaikenlaista muuta. Rekin kohdalla asia on selvä tietenkin. Rakkakin on jo mysteeri. Mutta jokinhan yhdisti juuri noita kahta Haibanea, eikä muita.\nViimeksi muokannut kagura, Pe Marras 18, 2005 08:47. Yhteensä muokattu 2 kertaa.\nViesti Kirjoittaja K8Skies » To Marras 17, 2005 23:24\nkagura kirjoitti: Uskoisin tuolla jujulla (josta en siis itse puhuisi) tarkoitettavan Haibaneiden alkuperää. Correct me if I'm wrong. Oma mielipide on, ettei tässä edes tarvitse mitään jujuja pohtia. Useita vinkkejä ja johtolankoja erisuuntiin on tarjolla - ja niistä sitten eri ihmiset ajattelevat eri tavoin. Hyvin avoimelle ajattelullehan tämä liputtaa.\nJuuri tuota alkuperää tarkoitin. Jotenkin vain jäi vaivaamaan, kun pitää itse päätellä vastaukset liian moneen kysymykseen. Varsinkin vaivasi varmaan jonkun viikon ajan Rakan menneisyys ja tämä auttava korppi... En vain saa mielenrauhaa, kun en tiedä mitä hänelle tapahtui ennen Haibaneksi tulemista. Liian vähän vinkkejä minulle.\nMuutenkin tuosta sarjasta jäi uskomattoman orpo olo. Oikeastaan mihinkään kysymykseen ei saanut vastausta, ja sarjakin kertoo vain pienen pätkän kokonaisuudesta. Silti tästä kaikesta huolimatta Haibane Renmei vaan on yksi lempisarjoistani... Sille ei vain voi mitään, kun se on niin uskomattoman kaunis sarja.\nViesti Kirjoittaja Advis » Pe Marras 18, 2005 00:14\nReki on kyllä todella mahtava ja kiehtova persoona.^^<3 Kiehtovin kaikista, itseasiassa. Aina kun tämä kyseinen haibane ilmestyy näkyviin niin katse jotenkin nauliintuu. O.O\nOlisipa vain hiukan pidempi sarja. ._., Jää niin haikea olo kun olisi voinut katsoa vielä vaikka miten pitkään. O_O\nMinua jäi ihmetyttämään kyllä monet asiat. Kuten se, että kun jostakusta tulee haibane.. Miksi hänestä tulee sellainen? Onko hän tehnyt jotain sellaista elämässään, jonka vuoksi hän eräänä yönä siirtyy unimaailman kautta haibaneiden keskuuteen? Ja että hänen läheisensä eivät enää muista häntä eikä haibaneksi muuttunut muista perhettään.. Outoa. Haibaneitahan on eri ikäisiä, jotkut tulevat haibaneiksi pikkulapsina ja toiset myöhemmällä iällä.\nViesti Kirjoittaja Jiksi » Pe Marras 18, 2005 00:51\nEipä Haibanen avoimeksi jättämissä asioissa tainnut olla mitään sen kummempaa kuin että ne jätettiin tarkoituksella sellaisiksi, jotta katsojat voisivat sitten keskenään spekuloida asiasta. Salailu-/mysteerikortin käyttö on ivanha kikka sen synnyttämän keskustelun vuoksi. Ihme ettei nettiaikana näitä ole nähty enemmänkin, onhan salailukortin kuningassarja edelleen NGE, jossa sitä käytettiin erittäin taidokkaasti. Jopa siinä määrin tehokkaaksi, että faneille on riittänyt vuosiksi pureskeltavaa sarjassa, joka osittain jo siksikin on muodostunut kulttisarjaksi.\nKaupallisen menestyksen ja kulttistatuksen yhdistäminen aina silloin tällöin onnistuu.\nViesti Kirjoittaja Trilkk » Pe Marras 18, 2005 01:17\nK8Skies kirjoitti: Mikä se juju Haibane Renmeissä nyt sitten oli ?\nTarkoitin siis tällä seuraavaa spoileria:\nSikäli kun ymmärsin... sarja vilisee viittauksia siihen, että Haibanet olisivat itsemurhan tehneitä. Nemu veti unilääkkeitä (näki unta unesta), Hikari ampui aivonsa pellolle (uni valosta), (Rakka hyppäsi katolta (uni putoamisesta), Rekin kohtalo ei liene kenellekään epäselvä (heittäytyi junan eteen). Rakan ja Rekin tapauksessa näytti olevan myös ylimääräinen jippo, joka oli a) todellisuuden kieltäminen (Kuu tajusi mitä oli tehnyt -> lentää muurin yli, Rekillä sama lopussa) b) syyllisyys joka johtaa muurin tavoitteluun (Reki: ?, Rakka: veti selkeästi jonkun mukanaan, näkyy sarjassa variksena).\nSinänsä, on täysin yhdentekevää onko asia pohjimmiltaan näin. Kanssakatsoja ei ollut samaa mieltä, ja päätteli että vain Reki ja Rakka olisivat itsemurhaajia, jotka joutuisivat tulemaan sinuiksi menneisyytensä kanssa siinä missä muut henkilöt olivat ties mitä. Itsemurhaushan ei tietenkään selitä myöskään pikkulapsia.\nSpekuloida voi minkä kerkiää. Ainoaksi faktaksi jää se, että tuhkahöyhenfederaatio omistaa sukat jaloista.\nNiinjoo, selasin kanjidictiä\n灰 = tuhka\n羽 = siipi, höyhen\n連盟 = federaatio, unioni\nViesti Kirjoittaja Kensuke » Pe Marras 18, 2005 01:43\nMuistan lukeneeni että ABe olisi itse kiistänyt tuon teorian, vaikkakin se eri foorumeita lukiessa tuntuu olevan vallalla.\nMutta kuten sanottu, katsoja vetäkööt omat johtopäätöksensä.\nViesti Kirjoittaja K8Skies » Pe Marras 18, 2005 02:41\nNoniin, niinpä tietysti. Puhhuh, en tajunnut tätä "jujua" kokonaisuutena, mutta nyt kun sen lisäjujun tietää, on se aika selvä juttu. Nyt koko sarja tuntuu paljon valmiimmalta, mutta silti jää Mietityttämään, juuri niin kuin pitäisikin.\nSe tosin jäi myös vaivaamaan, kun tämä Rakan "työnantaja"(eli se pappi tms) sanoi mitä niille haibaneille tapahtuu, jotka eivät pääse sinuiksi ennen lento-muurin-yli-päivää. He joutuvat ilmeisesti ikuisesti jonnekkin jumittamaan, eivätkä pääse taivaaseen eivätkä minnekkään ?\nJa he, jotka lentävät muurin yli, pääsevät taivaaseen ?\nJos asianlaita on näin, on tuo koko paikka sitten tavallaan siksi, että Haibanet saavat "lisäaikaa" päästäkseen sinuiksi itsensä kanssa, ne ?\nPuhh, ja kello on noin 1.41, eikä minulla muka muuta tekemistä ole... eli voi olla aika sekava ja yleishyödytön sotku koko tämä postaus kun aamulla katsoo, mutta taisin lopultakin tajuta tämän...\nViesti Kirjoittaja FoxJones » Pe Marras 18, 2005 10:41\nanalyysispoikku kirjoitti: Itsemurha on yksi hyvä selitys, mutta tosiaan ajaa karille siinä vaiheessa kun näkee paljonko pikkulapsia sarjassa liikkuu. Itse tulkitsin asian siten että kyseessä olisi ollut jokin onnettomuus.. jokin traaginen tapaus jonka ei olisi pitänyt tapahtua jolloin henkilö päätyy eräänlaiseen välietappiin, että tämä pääsisi tapahtuneesta yli ja voisi jatkaa matkaansa. Esim. Reki voisi ihan yhtä hyvin vahingossa olla jäänyt junan alle syystä tai toisesta. Minusta hänen käytös viimisessä jaksossa viittaisi hieman tähän (tosin tätä kirjottaessa siitä on aikaa kun Haibanen katoin niin en muista ihan tarkkaan kaikkea). Rakka taasen yhtä hyvin on voinut tipahtaa jostain (vetäen tosiaan jonkun mukanaan.. hyvä huomio siellä toisaalla). Nemu menettänyt tajuntansa jostain syystä.. menehtynyt vaikka häkämyrkytykseen tai jotain. etc. (Muistanko väärin vai oliko joku heistä hukkunut?)\nVain ABe itse tietää varmasti\nViesti Kirjoittaja Advis » Pe Marras 18, 2005 11:54\nNuo päätelmät vaikuttavat kyllä loogisilta. Tuo itsemurhajuttu tuli mieleen, mutta sitten taas mielessäni hylkäsin sen teorian. Tiedä häntä, miten asianlaita on, mutta selkiytti ajatuksia aika paljon kumminkin.^^\nHuh..jollain tavalla nyt koko sarja avautuu ihan eri tavalla. Koko se kaupunki vaikuttaa niin lintukodolta, vaikka todellisuudessa kauhu ja kuolema ovat lähempänä kuin katsoja aavistaakaan.\nGlien kaupungissa ei vanhoja Haibaneita ole, mutta ilmeisesti kukaan haibane ei vietä tuossa paikassa kovinkaan monta vuotta, kunnes Day of Flight koittaa. Tai se toinen kohtalo.. Liekö epäonnistuvat haibanet sitten joutuvat jonkinlaiseen helvettiin? Tai siis nimenomaan nämä itsemurhan suorittaneet. Tiedä häntä sitten, millä tavalla lapsihaibanet ovat Glieen päätyneet. Siipien värilläkin on merkitystä. Rekiä ja Rakkaa yhdistää se, että he ovat molemmat syntiin sidottuja (sinbound). He siis ovat mitä ilmeisimmin itsemurhan suorittaneita ja joutuvat tekemään erityisesti sovitustyötä itsensä kanssa tai ovat lopulta kadotettuja sieluja. Huh, menee mielenkiintoiseksi. O.O Pakko katsoa HR pian uudestaan!\nViesti Kirjoittaja kagura » Pe Marras 18, 2005 12:07\nRakkahan teki eräänlaista sovitustyötä kun etsi ja löysi linnun kaivosta. Ehkä tämä lintu oli se, joka pystyi ikään kuin Rakan sovituksen "myöntämään", mikäli oli se joku, jonka Rakka oli vetänyt mukaansa oikeassa maailmassa?\nViesti Kirjoittaja Dr. Nick » Pe Marras 18, 2005 12:37\nÄärimmäisen kiintoisia teorioita... Siitä on pitkä aika kun sarjan viimeksi näin ja koska boksi ei tälle kuluttajalle saavu vielä ihan kohtapuoliin, muistikuvani ovat vähän hämäriä ja logiikassani saattaa siksi olla aukkoja, mutta rusautanpa tänne omat vaikutelmani haibaneiden alkuperästä.\nUskon, että haibanet ovat koomapotilaita; sillä ei ole paljoa merkitystä kuinka he ovat koomaan vajonneet, mutta sain ainakin itse sellaisen käsityksen, että Reki olisi jäänyt junan alle vahingossa (eikös hän yrittänyt pelastaa jotakuta raiteilta?). Rakasta tuli ensiksi mieleen lento-onnettomuus, mutta kun ottaa huomioon tuon siipien väriin liittyvän jutun, ei itsemurhayrityskään ole poissuljettu mahdollisuus. Joka tapauksessa, onnettomuuden kautta haibaneksi päätyminen selittäisi ainakin ne kakarat.\nTällä linjalla jatkaen, muurien ympäröimä kaupunki on eräänlainen limbus elämän ja kuoleman välillä. Tai ehkäpä se on ihan varsinainen tuonpuoleinen ja vain haibanet eivät ole "kokonaan" siellä. Haibanet ovat koomailijoita, jotka ovat parantuneet fyysisistä vammoistaan siinä määrin, että heidän pitäisi kyetä heräämään, mutta jonkinlainen henkinen takalukko, jokin käsittelemätön trauma pidättelee heitä paikoillaan. Jos he saavat räknättyä sen kuntoon, he lentävät muurin yli ja heräävät. Jos he jäävät jumiin sen kanssa - no, sänkyyn sidotut vihannekset eivät yleensä elä älyttömän pitkään. Kerrottiinkos sarjassa, mitä haibanelle tapahtuu parasta-ennen päivämäärän jälkeen? Pudottivatko ne siipensä ja muuttuivat tavallisiksi kaupunkilaisiksi vai mitä?\nOli miten oli, looginen johtopäätös tätä tulkintaa seuraten on, että kaupungin siivettömät asukkaat ovat kuolleita immeisiä. "I see dead people" ja silleen. Muiden detaljien kanssa saavutaankin sitten puhtaasti spekulatiiviselle kentälle.\nKorppi - joku, joka tipahti alas samaa matkaa Rakan kanssa, mistä nyt sitten putosivat/hyppäsivätkään. Ei vajonnut koomaan, ja yrittää toiselta puolen auttaa Rakkaa herämään. Kuoli kuitenkin lopulta omiin vammoihinsa?\nIlman selitystä jää se naamiojäpikkä, joka pystyy matkaamaan muurien ulkopuolelle. Sairaalan vakimeedio? Styxin lautturi? Ehdotuksia otetaan vastaan.\nNämä mielikuvat nousivat päähäni melko lailla automaattisesti ilman sen kummempaa tietoista funtsimista, joten painotettakoon vielä, että ne voivat olla aivan kuusikosta.\nViesti Kirjoittaja kagura » Pe Marras 18, 2005 13:11\nDr. Nick kirjoitti:\nKuusikostakin voi joskus löytyä jotain uutta ja jännittävää. Mulle ei kyllä koskaan ole tuollaisia mielikuvia tullut, mutta ihan mielenkiintoista ja ajatuksia herättävää.\nNe Haibanet, jotka eivät lentäneet muurin yli (Day of Flight) erakoituivat jonnekin, heistä ei siis tullut tavallisia kansalaisia vaikka nämä ns. epäonnistuneet Haibanet siipensä menettivätkin.\nViesti Kirjoittaja Advis » Pe Marras 18, 2005 13:21\nHmm..koomateoria. Mielenkiintoista! Juuri tämän takia HR on niin mahtava sarja. Kukaan ei loppujen lopuksi tiedä, mutta saatamme olla kuitenkin lähellä ratkaisua. Tai sitten emme. Kaikki logiikka on vain omassa päässämme kunnes tulee toinen teoria ja kiskoo maton jalkojen alta.\nItse luulisin kuuluvani toistaiseksi onnettomuus/itsemurha"koulukuntaan".\nViesti Kirjoittaja Ragath » Pe Marras 18, 2005 14:23\nKooma kuulostaa äkkiä niin selvältä vastaukselta kaikelle. Tekisi melkein mieli olla uskomatta tuota ja tyytyä tietämättömyyteen, sehän on osa koko jutun viehätystä.\nMutta siis: eikös Rakka maininnut jättäneensä jonkun yksin edellisessä elämässään (eli mahdollisesti kuollessaan), kuvitellessaan ettei hänellä ole ketään? Minä ainakin käsitin että tämä oli se synti joka Rakan piti saada anteeksi.\nJoten jos ABe itse on kumonnut itsemurhateoriat, niin koomaan joutuminen itsemurhayrityksen seurauksena ei taida olla vaihtoehto. Jos oletetaan että Haibanet edes ovat edellisessä elämässään kuolleita ja Rakan kuolema oli luonnollinen, niin millä perusteella hän jätti tämän henkilön yksin? Haluamattaan kuolemista en oikein miellä vääryyden tekemiseksi toista kohtaan. Jotain vääräähän nämä syntiset Haibanet ovat joka tapauksessa tehneet.\nSittenhän on tietysti myös sellainen vaihtoehto, että edes ABella ei ole vastausta näihin kysymyksiin, mutta se on jo liian kyynistä jopa minun uskottavakseni.


Barack Obama puhui Helsingissä maailman ongelmat halki: Yksi ratkaisu löytyy hänen mukaansa siitä, miten Suomessa köyhinkin lapsi voi mennä yhteen maailman parhaista kouluista - Politiikka | HS.fi\nObaman esiintyminen Nordic Business Forumissa oli keskustelumuotoinen.\nBarack Obama puhui Helsingissä maailman ongelmat halki: Yksi ratkaisu löytyy hänen mukaansa siitä, miten Suome\nBarack Obama tervehti yleisöä Helsingin Messukeskuksessa torstaina. (KUVA: Markus Jokela / HS)\nJulkaistu: 27.9.2018 11:21 , Päivitetty: 27.9.2018 20:41\nYhdysvaltain entinen presidentti Barack Obama kuvasi torstaina Helsingissä maailman paikaksi, joka on ihmisille parempi kuin koskaan ennen, mutta jossa hyvän kehityksen jatko ei ole lainkaan varmaa.\n27.9.2018 17:45 Tuomas Niskakangas, toimittaja\nMitä Obaman esiintymisestä jäi käteen?\nMitä Obaman esiintymisestä jäi käteen? Hän oli ainakin oma itsensä: pohdiskeleva ja analyyttinen. Poliitikkona häntä on arvosteltu liian akateemiseksikin. Tässä mielessä Obama poikkesi Nordic Business Forumin muista esiintyjistä. Myös oikeat professorit tapahtumassa pyrkivät kunnon energiseen lavashow'hun. Yleisön mielenkiinnon Obama kuitenkin pystyi vangitsemaan koko tunnin keskustelun ajaksi. Kuulijat saivat sitä mitä odotettiin: analyyttinen ja karismaattinen katsaus maailman tilaan.\n27.9.2018 17:39 Minna Nalbantoglu, toimittaja\nObama on poistunut rakennuksesta\n"Elvis has left the building", juontaja ilmoittaa.\nObama on siis poistunut kohti lentokenttää. Nyt myös yleisö voi poistua salista.\n27.9.2018 17:36 Minna Nalbantoglu, toimittaja\nObama on poistunut lavalta.\n27.9.2018 17:35 Minna Nalbantoglu, toimittaja\nKeskustelu on päättymässä - Obama luo uskoa hyvyyteen\nObama haluaa lopuksi valaa yleisöön toivoa.\nHän lainaa John F. Kennedyä, joka sanoi, että ei ole mitään ihmisen luomaa ongelmaa jota ihminen ei voisi ratkaista.\nMaailmassa perustavanlaatuisesti hyvien ihmisten määrä on huomattavasti suurempi kuin pahojen ihmisten määrä, Obama sanoo.\n27.9.2018 17:35 Tuomas Niskakangas, toimittaja\nObama: Maailmassa on enemmän hyvää kuin pahaa\nKeskustelu on päättynyt. Obama jätti yleisölle viimeiseksi optimistisen viestin: Maailmassa on enemmän hyvää kuin pahaa.\n27.9.2018 17:32 Minna Nalbantoglu, toimittaja\nObama: Michelle oli Valkoisessa talossa tyttärilleni vahvan, kunnioitusta herättävän naisen malli.\n27.9.2018 17:32 Tuomas Niskakangas, toimittaja\nNiklas Zennström otti puheeksi puolisoiden vaikutuksen johtajien työssä. Obama yhtyi ajatukseen. "Hän on ainutlaatuinen", Obama sanoi vaimostaan Michellestä. Michelle Obamaa on pyöritelty yhtenä mahdollisuutena demokraattien seuraavaksi presidenttiehdokkaaksi. Ajatus Michelle Obaman presidenttiehdokkuudesta lienee kuitenkin kaukaa haettu, vaikka demokraattien ehdokaskenttä on Obaman kauden jälkeen jäänyt varsin ohueksi. Michelle Obama on myös itse tyrmännyt ajatuksen.\n27.9.2018 17:31 Minna Nalbantoglu, toimittaja\nNyt puhutaan perheestä\nZennström puhuu siitä, miten merkittävä ihminen hänen vaimonsa hänelle on. Hän kysyy, mitä Obaman vaimo hänelle merkitsee.\nObama: Michelle on lahjakas, vahva, rehellinen, älykäs. Hän on aivan ainutlaatuinen.\nObama: Jos et tiedä, miten olla tasa-arvoinen ja vahva kumppani toiselle, työskennellä yhdessä, tehdä kompromisseja, riidellä, olla rehellinen - jos et ole oppinut tätä, se on vaikeampaa myös muiden ihmisten kanssa. Michelle on tehnyt tämän minulle. MInulla on myös kaksi loistavaa tytärtä. Olen ylpeä siitä, että olin melko hyvä isä.\n27.9.2018 17:27 Minna Nalbantoglu, toimittaja\nObama: Nuorilla ihmisillä kaikkialla on tunne, että muutosta tarvitaan. He ovat yhtä idealistisia kuin aiemmatkin nuoret sukupolvet. Mutta he näkevät, että instituutiot eivät toimi. On paljon nuoria, jotka ovat esimerkiksi kiinnostuneita politiikasta, mutta he eivät luota politiikkaan.\n27.9.2018 17:25 Minna Nalbantoglu, toimittaja\nObama: Yhdysvaltain presidentti on kuin laivan kapteeni\nObama: Yhdysvaltain presidentillä on paljon vaikutusvaltaa. Mutta minusta se muistutti aina kapteenin työtä valtamerilaivassa. On väännettävä monia pyöriä ja liikutettava monia ihmisiä, että laiva kääntyy edes vähän.\nIntroverttien sankariksi noussut Susan Cain saapui Helsinkiin – Näin hän neuvoo ujoja toimimaan maailmassa, joka suosii itsestään meteliä pitäviä\nObama piikitteli Trumpia Helsingissä, muttei maininnut nykyistä presidenttiä nimeltä kertaakaan


Tahaton lueskelija: Leo Tolstoi: Tunnustuksia\nLähettänyt ketjukolaaja klo 8.02\nJokke 2. syyskuuta 2012 klo 8.34\nKiva kun kirjoitit tästä, tämä on lukematta.\nTolstoin etsinnän ja aatteet näkee myös hyvin lukemalla Sodan ja rauhan tai Anna Kareniinan ja lopuksi 1899 julkaistun Ylösnousemuksen.\nSe, mitä postauksessa mainitaan Tolstoin pohtineen löytyy kaiken muun ohella Ylösnousemuksesta, ja siinä tarkastellaan lisäksi naisen asemaa, ja oikeuslaitosta ja vankilaa.\nketjukolaaja 2. syyskuuta 2012 klo 9.25\nMinä en valitettavasti jaksa keskittyä niin pitkiin kirjoihin mitä nämä Venäjän huippunimet ovat ikään kuin toisiaan kilvan kirjoitelleet. Saattaa olla, että luen vielä jotain Tolstoin lyhyempiä pohdintoja.\nJokke 2. syyskuuta 2012 klo 9.41\nTotta on, että Tolstoin teokset ovat mitaltaan mahtavia, Ylösnousemus on niistä lyhin. Luultavasti tämä antaa Tolstoin ajatuksista paremman käsityksen, koska teoksissa aatteet tulevat dialogissa, eli aina Tolstoin oma näkemys ei selviä :)\nElma Ilona 2. syyskuuta 2012 klo 9.37\nOlen aika ajoin harkinnut lukevani tämän ja nyt näyttääkin siltä että tämä tosiaan kannattaa lukea. Kiitos suositeuksesta.\nketjukolaaja 2. syyskuuta 2012 klo 10.03\nTeille jotka jaksatte lukea niin paljon, on tämä pieni kirja kooltaan vain välipalanen. Teksti on niin taitavasti kirjoitettua ja helppolukuista, että mikään filosofinen oppirakennelmahirvitys ei ole kyseessä.\nLeena Lumi 2. syyskuuta 2012 klo 12.09\nKetjukolaaja, taidan olla lukenut ja omistan ehkä kaikki venäläiset klassikot. Sota ja rauha oli minusta hiukan raskas, mutta Anne Karenina ihana. En tiedä, mitä mieltä on maailma Solohovista, mutta kauhean vähän kirjoitetaan kirjasta Hiljaa virtaa Don, joka oli minulle upea elämys. Tohtori Živago puolestaa vei niin mennessän, että sain Larasta itselleni pariksikymmeneksi vuodeksi pakinoiden kirjoittajanimen.\nMinua ei kauheasti kiinnosta Tolstoin henkilö, mutta sitäkin enemmän Romanovit...kuten ehkä tiedät. ja tietysti venäläinen kirjallisuus, jonka tärkeä osa Tolstoi oli ja on.\nketjukolaaja 2. syyskuuta 2012 klo 12.25\nAnna Kareninan olen nähnyt vanhana Hollywood-elokuvana Greta Garbo pääosassa. Sota ja rauha on tv:ssä esitetty vaikka kuinka monesti pitkinä sarjoina. Ja taisipa tulla elokuvasarjana sekin Hiljaa virtaa Don. En tosin sitä jaksanut katsella. Tohtori Živagon tunnen englantilaisena elokuvana, joka minulla on kotona, pääosassa Omar Sharif. Siitä taidettiin myös tehdä uudempi tv-sarja, jonka muistelen katselleeni. Tohtori Živago -romaanin lopussa on kai Helvi Juvosen kääntämänä sarja romaanin nimihenkilön runoja, joita joskus vähän vilkuilin, mutta en oikein päässyt jyvälle. Venäjällä taidetaan arvostaa Pasternakia lähinnä runoilijana.\nLukemassani kirjassa Tolstoi tuo kyllä esille itseään henkilönäkin, mutta pääasiassa hän kertoo suhteestaan Jumalaan ja elämän tarkoituksen etsinnästään.


Nemon seikkailut: Yötyöt tunti tunnilta\nYötyöt tunti tunnilta\nAnsku ja pojat, tyttö on Anskun takajalan tuntumassa\nHuomasin torstai aamuna, että Anskun lämpö oli laskenut alle 37 asteen, eikä innostunut ruoan perään samanlailla, kun tavallisesti ja lisäksi oli aavistuksen levoton. Passiin jäi ensin mieheni, jonka piti lähteä työreissuun ennen puolta päivää, joten saatiin hälytettyä, kaikeksi onneksi, kätilöksi lupautunut Jaana meille. Itse menin töihin (meillä on hankalaa pitää yimääräisiä vapaapäiviä), sillä mitään varsinaisia oireita ei vielä ollut. Iltapäivällä Ansku alkoi läähättämään ja petailemaan, harvakseltaan. Ilta ja yö meni odotellessa, kunnes ekat supistukset ja vedet menivät noin klo 04.\nAnsku oli rauhallinen ensisynnyttäjä ja homma hoitui helponnäköisesti, lepäilikin välissä silmät kiinni lunkisti. 5. pentu, kun oli syntynyt, niin odotettiin vielä tunti ja kun ei mitään kuulunut ja Ansku lepäili rauhassa, niin lähetin Jaanan kotiin nukkumaan. Noin vartti Jaanan lähdön jälkeen olin hakemassa pentuhuoneessa pyykkejä, kun huomasin, että Ansku ponnistelee taas. Seurailin tilannetta vartin verran, pentu tuli osittain ulos, mutta vetäytyi taas sisään, joten päätin soittaa kokeneemmalle kasvattajalle (kiitos Eija!), joka kehoitti mua auttamaan pentua ulos vetämällä. Se kävikin helposti ja niin oli kuudes pentu, viides poika, maailmassa. Myös jälkeiset vedin ulos hetken päästä, kun tuntui, että ne eivät olleet tulossa kokonaan. Ansku voi hyvin ja hoitaa pentujaan. Tässä ensihavaintoja pennuista:\n1. Syntynyt klo 05.00 uros "Väritön", oikeassa silmäkulmassa pieni ruskea pilkku, muuten valkoinen, paino 12.4. 204g\n2. Klo 05.30 uros "Mäyrä", oikea korva ja vasen poski ruskea, viikset eli väriä huulen yläpuolella, hännässä kaksi merkkiä (näyttää äkkiseltään kuin mäyrän raidalliselta hännältä), 221g\n3. Klo 6.35 narttu "Tyttö", päässä tuplamaski eli molemmat silmänympärykset ruskeat, kropassa väriä, häntämerkki, 261g\n4. Klo 6.50 uros "Vikkelä", oikea korva ruskea, 170g\n5. Klo 7.34 uros "Musta", vasen korva ja poskeassa mustaa, kropassa kaksi läikkää, pyllyn päällä isompi väriläiskä, 173g\n6. Klo 9.35 uros "Yllätys", vasemman silmän alla ja oikean silmän päällä väriä, 240g\nJännästi tuo Musta on tässä vaiheessa väritykseltään valkoinen-musta, mutta kuulemma valkoinen-ruskea vanhemmista ei voi tulla tällä väritysellä olevia jälkeläisiä, joten pennusta tulee todennäköisesti tricolor tai mustat merkit vaalenevat ruskeiksi. Sen vuoksi en osaa vielä sanoa kaikkien koirien väritystä, sillä osalla pelkät ruskeat merkit, mutta osalla sekä ruskeaa, että mustaa.\nMatkan varrella tuli uutta tietoa, mitä mitkään oppaat ei kerro, ja tulee varmasti vielä lisää. Ainakin kannattaa nukkua aina, kun voi, varata paljon ruokaa ja mielekästä ajanvietettä, mieluiten kaveri, jonka kanssa höpöttää ja tehdä vahdinvaihtoja.\nOn ne niiiin suloisia <3\nP.S. Kyseessä on tekonimet, ei viralliset ;)\nTunnisteet: Ansku, Koirat, Pentuelämää\nmummu 12.4.2014 20.35\nAnna 13.4.2014 17.10\nHannatuulia 12.4.2014 21.30\nVoi mitä ihanuuksia ja Ansku niin onnellisen näköinen äitikoira <3 Varmasti aivan mahtava kokemus päästä auttamaan pennut maailmaan ja hienoa, että sulla oli kokeneita avustajia sekä livenä että etänä :-)\nTäytyypi kohta varailla pennunvellauskalenterista jo aikaa ;-)\nAnna 13.4.2014 17.14\nKiitos :) Olhan se sivistävä kokemus, eikä ollenkaan niin hurjaa, mitä kuvittelin. Onneksi oli nämä avustajat mukana hengessä, niin ei tarvinnut stressata, huippuja molemmat! :)\nVarauksia otetaan vastaan ;) Odotetaan nyt kuitenkin, että pienten simmut aukeaa.\nSenni 13.4.2014 8.36\nHii, ihania pienokaisia <3 On teillä kyllä jännä yö ollu! Ansku näyttää tosiaan niin onnelliselta ja tyytyväiseltä - komea pentue on! :)\nAnna 13.4.2014 17.15\nKiitoksia! Ansku on koko ajan ollut oma itsensä, iloinen pusuttelija <3 Tervetuloa vellaamaan ;)\nUnknown 13.4.2014 19.19\nVoiks niitä pitää sit jo pääsisäisenä kädessä? Kun ne on niiiiin söpöjä! :D\nAnna 15.4.2014 21.11\nSaat ottaa pentuja syliin viikonloppuna :) Otetaan sitten valokuviakin pikkuisista!\nSusanna 13.4.2014 20.26\nPaljon onnea ihanista pentusista!\nLiftari 14.4.2014 8.17\nONNEAAAA <3<3<3 Voi murskis miten ihania. Olen taas ihan mykkyrällä koiranpentujen suloisuudesta. Parsoninpennuissa on jotain taianomaista, lupaus suloisuudesta ja energiasta. Pqarsoninpentujen ympärillä säteilee joku ihmeellisen ihana "aura", joka tekee niistä aivan vastuttamattomia.\nRohkea olet kun kätilöksi rupesit. Vaan rohkeutta se vaatii muutenkin, kun parsonin ottaa. Ehkä myös pitää olla hyvällä tavalla pikkuisen kaheli ja kekseliäs.\nOnnea Ansku ja Anna !!\nAnna 15.4.2014 21.14\nIhana kommentti <3 Mulla kans sydän mykkyrällä, parsonin pennut on kertakaikkiaan ihania! Kätilöhomma ei ollut ollenkaan niin paha, mitä etukäteen ajattelin, ainakaan tässä tapauksessa, kun koira hoiti homman hienosti. Sukuunsa tullut ;) Pitää paikkansa, kuvailit hyvin parsonistien luonnetta, sellaisia me ollaan ;) Kiitos! Essille rapsutuksia!\nMitä oikein kuvittelin...\nNyt se on takana


Paras ratti-ohjain (Xbox, PC, Playstation) - Audifinns\nParas ratti-ohjain (Xbox, PC, Playstation)\n08.11.2012, 09:30 Paras ratti-ohjain (Xbox, PC, Playstation)\nTässä on iskenyt pikkuhiljaa hinku päivittää vanha Microsoftin xbox-ratti parempaan, varsinkin kun tuli ilmi että nyt olis saatavilla kunnollisiakin. Silloin kun tuon ostin, ei paremmista ollut tietoa.\nEli tällaista tekisi mieli. Onko joku testannut noita ratteja, ja varsinkin tuota mallia? Netistä löytyy kyllä tuosta juttua ja testejä, eikä siitä isoja vikoja löydy. Paitsi hinta :)\nMinkälaisilla rateilla muut kurvailee olohuoneessa?\nJollakin sata vuotta vanhalla Microsoft Sidewinderillä tuli veivattua melkein vuosikymmen. Nyt olen vajaa pari vuotta ajellut Logitech G27:lla, johon olen ollut todella tyytyväinen. G27 + Wheel Stand Pro on todella hyvä yhdistelmä. Enpä tuosta oikeastaan moitittavaa löydä.\nSemmoinen ärsyttävä ominaisuus tuossa ratissa on, tai tarkemmin vaihdekepissä, että vaihdekepin suojapussi kun valuu hieman alaspäin, niin vitoselle vaihdettaessa suojapussi jää joskus sinne vaihdekepin väliin, eikä vaihde välttämättä mene päälle tämän takia.\nFanatec ratilla on tullut muutama kerta veivailtua ja eihän siinä moitittavaa kieltämättä ole. Ero Logitech tuotteisiin on kuin yöllä ja päivällä, mutta niin myös hinnassa. Fanatec satsi kun maksaa nopeasti laskettuna 750€ kun G27 saa alle 250€. Onko Fanatec sitten 3 kertaa parempi kuin Logitech, minusta ei todellakaan.\nItse veivaan tämänkin kauden LFS sarjaa vanhalla G25:lla, syytä päivittää G27 ei ole kun käytännön hyötyä en siitä saa. Meidänkin sarjassa suurin osa taitaa ajaa G27:lla, kun G25 ei saanut G27 julkistamisen jälkeen takuusta.\nG25 vaihtaja on parempi vs. G27 koska Logitech viisaudessaan on päättänyt jättää sekventaali puolen pois uudesta vaihtajasta.\nEnsimmäisenä kannattaa miettiä budjetti jonka on valmis sijoittamaan satsiin. Näissä kun markalla tuppaa saamaan markan osia.\nParas hintalaatu on edelleen käytetyssä G25 mutta jos uuden haluaa suosittelen varauksetta G27 :)\nMikko sen itse totesikin, eli Fanatac lienee paras ratti tällä hetkellä. Ekoissa versioissa oli vikaavikaa, mutta nämä nykyiset lienee laadultaan jo parempia. Ostaa vaikka pelkän ratin ja niputtaa siihen pätevät G27:n polkimet, niin ei jää hintakaan pahaksi.\nItse olen pelannut padeilla hieman yli 20 vuotta. Ratilla kokeillut aina välillä. Vielä ei ole tullut sen tason inspiraatiota, että olisi valmis maksamaan konsolin hinnan ohjaimesta.\nItsellä on kohta kymmenen vuotta vanha Logitechin Driving Force GT (se vanhempi malli jossa ei ole sitä isoa punaista namiskaa siinä keskellä). Parempaa en ole kokeillut, niin olen tyytyväinen tuohon. Ainut miinus on että polkimissa on vain jarru ja kaasu. Ja käkkärikahvaa kyllä kaipaisin. Hiukan hankalaa ratista painaa nappia ja samalla koittaa veivata ja pysyä tiellä :D\nJa jos ei ole pelipenkkiä tms mihin saa ratin hyvin kiinni, niin täältä ääni Wheel Stand Prolle. On tukeva ja on ainakin omassa käytössä pysynyt mukana. Ja vaimokin on pitkin hampain hyväksynyt sen olkkarin nurkassa säilytettäväksi :)\nNiin Logitech ei toimi Xboxissa johon minä sitä meinasin. Mikä Fanatecin malli oli kokeilussa? Tuo paras kun on ihan erilainen kuin halvemmat muovikuoriset. Hemmetin kallishan se on, mutta noihin muovisiin on mennyt hermo kun lonksuu joka suuntaan, ja sisuskalut menevät jauhoksi.\nMarkan osaa en siis enään osta, ne on jo kokeiltu. Fanateciä vaan en ole pitänyt kädessä, joten 750€ sellaisesta vähän hikoiluttaa jos ei ole varma että se tyydyttää laadullisesti.\nItselläni on käytössä Logitechin MOMO ratti ja oon kyllä ollu tyytyväinen itse rattiin. Ratti ollu nyt käytössä n.8v(?) ja sen kanssa ei ole ollut mitään ongelmia. Polkimista taas jarru on alkanut hieman kangertelemaan, eli saattaa jäädä painamisen jälkeen hieman päälle, mutta senkin pitäisi korjaantua jos jaksaa avata poljin paketin ja puhdistaa sen sinne kertyneestä pölystä yms.\nLähinnä GT2 ja GT3 tullut veivailtua. Tuota uusinta en ole vielä päässyt maistelemaan mutta tiedossa senkin tyyppaus on vielä toivottavasti tän vuoden puolella :)\nEipä tullutkaan mieleen että nämä logitech viritykset ei toimikkaan Xboxissa kun tulee veivattua PC:llä ainoastaan.\nItsellä taas oli tuo Logitechin hankinta kriteerinä että toimii sekä PC:llä, että Pleikkarilla.\nSimulaattoripuolella kehuva kovasti Thrustmasterin T500RS mallia:\nja sitten tuolle kaveriksi Frexin shifteriä: http://www.frex.com/gp/\nnuo frexit tosin eivät taida toimia kuin PC:llä.\nTuosta vielä ihan kelvollinen revikka tuosta Thrustmasterista. Tokihan hinnat on tullut alaspäin.\nTuossa Thrustmasterin ratissa näyttää olevan vain yksi 65W:n moottori, kun Fanatecissä on kaksi 120 wattista. Lisäksi runko on muovia, Fanatecissä on CNC-koneistettu metallirunko. Siihen nähden TM:n hinta on kallis.\nMinulla oli joskus vuonna -97 Thrustmasterin force feedback -ratti. Se oli täysin muovia, ja kesti pari kuukautta ennenkuin akselit ja rattaat jahoivat itsensä niin väljäksi ettei se enään toiminut. Roskiin jouti koko paska. Siitä "kostoksi" en ainakaan Thrustmasteria enään osta! :)\nMiltä näyttää tämänpäivän tilanne rattipoljinyhdistelmien kanssa? Olisi itselle ajankohtaista alkaa hommaamaan ps3+gt5/gt6 ympäristöön hyvää rattia. Kipinä syntyi kun kaverilla ajelin ps2+gt3 logitechin driving force gt:llä joka oli kiinnitetty heiluvaan pöytään ja ajattelin että täytyyhän tuosta laittaa paremmaksi. Nyt tilanne on se että kuppipenkki on tilattuna ja pelituolin runkoa suunniteltu. Hieman koittanu katsella eri malleja ja joka kerta olen päätynyt fanatekin sivuille katselemaan eri malleja.\nJos hakee hinta-laatu suhteeltaan parasta, niin veikkaisin että Logitech G27 on aika korkealla.\niRacing-kisaajille taitaa tuo G27 olla ihan minimi.\nTuolla aika kattavaa keskustelua rateista yms. (myös ps3:lle)\nEn jaksa ees lukia muitten kommentteja mutta ehdoton 1 nen logitech g25 ja jos ei löydy sitä nii g27.\nTäältä löytyy G25, muutama "pakollinen" modi siihen on hyvä tehdä että saa paremman tuntuman.\nTuohon G27 löytyy valmiita muutos sarjoja, esim adaptereita millä saa auton ratin siihen kiinni ja isompia shiftpädejä.\nMuistaakseni H-kaavio puuttuu G27;sta, G25 se löytyy.\nOli ensin PC käytössä, nyt PS3 käytössä, motonetin telineessä mitä en suosittele.\nG27 löytyy kyllä H-kaavio, muttei tuota "tiptronic" ominaisuutta, eli keppiä taakse nyppäämällä vaihde vaihtuu isommalle ja eteen tökkäämällä pienemmälle (vai miten päin ne menikään).\nJa se että jos ajaa g27 rattivaihteilla ei voi käyttää kytkintä. G25 se onnistuu.\nTaitavat suurin osa suositella modattua g25. Harmi ettei niitä oikein löydy enään mistään ja käytettynä ei viitsi noin vikaherkkää laitetta ostaa. Tietääkö joku onko logitechilta tulossa uutta mallia tänä vuonna?\nJuuri katsoin tuota G25 mallia Jimms PC:llä turun liikkeessä. Oli niillä G27 myös.\nEi kellää sattuis löytymää tota G25 vaihdemoduulia ylimääräisenä tai saako niitä ostettua jostaki suoraan? G27 löytyy ebaystäki iha järkevään hintaan, mutta tahtoisi g25:sen jostaki.\nTuommonen setti olisi mulla ylimääräisenä. G25 setti ollut varmaan lähemmäs pari vuotta käyttämättä. Tuo kehikko on erään konsolifin-foorumilaisen kehittelemä, penkki on FK:n, varustettu kiskoilla ja kipillä. On tukeva, 120 kiloisen alla ei vempu yhtään. Säätöjä löytyy joka lähtöön.\nAudifinns > Yleiset > Muu tekniikka > Paras ratti-ohjain (Xbox, PC, Playstation)


Nurkkaanajettu: helmikuuta 2009\nTein jokin aika sitten laatikon ystävälle, scor palia käyttäen, johon mahtui näppärästi sisälle teepusseja. Samaiseen rasiaan muuten menee karkkipusut ja niitä mahtuu laatikkoon pari ja mahtuuhan tämän sisälle muitakin kivoja yllätyksiä :) Postaus valmiista rasiasta täällä.\nMinulle tuli muutama kysely sähköpostitse tästä rasiasta ja myös kommentteihin oli jätetty tästä kyselyä, että kuinka laatikko on tehty. Tässä siis ohje. Ja ohjeen olen tehnyt mittaamalla teepussin ensin, joten tätä ei ole kopsattu mistään.\nVaihe 1. Tarvitset laatikkoa varten:\nscor pal ja siihen kuuluva taittoluu (tulee laitteen mukana)\nkoristeet, jos sellaisia haluat lisätä\nlaita paperi taittotasolle ja taita paperista kohdat 1",3.5", 6", 8.5", 11"\nNumerot näkyvät taittotason yläreunassa viivojen kohdalla, joten mitään mittailuja ei siis tarvitse erikseen tehdä!\nKäännä paperi ja taita kohdat 0.5", 3", 9", ja 11.5"\nLeikkaa saksilla pois alueet, jotka olen mustannut.\nTässä näkyy hyvin, miltä paperi näyttää, kun pienet osaset on leikattu pois.\nTämä on hyvä vaihe koristella laatikko, mikäli haluat sen leimaamalla tehdä, leimaaminen paljon vaikeampaa sitten kun laatikko on valmiina. Muut koristukset voi lisätä, kun laatikko on valmis.\nTässä kuvassa näkyy katkoviivoja, jotka pitää leikata. Huom! Mitään ei tässä kohdassa leikata siis irti!!\nNyt tehdään kansi laittamalla kannen alle pienet tuet, jotka olen tässä numeroinut numerolla 1. Laita siis kaksipuoleista teippiä kohtiin, jotka olen ykkösillä merkannut ja taita sitten ne keskelle.\nTässä näet yllä, että kansi on valmiina ja aika aloittaa tekemään laatikon päädyt. Laita kaksipuoleista teippiä päätypaloihin, taita numeroilla merkatut palat numerojärjestyksessä tehden päädyt. Kolmospalan pieni pääty taitetaan viimeiseksi, joka pitää päätyä hyvin kasassa ja päätytaitteesta tulee viimeistellyn näköinen. Samalla lailla tehdään siis molemmat päädyt tässä vaiheessa.\nTässä päädyt valmiina ja melkein laatikkokin :)\nLaita kaksipuoleista teippiä etuosaan ja taita laatikon sisälle, näin tulee etuosastakin huolitellun näköinen ja tukeva. Halutessasi tässä vaiheessa voit myös pyöristää laatikon kannen läpyskän kulmia.\nLaatikko valmis, ja helppoa kuin mikä! Varo vain...tähän jää koukkuun!! :)\nJa minulta kysyttiin, että millä tämä pysyy sitten kiinni, vastaus..itsestään..tämä ei tarvitse mitään kiinnitysmekanismia vaan kun tuon kannen läpyskän laittaa laatikon sisälle se pysyy kiinni :)\nToivottavasti ohjeella muillekin käyttöä! Mikäli teet tällä ohjeella laatikon, olisin enemmän kuin iloinen, jos viitsisit käydä laittamassa tähän postaukseen linkin, että pääsen ihastelemaan, millaisia laatikoita ohjeella syntyykään :) Askarteluniloa!!\nOhje tarkoitettu käytettäväksi, ohjeen kopiointiin tosin oikeus vain Taitopuoti paperinauhalla.\nJa pahoittelen kuvien huonoa laatua, pakko kuvata yöllä näitä demoja termiittien takia, ja vielä ainakaan en omaa sitä loistavaa päivänvalolamppua. Mutta pianhan ne päivät pitenevät ja valon määrä kasvaa koko ajan :)\nLähettänyt Miia klo 21.01 16 kommenttia:\nLeimailutaivaan yhdestoista haaste-feikkiakvarelli\nTuntuuko kenestäkään muusta siltä, että tekisi mieli kokeilla vähän sitä sun tätä, mutta aika ei riitä? Tai siis että ideoita olisi vaikka kuinka, liikaakin? Minulla tällä hetkellä vähän se ongelma, etten oikein tiedä mitä tekisin ja millä tekniikalla, kun yritän kaiken ajan käyttää mahdollisimman tehokkaasti, minkä askartelulle saan. Nämä leimailutaivaan haasteet ovat olleet aivan mahtavia, on tullut kokeiltua sellaisia tekniikoita, jotka olisivat saaneet jäädä ilman näitä haasteita hamaan tulevaisuuteen ja kun keltanokka olen tällä askartelun saralla, niin tokihan nämä kaikki ovat olleet myös uusia tekniikoita minulle, kuten tämänkertainenkin tekniikka-feikkiakvarelli. Tämä tekniikka on tähänastisista ehdottomasti mieluisin!! Tällä tekniikalla tulen tekemään varmasti jatkossakin kortteja!\nKortissa keltainen yksivärinen taustapaperi, leimakuva tehty Distress musteilla niin keltaisella kuin oranssillakin ja kehystin sen mustalla kartongilla. Leimakuva on Inkadinkadon akryylisestä setistä. Teksti Melissa Francesin leimasetistä. Sitten lisäsin yksivärisen oranssin nauhan, joka on Lauran järkkäämästä nauhakerhosta. Sitten tein pari tuollaista helmineulaa. Tästä mielestäni tuli juuri minun näköiseni, yksinkertainen :D\nNyt kaikki kokeilemaan-suosittelen!! Ohjeet tähän löytyy täältä.\nJa sitten vielä toinen juttu, josta on kerrottava. Nimittäin Taitopuotiin on nyt tullut ihanat uudet Whiff Of Joy leimasimet kuin myös ihania keväisiä magnolia leimasimia ja vaikka mitä :))))\nLähettänyt Miia klo 17.49 6 kommenttia:\nAivan liian harvoin..\n..tulee skräpättyä. Viime yönä vihdoin viimein tein tämän ajatuksena muhineen sivun ihan valmiiksi asti. Tykkäsin valmistuneesta sivusta kovasti, ainut mikä jäi harmittamaan oli se, että kirjaimet olisin kyllä saanut asetella suorempaan, tai sitten olis pitäny laittaa vallan vinollensa kaikki. Ja voi tuota ikää...kuvasta näkee hyvin...hymyilyttäis, mutta pitäis kuiteskii olla vähän niinku cool :D\nPohjana tässä aivan valkoinen 30*30 sivu.Ensin asettelin Tim Holtzin maskiaakkoset riveihin ja sitten tuputtelemaan Distress musteita ympäriinsä maskia tällä. Käytin kolmea väriä, ensin laitoin vaaleaa ruskeaa vähän isommalle alueelle, sitten vintagea ja sitten vielä kolmanneksi tosi tummaa ruskeaa varjostuksiin. Aakkoset jäivät aivan valkoisiksi, mutta laitoin vähän mustetta, kun tuntui että olivat jopa liian vaaleat tähän kuluneeseen sivuun. Sitten otin toisen maskin tehdäkseni vähän kuvioita paperiin ja samalla lailla tein kuviotkin kuin aakkoset. Tätä flourish maskia sitten siirtelin pariin eri paikkaan ja näin tuli kuvioita vähän jokapuolelle paperia. Koska paperista tuli vähän kuluneen näköinen, revin vielä paperia ja laitoin mustetta revittyihin reunoihin. Muutamia kiekuroita korostin laittamalla helmiä jonoon askartelumaalilla. Mitään sen henkilökohtaisempaa en sivuun halunnut laittaa, kun tämä on Taitopuodille tehty sivu, mutta vuosiluvut leimasin, leikkasin ja laitoin kehykseen joka on Tim Holzin grungeboard setistä. Kehyksen maalasin leimamusteella ja laitoin ruuvihaaraniitit. Ja lopuksi sitten nitojalla liitin sivun toiseen skräppipaperiin, joka on tummanruskea.\nJa täytyy sanoa, että mitä nyt olen näitä maskeja kokeillut (noin 10 kertaa), niin helppoja ovat käyttää ja hyvin pysyvät kerta toisensa jälkeen paperissa kiinni. Näistä aakkosista tuli kyllä nyt mun lempparit, mitä maskeihin tulee :))\nJa jos jollakulla on näitä maskeja ja olet näillä jotain tehnyt (kortteja tai skräppäystä tai jotain muuta, olis kiva jos laittaisit linkin, olis kiva käydä kurkkimassa ja saamassa uusia ideoita :))\nLähettänyt Miia klo 9.36 3 kommenttia:\nTällä viikolla WoJ haasteessa on erikoishaaste, eli Katharina on tehnyt luonnoksen, jonka pohjalta kortti on tehtävä. Samalla tämä on vierailevan suunnittelijan kutsu. Mikäs oliskaan sen ihanampaa kun päästä tuohon tiimiin, tekemään kortteja näillä leimasimilla, joista niin kovin tykkään :) Mutta toinen toistaan ihanampia kortteja siellä jo on ja taitavia kortintekijöitä, mutta ompahan ainakin yritetty :)\nKuten monella muullakin, on minula näitä 3D tauluja isot pinot varastossa. Näitä hankittuja varastoja pyrin nyt lähiaikoina tyhjentämään oikein urakalla, että mahtuisi edes itse nurkkaan ;D\nTykkäsin luonnoksesta, ja sen pohjalta oli helppo alkaa korttia tekemään, tai taulua, niinkuin tässä nyt sitten kävi. Hankala oli tätä taulua sitten kuvata, aina tuntui oma naama pilkistävän heijastuksena kuvassa ja sehän on kaikkea muuta kuin edustava :D Käytin tässä kolmea eri leimasinta, eli tuo tyttö on kevät setistä, nurmikko erikseen sekä perhoset. Perhoset tein 3D systeemillä, eli leimasin niitä 3 enemmän ja laitoin sitten 3D tarrapaloilla kiinni, näyttävät vähän aidommilta. Väritykset tehty Distresseillä sekä osin inktensen kynillä.\nI noticed, that there is WOJ GDT call. There is already so many beautiful cards and talented cardmakers, but still have to try, just because I love these stamps so :)\nKatharina´s sketch was great, so it was easy to start making this card, and my "card" is inside of 3D frames and it was difficult to take a picture, but finally I got picture where isn´t my face in :D In this card I have used 3 different WOJ stamps; Willow with flowerbasket, butterfly and fall grass.\nI stamped 3 butterflies and cut them out and put some 3D foam tape under and put those on butterflies I stamped in paper. So now butterflies are really flying :) Images coloured with Distress and Derwent inktense.\nGreat day to everyone!! And thanks for looking!\nLähettänyt Miia klo 12.16 13 kommenttia:\nTunnisteet: Whiff Of Joy Challenge\nKortti ja jotain ihan muuta\nNyt on sitten messuiltu oikein urakalla, koko viikonloppuhan siihen meni. Uusia tosin jo odottelen, eli enään pari viikkoa leimailutaivas tapahtumaan, jeee!! Viikonloppuna siis en kotona ole askarrellut yhtään, vaan nukahtanut joka ilta sohvalle :D Askarrellut toki olen viikonloppuna melkein 20 tuntia, mutta malleista ei juuri nyt ole kuvia...ehken loppuviikosta voin muutaman näyttää :) Tein siis malleja häihin.. kutsukortteja, kiitoskortteja, menukortteja ja paikkakortteja.\nKiva tapahtuma kaikenkaikkiaan :) Ja voih niitä ihania pukuja..\nMutta mutta...Jonkun blogipäivityksen kuitenkin halusin tehdä, joten laitan tähän näytille kortin ja lahjan, jotka ovat jo matkanneet synttärisankareille, molemmat toki eri osoitteisiin. Kortti on tyttötermiitin serkkupojalle, jonka synttäreillä käväistiin ja taulu sitten on tyttötermiitin isomummulle lahjana viety, isomummu täytti mahtavat 85 vuotta :)\nLohikäärme on High Hopesin leimasin, jonka olen Distresseillä värittänyt ja hieman chalkseja hipaissut sinne tänne. Taustapaperi on skräppipaperi, ja vihreä paperi pikkuisesta Fantasy lehtiöstä, jonka valmistajaa en nyt just muista, hieman kissansilmämustetta laitoin paperin reunoihin. Tekstileimasin circle it setistä. Parit niitit nitojalla sinne tänne. Vähän punchinellaa ja puinen numero, jonka päällystin krakleerauslakalla. Siinäpä se sitten olikin lyhykäisyydessään :)\nTämän taulun tein lahjaksi, saapi isomummu sitä sitten katsella, kun mitään isompia lahjoja ei voinut viedä eikä kukkiakaan, mutta tämä kukkapa ei ainakaan lakastu :).\nTässä käytin nk. 3D valokuvakehystä (anttilasta), taustapaperi jonka kulmiin ääriviivatarra kulmat, kakkupaperi, cd-levy jonka reunustin ääriviivatarralla, kakkupaperin keskusta ja sitten hologrammi 3D kuva päälle. Tästä oli tosi hankala ottaa kuvaa, livenä näyttää kyllä hirmu nätiltä :) Ja tykkäsi mummukin kovasti :)\nLähettänyt Miia klo 18.25 4 kommenttia:\nTunnisteet: 3D kortit, High Hopes\nKyllä täytyy myöntää, että nauru pääsi kun huomasin, etten ihan noin vaan pääsekään liukenemaan Jehkottaren haasteesta. Olihan sitä kortti tehtävä siis tälläkin viikolla, koska itse olin luonnoksen tehnyt :D\nNooh, hyvin ehdin tälläkertaa ja itseasiassa olikin tarvetta kortille sekä laatikolle, koska halusin ilahduttaa ystävää, joka piipahti tällä viikolla piristämässä päivääni :)\nToivottavasti tykkäätte luonnoksesta ja mahdolisimman moni osallistuu, palkintona ihana paperilehtiö :)\nLeimakuva Magnolian tyttö, joka istuu WOJ:n tuolilla. Kukat leimattu grungecollectionsetilläja leikattu retrokukkaleikkurilla. Kukkien välissä punontalankaa. Timantteja vähän siellä sun täällä ja teksti Inkadinkadon setistä. Väritykset Distress musteilla sekä chalkseilla. Tuoli väritetty aquapromarkereilla sekä chalkseilla.\nTässä sitten ihka ensimmäinen laatikko tehtynä scor palilla, tykkään tuosta masiinasta hirmuisesti ja monenlaista kyllä olen sillä jo kokeillut tehdä-onnistunutkin jopa :) Laatikko just hyvän kokoinen teepusseille, koska ystäväni teestä tykkää :) Koristukset tein sitten samoilla kukilla ja timanteilla kuin kortissakin on :)\nJa tässä vielä kortti sekä laatikko yhteiskuvassa :)\nMukavaa viikonloppua kaikille, minä häämessuilla koko viikonlopun kortteja tekemässä, joten hiljaista blogissa...askarteluniloa teille kaikille :)\nJa loppuun pitää vielä mainita, tänään on synttärit...blogi täyttää kokonaisen vuoden :))\nLähettänyt Miia klo 12.35 18 kommenttia:\nTunnisteet: Jehkotar CardChallenge, Magnolia, Whiff Of Joy\nTänään on julkaistu StampARTic lehdessä uusi haaste, ja vierailevana GT meillä on Piia. Piian haastattelun löydät lehdestä, sekä myös tiimiläisten tekemiä hienoja kortteja, jotka on tehty Piian antamien ohjeiden mukaan. Ohjeet haasteeseen menevät näin ; Haasteen aiheena on "vihreä"! Tee kortti jossa on jotain vihreää sekä jotain kierrätettyä mikä ei ole varsinaisesti askartelumateriaalia.\nPiti kyllä pohtia useampaankin kertaan, että mitä lähtisi tekemään. Mutta kun pitää silmänsä auki, niin onhan se totta, että monenmoisia askartelutarvikkeita löytyy muualtakin kuin askartelunurkasta :) Minun materiaalini ovat peräisin kaikki Taitopuodista :D Materiaalit tulleet vähän niinkuin kaupanpäällisinä :D Roskiin olisivat menneet ilman tätä haastetta.\nEli siis tuo taustapaperi on Tim Holtzin grungeboard pakkauksesta, samasta paperista tehty myös nuo kukat. Kukkien keskustoihin laitoin koristeluhiekkaa, joka ei oikeastaan askarteluun ole tarkoitettu. Sydämet olen tehnyt Tim Holzin fragments pakkauksessa olevasta muovista. Stanssasin spellbinderseillä siis pakkauksen muovista sydämet ja alkoholimusteella värjäsin. Päälle vähän valkoisia koukeroita ja kiva tuli. Ja tosiaan, sydänten takana pipaprireunaiset taustat myös leikattu grungeboard setistä. Kulmissa on timantit jotka olivat alunperin kirkkaita, mutta värjäsin ne Peel Off markereilla. Täti väritetty Distresseillä sekä chalkseilla.\nJa nyt kaikki osallistumaan haasteeseen, palkinto tulee tällä kertaa Mihannasta :) Mukavaa päivää kaikille!!\nLähettänyt Miia klo 9.14 1 kommentti:\nTunnisteet: Art Impression, StampARTic\nLähettänyt Miia klo 9.05 6 kommenttia:\nLeimailutaivaan haaste #10 / Grid\nTänään julkaistiin kymmenes leimailutaivaan haaste, ja tällä kertaa oli tekniikkana Grid eli ruututekniikka. Minä tein ruudukon paperileikkurilla akvarellipaperille, katkoviiva terää käyttäen. Leimasimina käytin pikkuisia Penny Blackin akryylileimasimia, pääosin Hugs setistä. En muista, mistä tuo perhosleimasin on tullut :D Ja vaaleanpunainen linja jatkuu :D, väritykset copic tusseilla, pastellikynillä sekä chalkseilla. Isot kukat Grunge collection setistä ja leimattu mementon musteilla. Tämä oli kiva tekniikka, eikä tarvinnut korttiin lisätä kaikenmaailman lisukkeita, vaan kelpasi tekijälleen aivan näin :)\nLähettänyt Miia klo 12.39 4 kommenttia:\nTunnisteet: Leimailutaivas, Penny Black\nLähettänyt Miia klo 17.25 15 kommenttia:\nMinulta kysyttiin värittämisestä viime viikolla. Tämä on asia josta kysytään vähän väliä, ja siksipä teen tämän postauksen erikseen, johon voin sitten viitata kun uudet askartelijat näitä ohjeitä kyselevät :)\nTällä hetkellä minulla ei ole aikaa väsätä uusia ohjeita, eikä tavallaan ole tarviskaan, koska blogeissa näitä ohjeita on pilvin pimein, kun vaan viitsii etsiä. Hyvä vinkki, googlettamalla löytää vaikka mitä askartelusta, mutta vaiva toki tässä pitää nähdä :)\nTässä siis muutama linkki värittelyohjeisiin ja lähes kaikki eri värit testauksessa.\nOmia ohjeita 2\nCamillan ohjeet / Distress musteet\nVärityksissä pätee lähes aina samat "säännöt"....harjoittelua harjoittelua ja sitten harjoittelua :)\nMukavaa ja aurinkoista alkanutta viikkoa kaikille!! Ja askarteluniloa!!\nJa huom!! Mikäli löydät jonkin muun ohjeen värittelystä, tai olet sellaisen itse tehnyt, mieluusti ottaisin linkkejä vastaan, niin voisin lisätä niitä tänne listaan :) -Kiitos!!\nLähettänyt Miia klo 11.45 5 kommenttia:\nKohta on vuosi siitä (20.2.2008 ensimmäinen postaus tehty) kun aloitin oman blogin pitämisen.\nTämän vuoden aikana on tapahtunut hurjasti, mm sain kutsun ryhtyä Jehkottaren haasteeseen yhdeksi DT jäseneksi. Muistan kuin eilisen päivän, kuinka innoissani olin kun sain kutsun, ja kuinka kauniisti Taru minulle asian esitti.\nTilanteet kuitenkin muuttuvat ja tällähetkellä koen, etten pysty antamaan kaikkeani ajanpuutteen vuoksi tähän haasteeseen, enkä halua jäädä "riviin" taustahaamuksi. Olen myös vähän sitä mieltä että aikansa kutakin, joten annan mieluusti paikkani uudelle DT:läiselle, koska olen aivan varma, että halukkaita ja lahjakkaita kortintekijöitä on vaikka kuinka ja paikkani on pian paikattu :) Tarulle esitinkin siten ystävällisesti pyyntöni, jotta josko voisin lopettaa tähän haasteeseen tämän pestin ja Taru ymmärsi vallan hyvin tämän asian. Tämä ei siis suinkaan ole suru-uutinen, vaan mielestäni iloinen asia...toisia ovia sulkeutuu ja uusia avautuu. Saamme uutta virtaa korttihaasteeseen ja ajanmyötä varmasti myös minulle uusia haasteita :)\nKiitän siis Tarua ja koko lahjakasta ja muutenkin mahtavaa DT tiimiä tästä ajasta..jatkakaahan samaan malliin!! Kiitos myös kaikille, jotaka olette DT korttejani käyneet kurkkimassa ja kommentoimassa :)\nJatkossakin tulen kyllä luonnoksia tekemään tarvittaessa, sekä tietty osallistun itsekin haasteisiin mikäli aikaa muulta jää.\nOikein mukavaa viikonloppua kaikille!! Vastailen alkuviikosta jättämiinne kysymyksiin, tämä viikonloppu menee muissa puuhissa kuin askarteluissa :)\nJa tässä korttini haasteeseen, jonka luonnoksen meille teki Helmi-kiitos, aivan ihana luonnos oli tehdä :) Niin vaalianpunaista notta ;)\nLähettänyt Miia klo 18.58 8 kommenttia:\nTunnisteet: Hänglar Stänglar, Jehkotar CardChallenge\nOn jäänyt tämä kortti postaamatta, johtuen taannoisista (jo unohdetuista ;D) tietokoneongelmista. Tällaisen kortin siis tein StampARTic haasteeseen, johon luonnoksen oli tehnyt Charlotte Ravn. Aivan mahtavia kortteja olikin haasteeseen osallistunut ja kiva on ollut nähdä, että suomalaisiakin osallistujia on joka haasteeseen löytynyt. Tosiaan, kommentoidahan voi aivan hyvin omalla kielellään, joten kaikki vaan rohkeasti mukaan!!\nLähettänyt Miia klo 8.51 8 kommenttia:\nStampARTic haaste, tekniikkana 3D leimaamalla sekä tunnustuksia\nTämänkertainen StampARTic haaste oli tehdä leimattu kortti 3D tekniikalla. Tällä tekniikalla saa näyttäviä kortteja, tosin pitäähän tässä nähdä hieman enemmän vaivaa, kun leimakuva on leimattava ja väritettävä useaan kertaan ja sitten vielä leikattava. Tosin koko leimakuvaahan ei tarvitse värittää ja leikata, vaan voi tehdä 3D tekniikalla pienen yksityiskohdan. Käykäähän lehden sivuilla kurkkaamassa, miten hienoja kortteja tiimiläiset ovat tehneet :) Ja osallistukaa myös ihmeessä haasteeseen, kiva palkinto voitttajalle luvassa :)\nTaustapaperia en muista mistä tai minkä valmistajan, reunat leikattu röpelöiseksi käyttäen Fiskarsin paperileikkuria, johon erilaisia teriä saatavissa\nKukat Priman Hydrangea\nKukkien keskustoissa välihelmet sekä timanttihaaraniitit\nPilkkunauhaa, jossa rusetti sekä samanlainen välihelmi-haaraniitti kuin kukissa, lisäksi rusetista roikkuu sydän ja avain\nLeimakuva on Penny Blackin vanhempaa tuotantoa ja väritetty kuivapastellikynillä ja vähän copic tusseilla (ikkunankarmit ja ovi sekä kukkien keskustat)\nSamaan postaukseen laitan tämän tunnustuksen, jonka olen saanut Riitulilta sekä Maria H:lta. Kovasti kiitoksia :))\nJa Tirpuuselta vastaanotin tällaisen tunnustuksen;\nIso kiitos tästäkin :)\nTällä kertaa en laita tunnustuksia eteenpäin, kun näyttää siltä että kaikki ovat sellaiset jo saaneet.\nJa tosiaan, minut haastettiin taannoin tässä valokuvahaasteeseenkin, mutta mutta... eipä ole koneella yhtään kuvaa, koska kaikki hävisivät tietokonerikon aikana. Tosin, palautettu ne jo on (tooosi kovalla rahalla), mutta ovat nyt levyillä kaikki. Vahingosta viisastuu, kun tulee tarpeeksi kalliiksi :D\nLähettänyt Miia klo 8.13 5 kommenttia:\nEipä auttanut kuin tehdä kaikki postaukset uudestaan, nooh, eipä näitä montaa ole onneksi :)\nBlogi tulee jatkossa olemaan hieman tavallista hiljaisempi, ei siis postauksia joka päivä. Yritän tehdä muutaman kortin aina saman valmistajan leimasimilla ja yhdistää ne samaan postaukseen. Tästä syystä saattaa mennä päiviä, ettei päivityksiä kuulu :) Tämän teen siksi, että on oikeasti vähennettävä koneella istumista entisestään :) Jotain pitää saada siis aikaiseksikin ;D Mutta sitten kortteihin..\nNämä Eat Cake Graphicsin leimasimet ovat aivan huippuja monestakin syystä. Näitä leimakuvia on helppo värittää koska kuvat suht pieniä, leimasimet on edullisia ja näitä on vauvasta vaariin lähes joka tilanteeseen siis, ja vaihteluhan virkistää aina :) Tässä kolme korttia näillä leimasimilla.\nTaustapaperi Memory Box\nKiekurat Tim Holtzin Grungeboard setistä, jotka maalattu valkoisella askartelumaalilla\nLisätty kiekuroihin vähän pilkkunauhaa ja tähtiä\nLeimakuva leikattu Spellbindersien stansseilla ja piparireunaiseen laitoin askartelumaalilla "helmiä"\nTeksti Melissa Francesin siirtokuva-arkista\nVäritykset copic sekä chalksit\nAuntie Daisy enjoys freedom\nPaperit color core lehtiöstä sunshine\nKukat leikattu retroleikkurilla small ja lisätty puolihelmet keskustoiksi\nLeimakuva leikattu Spellbinders stansseilla\nTäti väritetty copic tusseilla sekä shalkseilla\nCasey and Beebo\nPaperi DCWV:n lehtiöstä sweet\nTeksti circle it 2 setistä, taustan kiemurat stembelgleden grunge collection setistä ja ympärys leikattu Fiskarsin kuviosaksilla väre\nTähdet leikattu Fiskarsin squeeze punchilla punchinellasta\ntähtien keskustoissa ruuvihaaraniitit\nLeimakuva leikattu Spellbindersien stansseilla\nväritetty copic tusseilla sekä chalkseilla\nEttä tällainen kolmen sakki tänään :)\nMinulta muuten kysyttiin tänään, mitä mustaa kynää käytän noihin reunoihin ym. Suomalaisesta kirjakaupasta olen kynän ostanut, mutta Helille on myös tullut yhtä ohuella kärjellä olevia kyniä, ne löytyy täältä.\nJa valkoinen kynä, jota käytän myös paljon, löytyy täältä.\nMukavaa päivää kaikille!! *hymy*\nLähettänyt Miia klo 0.38 5 kommenttia:\nLähettänyt Miia klo 2.37 2 kommenttia:\nLähettänyt Miia klo 13.00 9 kommenttia:\nPiiiitkä päivitys ja siis paljon asiaa..\nHei, olen Miia, olen nettiaddikti :D Tämän voin todeta oltuani "pimennossa" muutaman päivän. Kaipasin paljon tätä bloggailua, ystäviä, sähköpostia, stampARTic lehden porukkaa (meillä kun oma foorumi jossa höpistään päivittäin), kaunista silmänruokaa korttien ja skräppisivujen muodossa sekä tietty shoppailua :D\nMutta...sanottakoon myös, että voi kauhistus miten paljon jäi päivässä aikaa kaikkeen muuhun kun en istunut koneella...iiks..\nVaikka en viime aikoina olekaan ehtinyt kommentoimaan blogeissa, ei lähiaikoina tilanne siis parane, on niin paljon tekemistä vähän joka suuntaan. "päivittely" jatkuu siis :)\nSitten parit tunnustukset, joita en ole ehtinyt blogiini päivittämään.\nTämän tunnustuksen sain Skraptacular Designs blogista Priscillalta aivan yllätyksenä-suuri kiitos!!\nBig tanks to you Priscilla from this award, this came as totally suprise.\nJa sitten toinen tunnustus, jolla pääsivät yllättämään Maissi, Piia, Satu, AN, Pipaiita sekä Paula.\nIso kiitos teille kaikille, te kaikki olette todella taitavia kortintekijöitä ja monet teistä tekevät paljon muutakin, annan siis tunnustuksen täysin ansaitusti kaikille teille takaisin. *halauksia*\nSitten vielä palkintoasiaa...jokin aika sitten laitoin kyselyä tänne, että mitäs Leimailutaivas tapahtumalta odotetaan. Lupasin arpoa palkinnon osallistujien kesken, ja tyttötermiitin tahmatassuun tarttui Mummelin lappu, Onnittelut!! Laitatko sähköpostiini osoitteesi niin laitan palkintoa tulemaan :) sähköpostini on miijjag@gmail.com.\nMutta nyt heräsi perheen pienimmäinenkin, joten nyt on lopeteltava :)\npssst. stampARTic lehdessä julkaistiin tänään hieno artikkeli, käykäähän kurkkaamassa :)\nLähettänyt Miia klo 7.50 6 kommenttia:


Saako koira päättää ja valita? – Koiran Luonto\nkoiranluontoBlogi, hyvinvointi, Virikkeistys ja aktivointiaktivointi, koiran lenkki, virikkeistysJätä kommentti\nNykyään puhutaan jo paljon lajin ja rodun tarpeista ja niiden huomioimisesta, mikä on loistavaa. Tiedämme, että koirien tulee saada kaivaa, haistella, olla sosiaalisia, liikkua vapaana ja leikkiä, mutta saako koira valita, ehdottaa ja tarjota käytöstä tai toimintaa?\nEsimerkkejä Taisto Terrierin elämästä. Kun viime viikonloppuna annoin terrierin päättää lenkin suunnan ja tahdin kävelimme hyvin reippaasti junavarikolle. Emme ole ikinä ennen paikassa käyneet, en edes tiennyt moisesta, mutta koira oli onnensa kukkuloilla nuuhkiessaan tuoksuja ja kaivaessaan lunta. Koira oli taatusti tyytyväisempi ja väsyneempi tullessamme kotiin, kuin jos olisimme kiertäneet minun suunnittelemani reitin. Samoin jos terrieri saa valita ruoka syödään mieluummin munakennosta tai pahvilaatikosta kuin kupista.\nTaisto Terrieri valitsee mielellään istahduksen tuulisella rannalla.\nMe ihmiset olemme vastuussa koirasta, meidän tulee taata, että koira osaa olla, ei ole vaaraksi itselle tai muille, mutta meidän tulee antaa koiralle myös vapauksia olla oma itsensä. Koira, joka ei ikinä saa päättää tai valita mitään kadottaa aloitekykynsä ja muuttuu passiiviseksi. Joku saattaa tietysti arvostaa koiraa, joka kotona pysyttelee pedissä, eikä tee mitään ilman käskyä, mutta itse riemuitsen terrierin oivalluksista ja aloitekyvystä.\nJa tietenkään tämä ei tarkoita, että koira holtittomasti määrää marssijärjestyksen. Jos Taisto Terrieri saisi päättää viettäisimme kaikki talvipäivät ostoskeskuksissa, saattaisimme jopa muuttaa sellaiseen. Ja sehän olisi haastavaa. Mutta olisi myös todella tylsää, jos en ikinä veisi koiraa seikkailemaan käytäville ja lasiseinäisiin hisseihin, joihin hän niin hinkuu. Koska tiedän koirani suuren innon käytän tätä jopa hieman hyväksi. Visiitti kauppakeskuksessa väsyttää koiran, joten teemme vierailuja viikonloppuisin aamupäivällä, jos minulla on suunnitelmia illaksi ilman koiraa. Ja näin olemme molemmat saaneet vaikuttaa päivän kulkuun ja olemme tyytyväisiä.\nOman koiran mieltymyksissä pääsee helposti alkuun tarjoamalla koiralle vaihtoehtoja. Aseta koiran eteen muutama lelu ja katso minkä koira valitsee, voit jopa antaa koiran valita kaupassa mieleisensä lelun. Tai ruokailun yhteydessä tarjoa koiralle maistelulauta ja seuraa mitä koirasi syö mieluiten. Tai syökö koirasi mieluummin terrierin tapaan itse saalistamalla vai kupista. Tai minkälaisen ulkoilun koirasi valitsee.\nSaatat huomata, että antamalla koiran valita koirasi itseluottamus kasvaa, koirastasi tulee ehkä iloisempi ja vapautuneempi. Koira saattaa omaehtoisesti alkaa tarjota toimintaa. Meillä muutama kesä sitten terrieri näki ystävämme supp lautailemassa ja koira oli heti myyty. Kun ystävä ja koira viilettivät pitkin järveä oli minunkin pakko uskaltautua mukaan ja nyt meillä on uusi yhteinen harrastus. Ilman Taisto Terrieriä en välttämättä olisi kokeillut lautaa ja moni hieno seikkailu olisi jäänyt tekemättä. Anna siis koirallesi mahdollisuus vaikuttaa arkeenne ja heittäydy mukaan.