Solovetsk - Matka-Prima Futurist Oy\nSaaristo Vienan merellä, Äänislahden suulla Kemin kaupungin kohdalla n. 40 km rannikolta. Samanniminen pääsaari, jonka pituus 24 km, leveys 16 km, pinta-ala 246 neliökilometriä. Sen itäpuolella pienemmät Anzerskin saari (Hanhisaari), Iso ja Pieni Muksalmen saari sekä joukko pikkusaaria (Jänissaari, Kontusaari) ja luotoja.\nSaaristossa on epätavallisen leuto ilmasto sijaintiin nähden, 165 km Napapiiristä etelään.\nSuurimmat Vienanmeren lahdet Solovetskin saaristossa ovat Dolgajan, Solovetskin, Kolminaisuuden (Troitskajan) ja Novososnovskajan lahti.\nVienanmeri on erittäin kiinnostava kohde tutkijoille, se on osa Jäämerta ja siinä arktisen meren vesi sekoittuu laskeviin jokivesiin. Lahdessa on runsas kanta erilaisia eläin- ja kalalajeja, usein näkee esim. maitovalaiden leikkiä merellä.\nSolovetskin saaristossa on eräs Vienanmeren runsaimmista merileväkasvustoista, lähes 160 erilaista merilevälajia.\nAnzerskin salmi erottaa toisistaan Suuren Solovetskin saaren ja Anzerskin saaren. Salmessa on usein myrskyjä, sillä täällä kohtaa kaksi merivirtaa toisensa.\nPääsaaren rannikot ovat rikkonaiset, pinnanmuodostus hyvin kuoppainen (korkein kohta 85 m merenpinnan yläpuolella).\nSolovetskin saaret ovat järvialuetta, kaikkiaan 562 järveä, joita kanavat ja kaivannot yhdistävät. Järvet eroavat toisistaan jopa kalojen maun suhteen. Suurin osa järvistä on peräisin jääkaudelta. Osa on muodostunut entisistä merenlahdista, jotka ovat vähitellen erottuneet merestä ja muuttuneet suolattomiksi. Solovetskin järvet saavat vetensä pohjavesistä ja sateista.\nSaarilla on säilynyt neoliittiseltä ajalta (2000-1000 eKr.) kivilabyrinttejä, maavalleja sekä paasi-kammioita.\nVielä 1400-luvulla alueella asui suomalais-ugrilaista väestöä, mutta Novgorodin vaikutuksen voimistuttua alueella sinne siirtyi venäläisiä talonpoikia ja kauppiaita ja alkuperäinen väestö sai väistyä.\nVuonna 1974 saaristosta perustettiin luonnon-suojelualue.\nSolovetskissa on nykyään n. 1200 asukasta.\nVuosittain n. 4 kk kestävän matkailukauden aikana saarilla käy n. 25 000 turistia.\nLuostarin vanhaa pääosaa ympäröi 1584–96 rakennettu yli kilometrin mittainen, 10–13 m korkuinen ja 6 m paksuinen kivimuuri, jossa on 7 porttia (tärkein Pyhä portti) ja 8 tornia vanhoine tykkeineen. Muurin sisäpuolella olevista yhdeksästä kirkosta on suurin Kolminaisuuden tuomiokirkko. Lisäksi luostariin kuuluu n. 20 kivirakennusta, vanha laivatelakka, konepaja ja suuri puutarha. Munkkien lukumäärä Solovetskin luostarissa oli vuosisadan alussa n. 230, 1917 epävirallisten tietojen mukaan noin 700. Siellä asui vakinaisesti noin 800 henkeä ja kävi vuosittain 11 000 - 12 000 pyhiinvaeltajaa. Luostari lakkautettiin vuonna 1917, jolloin sinne sijoitettiin rangaistus-vankisiirtola.\nSolovetskin luostarin perustajat olivat munkit Savvati ja Herman, jotka asettuivat Solovetskin saarelle vuonna 1429. Savvatin kuoltua vuonna 1435 Herman sai seurakseen Zosima nimisen munkin, josta tuli varsinaisen luostarin perustaja. Luostarin perustamisvuosi on 1436. Hänen vaikutuksestaan lahjoitti mm. mahtava novgorodilainen ylimysnainen Marfa Boretskaja vuonna 1450 Solovetskille Suman ja Kemin pitäjät kaikkine laajoine kalastusalueineen Vienan meren rannalla laskien siten perustan luostarin vauraudelle.\nVuosina 1548–66 oli igumeenina luostarin kuuluisuuden ja loiston perustaja Filip, josta myöhemmin tuli Moskovan metropoliitta. Hän oli tsaari Iivana Julman lapsuudenaikainen ystävä ja onnistui siten saamaan hallitsijalta huomattavaa taloudellista tukea luostarin rakentamiseen. Myöhemmin Moskovan metropoliittana ollessaan Filip ryhtyi arvostelemaan tsaarin julmuuksia ja koki traagisen kohtalon Iivana Julman murhautettua hänet. Hänen ajaltaan ovat melkein kaikki luostarin huomattavimmat rakennukset, kirkot, tiet ym.\nRuotsin hyökättyä ensimmäisen kerran Vienan vesille vuonna 1571, ryhdyttiin Solovetskiin rakentamaan myös puolustuslinnoitusta. Luostarilinnoituksen valmistuttua vuonna 1596 Solovetskin luostari sai oman varusväenkin ainoana luostarina Venäjällä. 1600-luvun puolivälissä kuului luostarin varustuksiin 90 tykkiä ja 1500 aseistettua miestä. Myös munkit saivat asekoulutuksen sodan varalta.\nSolovetskin luostari toimi yhtenä tsaarinajan Venäjän vankiloista, jonne karkotettiin poliittiset vastustajat, vallankumoukselliset ja kirkon vanhauskoiset. Kun 1600-luvun puolivälissä Venäjän kirkkoa ja luostarilaitosta ryhdyttiin uudistamaan, asettui Solovetskin luostari vastustamaan uudistuksia. Luostarin jääräpäisyys oli niin voimakasta, että vuonna 1668 tsaari asetti sen "taloussaartoon" jäädyttämällä luostarin varat ja kaupankäynnin. Mantereen asukkaiden tukemana ja huoltamana Solovetsk kesti kuitenkin hyvin vuosikausia eristystä. Lopulta tsaari lähetti tuhatpäisen sotajoukon kukistamaan luostarin kapinaa. Linnoitus kesti kuitenkin vielä kaksi vuotta hyökkäyksiä, kunnes vuonna 1676 petturimunkki johdatti sotajoukot linnoitukseen maanalaista salakäytävää pitkin. "Solovetskin kapina" lopetettiin verisesti.\nPietari suuri vieraili Solovetskissa ensimmäisen kerran vuonna 1694 ja palasi sinne sotalaivaston kanssa 1702. Tältä ajalta on Jänissaarella säilynyt Venäjän vanhin laivalaituri. Solovetskista Pietari Suuri jatkoi matkaansa Ääniselle ja Laatokalle valloittaen ruotsalaisilta Pähkinälinnan. Seuraavana vuonna valloitusretki jatkui Nevan suistoon ja johti Pietarin kaupungin perustamiseen.\nKrimin sodan aikana Pohjois-Venäjän vesille tunkeutui englantilais-ranskalainen eskaaderi, joka ryösti ja upotti kauppa-aluksia ja teki hyökkäyksiä rannikoille. Kaksi englantilaista fregattia purjehti 7.7.1854 luostarin luo ja vaati sitä antautumaan. Luostarissa oli vain 8 pientä tykkiä ja sitä vastassa 120 englantilaista, mutta luostari ei antautunut. Alkoi 9 tuntia kestänyt luostarin tulitus, mutta luostari kesti piirityksen. Seuraavana vuonna hyökkääjien alukset tulivat 5 kertaa Solovetskiin. Ne ryöstivät Pyhän Andrein kirkon ja pienen skiitan Jänissaarella. Luostarin johtajalta vaadittiin härkiä ruokavarastojen täydentämiseksi. Rannalle, jossa käytiin neuvottelu englantilaisupseerin ja luostarin johtajan kesken, asetettiin myöhemmin levy, johon on hakattu seuraava teksti:\nTurkin, Ranskan, Englannin ja Sardinian sotiessa Venäjää vastaan täällä pitivät neuvottelun luostarin johtaja arkkimandriitta Aleksanteri ja englantilaisupseeri Anton N. keskiviikkona 22.6.1855 klo 11. Neuvottelussa käsiteltiin Vienanmeren sotaeskaaderin päällikön kirjettä, jossa hän vaati luostarilta härkiä. Neuvottelu johti luostarille edulliseen tulokseen. Luostarin johtaja palasi luostariin klo 13 ja piti Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkossa liturgian ja rukoushetken, joka päättyi klo 16. Sillä viikolla luostarissa ja skiitoissa pidettiin kolmen päivän paasto ja Luoja ei enää sinä kesänä päästänyt hyökkääjiä rikkomaan munkkien rauhaa.\nTämän hyökkäyksen jälkeen luostarin maine kasvoi pyhänä paikkana ja pyhiinvaeltajien virta kasvoi samalla vaurastaen luostaria entisestään.\nLuostarin toiminta on taas herännyt eloon vuosikymmenien tauon jälkeen. Kesällä 1990 pidettiin Kristuksen Kirkastumisen kirkossa ensimmäinen jumalanpalvelus 70 vuoteen ja nyt on jo useita munkkeja asettunut pysyvästi asumaan ja työskentelemään Solovetskin luostariin.\nLuostarin ensimmäinen kirkko oli puinen Kristuksen Kirkastumisen kirkko, jonka nimen mukaisesti luostariakin aluksi kutsuttiin. Igumeni Filipin rakennuskauden aikana kirkko muutettiin suureksi kiviseksi tuomiokirkoksi, jossa oli kuusi sivualttaria. Filip ehti juuri ja juuri vihkiä upeimman luomuksensa käyttöön ennen kuin tsaari Iivana Julma kutsui hänet Moskovan metropoliitaksi vuonna 1566. Kirkon valkoiseksi kalkitut seinät peitettiin maalauksilla 1800-luvun puolivälissä. Maalaustyön suorittivat paikalliset veljet ja työtä pidettiin jo heti valmistuttuaan epäonnistuneena. Nykyisin maalaukset ovat tuhoutuneet lähes kokonaan. Kirkon suuri ikonostaasi on myös suurimmaksi osaksi kadonnut, vain joitain harvoja ikoneita on Moskovan, Leningradin ja Arkangelin museoissa.\nNeitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko oli toinen luostariin rakennettu kirkko ja sen yhteyteen valmistui veljestön trapesa eli ruokala. Igumeni Filip aloitti luostarin valtaisat uudisrakennustyöt juuri täältä ja kivinen Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko valmistui vuonna 1557. Ruokalasali on yksi suurimmista yksipylväisistä saleista Venäjällä 1500-luvulta, sen pinta-ala on 482 neliömetriä ja massiivisen keskuspylvään halkaisija on neljä metriä. Seinien paksuus on 3 metriä. Saliin mahtui ruokailemaan samanaikaisesti 200 luostariveljeä. Rakennuksen pohjakerroksessa sijaitsi leipomo ja elintarvikevarastot. Monet korjaustyöt 1700–1800-luvuilla muuttivat voimakkaasti rakennuksen muotoa ja siksi juuri täältä, Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkosta, aloitettiin 1960-luvulla Solovetskin ensimmäiset restaurointityöt.\nPyhän Nikolaoksen kirkko oli kolmas luostariin rakennettu kirkko, joka muutettiin kivikirkoksi vuonna 1577. Tyypilliseen solovetskilaiseen tapaan kirkon alakerrassa sijaitsi taloustiloja. Nykyiseen ulko-asuunsa kirkko muutettiin vuonna 1834.\nJo 1500-luvulla sijaitsi Pyhän Nikolaoksen ja Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkkojen välissä kellotorni. Nykyinen kellotorni on valmistunut 1777.\nMarian ilmestyksen kirkon rakennettiin vuonna 1600 Pyhien porttien läpiajokaaren yläpuolelle. Aluksi se oli pieni neliömäinen rakennus, 1800-luvulla kirkkoa muutettiin ja sen pinta-ala kasvoi. Kolmiportaisen huipun korvasi nelilappeinen katto. Viime vuosisadan toisella puoliskolla Marian ilmestyksen kirkko oli luostarin esimiehen kotikirkkona ja hänen tiloistaan pääsi oven kautta alttarille. Kirkon sisätilat ovat säilyneet hyvin. Vuodelta 1864 olevat öljymaalaukset seinillä ja katossa uudistettiin kolmesti. Ne esittävät kohtauksia, jotka on pyhitetty Jumalanäidille.\nSolovetskilla on säilynyt paljon erilaisia talous-rakennuksia, joista osa on alkuperäisessä asussaan ja osaa on uudelleen rakennettu. Nyt restauroidaan joitakin näistä rakennuksista. Mielenkiintoisin luostarin talousrakennuksista on 1600-luvun alussa rakennettu maalauksellisen kaunis vesimylly. Rakennuksen valkeita seiniä koristavat punatiiliset ornamentit elävöittäen luostarin eteläistä pihaa. Solovetskin mylly toimi ympärivuotisesti ja se on vanhin säilynyt pohjoisvenäläinen vesimylly.\nSolovetskin Kreml - linnoitusmuuri\nLuostari sijaitsi puolustuksellisesti erinomaisesti kahden veden, Vienanmeren Hyvinvoinninlahden ja Pyhäjärven välissä. Jo varhaisessa vaiheessa luostari ympäröitiin puisella linnoitusmuurilla ja Nykyisen kivisen linnoituksen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1582. Linnakkeen rakennuksen aikana siihen liitettiin kuivaamo, keittotilat ja panimo, jotka aluksi olivat suojaamattomina. Vuonna 1621 Pyhän järven suunnalle tehtiin lisäosa seinämuuriin ja siihen kaksi porttia sekä kulmatornit. Tornit nimettiin Keittiötorniksi ja Panimotorniksi niissä sijaitsevien palvelujen mukaisesti.\nSUURI SOLOVETSKIN SAARI\nSaaren länsirannalla 2,5 km:n päässä luostarista on valtava graniittilevy, ns. neuvottelukivi. Tämä erikoinen muistomerkki liittyy Krimin sodan tapahtumiin vuosina 1853-56.Pohjois-Venäjän vesille tunkeutunut englantilais-ranskalainen eskaaderi ryösti ja upotti kauppa-aluksia ja teki hyökkäyksiä rannikoille. Kaksi englantilaista fregattia purjehti 7.7.1854 luostarin luo ja vaati sitä antautumaan. Luostarissa oli vain 8 pientä tykkiä ja sitä vastassa 120 englantilaista, mutta luostari ei antautunut. Alkoi 9 tuntia kestänyt luostarin tulitus, mutta luostari kesti piirityksen. Seuraavana vuonna hyökkääjien alukset tulivat 5 kertaa Solovetskiin. Ne ryöstivät Pyhän Andrein kirkon ja pienen skiitan Jänissaarella. Luostarin johtajalta vaadittiin härkiä ruokavarastojen täydentämiseksi. Rannalle, jossa käytiin neuvottelu englantilaisupseerin ja luostarin johtajan kesken, asetettiin myöhemmin levy, johon on hakattu seuraava teksti:\nMestausvuori, Taivaaseenastumisen kirkko\nMestausvuori on korkein kohta Suurella Solovetskin saarella (98,5 m). Vuoren nimi liittyy legendan mukaan taisteluun saaresta luostarin ja paikallisten asukkaiden välillä. Legenda kertoo, että vuoren juurella kaksi vaaleaa nuorta miesenkeliä rankaisivat raipoin "karjalaista vaimoa", joka halusi asettua miehensä kanssa asumaan saarelle. Vuorelle perustettiin Mestauksen ja Taivaaseenastumisen skiitta. Vuonna 1861 ylhäälle rakennettiin kaksikerroksinen kirkko kellotapuleineen. Rakennuksessa oli kaksi kirkkoa: alhaalla Arkkienkeli Mikaelin kirkko ja toisessa kerroksessa Taivaaseenastumisen kirkko, jonka kupolista tehtiin seuraavana vuonna tornimajakka. Sata vuotta rakentamisensa jälkeen majakka on eräs Vienanmeren suurimmista majakoista.\nISO JÄNISSAARI (ZAJATSKIN SAARI)\nJänissaaret - Iso ja Pieni - eroavat jyrkästi Suuresta Solovetskin saaresta tai Anzerskista, täällä on aito tundra. Iso Jänissaari näkyy kaukaa ja silhuettia vasten erottuu puinen Andrejevin kirkko, joka rakennettiin 1702, jolloin Pietari Suuri saapui Solovetskin saarille. Jänissaarilla on neoliittisiä muistomerkkejä: labyrintteja, kurgaaneja (hautakumpuja) ja dolmeja (kivipöytiä) tuhat- ja kaksituhatluvuilta ennen ajanlaskuamme. Saarella on 13 labyrinttia, joiden on selvitetty olleen kulttipyhättöjä, jotka ovat liittyneet hautamenoihin. Niiden on väitetty myös olleen talouskäytössä.\nEräs suurenmoisimmista rakennelmista ja ehkä suurenmoisin Solovetskin saaristossa on pato, joka kulkee Vienanmeren poikki Suuren Solovetskin saaren ja Suuren Muksalmin välistä. Pato rakennettiin 1860-luvulla ja rakennusvaiheessa otettiin huomioon pohjan muoto sekä virtaukset. Siksi pato on kiemurainen ja pituus lähes kaksinkertainen lahden pituuteen verrattuna. Patotien\nleveys on keskimäärin 6,5 m.\nGolgatan ristiinnaulitsemisen skiitta\nGolgatan mäki on saariston korkein kohta, jonne 1700-luvun alussa munkki Jesus (entinen isä Johannes), Pietari I rippi-isä perusti Golgatan ristiinnaulitsemisen skiitan.\nVuonna 1830 skiittaan rakennettiin kivinen Ristiinnaulitsemisen ehtoollisen kirkko ja taivaaseenastumisen sivualttari. Puukirkko, joka sijaitsi täällä vuodesta 1714, on siirretty mäen juurelle.\n1800-luvulla tulivat suosituiksi pyhiinvaellusmatkat Anzerskille. Pyhiinvaeltajia varten rakennettiin pohjoisrinteelle hotelli ja skiitan ympärille nousi joitakin talousrakennuksia. Anzerskille saapuvia solovetskilaisia munkkeja varten rakennettiin länsirinteelle veljeskeljoja ja pohjoiseen ruokailutila keittiöineen.\nPyhän Kolminaisuuden lahti ja pelastusasema\nAnzerskin saari on saariston romanttisin ja maalauksellisin. 1600-luvulla saarelle asettui erakko Jeleazar, joka pystytti keljan kauniiseen poukamaan. Vuonna 1620 tänne rakennettiin Pyhän Kolminaisuuden kirkko. Skiitta alkoi saada kuuluisuutta ja 1633 skiitasta tuli tsaarin määräyksestä riippumaton Solovetskin luostarista, mutta vuosisadan lopussa se jälleen joutui rikkaan mahtiyhteisön alaisuuteen.\nPohjoisen Solovetskin saariston meri on rauhaton ja vaarallinen. Niinpä 1875 Meripelastusseura järjesti Anzerskin luona merihätään joutuneille aluksille pelastusaseman, jolla päivysti jatkuvasti "päällikkönä" Solovetskin luostarin munkki ja kaksitoista noviisia. Arkistoissa on säilynyt useita Solovetskin Pyhän Kolminaisuuden pelastusasemalle myönnettyjä kunniakirjoja urheudesta avunannossa merihätään joutuneille.\nPlotitsnin ja Karzinin järven välinen kanaali\n1500-luvun keskivaiheilla yhdistettiin 52 järveä juomavesi- järjestelmään, joka ulottui luostariin asti. Vesi ohjattiin Pyhästä järvestä maanalaisia kanaaleja pitkin mereen. Veden luonnollinen virtaus tarvittavaan suuntaan turvattiin järvien korkeuserolla, joka kohosi jopa 32 metriin.\nJuomavesijärjestelmä on toiminut jo 400 vuotta ja palvelee myös järvien hydrobiologisena järjestelmänä sekä kastelujärjestelmänä.\n1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa rakennettiin järvistä ja joista seitsemän järveä yhdistävä laivareitti, jonka pituus on noin 12 km. Järviä yhdistävien kanaalien yhteispituus on noin 2 km.\nKasvitieteellinen puutarha, lehtikuja.\n1822 munkit rakensivat saaren keskiosaan kaksi kelja-rakennusta. Pian huomattiin, että tämä oli lämpimin osa saarta, puiden peittämien mäkien kylmiltä tuulilta suojaama. Tänne istutettiin hedelmätarha ja koristepuita.\n1860-luvun alussa rakennettiin arkkimandriitan huvila, joka on säilynyt näihin päiviin asti.\n1920–1930 luvuilla Solovetskin yhteisö erikoistui kasvattamaan napaseudun olosuhteissa eteläisille alueille tyypillisiä kasveja.\nKaunis lehtikuja on kasvitieteellisen puutarhan koristus.\nSolovetskin saaristo on toiminut rangaistuslaitoksena 1500-luvulta, Iivana Julman ajoista lähtien. Yli 400 vuotta "Solovkiin" lähetettiin kapinallisia, epäsuosioon joutuneita sotapäälliköitä, ruhtinaita ja vallankumouk-sellisia. Vankimäärä oli kuitenkin vähäinen, n. 400, vankilan lakkauttamiseen vuoteen 1903 mennessä.\nSolovetskin erikoisvankileiri nro 1 perustettiin 7.6.1923. Se oli alku kokonaisella vankileirien saaristolle Neuvostoliitossa ja toimi eräänlaisena koelaboratoriona, jossa kehiteltiin ja sovellettiin ihmisten nöyryyttämisen ja fyysisen tuhoamisen menetelmiä.\nSolovetskin vankileirin kokeneiden tarkkaa lukua ei tiedetä, mutta se on useita kymmeniä tuhansia. Vankeina oli sivistyneistöä, taiteilijoita, uskovaisia, papistoa, aatelisia, poliittisia vastustajia sekä vähän myös "oikeita rikollisia". Vankeina oli miehiä, naisia ja lapsia, nuoria ja vanhoja.\nSolovetsk toimi vankilana vuoteen 1939, jolloin työkuntoiset vietiin Siperiaan - lapset, vanhukset ja sairaat lastattiin proomuun, joka monien aikalaisten muistojen mukaan yksinkertaisesti upotettiin Vienanmereen.\nMyöhemmin sotavuosina Solovetskissa toimi laivastotukikohta ja merisotakoulu.


Syö riittävästi. Jos ruokailun jälkeen on nälkä, niin syö vähän lisää. Kasvisruoassa voi olla vähemmän energiaa kuin siinä ruoassa, jota olet aikaisemmin syönyt, jolloin sitä pitää syödä määrällisesti enemmän. Jos aterian jälkeen tunnet itsesi nälkäiseksi, syö lisää.\nPyri syömään säännöllisesti, muutaman tunnin välein. Päivässä olisi hyvä syödä viisi ateriaa: aamupala, lounas, välipalat, päivällinen ja iltapala.\nMuista välipalat. Välipalavinkkejä saat tästä artikkelista. Katso myös lista kauppojen valmisvälipaloista.\nPyri sisällyttämään jokaiselle aterialle jokin kasviproteiinin lähde: linssejä, papuja, tofua, soija-, herne- tai härkäpapurouhetta, seitania, Härkistä, Oumphia, hummusta tai pähkinöitä, härkäpapugranolaa, soijarahkaa, soijamaitoa jne. Myös täysjyväviljat ovat hyviä proteiinin lähteitä. (Jos et ole tottunut papuihin ja täysjyväviljoihin, niitä ei kannata syödä heti alkuun isoja määriä, koska vatsa saattaa reagoida ikävästi. Täällä lisätietoa asiasta.)\nAterialle kannattaa ottaa mukaan myös jotain täyttävää, kuten täysjyväviljoja tai perunaa. Täysjyväviljat sisältävät proteiinia ja kuitua, jotka molemmat lisäävät kylläisyyden tunnetta.\nJuureksia ja vihanneksia kannattaa syödä ihan reilusti. Kypsennetyt kasvikset vievät paremmin nälkää kuin raa'at kasvikset.\nVarmista, että saat ruoasta riittävästi myös rasvaa. Monet kasvisruoan perusainekset (kasvikset, palkokasvit, viljat) ovat vähärasvaisempia kuin monet eläinperäiset tuotteet. Käytä ruoanlaitossa öljyä tai lisää ruokaan rasvapitoisia tuotteita, kuten pähkinöitä, siemeniä tai vaikkapa avokadoa. Vegaaneille räätälöidyt ravitsemussuositukset suosittelevat, että aikuisen ruoat sisältäisivät päivittäin vähintään kaksi ruokalusikallista öljyä tai margariinia. Tämän lisäksi kannattaa syödä pari ruokalusikallista siemeniä tai pähkinöitä.\nUuteen ruokavalioon siirryttäessä ei alkuun kannata liikaa miettiä sitä, millainen oma ruokavalio on ravitsemuksen kannalta. Tärkeintä on se, että saat riittävästi energiaa ruoasta ja sinulla on hyvä olla.\nSuhtaudu muutokseen siis rennosti ja opettele pikkuhiljaa koostamaan sellainen ruokavalio, joka sopii juuri sinulle. Kun pääset vähän jyvälle siitä, mistä tuotteista tykkäät eniten, löydät hyviä reseptejä ja arki alkaa sujua, voit tutustua hiljakseen myös suosituksiin vegaaniruokavalion koostamisesta.\nIlmoittautumalla mukaan Vegaanihaasteeseen, saat kuukauden ajan sähköpostiisi uutiskirjeen täynnä ihania reseptejä ja inspiraatiota! Lisää hyviä reseptejä löydät Vegaanihaasteen reseptipankista.\nKuva: Thought Catalog, Unsplash.com


Arvostin kokoomuksen ykköseksi - Kansallinen Kokoomus - Suomi24\nSuomi24 / Yhteiskunta / Politiikka / Puolueet / Kansallinen Kokoomus / Arvostin kokoomuksen ykköseksi Arvostin kokoomuksen ykköseksi\t34 Vastausta 64 Lukukertaa Tilaa palstan RSS-syöte\tAloita uusi keskustelu\tKokoomus on paras\n30.7.2012 16:31\t0\tKävin läpi kaikki edustakuntapuolueet. Arvostin kokoomuksen\nykköseksi. Krieerit olivat kaikille samat:\n-puolueen ulko- ja turvallisuuspolitiikka\n-puolueen koulu- ja sivistyspolitiikka\n-puolueen oikeus- ja sisäinen turvallisuuspolitiikka\n-puolueen terveys- ja sosiaalipolitiikka\n-puolueen liikenne- ja viestintäpolitiikka\n-puolueen toiminta Suomessa VASTAA\nEpäilen vaan...30.7.2012 16:36 0\tAvaa\nEt taia olla ihan viisas? VASTAA\nItsehän epäilet30.7.2012 16:56 0\tAvaa\nEpäilet aivan oikein omaa viisauttasi, etkä syyttä. VASTAA\nEn enää epäile31.7.2012 11:17 +1\tAvaa\nVastauksesi todistaa, ettet edes ollut ymmärtänyt nelisanaista, selkeää suomenkielistä lausetta. Siis uudestaan: et taida olla ihan viisas?\nEn enää epäile, nyt tiiän. VASTAA\nKANSALAINEN30.7.2012 18:24 0\tAvaa\nOot tainnut kuunnella liikaa Stigin ryyppy biisiä.. Ilmeisesti on jäänyt päälle huikka.\nOn tainut unohtua, että kokkarit ovat tuhlanneet meidän rahat. Ai niin jos elät sossun tuilla ja Käteinen maksaa typeryyksien kirjottelusta nettiin, niin sitten on ok. VASTAA\nItsehän kännittelet30.7.2012 19:20 0\tAvaa\nEi tänne saa kännissä kirjoittaa VASTAA\navaajan30.7.2012 19:49 +3\tAvaa\nKorvienväli ei kunnossa! VASTAA\nsulkijan30.7.2012 21:53 0\tAvaa\nMutta koipienväli pelittää. VASTAA\nsori kaikki30.7.2012 22:06 +2\tAvaa\nLiiketalousopit toimivat yritysjohtamistehtävissä. Eduskunta ei ole yritysjohtamista. VASTAA\nlokari lännen20.8.2012 21:25 0\tAvaa\npois pakkoruotsi VASTAA\nujujju30.7.2012 22:37 +5\tAvaa\nAloittaja kärsii mielenterveys ongelmista.\n"Puolueen arvot"? Eihän kokoomuksessa edes tiedetä mitä sana tarkoittaa.\nOn kokkareilla arvot kohdillaan.\nKoulu- ja sivistyspolitiikka,??? http://vmlouek.puheenvuoro.uusisuomi.fi/109185-kokoomuksessa-kovat-panokset-peliss%C3%A4-pakkoruotsin-puolesta\nLista on loputon, on outoa sakkia kylläkin. VASTAA\nOsaatko hävetä31.7.2012 12:43 0\tAvaa\nEi tässä muut ole häirikköjä kuin sinä itse, JUURI NIIN ! VASTAA\nPolitiikan tutkija31.7.2012 05:07 -3\tAvaa\nKokoomus on paraas tulevaisuuspuolue. VASTAA\nTuen myös kokoomusta31.7.2012 09:24 -1\tAvaa\nSanoit avainsanan, tulevaisuuspuolue. Se on kokoomuksen menestyksen yksi\nOpiskelija vielä31.7.2012 11:23 +3\tAvaa\nKokoomus on tosiaan siirtänyt vastuun kansalaisten hyvinvoinnista tulevaisuuteen: tulevat työntekijät ja palkolliset ovat maksumiehiä kun Kokoomuksen ottamia miljardilainoja kriisimaiden pankkien avustamiseksi aletaan tosissaan maksaa takaisin - ja korkoineen... VASTAA\ntämä on tosi31.7.2012 09:34 +1\tAvaa\nPankkien lobbarit ohjaa kokomusta omiin tarkoituksiinsa. Kokoomus antaa pankkitukia rosvopankeille. VASTAA\n152 cm31.7.2012 10:06 +2\tAvaa\nKaikkille hämärämieheille Kokoomus on ykkönen kertoo Sörkän tietotoimisto. VASTAA\nPaljastit itsesi31.7.2012 10:33 0\tAvaa\nAha, vai olet niitä tahoja. VASTAA\nR. Ööperi31.7.2012 11:25 0\tAvaa\nVippaa mullekki vitonen! VASTAA\nFor Finland31.7.2012 13:29 0\tAvaa\nGo kokoomus go ! VASTAA\newtwtwtt31.7.2012 13:50 0\tAvaa\nKatainenko se siellä kirjoittelee. Täytyy olla, koska kukaan muu ei suomen tuohoajapuoluetta kannata. Kuinka helvetin tyhmä pitää olla ettei tajua rahaliittoa järjettömäksi. Mikä muu vastaava järjestelmä kestää, jos toiset noudattaa sääntöjä ja toiset ei......no hei idiootit ei mikään. VASTAA\nEi lisättävää5.8.2012 20:13 -1\tAvaa\nKokoomus on ykkönen VASTAA\n152 cm5.8.2012 20:29 +3\tAvaa\nKokoomus ja eteenkin Katainen on ykkönen väärennyshommissa. Rehellinen ei Kokoomusta kannata. VASTAA\nNo joopa joo6.8.2012 01:30 0\tAvaa\nKertoo siis lähinnä sinusta ja ymmärryksestäsi, ei Kokoomuksesta. Et kyllä taida olla ihan terävin kynä penaalissa. VASTAA\nViilarj,6.8.2012 02:22 0\tAvaa\nAeka poeka tuo meejä Jyrki. VASTAA\nViirivehka16.8.2012 02:28 +2\tAvaa\nTämä ihminen on tiputettava maanpinnalle sieltä pilvilinnoista.\nValtion velka on tämän tuhertajan aikana noussut 97 miljardiin eli kaksinkertaistunut.\nSe tekee 1.7 miljoonaa euroa jokaikiselle Suomalaiselle.\nTyössäkäyviä on 2.7 miljoonaa ja se tekee jolaiselle 36 miljoonaa euroa.\nKoittakaapa löytää siitä positiivisia tulevaisuuden näkymiä tuleville sukupolville. VASTAA\nPerehdy asioihin6.8.2012 05:17 0\tAvaa\nOttaisit selvää ensin. Velka ei ole Kataisen syy.\nKukaan eduskuntapuolue ei esittänut valtion budjetin taspainottamista, kun\nlama iski v. 2009, jonka jälkeen budjettiin jäi alijäämä. VASTAA\nViirivehka16.8.2012 08:36 +3\tAvaa\nNäyt olevan ihminen mikä uskoo mediaan ja kuulopuheisiin.\n2009 välkeen on sitä velkaa vasta alettu urakalla tekemään.\nSyy ei ole yksin Kataisen vaan hallituksen joka kulkee tämän väärentäjä, perustuslakirikkojan talutusnuorassa.\nAsiat olisi toisin jos nämä hallituksen jäsenet voisivat äänestää omantuntonsa mukaan.\nKatainen ja kumppanit käyvät päivittämässä ohjeet Bielderbegin kokouksissa ja jälki on sen mukaista.\nKatainen läähättää isoisten komentojen mukaan kuin pikku Buudeli. VASTAA\nVerolaskija7.8.2012 05:14 0\tAvaa\nPerehdy asioihin. Suomen BKT laski vuonna 2009 yli 8 % ja budjettiin syntyi\nalijäämä, jota ei ole vielä kurottu kiinni. Menot ovat tuloja suuremmat. Pitäisi leikata menojua ja/tai lisätä veroja 8 mrd vuositasolla.\nVeronmaksajax21.8.2012 14:28 0\tAvaa\nOlisiko hyvä vaikkapa aloittaa sillä, ettei oteta muiden tekemien velkojen vastuita itsellemme, sehän on kuin oma velka? VASTAA\nSelvä asia13.8.2012 20:52 -1\tAvaa\nYES, KOKOOMUS ON PARAS ! VASTAA\n./.. oikein14.8.2012 04:07 -1\tAvaa\n./.. oikein VASTAA\nYes14.8.2012 11:53 -1\tAvaa\nKOK PARAS20.8.2012 20:56 -1\tAvaa\nOIKEIN ARVOSTETTU VASTAA\n152 cm20.8.2012 21:43 +1\tAvaa\nPaitsi rehellisten ihmisten mielestä kaikken pahan juuri. VASTAA\nSuomi24 / Yhteiskunta / Politiikka / Puolueet / Kansallinen Kokoomus / Arvostin kokoomuksen ykköseksi Asiantuntijat\n(51) Kokoomuskonkarit: Nato-jäsenyys ei ...(26) Stubbilta loistoesiintyminen TV1:ssä(22) Demarit painelivat kokoomuksen ohi(18) Kokoomuksen ylimielisyys voimistuu(17) Elina Lepomäki tänään telkussa(15) Stubbin mielestä kokoomus ei syöksy(14) Stubb on b-luokan puheenpitäjä ja esiintyjä Suomi24 tiedottaa


Kaupunki ja kaupunkilaiset – Seutuwiki\nKaupunki ja kaupunkilaiset\nVersio 9. syyskuuta 2014 kello 14.59 (näytä lähdekoodi)\nVersio 10. syyskuuta 2014 kello 11.42 (näytä lähdekoodi)\n(→Musiikki ja tanssi)\nVaruskuntakaupunkina Mikkelin musiikkielämään on aina kuulunut [http://www.puolustusvoimat.fi/portal/puolustusvoimat.fi/!ut/p/c5/vZPLjrJAEIWfZR5g7GpuLUsuzZ1uEQR1YxgHiSJeGXr06cdkFv_iz7gy1FmenPpSJym0RA8dyn5bl932eCj3aI6W2sqVtLEXANZ5GJvg8whyEk2wFaqoQHNQVunudvLvzX26uye3lKQii2IR0wbSyBcd_WYsoiJtOp5mFNisxhnFEVx1nDsJNVibkPfx22PX8hnNhec-4F9fk2lImatgd2Ip4Kf2TM9mRHZn2tM8n5JfH_4YA9ACLcm_vIvZ-JHPJpI7dQAyCWUvbOM5Cw_IkodjyQN2KA_YoTxghwG8nmUmeeZSmYNL7cdPaWoeRqrpciIPx2KvvStAy-1HOxLrdgQjXSM66KDCmGDQCUHFbnH8tq--sA1rldRVfy0-qzpPk9DpjhbeMkXU5DS5VaL-WpBDonmeqXwFa5065iXamLk411ZHL6G5TyteOwxKvroJAWW_UDlW36-7c1VvLhnZGzjfsHMkFYHXKrFO1zZvSdNGpDzLPAy6YrGXio_4UyKk5o02bXrEvGNboVPbn-jUu8__U2X8AD4yILw!/dl3/d3/L2dBISEvZ0FBIS9nQSEh/?pcid=26a89f804a0b819ea482fcdd150e1efb sotilasmusiikki]. Pitkä perinne katkeaa 2014, kun Savon soitilassoittokunta lakkautetaan.
\nRock-musiikki ja nuorisokulttuuri alkoivat nostaa päätään Mikkelissä 1960-luvulla. Tutustu [http://www.mikkeli.fi/fi/kirjasto/rock/index1.htm Rock in Mikkeli -sivustoon]!
\nRock-musiikki ja nuorisokulttuuri alkoivat nostaa päätään Mikkelissä 1960-luvulla. Tutustu [http://kirjasto.mikkeli.fi/rock/index1.htm Rock in Mikkeli -sivustoon]!
\nMelmu ry toimi aktiivisesti 1980-luvulla ja järjesti konsertteja mm. Urheilupuistossa ja satamassa. Melmun toiminta huipentui Visulahdessa järjestettyihin Dinosaurock-festivaaleihin 1987-1990. Dinosaurockin jalanjäljillä toimii nyttemmin [http://www.jurassicrock.fi/ Jurassic Rock -festivaalit]. Muita seudun musiikki- ja tanssitapahtumia ovat mm. [http://www.savcorballet.com/savcor-ballet-2012/ Savcor Ballet], [http://www.mikkelinmusiikkijuhlat.fi/ Mikkelin musiikkijuhlat], [http://www.lcotava.fi/happyjazz/ Otava Happy Jazz], [http://www.mikkelisoikoon.fi/ Mikkeli soikoon] ja [http://www.marskifest.fi/marskifest Marskifest].
\nMusiikin ja tanssin opetusta Mikkelissä tarjoavat mm. [http://www.mlimo.fi/ Mikkelin musiikkiopisto], [http://kansalaisopisto.mikkeli.fi/opetus/musiikki/ Kansalaisopisto], [http://www.bandilinja.fi/ Otavan Opisto], [http://www.etelasavontanssiopisto.fi/ Etelä-Savon tanssiopisto] ja [http://www.lacarmencita.fi/ Tanssikoulu La Carmencita].
\nVersio 10. syyskuuta 2014 kello 11.42\nHerrasväkeä ja 6. tarkk'ampujapataljoonan miehiä lähdössä pyöräajelulle Mikkelin hallitustorilla 1800-1900 -lukujen vaihteessa. Kuva: MKM.\nMikkelin kaupungin perustaminen juontaa juurensa Suomen suuriruhtinaskunnan muodostamiseen, Vanhan Suomen liittämiseen siihen 1812 ja sitä seuranneeseen lääniuudistukseen. Mikkelin lääni perustettiin vuonna 1831 ja Mikkelin kaupunki 1838, nimenomaan uuden läänin pääkaupungiksi, mutta myös takapajuisen seutukunnan kaupankäynnin ja elinkeinoelämän edistäjäksi. Tässä teemassa käsittelemme kaupungin kehitystä ja kaupunkilaisten elämää viimeisen 175 vuoden aikana.\n1 Kaupungin rakentuminen\n1.1 Hallintokaupungin merkit\n1.2 Kaupunki laajenee 1: Asemakaavoja ja esikaupunkialueita\n1.3 Kaupunki laajenee 2: Hyvinvointi-Suomi ja maaseutukaupunki Mikkeli\n2 Rakennetun ympäristön perintö\n2.1 Arkkitehdit ja arkkitehtuuri\n2.2 Merkittävät rakennetut ympäristöt\n3 Hallinnon perintö\n5 Kaupungin kirkko\n7 Kulttuuri ja vapaa-aika\n7.3 Musiikki ja tanssi\n7.6 Teatteri ja elokuvat\n7.7 Puistot ja puutarhat\nKaupungin perustamistoimiin ja alkuvaiheen kehitykseen vaikutti paljon Mikkelin läänin kuvernööri Otto Boije. Kuva: Kansallismuseo.\nMikkelin lääninhallitus valmistui 1843. Kuva: Harri Heinonen 2012.\nMikkelin kaupunki sijoitettiin Mikkelin pitäjän kirkonkylään, viiden tien risteykseen, Saimaan rannalle, vanhalle markkinapaikalle ja sotaväen harjoitusplaanille. Kaupunki perustettiin Maunukselan ja Olkkolan tilojen maille - näistä tiloista on jäljellä muistot katujen nimissä. Perustamisvuonna 1838 asukkaita oli 63.\nKaupungin alue oli pieni, ja C.L. Engelin suunnittelema asemakaava käsitti 20 korttelia ja 84 tonttia. Ruutukaava oli oman aikakautensa suunnitteluihanteiden mukainen empire-ruutukaava. Kadut olivat leveitä, tontit suuria ja rakentaminen väljää. Paloturvallisuudella oli keskeinen sija. Hallitustori ja kirkkopuisto sekä pohjois-etelä suuntaiset pääkadut muodostivat hierarkian, jossa hallintorakennuksilla oli merkittävä rooli. Asema läänin pääkaupunkina vaikutti suunnitteluun: rakennusjärjestyksellä vahvistettiin leveäkatuinen ja matala puurakenteinen empirekaupunki, jossa lääninhallitus, lääninvankila ja lääninsairaala erottuivat muusta ympäristöstä kaksikerroksisina kivirakennuksina. Läänin pääkaupungin välttämättömistä hallintorakennuksista valmistuivat ensimmäisenä vuonna 1843 C.L. Engelin suunnittelema lääninhallitus ja samoin Engelin johdolla suunniteltu lääninsairaalan kokonaisuus. Lääninvankilan suunnitteli vuonna 1846 E.B. Lohrmann.\nA.G.Koranterin kuvaus kaupungin rakentumisesta vuodelta 1848.\nKaupunki laajenee 1: Asemakaavoja ja esikaupunkialueita\nLähemäki on entistä esikaupunkialuetta. Kuva: Harri Heinonen 2012.\nKaupungin laajeneminen alkoi vuonna 1869 rakennusylihallituksen arkkitehti Adolf Branderin suunnittelemalla asemakaavan laajennuksella, jossa Likolammen kaupunginosaan tehtiin 24 tonttia ”varattomammalle väelle”. Tonttien määrä lähes kaksinkertaistui parikymmentä vuotta myöhemmin 1883, kun C.E. Müllerin asemakaava Ristimäellä ja Kaukolassa loi 96 uutta tonttia. Kun rautatie vedettiin myötäilemään Saimaan rantaa eikä suunnitelman mukaan Ristimäen tienoille, uudistettiin kaava vuonna 1898. Kaupunki kasvoi vuosisadan vaihteessa nopeasti ja kokonaisvaltaista suunnitelmaa tarvittiin. Kaupungin alue kartoitettiin ja mitattiin uudelleen, ja uusien kaupunginosien kaavoituksesta julistettiin suunnittelukilpailu. 1900-luvun ensimmäisellä ja toisella vuosikymmenellä Mikkelissä elettiin kehityksen aallonharjalla – rakennettiin muun muassa vesijohtolaitos Naisvuoren vesitorneineen, uusi kauppahalli ja kaupungintalo, sekä ostettiin sähkölaitos. Myös yksityinen rakentaminen kukoisti. Mikkelissä elettiin ensimmäisen modernisaatiokauden huippua.\nSuunnittelukilpailun ensimmäistä palkintoa ei jaettu, mutta ehdotusten käytännöllisimmät ja kaupungille edullisimmat seikat toimivat kaupunkimittauksen suorittaneen professori E. Piponiuksen työn pohjana, kun hän laati kaupungille uuden asemakaavan. Se hyväksyttiin kaupunginvaltuustossa 6.12.1917, samana päivänä, kun Suomen eduskunta antoi itsenäisyysjulistuksen. Mikkeli oli edelleen tuolloin pääosin yksikerroksisten puutalojen kaupunki. Kivitaloja oli vain muutama, hallintorakennusten lisäksi mm. koulurakennukset Lyseo, Yhteiskoulu ja Keskuskansakoulu, ja kauppiaiden Pylkkänen, Pöndinen ja Pulkkinen rakennuttamat talot Porrassalmenkadun ja Ristimäenkadun varrella.\nEsikaupunkialueiden synty varsinaisten kaupunkien ulkopuolelle oli Suomessa tavanomainen ilmiö 1800−1900-lukujen vaihteessa. Syy esikaupunkien syntyyn oli taloudellinen – vähävaraisella väestöllä ei ollut mahdollisuutta ostaa tontteja tai rakentaa kaupunkialueelle, jossa rakennusmääräykset ja monet muut säännökset säätelivät rakentamista. Kaupungit kuitenkin loivat työpaikkoja ja mahdollisuuksia elannon hankkimiseen. Vaikka Mikkelissä Likolampi oli kaavoitettu vähävaraisemman väestön asuinalueeksi, se ei riittänyt alkuunkaan maaseudulta kaupunkiin muuttavan työväestön asuttamiseen. Kaupungin rajojen tuntumaan oli syntynyt sahoja ja pienteollisuutta 1800-1900 -lukujen taitteessa, ja niiden työläiset asettuivat asumaan Emolan, Rouhialan ja Paukkulan maille kaupungin rajojen taakse. Syntyivät Emolan ja Lähemäen esikaupungit.\nTutustu! Hartikainen-Muuronen-Vehkaoja-Jokela/Mikkelin kaupunki 2005: Wooden Emola\nLähemäellä asutus mukaili vanhan maantien (Suuri Savontie, Juvantie) vartta ja laajeni Paukkulan maille Saksalan ja Tuppuralan sahojen työläisten asuinalueina. Rouhialan kartanon mailla Hauskan kylässä oli puolestaan vuonna 1896 jo 233 asukasta, joista 65:llä oli oma talo. Rouhialan omistaja oli vuokrannut pieniä tontteja halukkaille. Rakentamista ei säädelty mitenkään. Emolan vanhin rakennuskanta on ns. mäkirakentamista eli rakennukset sijoitettiin maaston mukaisesti mäen rinteille. Esikaupunkialueella oli suuria puutteita koulu- ja asunto-olosuhteissa sekä terveydenhuollossa ja palosuojelussa. Esikaupunkialueiden liittämistä kaupunkiin pohdittiin ensimmäisen kerran vuonna 1909, mutta tuolloin sitä ei vielä pidetty tarpeellisena. Vuonna 1923 lainsäädäntöä muutettiin siten, ettei kaupungin tarvinnut enää omistaa siihen kuuluvaa maa-aluetta. Näin liitettävää maa-aluetta ei tarvitsisi ostaa kaupungille. 1920-luvun puolivälissä Mikkelin maalaiskunta jätti valtioneuvostolle esityksen esikaupunkialueiden liittämisestä Mikkeliin.\nEnsimmäisenä alueliitoksena toteutui vuonna 1925 Pursialan ja Tuskun liitokset. Suuressa esikaupunkiliitoksessa vuonna 1931 kaupungin väkiluku lähes kaksinkertaistui. Kaupungin kokonaispinta-ala kolminkertaistui, kun Emolan ja Lähemäen lisäksi kaupunkiin liitettiin Rokkala, Rouhiala, Urpola, Hauska, Paukkula, Peitsari, Saksala, Tuppurala, Kirjala, Lehmuskylä ja Siekkilä. 1930-luvulla Mikkelissä teetettiin useita asemakaavoja, myös esikaupunkialueille. Kaavoittajana toimi Viipurin asemakaava-arkkitehti Otto-Iivari Meurmann (1890−1994), jonka käden jälki näkyy vahvana Mikkelin rakennetussa ympäristössä, kuten Nuijamiehen ja Kirjalan kaupunginosissa.\nTee kävelykierros Mikkelin kulmilla!\nPorrassalmenkatua vuonna 1910. Vasemmalla kauppias Pöndisen ja oikealla kauppias Pylkkäsen kivitalo.\nNäkymä Naisvuorelta 1897-1902. Kuva: MKM.\nNäkymä Nisvuorelta 1900-luvun alussa. Kuva: MKM.\nNäkymä Naisvuorelta 1950-luvulla. Kuva: MKM.\nNäkymä Naisvuorelta v. 2012. Kuva: Harri Heinonen.\nKaupunki laajenee 2: Hyvinvointi-Suomi ja maaseutukaupunki Mikkeli\nTuppuralan työläisasutuksen keskelle nousivat Mikkelin ensimmäiset tornitalot 1967.Kuva: MKM.\nSiekkilän metsälähiön asemakaava hyväksyttiin 1963. Kuva: Harri Heinonen 2012.\nToinen maailmansota katkaisi ja muutti kehitystä kaikissa Euroopan maissa. Talvisodan pommituksissa tuhoutui tai vaurioitui 14 prosenttia Mikkelin rakennuskannasta. Asuntopula oli jatkosodan vuosina kova, sillä kaupunkiin majoittui myös puolustusvoimien päämaja, jonka henkilöstöstä merkittävä osa asui perhemajoituksessa.\nNimensä mukaisesti jälleenrakennuskauden merkittävin tehtävä oli saada rintamamiehet, siirtokarjalaiset ja muut sodasta kärsineet asutettua pikaisesti. Oli päästävä kiinni työhön ja elämänsyrjään, jotta raskas sotakausi saattoi jäädä taakse. Eri puolelle Suomea syntyi uusia asuinalueita, joiden leimallinen piirre olivat tyyppitalot, tutuimpana ns. rintamamiestalo.\nMikkelissä 1930-luvulla kaavoitettuja uusia asuinalueita ei oltu ehditty juuri lainkaan rakentaa. Esimerkiksi vuonna 1938 Meurman kaavoitti Nuijamiehen ja Kirjalan kaupunginosan sekä Urpolan, Kattilansillan ja Pitkäjärven alueet, mutta toteutus oli sodan jälkeen alkutekijöissään. Niistä Nuijamies, Kirjala ja Urpola toteutuvat melko pitkälle. Nuijamies-Kirjala ja Urpola ovat maakunnallisesti merkittäviä rakennettuja ympäristöjä. Samana vuonna kaavoitetun Lehmuskylän kaava ei toteutunut, vaan se uudistettiin jo vuonna 1945.\nHyvinvointi-Suomea rakennettiin kovaa tahtia 1950-luvulta eteenpäin. Muuttoliikkeen seurauksena kaupunkeihin syntyi metsälähiöitä, rakennettiin kouluja, päiväkoteja ja terveyskeskuksia. Mikkelin keskusta uudistui modernisaation toisessa aallossa. Puu-Mikkeli korvautui kuusi- ja kolmikerroksisilla kerrostaloilla 1960-80-luvuilla. Muutamien kohteiden, kuten Maaherrankatu 40:n, Kenkäveron pappilan ja Natulinin talon suojelusta käytiin kovaa vääntöä 1980-luvulla. Osa säilyi, osa ei. Metsälähiöitä syntyi meillekin Tuppuralaan, Siekkilään ja Laajalammelle. 80 prosenttia Suomen rakennetusta ympärstöstä on viimeisen 60 vuoden ajalta. Näin on Mikkelissäkin. Modernia rakennuskantaa kartoitettiin Mikkelin seudun kulttuuriperintöhankkeen alueinventoinneissa kesällä 2012.\nTutustu menneeseen Mikkeliin ELKA:n diasarjassa.\nKatso! ”Kaupunkivandalismia Mikkelissä 1967” Ylen elävä arkisto\nTutustu! Modernin jäljillä - alueinventointeja Mikkelin seudulla\nMikkelin alue kolminkertaistui jälleen vuoden 1985 alueliitoksessa, jolloin kaupungin eteläpuolelta liitettiin Moision ja Tuukkalan alueita kaupunkiin, itse asiassa kolmannes Mikkelin maalaiskunnan pinta-alasta. Asukasluku oli tuolloin 31 442. Kaupungin historia perinteisenä, tiiviisti asemakaavoitettuna ja tiheästi asuttuna kaupunkina päättyi vuonna 2001. Tuolloin syntyi uusi Mikkeli kaupungin, Mikkelin maalaiskunnan ja Anttolan kuntaliitoksen myötä. Sen jälkeen kaupungin rakennetun ympäristön osia ovat olleet laajat maaseutualueet, aiemmat kuntakeskukset ja kylät. Kehitystä on vahvistanut vuoden 2007 liitos Haukivuoren ja vuoden 2013 liitos Ristiinan ja Suomenniemen kanssa. Tuolloin kaupungin pinta-ala on yli 3 200 km2.\nRakennetun ympäristön perintö\nMikkelin rakennettu ympäristö on kerroksellinen. Säilynyt rakennusperintömme ulottuu 1500-luvun puolivälin kivisakastista 1800-luvun hallintorakennusten, kivisten ja puisten kaupunkitalojen ja kirkkojen kautta 1900-luvun kouluihin, funkkistaloihin, asuin-, liike- ja julkiseen rakentamiseen. Jokainen rakennusperinnön kerros kertoo oman aikansa elämästä, arkkitehtuurista ja ihanteista.\nArkkitehdit ja arkkitehtuuri\nArto Sipisen v. 1988 suunnittelema konsertti- ja kongressitalo Mikaeli. Kuva: Paavo Innanen 2011.\nMikkelin arkkitehtuuriin vaikuttivat manittujen Engelin ja Lohrmanin lisäksi 1800-luvulla John L. Lybeck, jonka käsialaa ovat mm. Kirkkopuiston soittolava vuodelta 1897 ja Päämajakoulun kivirakennus vuodelta 1902, sekä Axel Loenbom, joka suunnitteli nykyisen pankkitalon Porrassalmenkatu 27:ssä v. 1885 ja Päämajakoulun puutalot v. 1889. 1900-luvun merkittäviä arkkitehtejä Mikkelissä ovat Selim A. Lindqvist, joka suunnitteli 1910-luvulla mm. Naisvuoren tornin, kaupungintalon ja kauppahallit, Martti Välikangas ja Eero Jokilehto, jotka molemmat ovat suunnitelleet lukuisia asuin- ja muita rakennuksia. Myös Pertti ja Aune Mertaoja sekä Jaakko Merenmies ovat suunnitelleet paljon Mikkelin etenkin julkisia rakennuksia. Yksittäisistä rakennuksista mainittakoon Aarno Ruusuvuoren v. 1968 suunnittelema entinen poliisitalo, nykyinen musiikkiopisto (Maaherrankatu 10), sekä Arto Sipisen vuonna 1988 suunnittelema Konsertti- ja kongressitalo Mikaeli (Sointukatu 1).\nTutustu Mikkelin maamerkkeihin vuodelta 1912!\nTutustu Martti Välikankaan funkis-Mikkeliin!\nMerkittävät rakennetut ympäristöt\nMuseovirasto on luokitellut valtakunnallisesti merkittäviä rakennettuja ympäristöjä. Näitä on Mikkelin kaupunkialueella yhteensä seitsemän, jotka sisältävät useita rakennuksia ja kohteita:\nKatso: Mikkelin tarkka-ampujakasarmit\nMaakuntakaavassa on määritelty ja lueteltu maakunnallisesti merkittäviä rakennettuja ympäristöjä. Näitä ovat Mikkelin keskusta-alueella mm.\n2. Puistokatu 1-3, Mikkelin Kuuromykkäin koulu\nPuistokatu 1-3, entinen kuuromykkäikoulu on maakunnallisesti merkittävä rakennuskohde. Kuva: Paavo Innanen 2011.\nMikkeliin perustettiin 1893 koulu sellaisia kuuromykkiä varten, joita ei voitu opettaa kuuromykkäin puhekoulussa. Koulu sai 1899-1901 Raatihuoneenkadun varrella omat T. H. Grandstedtin suunnittelemat rakennukset. Nykyisin niissä toimii Mikkelin kansalaisopiston kuvataidetilat, Mikkelin lasten ja nuorten kuvataidekoulu, Mikkelin valokuvakeskus ja taiteilijoiden työhuoneita. Rakennukset muodostavat tyylillisesti yhtenäisen kokonaisuuden, joka edustaa 1900-alun julkista rakentamista ja rakennustaitoa.\n3. Urheilupuiston kioski\nVuonna 1934 valmistunut Martti Välikankaan suunnittelema yksikerroksinen, valkeaksi rapattu funtionalistinen kioskirakennus, joka toimi lipunmyyntikojuna. Se liittyy urheilukentän pääporttiin ja rajaa sen etuaukiota.\n4. Maaherrankatu 40\nKaupungin keskusta-alueen viimeisen yhtenäisen puutalokorttelin eteläinen tontti sisältää kaksi asuinrakennusta ja tiilisen piharakennuksen. Vanhimmat osat tontin etelälaidalla rakennettiin ilmeisesti 1870-luvulla. Ainakin 1880-luvulla toimi tontilla kestikievari, joka piti myös vuokralaisia. Rakennukset laajennettiin nykyiseen muotoonsa 1800-luvun lopulla. Tiilisen asuinrakennuksen Arkistokadun puolella suunnitteli A. Svanström 1898. Uusrenessanssin tapaan vuoratuissa rakennuksissa oli parhaimmillaan 17 vuokra-asuntoa. Säilynyt pihapiiri antaa hyvän kuvan suomalaisessa puukaupungissa yleisestä asumismiljööstä vuosisadan vaihteesta pitkälle 1950-luvulle saakka.\n5. Ammattikoulun vanha osa\nEntinen Mikkelin Suojeluskunnan talo, joka valmistui Martti Välikankaan suunnittelman mukaan 1938. Kaksikerroksinen, valkea talo on ensimmäisiä 'valkoisen' funtionalismin rakennuksia Mikkelissä.\n6. Porrassalmenkatu 27\nArkkitehti Axel Loemboemin suunnittelema kaksikerroksinen pankkitalo v:lta 1885. Ajalle tyypillinen kaksikerroksinen liiketalo rakennettiin uusrenesanssityyliseksi. Se oli kaupungin ensimmäinen tiilinen liiketalo.\n1880-luvulla rakennettu tiilinen veturitalli kuuluu Savon radan historialliseen rakennuskantaan. Yksikerroksinen, puoliympyränmuotoisen rakennuksen muurasi kiertävä rakennusporukka, joka siirtyi tallin valmistuttua vankilan laajennustyömaalle.\nMikkelin teatteri toimii entisessä WPK:n talossa vuodelta 1892. Kuva: Harri Heinonen 2012.\n8. Savilahdenkatu 13\nKaupungin ensimmäinen kansakoulurakennus. Uusrenessanssityylinen koulu rakennettiin 1888-1889 arkkitehti Axel Loenbomin suunnitelman mukaan Naisvuoren etelärinteelle. Puinen koulurakennus muodostaa Päämajakoulun kanssa yhtenäisen korttelialueen, joka on hyvin säilynyt esimerkki koulurakentamisesta kaupunkialueella.\n9. Teatteritalon vanha osa\nEntinen palokunnan - Mikkelin WPK:n - talo, joka valmistui 1892 arkkitehti Wilhelm A. Tötterströmin suunnitelman mukaan kaksikerroksisena, paviljonkimaisena rakennuksena silloisen Kirkkokadun varrelle. Alakerta oli rakennettu tiilistä ja rapattu uusrenessanssin tapaan harkoiksi, yläkerta hirrestä ja vuorattu vaakalaudalla. Talon valmistuttua siirtyivät kaupungissa vierailevat teatteriesitykset ravintola Billingistä sinne. Jo 1892 teetettiin näyttämösiipeä varten suunnitelmat, mutta laajennus toteutui vasta 1911 arkkitehti Otto F. Holmin suunnitelman mukaan. Kaupunkiin perustettu vakinainen palokunta muutti rakennukseen, ja sitä varten rakennettiin letkujen kuivaustorni. Myös näyttämöosaa uudistettiin, sisustus uusittiin ja taloon saatiin sähkövalo, vesijohdot ja mukavuuslaitokset. Vuonna 1934 kaupunki osti talon ja korjasi sen juhlasaliksi sekä laajensi palokunnan tiloja. 1972-75 taloa laajennettiin ja se korjattiin kokonaan Mikkelin Teatterin käyttöön. Entinen palokunnantalo on maakunnan seurantaloista vanhimpia.\n10. Keskuskoulu ja Päämajamuseo\nPäämajakoulun pihapiirissä kolmikerroksinen, uusklassistinen, rapattu koulurakennus liittyy kiinteästi yksikerroksiseen, uusrenesanssin tyyliin vuorattuun ruokalarakennukseen. Ruokala on ollut aiemmin opetustiloina. Pihalla kasvaa Päämajakujan suuntaisesti tammipuiden rivistö. 1902 valmistui kaksikerroksinen, kivinen koulutalo (suunnitelma arkkitehti John L. Lybeck). Sitäkin jouduttiin laajentamaan etelään päin 1911 (arkkitehti Nikolai Meder) ja edelleen 1933-34 (arkkitehti Martti Välikangas). Kivitalossa toimi 1939 ja 1941-44 Suomen armeijan päämaja. Koulurakennuksessa toimii myös Päämajamuseo.\nWivi Lönnin v. 1905 suunnittelema Yhteiskoulun vanha osa ja Martti Välikankaan v. 1935 suunnittelema seurakuntatalo, maakunnallisesti ja valtakunnallisesti merkittävät kohteet. Kuva: MKM.\nEntinen kaupungin rahastonhoitajan Juho Tammisen rakennuttama ja A.O. Kemppen suunnittelema asuintalo valmistui vuonna 1882. Mikkelin Työväenyhdistys osti talon huutokaupassa 1900. Rakennusta laajennettiin 1910–1911 rakennusmestari A. Oikarisen suunnitelman mukaan Naisvuorelle päin rakentamalla kokoustiloja ja näyttämö. Mikonkadun varrella ollut Mikkelin vanhin asuinrakennus, kaupunginpalvelija Antti Natulinin talo purettiin 1983.\n12. Yhteiskoulun vanha osa\n1905 perustettu yhteiskoulu rakennettiin 1908-1909. Kolmen arkkitehdin kesken pidetyn kilpailun voitti ja koulun suunnitteli Wivi Lönn. Kolmikerroksisen, taitekattoisen koulurakennuksen julkisivut tehtiin kiviharkoista. Rakennuksen yläosa tuhoutui talvisodassa, eikä sitä enää rakennettu samanlaisena uudestaan. Koulua laajennettiin 1960-luvulla saliosalla. Tontilla on myös vv. 1876-1914 rakennettu kaupunkitalo. Rakennus on viimeinen tämän aiemmin yleisen kaupunkitalon tyypin edustaja kaupungissa.\nArkkitehti Armas Rankan suunnittelema ja kauppaneuvos David Pulkkisen rakennuttama kaksikerroksinen asuin- ja postitalo vuodelta 1912. Graniittiharkoilla vuorattu talo on harvoja selvästi kansallisromanttisia vaikutteita sisältäviä taloja maakunnassa ja kaupungissa. Viime sotien aikana marsalkka Mannerheimin asui talossa tohtori Dahlströmin huoneistossa. Talvisodassa talon yläosa tuhoutui, mutta rakennettiin pian uudelleen. Vuonna 1973 Mikkelin kaupunki osti Graniittitalon. Vuonna 1975 talon sisäosat uusittiin virastoiksi ja taidemuseoksi. Nykyään talo on kokonaan Mikkelin taidemuseon/Etelä-Savon aluetaidemuseon käytössä.\nKohdekuvaukset: ETELÄ-SAVON MAAKUNTALIITON INVENTOINTITIETOJÄRJESTELMÄ.\nEtelä-Savon maakuntakaavan kohdeluettelo\nMikkelin kaupungin ensimmäinen pormestari Julius Nygren. Kuva: yksityiskokoelma/Museovirasto\nKomissaari Olli Rehn puhuu Mikkelin torilla valtakunnallisilla kotiseutupäivillä elokuussa 2012. Kuva: Soile Kuuva.\nMikkelin perustettiin lääninhallinnon kaupungiksi. Vallan kamarien lisäksi hallintoasema toi muutakin: virastojen virkamiehet, jotka olivat paikallisesti ikään kuin keisarin vallan heijastumia. Yhdessä vanhan väen upseerikunnan ja lähiseutujen kartanoiden väen kanssa he loivat 1800-luvulla eliitin, joka oli ruotsinkielinen ja erottui selvästi ympäröivästä suomenkielisestä väestöstä. Usein säätyläiset olivat perustamassa yhdistyksiä ja aloittamassa kansalaistoimintaa. Esimerkiksi hyväntekeväisyyttä harjoittanut Mikkelin Rouvasväen yhdistys perustettiin vuonna 1855, kun esimerkiksi Hämeenlinnaan se perustettiin vuotta myöhemmin ja Kuopioon 1860. Mikkelin pursiseura (1905) oli sisävesien toinen ja Vuoksen alueen ensimmäinen veneily-yhdistys. Säätyläiset myös olivat perustamassa kouluja ja veivät monella tapaa seudun kehitystä eteenpäin.\nMikkelin lääni lakkautettiin vuoden 1997 lääniuudistuksessa. Mikkelissä ehti toimia 33 maaherraa. Etelä-Savo liitettiin Itä-Suomen lääniin, johon tulivat kuulumaan myös Kuopion ja Pohjois-Karjalan läänit. Suurläänien tultua lakkautetuiksi vuonna 2009 valtionhallinnon tehtäviä ovat hoitaneet aluehallintovirastot. Itä-Suomen aluehallintovirasto jatkaa valtion aluehallinnon perintöä Mikkelissä, ja toimii entisissä lääninhallituksen tiloissa.\nMikkelin kaupungin hallintoa pitivät käsissään alkuvuosina porvarien keskuudestaan valitsemat kaupunginvanhimmat. Elokuussa 1863 toimitettiin ensimmäinen pormestarin vaali, jossa valituksi tuli kaupungin tunnettu suomalaisuusmies Julius Nygrén (1829-1880). Nygrénin ansiosta maistraatti ja raastuvankokous käyttivät alunpitäen virkakielenään suomea. Kaupungin toiseksi pormestariksi valittiin varatuomari G. P. Alopaeus, joka toimi virassa vuoteen 1914 saakka.\nVarsinainen kaupunginvaltuusto alkoi toimia vuonna 1875. Valtuustoon pääsivät nyt porvareiden lisäksi myös virkamiehet ja veroa maksava työväestö. Kaupunginvaltuuston ensimmäinen puheenjohtaja oli varatuomari A. Nordenstreng. Puoluemuodostus oli Mikkelissä varsin vähäistä valtuuston toiminnan ensimmäisinä vuosikymmeninä. Ensimmäisinä syntyivät kielipuolueet, suomalainen ja ruotsalainen puolue, joista ruotsinmieliset menettivät jatkuvasti merkitystään. Valtuustoon pyrki usein epäpoliittisia, esimerkiksi ammatillisia ryhmiä. (Lakio, Matti 1975: Mikkelin kaupunginvaltuusto 1875-1957.) Vuonna 1912 Mikkeli sai oman kaupungintalon, jossa valtuustosalin lisäksi toimi tuolloin mm. kirjasto, raastuvanoikeus ja maistraatti.\nMikkelin hallintohistoriaa edustavat omalta osaltaan myös täältä ponnistaneet valtiopäivämiehet, kansanedustajat ja ministerit. Erikseen on mainittava EU-komissaarit Erkki Liikanen ja Olli Rehn.\npääministeri Antti Hackzell\nministeri Ahti Karjalainen\nMikkelin Lyseon rakennus valmistui 1877 ja tuhoutui talvisodan pommituksessa 1940. Kuva: MKM\nSuomenkielinen tyttöjen oppikoulu toimi Porrassalmenkadun ja Hallituskadun kulmassa. Rakennukset tuhoutuivat talvisodan pommituksissa. Kuva: Pietinen, MKM.\nAlkukankeuden jälkeen Mikkelistä kehittyi merkittävä koulukaupunki, joka veti oppilaita laajalta alueelta Etelä-Savosta.\nSuomen kansakouluasetus annettiin vuonna 1866. Mikkelin ensimmäinen kansakoulu perustettiin kaupunkiin vasta 1872. Koulu toimi Aleksanterinakdulla (nyk. Maaherrankatu) vanhassa puutalossa, kunnes kansakoululle rakennettiin omat, arkkitehti Axel Lönnbomin suunnittelemat kaksi rakennusta 1889 Savilahdenkadulle. Yksikerroksinen hirsitalo kävi pian ahtaaksi ja sen viereen valmistui 1902 kaksikerroksinen, kivinen koulutalo (suunnitelma arkkitehti John L. Lybeck). Linnamäellä Mikkelin pitäjän puolella kansakoulu oli aloittanut toimintansa vuonna 1870. Tuota ennen seudulla oli toiminut jo yksityinen kansakoulu Hirvensalmen Apajalahdella vuodesta 1863 - järjestyksessään Suomen kahdeksas. Mikkelissä oli toiminut yksityinen ruotsinkielinen Antellin neitien tyttökoulu jo vuodesta 1854, sekä ala-alkeiskoulu vuodesta 1847.\nVarsinainen koulukaupunki Mikkelistä alkoi kehittyä 1872 perustetun Lyseon myötä. Oppikoulu toimi alkuun ruotsinkielisenä, mikä aiheuttikin pitkän kielikiistan kaupungissa. Lyseon penkiltä ovat oppinsa saaneet useat myöhemmin mainetta niittäneet henkilöt, esimerkiksi professori Antti Filemon Puukko, piispa Eelis Gulin, kuvanveistäjä Johannes Haapasalo, pääministeri Antti Hackzell, professori Lauri Honko, runoilija, professori Otto Manninen, professori Heikki Paasonen, arkkiatri Oswald Renkonen, arkkipiispa, professori Ilmari Salomies, professori Veikko Väänänen ja komissaari Erkki Liikanen.\nSuomenkielinen tyttökoulu perustettiin 1879 ja Yhteiskoulu 1905. Koulujen määrä kasvoi myös esikaupunkiliitoksen myötä 1931, jolloin kaupunki sai maalaiskunnalta vuonna 1870 kirkkoherran puustellin maalle perustetun Linnanmäen koulun, J. ja Ida Riipisen lahjoittamalle tontille vuonna 1900 perustetun Lähemäen koulun ja vuonna 1910 perustetun Rouhialan koulun. Oppilasmäärä nousi tässä yhteydessä 399 oppilaasta 933:een.\nMikkelissä jatkettiin kolmen oppikoulun turvin aina 1950-luvulle, jolloin perustettiin neljäs oppikoulu Kalevankankaalle. Peruskoulu-uudistuksen myötä kaikissa oppikouluissa, Lyseossa, Yhteiskoulussa, tyttökoulun perillisessä Urheilupuistossa ja Kalevankankaalla toimi yläaste ja lukio. Uudistuksissa 1990-luvulla lakkautettiin ensin Urheilupuiston ja Kalevankankaan lukiot, ja viimein Yhteiskoulu ja Lyseo yhdistettiin vuonna 2010 Mikkelin lukioksi.\nMikkelissä on pitkät perinteet myös muussa opetuksessa. Kuuromykkäin koulu perustettiin 1893, sen perinteitä jatkaa Mikael-koulu. Ammatillista opetusta annettiin jo 1800-luvulla. Huomattava seudun sivistyskeskus oli myös Otavassa, missä toimivat jo 1859 perustettu maatalousoppilaitos ja 1901 sinne siirtynyt kansanopisto. Mikkeliin puuhattiin myös yliopistoa 1910-luvulla. Hanke raukesi, mutta nykyään korkeakouluopetusta Mikkelissä tarjoaa yliopistokeskus ja Mikkelin ammattikorkeakoulu.\nYlen elävä arkisto: ekaluokkalaisen koulumatka 1980, Siekkilän ja Rahulan koulut.\nMikkelin tuomiokirkko rakennettiin 1897 Ristimäelle. Kuva: Harri Heinonen 2012.\nMikkelin kaupunkilaiset kävivät yhdessä pitäjäläisten kanssa samassa 1817 valmistuneessa Pitäjän kirkossa. Erimielisyyksiä oli kuitenkin kirkon istumajärjestyksessä, hautausmaan käytössä ja kirkonkäyttökorvauksissa. Niinpä 1890 päätettiin anoa kaupungin erottamista omaksi kirkkokunnaksi. Näin tapahtui, ja kaupunkiseurakunnalle saatiin oma hautausmaa Laihalammen rannalta 1895, ja oma kirkko valmistui 1897. Uusgoottilaisen tiilikirkon suunnitteli kirkkoarkkitehtuuristaan tunnettu J. Stenbäck. Kirkon tiilet toimitti paikallinen David Pulkkisen tiilitehdas, ja alttaritaulun, Pekka Halosen "Jeesus ristillä", lahjoitti kauppaneuvos Pöndinen. Melkein kaikki silloiset kaupunkilaiset mahtuivat kerralla kirkkoon.\nHiippakuntakaupunki Mikkelistä tuli toisen maailmansodan jälkeen.\nMikkelin seurakunnat yhdistyivät yhdessä Ristiinan ja Suomenniemen kanssa taas samaksi seurakunnaksi 2013. Uuden seurakunnan nimi on Tuomiokirkkoseurakunta, ja se käsittää Anttolan, Ristiinan, Haukivuoren, Suomenniemen, Savilahden ja Ristimäen alueet. Ympyrä tuhannen vuoden takaiseen Savilahden seurakuntaan on sulkeutunut.\nLikolampi ympäristöineen v. 1915. Keskellä "Mikkelin viina- ja juomatehdas", Likolammen takana Petroffin olutpanimo. Kuva: MKM.\nAkseli Jaman apteekin interiööriä 1930-luvulla. Kuva: MKM.\nKaupunkia perustettaessa Mikkelissä oli vain 63 asukasta. Heistä valtaosa oli käsityöläisiä ja porvareita. Kaupunki kasvoi, ja ammattikuntia syntyi lisää, mm. erilaisia pieniä tehtaita. Ammattinimikkeitä voi tarkastella esimerkiksi Mikkelin käsityöläisten ja tehtailijoiden yhdistyksen toimihekilöiden luettelosta vuosilta 1875-1925. Teollistuminen käynnistyi alueella hitaasti.\nMikkeliä ei ole pidetty perinteisenä teollisuuskaupunkina. Toisaalta, jos katsoo asiaa nykyisen Mikkelin, tai kulttuuriperintöohjelma –hankkeessa mukana olevien Ristiinan ja Hirvensalmen muodostamasta kokonaisuudesta käsin, huomaa, että teollisuutta löytyy. 1900-luvun alussa Mikkelin maalaiskunta oli maakunnan teollisen tuotannon kärjessä. Kaupunginlahden toisella rannalla sijaitsivat Saksalan ja Tuppuralan sahat, jotka työllistivät 1890-luvulta lähtien vuosikymmenien ajan satoja henkilöitä. Emolan ja Lähemäen esikaupungit syntyivät paljolti näiden sahojen työväestön sekä varattoman väestön asuinsijoiksi. Teollisuutta siis oli, nykypäivän silmin katsottuna lähes keskellä kaupunkia, mutta silloin ne olivat Mikkelin pitäjän puolella.\nKaupungissa merkittävin teollisuudenala oli 1860-70 -luvuilta lähtien alkoholiteollisuus. Likolammen rannalla toimi kaksi suurehkoa olut- ja viinatehdasta, ja nykyisten Mannerheimintien ja Raatihuoneenkadun kulmassa kolmas. Näiden lisäksi toimi vielä pari pienempää spriitehdasta. Mikkelissä valmistettiin 1800-1900 -luvun taitteessa valtavia määriä viinaa, josta suuri osa meni myyntiin kaupungin ulkopuolelle. Osa tarjoiltiin kaupungin ravintoloissa, kuten "Pillingissä", ravintola Karinissa - myöhemmin Seurahuone, Mikkelin klubilla ja Liikemiesten seuralla. Likolammen itärannalla sijainneesta viinatehtaasta on jäljellä osia Päämajankatu 18:ssa.\n1900-luvun puolivälin jälkeen merkittäviä teollisuustyöllistäjiä kaupungissa ovat olleet Grahn, Olavi Räsänen Oy, Karjaportti, Helprint ja Oy Mölnlycke Ab.\nMonet tehtaat joutuivat 1980-luvun lopulla taloudellsiin vaikeuksiin. Katso Kotimaan katsaus 1.6.1987:\nKauppa oli yksi merkittävimpiä elinkeinonaloja. Sitä käsitellään osiossa Torilla ja kaupanteossa.\nJo mainitut lääninvirastot, sairaala, vankila sekä koulut toivat kaupunkiin porvaristoa. Kasvava kaupunki työllisti kirvesmiehiä ja rakentajia. Vuonna 1889 avattu Savon rata toi kaupunkiin myös rautatieläisiä. Palvelut kehittyivät. Pankkeja, apteekkeja, yms. syntyi. Nykyään suurin osa mikkeliläisistä saa elantonsa palvelualoilta.\nKaupunkilaisten kulttuurielämän ja harrastustoiminnan viriämistä voi tarkastella yhdistystoiminnan kautta. Mikkelissä yhdistystoimintaa syntyi suhteellisen varhain verrattuna moneen muuhun pikkukaupunkiin johtuen kaupungin aktiivisesta virkamieskunnasta. Kaupungin ensimmäinen yhdistys oli vuonna 1855 perustettu Rouvasväen yhdistys, jossa säätyläisrouvat toimivat hyväntekeväisyystarkoituksissa. Jäsenmäärältään ja toiminnaltaan merkittävimpiä yhdistyksiä olivat v. 1878 perustettu Mikkelin VPK ja v. 1890 perustettu Työväenyhdistys, jotka toimivat aktiivisesti usealla kulttuurin saralla. Urheiluseuroja, kuoroja, hyväntekeväisyysyhdistyksiä ja raittiusseuroja syntyi nopeaan tahtiin 1880-luvun lopulta saakka. Maaseudulla yhdistystoimintaa kanavoivat nuorisoseurat, raittiusyhdistykset ja maamiesseurat. Oheisessa liitteessä on listattu Mikkelin seudulla perustettuja yhdistyksiä ja vapaa-ajan toimintaa 1851-1986. Tiedosto:Yhdistyksia ym. vapaa-ajan toimintaa 1850-1980-luvuilla.pdf\nMikkelissä nykyään toimivia yhdistyksiä.\nMikkelin Urheilupuisto valmistui vuonna 1917. Kuva: Harri Heinonen 2012.\nUrpolan kenttä. Kuva: Harri Heinonen 2012. Tutustu Harri Heinosen ja Mikko Auerniityn jalkapallomaisemakuviin!\nMikkeli on tunnettu urheilukaupunkina. Urheilua harrastettiin Mikkelissä eri tavoin kaupungin perustamisesta saakka. Talvisin luisteltiin, hiihdettiin ja ajettiin kilpaa hevosilla järvien jäällä, kesällä uitiin, soudettiin ja harrastettiin ammuntaa. Uimalat rakennettiin 1846 Likolammelle ja 1880-luvulla Saimaan rannalle. Ylesisurheilua harrastettiin Pirttiniemen kentällä, Hallitustorilla, Suur-Savon aukiolla ja kilpa-ajoradalla, kunnes syksyllä 1916 valmistui Hänninhaudan urheilukenttä, jossa oli 300 metrin juoksurata. Myöhemmin Urheilupuistoa on useaan otteeseen laajennettu ja uudistettu.\nMikkelin vanhin yhä toimiva urheiluseura on Mikkelin Ampujat, joka perustettiin 11.8.1886 "Mikkelin läänin metsästys- ja ampumaseura"-nimisenä. Seuran jäsenet ovat saavuttaneet menestystä kansallisella tasolla kautta aikojen.\nJo mainituissa Työväenyhdistyksessä ja Vapaapalokunnassa harrastettiin monenlaista urheilua, ja niiden urheiluseuroista kehittyi yhä toivia seuroja, kuten Mikkelin Kilpa-Veikot ja Mikkelin Vauhti ja Mikkelin Kissat. Mikkelissä 2010-luvulla toimivia urheiluseuroja.\nMikkeliläisten menestyslajeja ovat vuosikymmenten saatossa olleet jalkapallo ja hiihto. Jalkapallon kulta-aikaa olivat 1960- ja 70-luvut, jolloin Mikkelin molemmat jalkapallojoukkueet, Mikkelin Palloilijat ja Pallo-Kissat pelasivat mestaruussarjassa. Paikalliskamppailut vetivät Urheilupuiston täyteen katsojia. Vuonna 1972 MP aloitti ensimmäisenä seurana suomalaisen naisjalkapalloilun. 2000-luvulla Mikkelin vahva palloilulaji on jääpallo, jossa 1972 perustettu Mikkelin Kampparit on voittanut Suomen mestaruuksia.\nHiihtoa harrastettiin aluksi Saimaan jäällä. 1920-luvulta siirryttiin metsiin murtomaahiihdon pariin.Mikkelin hiihtäjien nousu kansainväliselle tasolle alkoi 1950-luvun loupulla. Olympia- ja MM-mitaleita saavuttivat Arto Tiainen ja Harri Kirvesniemi.\nKaksi mikkeliläistä on saavuttanut olympiakultaa: viisiottelija Eero Lehtonen Antwerpenissä 1920 ja Pariisiissa 1924, sekä meloja Mikko Kolehmainen Barcelonassa 1992.\nTutustu Eero Lehtoseen: Tiedosto:Olympiavoittaja Eero Lehtonen.pdf\nKokeile! Eero Lehtosen viisiottelu koululaisille\nKuuntele Kolehmaisen voittomelonnan selostus ja katso voitonjuhla Mikkelin torilla! Ylen Elävä arkisto\nMikkelin urheiluelämän merkkitapauksia on myös ravit. Kuuluisa maailmanennätysrata rakennettiin 1970-luvulla. St. Michel -ajot keräävät vuosittain kansainvälisiä tähtijuoksijoita Kalevankankaan radalle. Kuninkuusraveja on juostu Mikkelissä pariin otteeseen. Katso Kuninkuusravit Mikkelissä 1996! Ylen elävä arkisto\nTutustu ravien historiaan Mikkelissä: Tiedosto:Ravit.pdf\nSuur-Savon museo on keruupolitiikassaan painottunut urheiluun.\nKatso Jokamiesluokan ralli Anttolan Kokkosenlahdessa 1978\nV. 1864 perustetussa Pirttiniemen kylpylässä järjestettiin konsertteja ja tanssiaisia. Kylpylä paloi Tapaninpäivänä 1905. Kuva: KM.\nMikkelin musiikinystäväin orkesteri v. 1904. Kuva: Mlin maakunta-arkisto.\nMikkelin seudulta on säilynyt arkistoissa suhteellisen vähän kansanmusiikkia. Tämä ei johdu siitä, etteikö musiikkia olisi ollut, vaan siitä, että keruuaikana 1800-luvun lopulla alueen toisaalta arkaainen paimenmusiikki ja toisaalta räävitön laulumusiikki ei kerääjien mielestä ollut tarpeeksi laadukasta tallennettavaksi.\nLue lisää: Tiedosto:Mikkelin kansanmusiikki.pdf\nTaidemusiikkia Mikkelissä harrastettiin 1860-luvulta lähtien. Pirttiniemen kylpylässä järjestettiin konsertteja, ja kaupungissa toimi sotilassoittokunta. Kuoroja ja soittokuntia perustettiin hieman myöhemmin VPK:n ja Työväenyhdistyksen yhteyteen. 1800-luvun lopun merkittävin musiikkitapahtuma oli v. 1897 järjestetyt valtakunnalliset laulujuhlat, joita varten rakennettu Kirkkopuiston laululava toimii edelleen esiintymislavana.\nVuonna 1903 perustettiin Mikkelin musiikinystävien yhdistys, jonka toiminnasta syntyi Mikkelin kaupunginorkesteri ja myöhemmin Musiikkiopisto. Mikkelin kaupunginorkesteri on Suomen kolmanneksi vanhin toimiva orkesteri. Toiset valtakunnalliset laulujuhlat pidettiin kaupungissa 1923, nyt Urheilupuistossa. 1900-luvun edetessä Mikkeliin perustettiin lisää kuoroja, ja mm. Oopperayhdistys 1970-luvulla. Merkittävä kaupungin musiikkielämän vauhdittaja oli konsertti- ja kongressitalo Mikaelin valmistuminen 1988.\nHerrasväen tanssiaisia pidettiin Pirttiniemessä 1800-luvulla. 1900-luvulla tansseista tuli koko kansan huvia, jota harrastettiin mm. Työväenyhdistyksen iltamissa. Esikaupungin VPK rakennutti tanssilavan Seuralaan v. 1928. Tansseissa käytiin myös mm. Rauhaniemessä.\nVaruskuntakaupunkina Mikkelin musiikkielämään on aina kuulunut sotilasmusiikki. Pitkä perinne katkeaa 2014, kun Savon soitilassoittokunta lakkautetaan.\nRock-musiikki ja nuorisokulttuuri alkoivat nostaa päätään Mikkelissä 1960-luvulla. Tutustu Rock in Mikkeli -sivustoon!\nMelmu ry toimi aktiivisesti 1980-luvulla ja järjesti konsertteja mm. Urheilupuistossa ja satamassa. Melmun toiminta huipentui Visulahdessa järjestettyihin Dinosaurock-festivaaleihin 1987-1990. Dinosaurockin jalanjäljillä toimii nyttemmin Jurassic Rock -festivaalit. Muita seudun musiikki- ja tanssitapahtumia ovat mm. Savcor Ballet, Mikkelin musiikkijuhlat, Otava Happy Jazz, Mikkeli soikoon ja Marskifest.\nMusiikin ja tanssin opetusta Mikkelissä tarjoavat mm. Mikkelin musiikkiopisto, Kansalaisopisto, Otavan Opisto, Etelä-Savon tanssiopisto ja Tanssikoulu La Carmencita.\nMikkeliläislähtöisiä tai täällä vaikuttaneita musiikin ammattilaisia ovat mm. oopperalauluajat Martti Talvela, Arttu Kataja ja Laura Heinonen, sekä kevyemmän musiikin taitajat Arja Saijonmaa, Esa Kuloniemi, Ali Elkharam, Jerzy Dubiel ja Mikko Herranen. Haukivuorelaisyhteyksiä on Timo Rautiaisella ja Lännen-Jukalla.\nKatso Ylen elävä arkisto: Martti Talvela Anttolassa vuonna 1970.\nKuuntele Ylen elävä arkisto: Arja Saijonmaan haastattelu v. 1972.\nMikkelin taidemuseo toimii Armas Rankan kauppias David Pulkkiselle vuonna 1912 suunnitelemassa Graniittitalossa. Kuva: Harri Heinonen 2012.\nRisto Junnilainen 2007: Suuri spiraali. Kuva: Harri Heinonen 2012.\nMikkelissä toimii Etelä-Savon aluetaidemuseo, joka tutkii, dokumentoi ja esittelee mm. eteläsavolaista kuvataidetta. Painopistealueita ovat näyttelytoiminta ja taidemuseon hallussa olevien taidekokoelmien hoitaminen ja kartuttaminen sekä suomalaisen kuvitustaiteen esitteleminen ja kerääminen. Mikkelin taidemuseo aloitti toimintansa vuonna 1970 Johannes Haapasalon museo -nimisenä. Vuonna 1976, museon saatua lahjoituksena Martti Airion taidekokoelman, nimi muutettiin Mikkelin taidemuseoksi. Etelä-Savon aluetaidemuseoksi se nimitettiin 1981. Taidemuseo toimii arkkitehti Armas Rankan suunnittelemassa ns. graniittitalossa vuodelta 1912. Mikkelissä on myös paljon julkisia ulkoveistoksia ja muistomerkkejä\nTutustu Mikkelin veistoksia käsittelevään oppimateriaaliin!\nValokuvataidetta esittelee Mikkelin valokuvakeskus, joka myös kerää ja tallentaa vanhoja Mikkeli-kuvia. Samassa maakunnallisesti merkittävässä rakennuskokonaisuudessa Puistokatu 1-3:ssa valokuvakeskusen kanssa toimii Mikkelin lasten ja nuorten kuvataidekoulu.\nMikkeliläislähtöisiä kuvataiteilijoita olivat mm. Emil Kymäläinen (1890-19209, Henry Ericsson (1898-1933), Maija Karma (1914-1999) ja Johannes Haapasalo (1880-1965). Muita täällä toimineita/toimivia tai täältä lähtisin olevia taiteilijoita ovat esim. Harri Heinonen, Olli Jaatinen, Päivi-Maria Jaatinen, Ari Jaskari, Maria de Jong, Risto Junnilainen, Mitro Kontturi, Markku Laamanen, Tuomas Lauriala, Pirita Lautala, Raija Marttinen, Anna Siiriäinen, Kirsimaria E. Törönen-Ripatti, Hanna Vahvaselkä, Seppo Väänänen, Martti Poikolainen, Kirsti Rista, Anssi Sajaniemi, Saija Ben Younes, Oiva Hokkanen, Jorma Holopainen, Outi Heiskanen, Irmeli Kálóczy, Marja Kanervo, Saija Kivikangas, Marketta Leino, Anni Löppönen-Kauhanen, Anne-Maria Muhonen, Yrjö S. Muukka, Leena Nauvonen, Antti Niinimäki, Pekka Niskanen, Simo Ripatti, Seija Rissanen, Saara Tikka, Armas Tirronen, Veijo Ulmanen, Helmi Usmala, Heidi Vasara, Aino Vihervä-Muukka, Miili Viinikainen ja Onni Virolainen.\nEtelä-Savon kirjallisuuteen voi parhaiten tutustua Mikkelin kaupunginkirjastossa - Etelä-Savon maakuntakirjastossa. Mikkelissä on toiminut kirjastoja 1860-luvulta saakka. Tunnetuimpia Mikkeliin liittyviä kirjailijoita ovat Anni Swanja puolisonsa Otto Manninen. Heillä molemmilla on nimikkokatunsa Mikkelisä. Myös Olavi Paavolainen ja Mika Waltari viettivät Mikkelissä osan elämästään.\nLue Mika Waltarin muisteluja Mikkelistä 1912-14.\nSuomen ensimmäinen moderni ruotsinkielinen kirjailija Karl August Tawaststjerna oli kotoisin Mikkelin pitäjän Annilan kartanosta.\nLue K.A. Tawaststjernan kuvaus 1800-luvun lopun Mikkelistä.\nVähemmän tunnetuksi on jäänyt hirvensalmelainen itseoppinut boheemikirjailija Kasperi Tanttu, joka julkaisi näytelmiä ja runoja, ja koki kovan kohtalon 1918 sodan loppuvaiheessa.\nToinen kiinnostava hahmo mikkeliläisessä kirjallisuuden historiassa on Hilma Pylkkänen (1865-1947), joka asui pitkään Ranskassa, ja julkaisi kirjoja ranskan ja ruotsin kielellä.\nTutustu Etelä-Savon kirjailijoihin!\nEtelä-Savon Art Amatson ry:n esitys Mikkelin torilla. Kuva: Soile Kuuva 2012.\nMartti Välikangas suunnitteli v. 1941 Mikonkatu 1:een asuinrakennuksen ja elokuvateatterin, joka toimi alkuun nimellä Savo. Nykyään teatteri on nimeltään Ritz. Kuva: MKM.\n1800-luvun lopulla Mikkelissä vieraili satunnaisesti kiertäviä näytelmäryhmiä. Vakinaisen teatteritoiminnan juuret ovat Työväenyhdistyksen toiminnassa. Keväällä 1897 työväenyhdistyksen alaosastoksi perustettiin Riento-niminen kerho, joka oli tarkoitettu harrastajanäyttämöksi ja kirjallisuuspiiriksi. Myös työväenyhdistyksen useat ammattiosastot perustivat omia näyttämöpiirejään 1800- ja 1900-luvun vaihteesta lähtien. Näytelmiä esitettiin iltamissa ja erilaisissa juhlissa. Vuonna 1919 syntyi amatööripohjalta Mikkelin työväenyhdistyksen yhteyteen näyttämö, joka sai seuraavana vuonna nimekseen Mikkelin Työväen Näyttämö. Vuonna 1929 näyttämö itsenäistyi työväenyhdistyksen alaisuudesta Mikkelin Työväen Teatteriyhdistyksen Mikkelin Työväen Teatteriksi. Lokakuussa 1940 teatterin kannatusyhdistys päätti ottaa käyttöön nimen Mikkelin Teatteri. Se siirtyi silloin esiintymään kaupungin juhlasaliin entiselle Mikkelin VPK:n talolle. Se sai myös harjoitella samassa talossa. Jatkosodan jälkeen entisestä VPK:n talosta tuli teatterin pysyvä toimintakeskus, ja vanha palokunnantalo tunnetaankin yleisesti Mikkelin teatteritalona.\nMyös VPK:lla oli omaa teatteritoimintaa vuodesta 1882 saakka. Toiminta on vilkkaimmillaan 1900-luvun alussa. Toiminta hiipui 1920-luvun loppuun mennessä.\nTyöväen näyttämöperinnettä jatkaa Mikkelissä vuosittain pidettävät Työväen näyttämöpäivät\nMikkelin seudulla toimii myös useita harrastajateattereita, esimerkiksi Tuuva teatteri Ristiinassa, sekä useita ryhmiä Mikkelin Kansalaisopiston yhteydessä.\nMikkelistä on lähtöisin useita näyttelijöitä, kuten Emma Väänänen, Kalle Holmberg, Aake Kalliala, Heikki Kinnunen ja Wanda Dubiel.\nElokuvia näytettiin Mikkelissä vuodesta 1909 asti. Ensimmäinen elokuvateatteri oli Rouva Agatha Suhosen omistama Maailma Kuvissa. VPK:n talolla (nykyinen Mikkelin teatteri) toimi yksi teatteri, joka vuodesta 1918 oli nimeltään Elävienkuvien teatteri Kaleva. Säännöllinen elokuvateatteritoiminta päättyi VPK:n talossa 1928. 1920-luvun puolivälissä alkoi Mikonkatu 12:ssa toimia Kinema (myöhemmin Kino), joka 30-luvulla alkoi näyttää äänielokuvia. 1930-luvulla avattiin Vuorikadulla Kinolinna, joka toimii edelleen. Elokuvien kulta-aikaa oli 1940-luvun loppu ja 50-luku, jolloin toimivia teattereita oli neljä:\nKinolinna, perustettiin 1938 nykyiselle paikalleen Vuorikadulle.\nSavo, nykyään Ritz, Mikonkatu 1, suunniteltiin alunperinkin elokuvateatteriksi 1941.\nNäissä molemmissa oli jo 50-luvun puolivälissä uusinta tekniikkaa ”cinemascope- ja laajakuvalaitteet”.\nMaailma kuvissa, perustettiin 1909, ja oli toiminnan loppuessa v. 1960 yksi Suomen vanhimista elokuvateattereista. Toimi jatkosodan jälkeen Maaherrankatu 18:ssa.\nKinema, toimi 1920-luvun puolivälistä 1960-luvun puoliväliin, ja oli pelkästään elokuvateatteriksi rakennettu Mikonkatu 12:ssa.\nOtavassa toimi Kinotalo vuodesta 1946 lähes 20 vuotta. Näytöksiä oli talvisin kahdesti viikossa, kesällä kerran viikossa. Yleisönä kävi nuorisoa ja sahan työntekijöitä. Saliin mahtui vajaa 200 henkeä. Näytöksen jälkeen penkkirivit irrotettiin ja pidettiin tanssit. Tansseihin tuli junalla mikkeliläisnuoria tungokseksi asti. Kinon tanssiaisissa kävivät useat 50-luvun kuuluisimmista tähdistä. Kinotalolla vietettiin myös häitä ja pidettiin poliittisia tilaisuuksia. Kinotalon, kuten monen muunkin elokuvateatterin, toiminnan lopetti television yleistyminen 1960-luvulla.\nMikkelissä on filmattu muutamia elokuvia. Erikoisuutena on mm. kolme mykkäfarssia, jotka ohjaaja Hjalmar V. Pohjanheimo filmasi omistamansa Kyyhkylän kartanon mailla 1920-1922. Ikävä kyllä näiden elokuvien aineisto on tuhoutunut. Elokuvien tietoihin voi tutustua Kansallisfilmografian palvelussa.\nElokuvaohjaaja Toivo Hjalmar Silén, vuodesta 1906 Toivo Jalmari Särkkä, syntyi 1890 Mikkelin maalaiskunnassa, missä isä Juho (Johan) Silén työskenteli pehtorina Sairilan kartanossa. Särkkä vietti Sairilassa lapsuutensa enimmäiset 9 vuotta.\nPuistot ja viheralueet ovat aina olleet tärkeitä mikkeliläisten kokoontumis- ja ajanviettopaikkoja. 1800-luvulla kokoonnuttiin Pirttiniemen puistoon ja Naisvuorelle, joissa järjestettiin mm. ulkoilmakonsertteja. Kun 1897 kaupungin kirkko rakennettiin Ristimäelle, jäi Kirkkopuistokin yksinomaan virkistyskäyttöön - kirkkoahan puistossa ei ollut ollut 90 vuoteen. Yksityisiä puutarhojakin oli mm. kartanoilla. Maaherran residenssissä oli oma puutarhansa keskellä kaupunkia, mutta se oli korkean aidan ympäröimä, eikä tavallisilla kaupunkilaisilla ollut sinne asiaa. Kartanopuutarhoihin voi nykyään tutustua Tertissä ja Kenkäverossa. Uusia puistoja edustaa Mikkelipuisto.\nTutustu puistot ja viheralueet esittelevään Kotiseutupolkuun!\nPirttiniemen puistosta on jäljellä enää rauta-aita. Laululava rakennettiin v. 1897 laulujuhlia varten. Kuva: KM.\nPuutarhuri Maukosen piha 1890-luvun alussa, Vilhonkatu 2. Kuva: SKMA.\nMikkelin kirkkopuisto. Kuva: Harri Heinonen 2012.\nA.G. Koranter 1848: Kertoelma Suur-Savosta eli Mikkelistä\nTopelius kuvaa Mikkelin kaupunkia 1873\nK.A. Tawaststjernan kuvaus 1880-luvulta\nMikkeli matkaoppaassa 1895\n1900-luvun alun Mikkeli\nYlen elävä arkisto: Mikkelin pamaus 1986.\nMikkelin toinen pormestari G.P. Alopaeus. Kuva: KM.\nPorrassalmenkadun ja Savilahdenkadun kulma 1890-luvulla. Kuva: MKM.\nEnnen Tuomiokirkon rakentamista 1897 paikalla oli siesu eli putka.\nMikkelin lääninhallituksen henkilökuntaa 1910-luvulla.\nMikkelin käsityöläisten ja tehtailijoiden yhdistys 1910-luvulla. Kuva: SKMA.\nMikkeliläinen kansanedustaja, kirjaltaja Albin Valjakka kuoli vankileirillä 1918.\nLaulujuhlat Urheilupuistossa v. 1923. Kuva: A.R. Kivikanto.\nLapsia Pankajoen leikkikentällä 1930-luvulla. Kuva: MKM.\nPommitettu Lyseo v. 1940. Kuva: MKM.\nLehmuskylä rakentui jälleenrakennuskaudella 1940-luvulta alkaen. Kuva: MKM.\nMetsolankadulle nousi Ruotsin lahjoittamia taloja 1940-luvulla. Kuva: MKM.\nSotilaita Mykkäkoulun kentällä 1950-luvulla. Kuva: Mauri Toiviainen.\nMikkeli Grahnin rannasta kuvattuna 1960-luvulla. Kuva: Mauri Toiviainen.\nEero Jokilehto suunnitteli valtion virastotalon Mikkeliin v. 1964. Kuva: MKM.\nHallituskatu v. 2012. Kuva: Harri Heinonen\nMikkelin tori 2012. Kuva: Harri Heinonen.\nHaettu osoitteesta http://seutu.wikimikkeli.fi/index.php?title=Kaupunki_ja_kaupunkilaiset&oldid=7623


Tontin voi myös vuokrata. Vuosivuokra on 6 % myyntihinnasta ja on sidottu elinkustannusindeksiin. Tontin voit ostaa kesken vuokrakauden, mikäli vuokrasopimuksessa on osto-optio. Lisätietoa vuokrauksesta ja myynnistä myyjältä.\nRekennutapaohjeOte esitteestäKaavamääräyksetOte kaavakartasta\nHei! Haluaisin lisätietoja kohteesta: Levi Taalovaara (753/1), Sienitie Kortteli 753 Tontti 1, Levi, Kittilä (https://m.etuovi.com/kohde/9860676)


tammikuu | 2020 | Mikkelin Kaupunkilehti\nKuukauden arkisto: tammikuu 2020\nElämänura-palkinto, Veikkauksen Jokeri-palkinto ja MINI UNO Juhani Kettuselle\n31.01.2020 0 1215\nEtelä-Savon Liikunnan ja Etelä-Savon Urheilutoimittajien raati on valinnut nyt palkittavan Elämänura-palkinnon saajaksi Juhani Kettusen, joka on poikkeuksellisen laaja-alaisesti ollut edistämässä liikunnan ja urheilun edellytyksiä. Hän…\nMartti Puumalaisesta Etelä-Savon vuoden urheilija\n31.01.2020 0 1142\nJudoka Martti Puumalainen, 22, on vuoden 2019 urheilija Etelä-Savossa. Hän saavutti alle 23-vuotiaiden EM-pronssin yli satakiloisten sarjassa marraskuussa Venäjällä. Valinnan teki Etelä-Savon liikunnan perinteinen raati,…\nLauri Lankila on Etelä-Savon nuori urheilija\n31.01.2020 0 1310\nTaitoluistelija Lauri Lankila, 18, on Etelä-Savon viime vuoden nuori urheilija. Mikkelin Luistelijoita edustava huippulupaus saavutti miesten SM-pronssia viime syksynä. Juniorina aikuisten sarjan mitaleille yltämistä hän…\n31.01.2020 0 1449\nEtelä-Savon maakunnan on kokoomuksen varapuheenjohtaja, kansanedustaja Antti Häkkäsen mielestä säilyttävä yhtenäisenä. – Hallituspuolueiden pitäisi ilmoittaa pikimmiten linja tähän asiaan, vaati Häkkänen perjantai-iltapäivällä Mikkelin Stellassa, kun…\nVisulahti saamassa kaupan suuryksikön – Tonttikauppa solmitaan maanantaina\n30.01.2020 0 3613\nVisulahden kauppapuisto Mikkelissä on samassa veturiyritykseksi kaupan suuryksikön. Tonttikauppa on tulossa maanantaina Mikkelin kaupunginhallituksen hyväksyttäväksi. Runsaat 400 000 euroa maksava tontti on asemakaavan mukaan liikerakennusten…\nNäköaloja: Vaikeita valintoja\n30.01.2020 0 1446\n”Mäntyharju – yrittävä kulttuurikunta Järvi-Suomessa!” Siinä tiivistyy meistä oleellinen. Mäntyharju on Etelä-Savon teollistunein kunta. Kulttuuri näkyy meillä monessa muodossa. Lippulaivana on Taidekeskus Salmela ja kulttuuria…\nPortti auki pohjoiseen\n30.01.2020 0 1547\nPohjois-Savon maakunta pitää porttia auki yhteiselle sote-uudistuksen valmistelulle Savonlinnan seudun kanssa. Maakuntahallituksen puheenjohtaja Seppo Kääriäinen (kesk) mukaan ratkaisu on maan hallituksen käsissä. –Pohjois-Savon liitosta on…\nKolumni: Mikkelin suunta\n30.01.2020 0 1265\nSavonlinna kolkuttelee naapurimaakunnan Pohjois-Savon porttia. Näyttää entistä mahdollisemmalta, että kolkuttavalle avataan. Politiikan konkaria, ministeri Seppo Kääriäistä (kesk) muistetaan Mikkelissä hyvällä. Puolustusministerinä 2000-luvun puolivälissä hän väänsi…\n30.01.2020 0 1977\nOlimme Brexitiä vastaan ja tuntui, että jopa Brexitin puoltajat olivat yllättyneitä kesän 2016 äänestystuloksesta, sanovat Isosta-Britanniasta Mikkelin Kiiskinmäelle muuttaneet Anna-Maija ja Christopher Hunter. Tämä tarina…\nPeräpään valvoja: Ikkunat auki Kuopijoon!\n30.01.2020 0 1425\nSavonlinnan ja Mikkelin kehnoista väleistä riittää pärinää, mutta arjessa kaupungit ovat toisilleen tärkeitä. Pari esimerkkiä: Savonlinnan seudulle syntyi viime vuonna 192 lasta, joista melkein joka…


Harvoin tarjolla kiltti suokki-tamma, ...\nIlmoitustyyppi: Myydään Ilmoitus jätetty: 13 helmikuuta 10:37\nMyydään 14-vuotias suomenhevostamma Fiian Tähti, säkäkorkeus noin 165cm. Peruskoulutettu ratsuksi ja kaikki askellajit löytyvät, ajettu aikaisemmin. Kiltti ja toimiva ratsastaa, vaikka onkin toisinaan reipas. Ei säiky, pukittele tai lähde lapasesta, turvallinen myös ratsastuskoulun tunneilla. Helppo ja kiltti käsitellä, ei lasten leikkeihin.\nFiia on asianmukaisesti kengitetty ja hoidettu ja se on tiedettävästi terve. Ei kesäihottumaa.\nHinta: 5000 / tarjous\nOta yhteyttä ilmoittajaan Vuokko Kulotie\nLähetä viesti ilmoittajalle Vuokko Kulotie


Stop&Start-tekniikka — Tekniikan Maailma\nAloittanut 27.01.2013 04:53\nMinkälaisia kokemuksia Stop&Start-järjestelmistä?\n- toimiiko huomaamatta kesällä/talvella?\n- säästääkö polttoainetta?\n- kenellä valmistajalla paras tekniikka?\n- onko tietoa onko jossain testattu/vertailtu?\nTM voisi tehdä vertailun tai ainakin jutun kokemuksistaan.\nMitenkähän startti kestää pitkässä juoksussa jatkuvaa käynnistämistä?\nTuulilasin numerossa 10/2009 testattiin BMW 116d:n ja Toyota Yaris 1,3 VVT-i:n Stop&Start-systeemejä.\nKaupunkikulutuksissa Stop&Start säästi BMW:llä 9% (kulutukset 7,3 ja 8,0/100 km) ja Toyotalla 10% (7,5 ja 8,3/100 km) verrattuna ilman systeemiä ajettuun lenkkiin. Keskinopeus reitillä oli 26,1 km/h ja paikallaan oloa kertyi 22 min 48 sekuntia, joka oli 30% kokonaisajasta. Molemmissa oli ilmastointi päällä (ulkolämpötila +22 C), joten BMW oli sammuksissa vain 18 min 54 s (83% seisonta-ajasta) ja Toyota 14 min 36 s (64%).\nSen sijaan "ruuhkanytkytyksessä" (10 m eteenpäin - 10 sekuntia paikallaan jne, keskinop. 3,2 km/h) diesel-BMW:llä ei kannattanut käyttää Stop&Start-systeemiä (kulutus molemmilla kerroilla 34,9/100 km), mutta bensa-Toyota hyötyi edelleen 9% (35,4 ja 38,6/100 km).\nBMW:n systeemi toimii vain yli +3 C asteen lämpötiloissa, Toyota sammuilee pakkasellakin, kunhan moottorin ja akun lämpötilat täyttävät tietyt kriteerit. BMW sammuu kytkin ylhäällä ja vaihde vapaalla jo alle 3 km/h nopeudessa, Toyota vasta täysin pysähdyksissä. BMW myös käynnistyy heti, kun kytkinpoljin liikahtaa, Toyota pienellä viiveellä.\nBMW:n starttimoottorissa on planeettapyörästö ja Toyotassa startin hammaspyörä on jatkuvassa kosketuksessa käynnistinkehään, jonka yhteys vauhtipyörään luodaan jousikuormitteisilla kiilapaloilla, joten ei ne ihan peruskäynnistimiä ole ainakaan noissa malleissa.\n116d:llä ajelen, ja kyllähän se toimii. suht iso dieselmoottori käynnistyessään kyllä tulee huomatuksi, ja syksyllä kun se ei sammukkaan...\nnoissa on myös ...hidastusenergian talteenotto... jota sanotaan kai mikrohybridiksi, vai minihybridiksi. kaikki toimii sähköllä, tehostimet, pumput jne, ja vaihde päällä rullatessa huomaa kyllä onko 3kW laturi toiminnassa millä teholla, monta porrasta. talvella, kun sähkövastuksella pidetään huoli ettei karvalakkia tarvita, eikä hanskoja jne, niin ei paljoa jarrupolkimeen tarvitse koskea. jarrut ei kulu... moottorijarrutuskohdat tutuilla teillä muuttuvat. kesällä maantieajossa 100-80km/h muutokset pitää pääosin laturin pois päältä, kiihdytettäessä se on pois muutenkin.\nkeväällä/syksyllä, ilman ilmastointia/vastuslämmitystä siis, työmatka-ajossa (pääkaupunkiseutu, 8 km) kulutus tippui 5.8sta 5 litraan satkulla kulutusmittarista arvottuna, sisältäen diesellaadun muutosta, talvi-kevät/syksydiesel. eli säästänee ihan kivasti tuo sammutusominaisuuskin. pääosa säästöstä taitaa tulla kumminkin tuosta energian talteenotosta, jos kaikki on sähköistetty, ja käyttää laturi/moottorijarrutusta\nvalmistajat... siis esim bosch ja denso, taitaa olla enemmän versiosta kiinni.\n...niin ei paljoa jarrupolkimeen tarvitse koskea. jarrut ei kulu...\nSähkö-, hybridi- ja mikrohybridiautojen Jarrujen kunnossapysymisestä olen täällä aiemminkin kommentoinut.\nMinun "tavallisissa" autoissa ongelmana on usein ollut takapyörien jarrulevyjen ruostuminen. Syynä on ennakoiva ajotapa, jolloin kovia jarrutuksia ei ole ja pysähdykset hoituvat pääasiassa etujarrujen avulla.\nSähkö-, hybridi- ja mikrohybridiautojen jarrulevyt pitäisi tehdä ruostumattomasta materiaalista.\nei ole ongelma mulla, edellisessä autossa jarrut jumittelivat suolasohjossa, siis sekä etu-että takajarrut jäivät laahaamaan. taitaa olla enemmän jarruvalmistajan suunnitteluvirheitä. takuun päättymisen jälkeen meni herkistely+jarrupalat jne takuuseen ihan urputtamatta, varsin yleinen vika siis lienee hän.\npesun jäljiltä jarrut heti ruosteessa, mutta pienikin jarrutus kiillottaa jarrulaipat. eli jarrut ottavat tasaisesti. ajonvakautus vakiona, ei tartte suunnitella jarruja siten, ettei takajarrut ole käytössä heti...\ntalvella takajarrut taitavat olla muutenkin enemmän käytössä kuin etujarrut, kun on "tasauspyörästön lukko" tai luistonesto jarruilla toteutettuna ja voimakas moottori. tietty takatuupparista kyse.\nniin ja tuo starttimoottori on ilmeisesti varsin erilainen kuin "normiautoissa", suomen kylmyydessä extratuhti tehopakkaus lienee varsin hyvä ominaisuus. paukkupakkasillakin kone pyörähtää heti käyntiin, hehkutuksen jälkeen siis.\nAinakin Citroenilla jota olen päässyt kokeilemaan (C4) toteutus oli sellainen että kun auto laitetaan avaimesta käyntiin käytetään perinteistä starttimoottoria mutta kun järjestelmä sammuttaa auton uudelleen käynnistys tapahtuu laturistartilla joka tosi nopea ja huomaamaton. Järjestelmä aiheuttaa välillä hassuja tilanteita, koska automatiikan pysäyttämä moottori on käynnissä pyörähtää se liikkeelle kun jokin pysäytysjärjestelmän toiminnan ehdoista ei enää täyty, esimerkiksi ovi avataan.\nSysteemi on kuitenkin hyvä ja toimivan tuntuinen, olisin tyytyväinen jos mun omassa Citroen C1:ssä olisi samanlainen systeemi.\nSäästääkö tuossa pitkän päälle mitään? Jos startti joudutaan uusimaan 80-100 tkm paikkeilla. Startti on tuskin halpa kuten asennuskulutkaan.\nOlen ymmärtänyt, että start-stop automatiikka on ohitettavissa kytkimellä? Eli ei ole pakko käyttää.\nKysymys kuuluukin, että miksi startteja pitäisi vaihtaa 80-100 tkm:n välein?\nVaikkei omissa autoissa olekaan, niin tietyissä tilanteissa aika rasittava varuste, onneksi saa pois päältä. Itse kun tapaan muutenkin vaihtaa automaattisesti vapaalle ja kytkin ylös jos pitää pysähtyä.\nAinakin Minin saa sekaisin tilantessa jossa systeemi sammuttaa moottorin ja samalla itse painaa kytkimen pohjaan. Tuolloinhan systeemi käynnistää koneen. Tuossa tilanteessa saattaa tulla melko ärsyttävä viive siihen, kun autolla oikeasti pääsee liikkeelle. Tuossa kun nostat kytkintä hiemankin liian nopeasti, niin auto sammuu.\nJos moottori ei ole ehtinyt sammua kokonaan, vaan on ollut "sammumassa", niin Mini ainakin tuossa tilanteessa kytkintä polkaisemalla jyrähtää todella ikävästi.\nSamansuuntaisia kokemuksia Audin ja Toyotan systeemistä. Ministä kirjoitan siksi, koska siitä minulla on eniten kokemusta.\nEU-testissähän tuosta saa täysin epäoikeutettua kulutusetua. Todellisuushan on se, että esimerkiksi Mini ei tarvitse edes pakkasta ennen kuin tuo systeemi lakkaa toimimasta, olikohan raja +3c. Ja alle +10c menee aikansa ennen kun systeemi edes alkaa toimimaa, koneen pitää olla täysin lämmin. Kesähelteillänkään ei saada täyttä etua, kun ilmastoinnin ollessa päällä ei auto pitkissäkään valoissa kovin pitkäksi aikaa sammu, puhumattakaan siitä että toimintalämpötilalle oli ylärajakin jossain +30 tuntumassa. Kannattaa myös kesää ajatellen muistaa, että Start-Stop ottaa ne toimintalämpötilansa auton mittarista. Auringossa seissyt auto näyttää pitkää yli 30 lämpötiloja, eikä järjestelmä toimi.\nnuo stop/start järjestelmät on suunniteltu kestämään aika paljon enemmän kuin ...tavalliset startit. miksi siis oletat että ne menisivät rikki 80...100tkm välein? yleensä noihin liittyy älykäs laturi, joka siis ottaa energiaa talteen moottorijarrutuksissa tehokkaasti, bemussa taitaa olla 200 amppeeria max latausvirta, kiihdytettäessä menee pois päältä.\njärjestelmän saa varmaan kaikissa poiskin päältä, jollakin napilla. jos esim vetää raskasta vaunua tai ajaa radalla, niin ehtii moottorin lämmöt tasaantumaan. normiliikentessä pysähtymistä ei tehdä täyskaasusta täysjarrutukseen.\njoskus harvoin tulee eteen tilanne, jossa moottori on just sammumassa kun valot vaihtuu, jolloin ehtii saada vaihteen silmään ennenkuin moottori käy, ja pitää odotella se vajaa sekunti. odottavan aika on tietty pitkä, mutta eipä tuo nyt oikeasti haittaa, ärsyttää tosin. no, hyvä tuntipalkka tulee, jos säästää ehkä joitakin kymppejä dieseliä ja pari sekuntia kuluu. eikä tartte tankata, siinä menee monta minuuttia.\nNo ehkä tuohon tottuisi jos omassa autossa olisi. Kulutusalenema on kuitenkin todellisuudessa huomattavasti pienempi kuin normitestissä, se lienee selvä. Vieraissa autoissa on kuitenkin tuntunut lähinnä rasittavalta.\nPuhuit tuolla "tasauspyörästön lukosta". Pakko viilata pilkkua sen verran, että luistonesto ei mielestäni missään tilanteessa korvaa oikeaa mekaanista lukkoa ja sen tuomaa pitoetua. Lukollinen jättää sutiessaan kaksi mustaa viivaa.\nTaitaapa noissa ajovakautuksellisissakin luonnollisesti olla etujarrut ne, joita eniten käytetään. Huolestuttavaa, jos auto suunnitellaan pelkästään ajonhallintajärjestelmää "vasten" ajettavaksi.\nEikai auton moottorin voimalla ole väliä siinä, sutiiko auto talvella lähdettäessä? Sillä voimakkaammalla autolla voi sitä kaasua painaa vähemmän. Suditteleminenhan ei liukkaalla auta mitään.\nEntä öljynpaineen käyttäytyminen?\nPerinteisestihän käynnistyshetken ensimmäiset yksi tai pari sekuntia on katsottu edustavan tilannetta, jossa hydrodynaaminen voitelukalvo ei ole ehtinyt muodostua liukulaakeripintojen väliin, joten perinteisen moottorin kuormittaminen on ollut suositeltavaa vasta, kun öljynpaineen varoitusvalo on ehtinyt käynnistyksen jälkeen sammua.\nbemussa taitaa olla kaikki "hihnakäyttöiset pumput" korvattu sähkömoottoreilla, eli siis tehostimet, ilmastointi-, jäähdytys- ja öljypumput ovat moottorin kierrosnopeudesta riippumattomia. jarrujärjestelmästä en kyllä tiedä. samoin lämmitys kylmällä hoituu sähköllä, jos kone ei ole lämmin.\nmuuten ei älykäs laturikaan taida juuri säästää, jos ei sähköä käytetä mihinkään. hidastettaessa moottorijarrutuksella moottori ei juuri jarruta vaan laturi yrittää tunkea energiaa akkuun ja/tai lämmitykseen/jäähdytykseen. kiihdytettäessä laturi menee pois päältä joten vauhdin nosto tapahtuu normaalisti mutta hidastettaessa ei aina tiedä että missä vaiheessa kannattaa nostaa kaasu.\nsimpalle: kaasupolkimen liikerata on suht vakio, joten kyllä voimalla on väliä. sama kaasunpainallus, tai pyyntipolkimen painallus, annostelee voimaa hieman eri tavalla. suuremmissa nopeuksissa voimaton auto ei myöskään jaksa sutia, kun toisella "taloudellinen kiihdytys" pistää renkaisiin vauhtia.\nKuten sanoin, voimakkaalla autolla sitä kaasua voi painaa vähemmän. Se on suoraan sanottuna kuskin kädettömyyttä jos tuo ei onnistu.\nJa mitä tuohon voimaan tulee, niin se on täysin subjektiivinen kuskista riippuva asia, minkälaisen auton kokee voimakkaaksi. Siis kyse on siitä, mihin on tottunut. En yhtään epäile, etteikö 116d:llä ehtisi mutta on silti syytä muistaa, että kyseessä on kuitenkin 1-sarjan ns. karvalakkidieseli ja malliston pienitehoisin kone.\nPitäisin äärimmäisen omituisena, jos tuossa polkimen liikerata olisi liian lyhyt tai kaasun toiminta olisi jotenkin poikkeuksellisen äkkinäistä. Moninkertaisesti tehokkaampi 135i olisi tuolla logiikalla kertakaikkisen mahdoton ajettava liukkaalla.\nVähän myös epäilyttää, että taloudellinen kiihdytys vauhdista saisi 116d:n renkaat kovasti sutaisemaan.\n... voima, ei huipputeho jossain yläkierroksilla. 260 nm löytyy 116d:stä varsin alhaalta, siinä on enemmän voimaa kuin 130i:ssä taloudellisilla kierroksilla, siis 1300...1700 rpm. 135i:llä löytyy siten jo 400nm tuolla alueella, ja taloudellinen kiihdytys on varsin ...ripeää. hidas kiihdytys ja kevyt vedättäminen eivät ole taloudellista ajoa, jäällä siis pidon rajalla kannattaa kiihdyttää.\njollakin perus 1,4-litrasella vaparibensakoneella vääntöä on tuolla alueella normaalisti alle sata nm, ja enemmän painoa vetävillä renkailla, ja silti usein sutaisee liikkeelle lähdössä (tehohan on siis vääntökierrokset (SI-yksiköt ja kertaa 2pii))\npikkukiisseli on erittäin hyväkäytöksinen ja etelän talviset tiet pidetään suolalla turvallisuuden nimissä jäätyneenä, pikkupakkasilla märkinä. muutenhan ne kuivais, ja olisi paljas asvaltti... 4. vaihde ja 1500 rpm (=noin 50km/h) ja helposti sutaisee jäällä. voi sen tosin välttääkin, mutta se ei ole taloudellista eikä hauskaa. ja onhan noissa luistonestokin, joka tosin lähtee pois päältä napista. muutenhan se estäisi kääntöpolkimen käytön...\nvähän asiaakin, stop&start järjestelmähän siis toimii talvellakin, moottori ei vain sammu pysähtyessä jos lämpötila on alle +3 tossa. "älykäs laturi" toimii silloinkin, tosin kun akku on kylmä, niin se ei ota oikein virtaa vastaan, mutta lämmittimet ottaa.\nUskallan olla eri mieltä. Tässä yksi 130i:n dynotulos:\n116d samasta lähteestä:\nLisäksi dieseleissä pitää vapariin verrattuna aina ottaa huomioon ahtojen nouseminen kun puhutaan vähän päälle 1000 rpm kierroksista. Vaparissa teho tulee heti.\nPidän edelleen kiinni siitä, ettei 116d:n vääntöisessä (tai voimakkaammassa) manuaalivaihteisessa autossa pitäisi olla mitään ongelmaa annostella kaasua liukkaalla, mikäli toteutus vain on kunnossa.\nkah, tottapa turiset, on bemu saanut väännön alas vaparissa, valmistajan käyristä 1300rpm 116d 190nm, 130i 250nm, ja 1700rpm 260/270 noin karkeasti. nämä rpm:mät siis myös ainakin 6-koneiden automaattilootan vaihtokierrokset kun on epätaloudellisesti kiihdyttäviä edessä. molemmilla siis saa helposti annosteltua taloudellisesti kiihtyvyyden parhaan pidon alueelle ja ylikin, eli nastat nippanappa ropisemaan ja "takatasauspyörästön" eli jarrut eloisaksi ja jarrulaikat ruosteettomiksi\ntässä voi toki huomauttaa, että esim volvon tehokaskaan kaksiveto ei ole riittävän voimakas saadakseen takajarruja toimimaan takatasauspyörästönä, kun se on väärävetoinen. eikä kääntöpoljinkaan toimi... sama koskee tietty muitakin väärävetoisia. lisäksi rajusti epätasapainoisina (=etupainoisina) jarrut säädetty etupainotteisiksi ja tietty asvaltille. noh, abs:sät sentään toimivat.\nMiksi 1.4 litraista perinteistä vaparikonetta pitäisi verrata 2 litraiseen turbodieseliin?\nMiten vetotapa tähän liittyy? Itselläni ei ole liikenteessä tapana kääntää autoani kaasulla vaikka kaksi takavetoista löytyy. Toinen on lukollinen ja toinen normaali lukoton. Jarrut eivät hoida likimainkaan yhtä hyvin lukon hommaa kuin oikea lukko. Se on päivänselvä homma.\nVäärävetoisuus taas on ihan subjektiivinen kokemus. Takavetoisista saa toki pitää, ei siinä ole mitään väärää. Itse kuitenkin lähtisin paljon mielummin radalle Minillä kuin perus 1-sarjalaisella tai 3-sarjalaisella.\nErilaisia painojakaumiakin on vaikka millä mitalla, ja monella on saatu erittäin hyviä ratkaisuja. Esimerkiksi Nissan GT-R on etupainoinen ja 911 Porschet voimakkaan takapainoisia. Kumpaakin kehutaan melkoisesti. Oma harrasteautoni on kutakuinkin bemarin lukemissa.\nMiten etuvetoisessa jarrut olisi säädetty yhtään sen enempää asfaltille kuin takavetoisessakaan? Huonoja toteutuksia talvikeliä ajatellen löytyy kummastakin vetotavasta.\n1-sarjalainen ja 116d on hieno auto, muttei se sentään mikään urheiluauto ole vaikka sillä varmasti ehtiikin riittävästi. On myös syytä pitää mielessä, että autot eivät suinkaan liiku väännöllä vaan teholla. Muutenhan 530d olisi nopeampi kuin M5. Ei se ihan niin mene.\nJos vetopito ei tahdo riittää, niin se ei tahdo riittää. Ei tuossa tehoilla ole niinkään merkitystä. Kuten sanoin, jos ei 116d:llä pysty talvella ajelemaan vähempää sudittelematta kuin vaikkapa sillä 1.4 litraisella pikkuautolla, voi katsoa peiliin. Toki sillä erotuksella, että takavetoisella vetopito on talvella hieman huonompi kuin etuvetoisella pikkuautolla, mutta tajuat idean.\nSurfarilla on ilmeisesti runflat talvirenkaat. Jäykkä runko yhdistettynä pehmeään lamelli kulutuspintaan saa luistoneston toiminnan sekoamaan.\nAjonvakautuksessa on väliasento, joka sallii pienen pyörintäeron renkaille. Tämä asetus sopii paremmin runflat talvirenkaiden kanssa.\nno kun tuossa oli jutskaa kaasupolkimen liikeradasta joka on sama... myös siinä M5:ssa, eli täysin vertailukelpoisia. jostain syystä voimakkailla autoilla normaali liikennevaloistalähtö on rivakampi... siis vaikkei poistu taloudelliselta kierrosalueelta. mikäli siis ei ole joku edessä. sinänsä voimattomissakin yleensä kiihtyvyys riittäisi "normaaliin" kiihtyvyyteen, jos käyttäisi koko kaasupolkimen liikerataa ja koneen kierroksia. harvapa tuntuu käyttävän, itseni mukaanlukien.\nvetotapa: jos lueskelet aiempia, niin tuossa oli juttua (Penteles) jarrujen, erityisesti takajarrujen ruostumisesta talvella, kun pito on pieni ja jarrut on tyypillisesti etupainotteisia, lisäksi "akkuunjarruttavissa" tai "lämpövastuksiinjarruttavissa" hybrideissä jarruja ei paljoa tarvitse käyttää muutenkaan taloudellisesti ajettaessa, moottori/generaattorijarrutusta siis käytetään. takavetoisessa voimakkaassa autossa, jossa "takalukko" naksuttelee takajarruja, ei ole ongelma tämä. oikea lukko on varmasti parempi pidon suhteen, mutta ei tässä asiassa auta.\njos pitää luistoneston päällä, niin ei sudi ollenkaan, kaasunkäytöstä riippumatta. en tiedä M5:sen järjestelmästä, mutta ainakin tossa käy näin, vahtii peräpään pitoa erittäin mustasukkaisesti. mutta ei pieni sutiminen ole ongelma... paras pito on pienellä luistolla. pöperössä pöperön alla...\njuster: jep, ja jep.\nBemareissa on perinteisesti ollut erittäin holhoavat luistonestot. Sama homma Minissä, sekä nykyisessä korimallissa että vanhemmassa korimallissa, jollaisen olen omistanutkin. Noiden lisäksi viime vuosina on ollut E46 3-sarjalainen. Eli ongelma löytyy sieltä ja Runflat renkaista, eikä suinkaan moottorista.\nLiukkaalla ei ole mitään järkeä edes yrittää kiihdyttää oikeasti tehokkalla ja vääntävällä autolla mahdollisimman taloudellisesti. Ei siitä seuraa muuta kuin sutimista. Ainakin minä tajusin olla koittamatta mahdollisimman taloudellista kiihdytystä, kun tuolla harrastepulkalla jouduin ajamaan kesärenkailla loskakelissä. Enkä muutenkaan koe kaasun annostelemista ongelmalliseksi, vaikka vääntöä on jo tyhjäkäynniltä +400 nm.\nVaan eipä tuo ole ongelma, kun sitä poljinta voi painaa vähemmän. Ja kuten olen tässä toitottanut, jos ei polkimen vähäisempi painaminen onnistu, on ongelma tasan varmasti ratin ja penkin välissä. En tiedä, kuinka vähän sitä tehoa pitäisi sitten olla, jos sitä on jo 116d:ssä liikaa.\nEtupainoisisa ne takavetoistenkin jarrut ovat. Huolestuttavaa olisi, jos eivät olisi. Muutenkin jäi vähän hämäräksi tuo mainintasi etuvetoisten "asfaltille suunnitelluista jarruista". Miten takavetoiset eroavat tuossa?\nsimppa: mikä ongelma? miksi ajattelet että on ongelma, jos ihan ropisevilla talvirenkailla saa helposti pidon rajan ylitettyä taloudellisilla kierroksilla? itse pitäisin sitä enemmänkin mahdollisuutena. hyvinkäyttäytyvä moottori ja auto eivät ole ongelmia, ainakaan meikäläiselle. ehkä joku vikuroivampi olisi. paras pito on lievällä luistolla, nastat etsivät pitoa.\njarruissa etupainoisilla autoilla jarrutasapaino lienee edessä enemmän kuin tasapainoisilla --> takajarruja käytetään vähemmän --> ruostuu. tuskin mitään jarrujärjestelmää on suunniteltu jäälle. no, lienee mahdollista nykyään, valitsee jääohjelman?\ntuolla muuten asiaan liittyvääkin, tosin epäsuomalaisessa ympäristössä epätyypillisilla autoilla, täällä kun harvoin ajetaan esim panameralla:\nihan kivat tiputukset suurimmassa osassa, tosin tuossa ei mainita mitään miten mitattu tms\nTestitulokset yhdeksän auton sammutusautomatiikasta.\nMazdan jarrutusenergian talteenotto eroaa PSA:n e-HDI-tekniikasta?\nPSA:n järjestelmässä on E-booster moduli ja superkondensaattorit jotka varataan jarrutusenergialla.\nstartti ei ole millänsäkään, mutta ilmeisesti yksi osa on "kulutustavaraa": uusimmassa tm:ssäkin esitelty akku. vartan järjestelmä löytyi kun kaiveli ja etsiskeli. vartan järjestelmään kelpaa ilmeisesti vain vartan akku ja se pitää koodata. no ei se sinänsä mitään, mutta: monopolisoitua, eli special price for you, my friend...\nhyvänä puolena että auto ilmoittaa että akku alkaa olla heikossa hapessa, eikä siten ilmoitus tule tyylillä tähän jäit, kuinkas nyt suu pannaan?\nbemu käynnistyi kyllä parinkymmenen asteen pakkasissa esilämmittelemättä oikein kiltisti vielä, mutta seuraavassa käynnistyksessä tuli ilmoitusta että huoltoon... vaihdatin sitten hyvissä ajoin akun, siitä tuli varasähkölähde invertterin oston kera. ja akussa on kyllä vielä amppeeritunteja jäljellä reippaasti. mutta käynnistysvirtaa ei tullut enää kovasti\nmutta sitten siihen pikkuasiaan: bemuhuollossa vaihto olisi maksanut... rumpujen pärinää... 420.\nsitten kun kyseli akkuliikkeistä niin hinnasta sai sellaiset reilun parikymmentä pinnaa pois. vain ja meinasivat että järjestelmä tuhoaa tavallisen akun suht nopeasti. eli kyllä polttoainetta säästyy, mutta alihankkija vie rahallisen säästön. auto pitää saada vartan palvelimiin "kiinni" ja sieltä tulee akkuparametrit.