Porvoolainen kultaseppä yksi Vuoden koru 2021 -finalisteista\nFreya on pohjoismaisessa mytologiassa kauneuden, rakkauden ja hedelmällisyyden jumalatar, ja myös häiden suojelija. Ajaton koristekaiverretun Freya-timanttisormus kuvastaa ikivanhoja perinteitä.\nPORVOO–HELSINKI Suomalaista korumuotoilua ja alan osaamista esiintuovan Vuoden koru -kilpailun finalistit on valittu. Finalistien joukossa on myös porvoolaisen kultasepän suunnittelema koru.\nFinalistit esittelevät monipuolisesti kotimaisten korujen valikoimaa. Kilpailutöissä yhdistyy raikkaalla tavalla uuden tekniikan tuomat mahdollisuudet, erilaiset materiaaliyhdistelmät ja perinteinen kultasepäntyö. Jokaisella korulla on myös tarinansa, joka tekee korusta kokonaisvaltaisesti esinettä suuremman kokemuksen.\nKilpailussa etsitään Suomessa valmistettua korusarjaa, joka puhuttelee taidokkaalla muotokielellään ja tekee säväyksen tunnistettavalla, omanlaisella, muotoilullaan. Koruja katsotaan kultaseppäkulttuurin silmin. Kilpailu on keskittynyt arvokoruihin. Tärkeässä osassa kilpailua on korujen käytettävyys sekä yhdistäminen tyyliin ja pukeutumiseen.\nUudistuneeseen kilpailuun osallistui tänä vuonna 20 kilpailutyötä, joista finaaliin valittiin kymmenen korusarjaa suunnittelijoineen. Kymmenen finalistin joukossa on myös Atelier Eklöfin porvoolaiskultaseppä Annika Eklöfin Freya-korusarja. Freya-sormus on ollut finalisti myös Vuoden Kaunein Sormus 2019 -kilpailussa.\nMuut kilpailun finalistit ovat 4C/Hanna Korhonen, Aarteita/Kirsi Sarasvirta, Betta/Carina Blomqvist, Elämän tie/Silja Riihola, Kesän siivekäs/Jenni Rutonen, Kultasiipi I/Petri Holmberg, Mehiläisen siivin/Harri Syrjänen, Tuohi hopea/Susanna & Tobias Feuerbacher ja Underground/Anton Leivo.\nFreya-korusarja on valmistettu käsityönä loistamaan ja kestämään juhlasta juhlaan. Sarjan kaulakoru on työn alla.\nTeemu Töyrylä/Studio Töyrylä\nVoittaja julkistetaan ensi vuoden häämessuilla\nKorusarjat kuvineen on julkaistu kilpailun verkkosivuilla. Teemu Töyrylän valokuvien yhteydessä kukin suunnittelija kertoo lyhyesti korusarjan taustasta ja inspiraatiosta. Kilpailun avulla yleisöllä on mahdollista tutustua finalisteihin monin tavoin kuten myös yleisesti kotimaisiin koruihin.\nVuoden koru -finalistisijoitus on jo itsessään merkittävä saavutus, joka tuo mukanaan näkyvyyttä ja tunnettuutta. Finalistikorut saavat oman näyttelynsä Suomen Kellomuseoon ja lisäksi korut ovat esillä myös Tampereen Häämessuilla.\n– Kaikki finalistikorut tulevat olemaan esillä myös näyttelyssä Modernin taiteen museo Emmassa marraskuussa, Atelier Eklöfin tiedotteessa todetaan.\nKilpailun voittaja valitaan marraskuun lopussa avautuvassa äänestyksessä yleisöäänin. Kilpailu huipentuu Tampereen Häämessuilla ensi helmikuussa vuoden korun julkistamiseen ja palkitsemistilaisuuteen.\nVuoden koru -kilpailun voittaja saa palkinnoksi 3 000 euron arvoisen media- ja sisällöntuotantopaketin.\n»» Tutustu finalistikoruihin täällä\n»» Tutustu Atelier Eklöfin porvoolaiskultaseppien tuotantoon yrityksen verkkosivuilla


Niittyvillankuja 2. Asemakaavamuutos nro - PDF\nNiittyvillankuja 2. Asemakaavamuutos nro\nDownload "Niittyvillankuja 2. Asemakaavamuutos nro 002240"\n1 Niittyvillankuja 2 Asemakaavamuutos nro Osallistumis- ja arviointisuunnitelma,\n2 Arvoisa vastaanottaja, Tämä asiakirja on maankäyttö- ja rakennuslain mukainen osallistumis- ja arviointisuunnitelma. (MRL 62, MRL 63 ) Suunnittelualue Kaavamuutosalue sijaitsee Koivuhaan kaupunginosassa Tikkurilantien pohjoispuolella, Niittyvillankujan ja Niittytien kulmauksessa, osoitteessa Niittyvillankuja 2. Mitä alueelle suunnitellaan? Kaavamuutosalue sisältää korttelin tontit 20 ja 14, jotka on tarkoitus yhdistää ja rakentaa uusi Onninen Express noutotukkumyymälä ja tätä tukevat varasto- ja toimistotilat. Miten asemakaava muuttuu? Voimassa olevassa kaavassa tonttien käyttötarkoitukset ovat teollisuus- ja varastorakennusten korttelialuetta (T-2) ja liike- ja toimistorakennusten sekä teollisuus- ja varastorakennusten korttelialuetta (K-1). Asemakaavamuutoksella alueen käyttötarkoitukset on tarkoitus yhtenäistää siten, että tonttien yhdistäminen on mahdollista. Hanke ei ylitä nykyisen kaavan sallimaa kerrosalaa eikä myymälätilojen määrää. Teille osallisena on varattu tilaisuus osallistua asemakaavan muutostyön valmisteluun kertomalla mielipiteenne alueen suunnittelusta. Isännöitsijää pyydetään toimittamaan tieto kaavoituksesta yhtiönsä asukkaille ja osakkaille. Mielipiteenne voitte kertoa mennessä puhelimitse, kirjeitse tai sähköpostitse. Ilmoittakaa mielipiteessänne kaavatyön numero , nimenne, osoitteenne tai sähköpostiosoitteenne. Kirjeet lähetetään osoitteeseen Vantaan kaupungin kirjaamo, Asematie 7, Vantaa, tai sähköpostitse osoitteeseen Asiaa hoitaa: kaavoitusteknikko Anna-Liisa Vanhala Keski-Vantaan asemakaavayksikkö Hänet tavoittaa varmimmin klo p Ritva Kotilainen, arkkitehti 2/8\n3 Hakija Kaavamuutosta on hakenut Onvest Oy Lähtötiedot Opaskartta Kaavamuutosalue sijaitsee Koivuhaan kaupunginosassa, Tikkurilantien pohjoispuolella, Niittyvillankujan ja Niittytien kulmauksessa, osoitteessa Niittyvillankuja 2. Maakuntakaavassa (YM ) Alue on osoitettu taajamatoimintojen alueeksi. Maakuntakaavaan on merkitty kaava-alueen vieritse kulkeva Keski-Uudenmaan merivesijärjestelmään kuuluva jätevesitunneli sekä pääkaupunkiseudun jätevesipuhdistamoiden purkutunnelit merkintä. Kaavahanke on maakuntakaavan mukainen. 3/8\n4 Yleiskaavassa (Kv ) Alue on yleiskaavassa teollisuus ja varastoaluetta (T) sekä työpaikka-aluetta (TP/tk). Alueelle voidaan sallia paljon tilaa vaativan erikoistavaran kaupan sijoittuminen. Alue on yleiskaavan lentomelualuetta 3. Tikkurilantiellä alueen eteläpuolella on yleiskaavassa ohjeellinen joukkoliikenteen runkoyhteys merkitä. Asemakaavatilanne Alueen ensimmäinen asemakaava on Koivuhaka 1, joka on vahvistettu sisäasiain ministeriössä Nykyisin voimassa oleva asemakaava on asemakaavamuutos nro , joka on hyväksytty ympäristöministeriössä Kiinteistön käyttötarkoitus on teollisuus- ja varastorakennusten korttelialuetta (T-2), rakennusoikeus on 5050 k-m2, josta liike ja toimistotiloja saa olla 25%. Rakennukset saavat olla III-kerroksisia. Kiinteistön käyttötarkoitus on liike- ja toimistorakennusten sekä teollisuus- ja varastorakennusten korttelialuetta (K-1), rakennusoikeus on 4750 k-m2, josta saa 40% olla ympäristöä häiritsemättömiä teollisuus- ja varastorakennuksia. Rakennukset saavat olla III-kerroksisia. Tikkurilantieltä ja Niittytieltä on alueelle liittymäkielto. Kaavamuutosalueella katualueiden reunoilla on 3-5 m leveä istutettava alueenosa merkintä. 4/8\n5 Miten kaavamuutoksen vaikutuksia arvioidaan? Asemakaavan selostuksessa esitetään suunnitelman kannalta oleelliset selvitykset ja arvioidaan keskeisiä vaikutuksia, esimerkiksi: - ihmisen elinoloihin ja ympäristöön - maa- ja kallioperään, veteen, ilmaan ja ilmastoon - kasvi- ja eläinlajeihin, luonnon monimuotoisuuteen ja luonnonvaroihin - alue- ja yhdyskuntarakenteeseen, yhdyskunta- ja energiatalouteen ja liikenteeseen sekä kaupunkikuvaan, maisemaan, kulttuuriperintöön ja rakennettuun ympäristöön. - valtakunnallisiin alueidenkäyttötavoitteisiin - suhde lentomeluun, tieliikennemeluun Arvioinnissa kiinnitetään huomiota erityisesti muodostuvaan kaupunkikuvaan ja siihen, kuinka eteläinen Kielotie saadaan osaksi keskustabulevardia, joka on miellyttävää ja turvallista ympäristöä myös jalankulkijoille ja pyöräilijöille. Osallistuminen ja vuorovaikutuksen järjestäminen Osalliset - Kaavamuutoksen hakija - Alueen maanomistajat ja maanvuokraajat - Viereisten ja vastapäisten alueiden omistajat ja vuokralaiset (naapurit) - Kaupunginosan tai lähialueen asukkaat, yritykset ja työntekijät, asukas- ym. yhdistykset - Kaupungin asiantuntijaviranomaiset - Valtion viranomaiset: Uudenmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus, Liikennevirasto (rautatie- ja vesialueet), Museovirasto jne. - rajoittuvat naapurikunnat - Muut viranomaiset ja yhteisöt: Uudenmaan liitto, HSY, HSL, tietoliikenneverkkoja ylläpitävät yhtiöt Vantaan Energia Oy, Fingrid Oy, Gasum Oy, Elisa Oyj jne. - Kunnan jäsenet ja ne, jotka katsovat olevansa osallisia Kaavamuutostyön alkamisesta kerrotaan jokaiseen kotiin jaettavassa Vantaan kaupungin asukaslehdessä. Maanomistajille, naapureille ja viranomaisille asiasta ilmoitetaan tavallisella kirjeellä tai sähköpostilla. Yleisötilaisuuksista tiedotetaan Vantaan Sanomissa ja Vantaan kaupungin internet-sivuilla. Osallistumis- ja arviointisuunnitelmaan voidaan tehdä työn kuluessa tarvittaessa muutoksia ja täydennyksiä. Viimeisin osallistumis- ja arviointisuunnitelma on esillä maankäyttötoimen asiakaspalvelussa (, puh , avoinna ma-to ja pe ) sekä internetissä ( ja maankaytto). Niistä löytyy myös tietoa asemakaavaprosessin etenemisestä yleensä. Kaavoitustyön vaiheesta kerrotaan internetissä sekä vantaalaisiin talouksiin jaettavassa kaavoituskatsauksessa, joka julkaistaan Vantaan kaupungin asukaslehdessä. 5/8\n6 Miten voitte vaikuttaa kaavatyön eri vaiheissa? Vireille tulon vaihe Mikäli Teillä on huomautettavaa tämän osallistumis- ja arviointisuunnitelman sisällöstä, pyydämme ilmoittamaan mielipiteenne sivulla 2 ilmoitetulla tavalla. Kaavamuutoksen vaihe Tavoiteaikataulun mukaan asemakaavan muutosehdotus käsitellään kaupunkisuunnittelulautakunnassa ja kaupunginhallituksessa syksyllä Kaavamuutosehdotus on tämän jälkeen julkisesti nähtävillä 30 päivän ajan, jolloin siitä on mahdollisuus jättää muistutus. Samaan aikaan kaavaehdotuksesta pyydetään lausunnot. Muistutuksen kaavamuutoksesta voivat tehdä nähtävillä olon aikana kunnan jäsenet sekä osalliset. Muistutuksen esittäneille annetaan vastineet, jotka postitetaan kaupunginhallituksen käsittelyn jälkeen niille, jotka ovat jättäneet osoitteensa muistutuksen yhteydessä. Asemakaavamuutoksen julkisesta nähtävillä olosta kuulutetaan Vantaan Sanomissa, Hufvudstadsbladetissa, internetissä ja kaupungin ilmoitustaululla. Muussa kunnassa asuville maanomistajille ilmoitetaan tavallisella kirjeellä. Lakiviitteet Maankäyttö- ja rakennuslaki MRL Maankäyttö- ja rakennusasetus MRA Liitekuvat: 6/8\n7 Tontinkäyttöluonnos 7/8\nTammiston sähköasema. Asemakaavan muutos nro 002236\nTammiston sähköasema Asemakaavan muutos nro 002236 Osallistumis- ja arviointisuunnitelma, 31.10.2014 Arvoisa vastaanottaja, Suunnittelualue Tämä asiakirja on maankäyttö- ja rakennuslain mukainen osallistumis-\nSilvastintie 2. Asemakaavan muutos nro\nSilvastintie 2 Asemakaavan muutos nro 002177 Osallistumis- ja arviointisuunnitelma, 09.09.2014 Arvoisa vastaanottaja, Tämä asiakirja on maankäyttö- ja rakennuslain mukainen osallistumis- ja arviointisuunnitelma.\nKortteli 68104 ja Koivupuisto Asemakaavamuutos nro 002252. Osallistumis- ja arviointisuunnitelma 1.10.2014 Arvoisa vastaanottaja Tämä asiakirja on maankäyttö- ja rakennuslain mukainen osallistumis- ja\nSähkötie 3-7, Tammisto. Asemakaavan muutos nro 002171\nSähkötie 3-7, Tammisto Asemakaavan muutos nro 002171 Osallistumis- ja arviointisuunnitelma, 16.03.2015 Arvoisa vastaanottaja, Suunnittelualue Tämä asiakirja on maankäyttö- ja rakennuslain mukainen osallistumis-\nVantaan Energia, asemakaavan muutos nro 002277\nVantaan Energia, asemakaavan muutos nro 002277 Osallistumis- ja arviointisuunnitelma, 17.8.2015 Osallistumis- ja arviointisuunnitelma / nro 002277, 17.8.2015 Arvoisa vastaanottaja, Tämä asiakirja on maankäyttö-\nTaukopuiston asemakaavan muutos\nTaukopuiston asemakaavan muutos nro 002164 Osallistumis- ja arviointisuunnitelma, 15.4.2013 Arvoisa vastaanottaja, Tämä asiakirja on maankäyttö- ja rakennuslain mukainen osallistumis- ja arviointisuunnitelma.\nKilterinkuja 4. Asemakaavan muutos nro 002243 osoitteessa Kilterinkuja 4, Myyrmäki\nKilterinkuja 4 Asemakaavan muutos nro 002243 osoitteessa Kilterinkuja 4, Myyrmäki Osallistumis- ja arviointisuunnitelma 12.2.2015 Arvoisa vastaanottaja, Tämä asiakirja on maankäyttö- ja rakennuslain mukainen\nAsemakaavan muutos. nro , Metla\nAsemakaavan muutos nro 002234, Metla Osallistumis- ja arviointisuunnitelma, 11.8.2014 Arvoisa vastaanottaja, Tämä asiakirja on maankäyttö- ja rakennuslain mukainen osallistumis- ja arviointisuunnitelma.\nOSALLISTUMIS- JA ARVIOINTISUUNNITELMA 7.4.2017 MANTTAALITIE 10-14 ASEMAKAAVAN MUUTOS NRO 002196 JA 002323 Kaavamuutosalue sijaitsee Veromiehen kaupunginosassa. Suunniteltava alue on osa korttelia 52308.\nOSALLISTUMIS JA ARVIOINTISUUNNITELMA 28.12.2016 SANDKULLA ASEMAKAAVAN MUUTOS NRO 002322 Kaavamuutosalue sijaitsee Jokiniemessä, Valkoisenlähteentien eteläpuolella Urheilutien ja Tuiterinkujan välisellä\nOSALLISTUMIS- JA ARVIOINTISUUNNITELMA 14.3.2016 JOHDINPUISTO ASEMAKAAVAN MUUTOS NRO 002285 Suunniteltava alue sijaitsee Veromäessä, osoitteessa Veromäentie 3. Alue rajautuu lännessä Veromäentiehen, Pohjoisessa\nOSALLISTUMIS- JA ARVIOINTISUUNNITELMA 13.3.2017 KOLMIOTONTTI ASEMAKAAVAN MUUTOS NRO 002313 Kaavamuutosalue sijaitsee Jokiniemessä, pääradan itäpuolella, vastapäätä Tikkurilan Asemakeskusta. Kaavamuutosalue\nOSALLISTUMIS- JA ARVIOINTISUUNNITELMA KUKKAKEDON TÄYDENNYS\nOSALLISTUMIS- JA ARVIOINTISUUNNITELMA 18.1.2017 KUKKAKEDON TÄYDENNYS ASEMAKAAVAN MUUTOS NRO 002321 Kaavamuutosalueet sijaitsevat Tikkurilan keskustassa Kukkakedon alueella, osoitteessa Neilikkatie 4 ja\nRälssipuiston kortteli Korttelit ja sekä puisto- ja katualueet. Asemakaavan muutos nro\nRälssipuiston kortteli Korttelit 52121 ja 52127 sekä puisto- ja katualueet Asemakaavan muutos nro 002204 Osallistumis- ja arviointisuunnitelma, 2.11.2015 Arvoisa vastaanottaja, Tämä asiakirja on maankäyttö-\nTikkurilan keskustaan laaditaan kaavarunko\nTikkurilan keskustaan laaditaan kaavarunko nro 062600 Osallistumis- ja arviointisuunnitelma, 11.3.2013 Arvoisa vastaanottaja, Tämä asiakirja on maankäyttö- ja rakennuslain mukainen osallistumis- ja arviointisuunnitelma.\nPakkalanrinteen II- ja III-kerroksiset asuinkorttelialueet (A) muutetaan asuinkerrostalojen (AK) alueeksi\nPakkalanrinteen II- ja III-kerroksiset asuinkorttelialueet (A) muutetaan asuinkerrostalojen (AK) alueeksi 16.9.2009 Tämä on asemakaavan muutoksen nro 002079, Pakkalanrinteen kaavamuutos maankäyttö- ja\nMielipiteiden kuuleminen 1/1 MRL 62 20.11.2012\nMielipiteiden kuuleminen 1/1 MRL 62 20.11.2012 Maanomistaja / rajanaapuri Viranomaiset ja yhteisöt Mielipiteiden kuuleminen maankäyttö- ja rakennuslain 62 :n mukaan Asemakaavan muutos 002136 osa korttelia\nOSALLISTUMIS- JA ARVIOINTISUUNNITELMA 7.6.2017 ASEMATIE 1 ASEMAKAAVAN MUUTOS NRO 002342 Kaavamuutosalueena on Tikkurilan matkakeskuksen Dixin vieressä oleva kortteli. Kortteli on Asematien, Männistönpolun\nOSALLISTUMIS- JA ARVIOINTISUUNNITELMA , tarkistettu\nOSALLISTUMIS- JA ARVIOINTISUUNNITELMA 10.10.2016, tarkistettu 14.12.2016 KURIIRITIE 10B-12 ASEMAKAAVAN MUUTOS NRO 002306 Kaavamuutosalue sijaitsee Helsingin pitäjän kirkonkylällä, Kehä III:n ja Tuusulanväylän\nOSALLISTUMIS- JA ARVIOINTISUUNNITELMA 26.9.2017 PAASITIE 7B ASEMAKAAVAN MUUTOS NRO 002334 Kiinteistön 92-23-16-11 omistajat hakevat asemakaavan muutosta 002334 (Paasitie 7B) korttelissa 23016. Asemakaavaa\nOSALLISTUMIS JA ARVIOINTISUUNNITELMA LINNAISTEN OMAKOTIALUEEN LAAJENNUS (Aisaparintie)\nOSALLISTUMIS JA ARVIOINTISUUNNITELMA 26.4.2016 LINNAISTEN OMAKOTIALUEEN LAAJENNUS (Aisaparintie) ASEMAKAAVA JA ASEMAKAAVAN MUUTOS NRO 100400 Kaava-alue sijaitsee Vantaan lounaisnurkassa Linnaisten omakotialueen\nOSALLISTUMIS- JA ARVIOINTISUUNNITELMA 5.4.2017 PÄIVITTÄISTAVARAKAUPAN TONTTI VAPAALANTIELLE ASEMAKAAVAN MUUTOS NRO 002345 Kaavamuutosalue sijaitsee Vapaalan kaupunginosassa Vapaalantien ja Vihdintien välisellä\nOSALLISTUMIS- JA ARVIOINTISUUNNITELMA RAUDIKKOKUJA HAKUNILA\nOSALLISTUMIS- JA ARVIOINTISUUNNITELMA 30.3.2017 RAUDIKKOKUJA HAKUNILA ASEMAKAAVAN MUUTOS NRO 002340 Osallistumis- ja arviointisuunnitelma 002340, 30.3.2017 sivu 2 MITÄ ALUEELLE SUUNNITELLAAN? Asemakaavamuutosta\nLassi Tolkki. Mielipiteiden kuuleminen MRL Mielipiteiden kuuleminen maankäyttö- ja rakennuslain 62 :n mukaan\nMielipiteiden kuuleminen MRL 62 28.3.2012 Mielipiteiden kuuleminen maankäyttö- ja rakennuslain 62 :n mukaan Asemakaavan muutos nro 002143 Päiväkumpu 75. kaupunginosa Kaupunkisuunnittelussa käynnistyy asemakaavan\nHIEKKAHARJUN VESITORNIN VIEREEN ASUINKERROSTALOJA "Hiekkaharjun Aurinkokello" 26.11.2008\nHIEKKAHARJUN VESITORNIN VIEREEN ASUINKERROSTALOJA "Hiekkaharjun Aurinkokello" 26.11.2008 Tämä on asemakaavan muutoksen nro 002046, Simonkylä maankäyttö- ja rakennuslain 63 mukainen osallistumis- ja arviointisuunnitelma\nOSALLISTUMIS- JA ARVIOINTISUUNNITELMA KIVISTÖN KIRKON KORTTELIT\nOSALLISTUMIS- JA ARVIOINTISUUNNITELMA 14.11.2017 KIVISTÖN KIRKON KORTTELIT ASEMAKAAVAN MUUTOS NRO 002336 JA TONTTIJAKO Kaavamuutosalue sijaitsee Kivistön kaupunginosassa, osoitteessa Laavatie 2 / Keimolantie\nLänsi-Vantaan asemakaavayksikkö 27.7.2011. Logistiikkakeskus laajenee Viinikkalassa / Itella. Asemakaavamuutos nro 002135, Viinikkala\nVantaa Länsi-Vantaan asemakaavayksikkö 27.7.2011 Ilmoitamme kaavoituksen vireille tulosta Teillä on mahdollisuus osallistua kaavoitukseen Logistiikkakeskus laajenee Viinikkalassa / Itella Asemakaavamuutos


PeeÄssällä onnistunut vuosi - PeeÄssä\nPeeÄssällä onnistunut vuosi\nOsuuskauppa PeeÄssän liikevaihto kasvoi edellisestä vuodesta. Hintojen halpuuttaminen ja aukioloaikojen vapautuminen toivat lisää asiakkaita ja volyymin kasvua. Työllistimme lähes 1 000 nuorta. Henkilöstölle tarjottiin kattavampia työsuhteita. Omistajien määrä kasvoi selvästi edellisvuotta paremmin.\nEnnätyksellinen määrä uusia omistajia\nPeeÄssän talouspeitto on kasvanut tasaisesti viimeisten vuosien ajan. Viime vuonna uusia omistajia liittyi PeeÄssään 6 260. PeeÄssällä oli vuoden 2016 lopussa 114 957 omistajaa. Lähes 82 prosentissa pohjoissavolaisista talouksissa oli omistajan käyntikortti vuoden lopussa.\nOsuustoiminnan keskeisiin periaatteisiin kuuluu palkita omistajiaan heidän ostojensa suhteessa. Bonusta, ylijäämänpalautusta ja maksutapaetua maksettiin yhteensä 28,6 miljoonaa euroa. Omistajaa kohden summa on keskimäärin 253 euroa.\n– Se, että uusia omistajia liittyy näin paljon, kertoo meille, että teemme oikeita asioita. Osuuskaupan perustehtävästä lähtevän hintojen halpuuttamisen lisäksi palkitsemme omistajiamme bonuksen, ylijäämänpalautuksen ja maksutapaedun muodossa. Viime vuoden osalta olimmekin parhaiten omistajiaan palkitseva osuuskauppa Suomessa., kiteyttää toimitusjohtaja Tapio Kankaanpää.\nHalpuuttaminen ja vapautuneet aukioloajat vauhdittivat päivittäistavarakaupan kasvua\nPeeÄssän liikevaihto kasvoi 2,5 % edellisestä vuodesta, ollen 547,1 miljoonaa euroa.\nPäivittäistavarakaupan liikevaihto kasvoi lähes neljä prosenttia, yltäen 351 miljoonaan euroon. Halpuuttaminen ja laajentuneet aukioloajat auttoivat myynnin kehitystä päivittäistavaran osalta. Aiemmin halpuuttamiseen käytetyn kahden miljoonan euron lisäksi, viime vuonna PeeÄssän katteesta käytettiin 0,9 miljoonaa euroa hintojen laskuun.\nKäyttötavarakaupan liikevaihto kasvoi muutaman vuoden laskun jälkeen 1,4 prosenttia edellisestä vuodesta, ollen 58 miljoonaa. Majoituskaupan liikevaihto kasvoi ennätykselliset 12 prosenttia ja ravintolakauppa ylsi hienoon 2,7 prosentin kasvuun. Polttonestelitrojen myynti kasvoi viisi prosenttia, mutta lähes koko vuoden jatkunut maailman markkinahinnan kehitys vaikutti litrahintoihin laskevasti. Euromääräinen liikevaihto jäi edellisvuotta pienemmäksi, ollen 88,8 miljoonaa euroa.\n– Pärjäsimme jokaisella toimialallamme viime vuonna yleistä markkinakehitystä paremmin, mutta erityisesti majoitus- ja ravintolatoimialan kehityksestä olemme erittäin iloisia. Halpuutuksilla eli edullisimmilla hinnoilla on suurelle joukolle asiakkaistamme iso merkitys., summaa Tapio Kankaanpää\nKattavampia työsuhteita ja lisää tulospalkkaa henkilöstölle\nPeeÄssän palveluksessa oli vuoden 2016 lopussa 1729 henkilöä. Henkilöstön määrä on vähentynyt edellisestä vuodesta hieman. Henkilöstön kokonaismäärän vähentymiseen on eniten vaikuttanut työsuhteiden kattavuuden parantuminen. Kaupan aukioloaikojen vapautumisen myötä pystyttiin tarjoamaan myös enemmän työtunteja. Lisätyötä tarjottiin ensisijaisesti omille osa-aikaisille työntekijöille. Kokoaikaisten työntekijöiden osuus kasvoi kahdeksan prosenttia.\nHenkilöstön työtyytyväisyys oli edelleen erinomainen. Henkilöstön työturvallisuuteen ja työkyvyn tukemiseen panostettiin merkittävästi muun muassa hankkimalla turvajalkineet ja tukemalla omaehtoista liikuntaa.\nHyvästä työstä palkitaan koko henkilöstöä. Tulospalkkoja maksetaan viime vuoden osalta yhteensä 3,8 miljoonaa euroa.\nEnergiatehokkuuteen panostetaan jatkuvasti\nPeeÄssässä resurssitehokkuuden yhtenä osana on jatkuva hävikin ja jätteiden määrän hallinta sekä energian käytön tehostaminen. Kaatopaikalle ohjautui enää alle neljä prosenttia kokonaisjätteestä ja sekajätteen määrä on vähentynyt viimeisen kolmen vuoden aikana 13,8 prosenttiyksikköä. Jätteen kierrätykseen ja uudelleenkäyttöön on panostettu merkittävästi.\nSähkön osalta energian kulutus kasvoi hieman edellisestä vuodesta johtuen lisääntyneistä kaupan aukioloajoista, mutta jäi kokonaisuutena vain noin kahteen prosenttiin tehtyjen energiatehokkuustoimenpiteiden johdosta. Näitä olivat muun muassa ledivalaisinmuutokset sekä kiinteistö- ja kylmätekniikan uusimiset. Lisäksi Original Sokos Hotel Puijonsarvelle myönnettiin Green Key- sertifikaatti sitoutumisestaan muun muassa henkilöstön ja asiakkaiden ympäristötietoisuuden kasvattamiseen, energian- ja vedenkäytön tehostamiseen ja majoitustoiminnan ympäristörasituksen pienentämiseen.\nPalveluita parannettiin investoimalla\nVaikka investoinnit euromääräisesti laskivat edellisvuosien tasosta, palveluita uudistettiin ja parannettiin monin tavoin. Viime vuoden merkittävimpiä investointeja olivat Sokos Original Hotel Puijonsarven peruskorjaaminen ja huoneiden uusiminen, uuden S-marketin valmistuminen Vieremälle, S-market Varpaisjärven remontointi, Sale Niiralan muutto entisiin ABC:n tiloihin, Prismojen esillepanouudistukset sekä ravintola Apteekkarin uusavaus Kuopiossa. Energiatehokkuuteen panostamista jatkettiin edelleen osana investointeja. Investoinnit olivat yhteensä 9,3 miljoonalla euroa.\nAlueellisten tuotteiden kysyntä kasvussa\nAlueellisten tuotteiden kysyntä on PeeÄssän toimialueella vahvaa ja kysyntä kasvoi viime vuonna. Viime vuoden aikana erityisesti leipomotuotteiden ostoja on keskitetty alueellisesti. PeeÄssällä on noin 300 alueellista toimittajaa, jotka toimittavat tuotteitaan PeeÄssän kauppoihin ja ravintoloihin. Viime vuonna elintarvikeostot lähialueilta olivat noin 44 miljoonaa euroa.\nKiinteistöhuollon ja –hoidon, investointien sekä palvelujen ostot omalta alueelta oli noin 27 miljoonaa euroa.\nMahdollisuus 10 miljoonan euron ylijäämänpalautukseen\nMyynnin kasvu ja edelleen kehittynyt kustannustehokkuus kasvattivat tuloksen 22,2 miljoonaan euroon. Tulos oli selkeästi edellistä vuotta sekä suunniteltua parempi.\n– Erityisen ilahduttavaa viime vuodessa oli käyttötavarakaupan, majoitus- ja ravitsemiskaupan kasvu. Aukioloaikojen muutos aiheutti haasteita toimintaan monelle eri tavalla, niistä kuitenkin selvittiin hyvin. Tästä ja hyvästä tuloksesta iso kiitos kuuluu meidän osaavalle henkilökunnalle. On ollut ilahduttavaa lukea vuoden aikana lisääntyneitä positiivisia asiakaspalautteita määrää., kertoo Tapio Kankaanpää.\nHyvä tulos ja pienentyneet investoinnit mahdollistavat aikaisempaa suuremman ylijäämänpalautuksen maksamisen. PeeÄssän hallitus ja hallintoneuvosto esittävät kevään edustajiston kokouksessa kahden prosentin ylijäämänpalautuksen maksamista. Tämä tarkoittaisi noin kymmenen miljoonan euron palauttamista omistajien käyttöön.\n– PeeÄssän tärkein tehtävä on tarjota edulliset hinnat omistajille. Ne yhdessä bonuksen kanssa tarjoavat suurimman taloudellisen hyödyn omistajille. Näiden etujen kasvattamista jatkamme edelleen. Ylijäämänpalautuksen maksaminen on osuustoiminnan erityispiirre, jota voidaan käyttää rahoitustilanteen salliessa, niin kuin nyt tapahtuu. Uskon noin kymmenen miljoonan euron palautuksen olevan taloutta piristävä tekijä Pohjois-Savossa., kommentoi Tapio Kankaanpää.\nViime vuoden loppupuolella alkaneen positiivisen vireen odotetaan jatkuvan myös tänä vuonna. PeeÄssässä uskotaan myynnin kasvuun kaikilla sektoreilla alkaneena vuonna. PeeÄssä jatkaa toiminta-ajatukseen kuuluvaa halpuuttamista tänäkin vuonna.


(KUVA: Petra Boije)\nJulkaistu: 18.3.2015 16:45\nArtikkeli on julkaistu ensimmäisen kerran Urheilusanomissa 19.3.2015.FAKTAA EI ENÄÄ pääse pakoon: suomalaiset lapset ja nuoret liikkuvat aivan liian vähän. Huoli siitä, että Suomen menestys kansainvälisillä huippu-urheilukentillä romahtaa, on täysin toissijainen. Vähäinen liikkuminen aiheuttaa jo nyt vakavan uhan kansanterveydelle ja sitä myötä kansantaloudelle.Viime aikoina julkaistujen lasten ja nuorten liikkumista käsittelevien tutkimusten viesti on sama: vain murto-osa päiväkoti-, alakoulu- ja etenkin yläkouluikäisistä liikkuu riittävästi edes oman terveytensä ylläpitämiseksi.Koska suomalaiseen perusluonteeseen ja päätöksenteon peruspiirteisiin kuuluu, että mitään ei uskota saati tehdä ennen kuin pöydällä on kylmiä faktoja, esitetään muutama. Nämä faktat todellakin kylmäävät.Tammikuussa Jyväskylän yliopistossa julkistettiin kasvatustieteiden laitoksen opettajan Anne Soininhttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Anne%20Soinin tekemä väitöskirjatutkimus, jossa mitattiin kolmevuotiaiden päiväkotilasten fyysistä aktiivisuutta. Nyt lukijaa voisi kehottaa pitämään tuolinkahvoista kiinni, jos istuminen ei olisi nykyajan suurimpia terveyteen vaikuttavia vitsauksia. Neljässätoista päiväkodissa toteutetussa tutkimuksessa yksikään (!) lapsista ei täyttänyt vuonna 2005 asetettua Varhaiskasvatuksen liikunnan suositusta. Sen mukaan alle kouluikäisen tulisi liikkua reippaasti eli vähintään »kohtuullisesti kuormittavalla» tasolla kaksi tuntia joka päivä.Tulokset eivät ole täysin yksiselitteiset, sillä maailmalla on käytössä seitsemän erilaista raja-arvoa alle kouluikäisten liikkumisen intensiteetin määrittämiseen. Vaikka käytetään mitä tahansa näistä raja-arvoista, tuoreen tutkimuksen lapsista tavoitteeseen pääsi vain 0–9 prosenttia.Kouluihin siirryttäessä tilanne ei parane. Ensi viikon torstaina julkaistaan Lasten ja nuorten liikuntakäyttäytymistutkimus (Liitu), johon Urheilusanomat sai tutustua etukäteen. Tutkimuksesta käy ilmi, että vain viidesosa koululaisista täyttää liikuntasuosituksen, joka on vähintään tunti päivässä »kohtalaisen rasittavaa» liikuntaa. Vielä 5. luokalla suositukseen yltää noin kolmannes, 7. luokalla enää viidennes ja 9. luokalla vain joka kymmenes. Siis vain joka kymmenes 15-vuotias liikkuu edes sen verran, mitä terveyssuositukset edellyttävät! Vallalla on turvallisuuden, vaivattomuuden ja helpolla pääsemisen kulttuuri, jota väsyneet vanhemmat pitävät yllä.Lisäksi ns. ruutuaikaa eli television, tietokoneen, tabletin ja kännykän parissa vietettyä aikaa mitattaessa vain viisi prosenttia lapsista ja nuorista ei ylitä suositusta eli kahta tuntia yhtenäkään päivänä viikossa. Toisin sanoen 95 prosentille ruutuaikaa kertyy yli suositusten.Seuraukset näkyvät jo 7-vuotiaissa: noin joka viides ekaluokkalainen on koulun aloittaessaan ylipainoinen. Varusmiespalveluksen aloittavien noin parikymppisten nuorten kestävyyskunto on huonoimmalla tasolla 40 vuoteen.Liikkumattomuuden aiheuttama hintalappu valtiolle ja kunnille on jo nyt 3–4 miljardin euron luokkaa vuosittain, mutta siitä tarkemmin tuonnempana.Tässä kohtaa oleellista on ensin ymmärtää, miten tilanteeseen on tultu. Sen jälkeen päästään tärkeimpään ja vaikeimpaan kysymykseen, jota jokaisen suomalaisen on syytä pohtia: miten tilanne muutetaan? Ymmärretäänkö ongelman laajuus kodeissa, kouluissa ja urheiluseuroissa? Herääkö kukaan valtakunnan tai kuntatason päättäjä tekemään asialle mitään?LIIKUNNAN JA KANSANTERVEYDEN edistämissäätiön Likesin johtaja Eino Havashttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Eino%20Havas istuutuu työhuoneensa nojatuoliin Jyväskylän Viitaniemessä, huokaa syvään ja alkaa puhua harkittuja ja painavia sanoja.»Tämän päivän yläkoululaisten pitäisi olla 20–30 vuoden päästä yhteiskunnan tukipilareita, veronmaksajia. Mitä jos tämä sukupolvi on jo silloin peruskorjauksen tarpeessa? Tässä rakennetaan niin isoa pommia, että kukaan ei ymmärräkään», Havas pohtii vakavana.Havas ei syytä vallitsevasta tilanteesta ketään.»Kehitys on tapahtunut 1970-luvulta alkaen pikkuhiljaa. Moni pieni asia on muuttunut ja johtanut siihen, että yhteiskunta on tällainen kuin on. Autoja ja muita elämää helpottavia laitteita on tullut koko ajan lisää, luonnollisen liikkumisen ja temmellyksen paikat ovat vähentyneet, koululiikunta on ihan minimissään», Havas luettelee.Tärkein ja ensimmäinen lasten liikunnallisuuteen vaikuttava tekijä on luonnollisesti koti. Vanhempien asenteet ja valinnat vaikuttavat lapseen monin tavoin. Havas huomauttaa, että jo pitkään on puhuttu ns. suojelevasta vanhemmuudesta.»Vanhemmat haluavat, että lapset eivät saata itseään vaaraan esimerkiksi kiipeilemällä puissa vaan heiltä halutaan rauhallisuutta. Ylipäätään vallalla on turvallisuuden, vaivattomuuden ja helpolla pääsemisen kulttuuri, jota väsyneet vanhemmat pitävät yllä», Havas kiteyttää.Hän kuitenkin painottaa, ettei halua syyllistää vanhempia.»Ratkaisun ydin olisi ymmärtää, että kaikki ovat samassa veneessä. Tähän asti vastuuta on palloteltu koulun, kodin, urheiluseurojen ja yhteiskunnan välillä, mutta tämä on ihan aidosti kaikkien yhteinen asia. Jokaisen pitäisi miettiä, miten juuri minun toimintani tukee kokonaisuutta», Havas vaatii.\n(KUVA: Jesse Järvisalo)\nSitten hän alkaa luetella parannusehdotuksia.»Mitä jos sovittaisiin, että alle kolmen kilometrin koulumatkoja ei kuljeta autolla kuin aivan erityistapauksissa. Tässä korostuu vanhempien valinta ja tämä vaatisi turvallisia reittejä tukevaa kaupunkisuunnittelua, mutta tuottaisi suoranaista säästöä. Kouluissa ja päiväkodeissa taas pitäisi ensisijaisesti luoda mahdollisuuksia ja kannustaa lapsia liikkumaan. On tärkeää, millainen signaali lapsille annetaan.»»Liikunnan ja oppimistulosten parantumisen välillä on osoitettu yhteys. Jo siinä olisi selkeä perustelu sisällyttää enemmän liikuntaa koulupäivään. Koulupäivän jälkeisiin tunteihin taas olisi löydettävissä paljon mahdollisuuksia», Havas tietää.Kuluvan vuoden aikana on julkaistu tutkimuksia, jotka tukevat Havaksen sanomaa. Likesin selvityksen mukaan liikkuminen parantaa lasten tarkkaavaisuutta ja oppimiskykyä. Jo vähäisellä liikunnalla on merkitystä: Eero Haapalan väitöskirjatutkimuksen mukaan välitunnilla liikkuminen vaikuttaa myönteisesti siihen, miten erityisesti pojat oppivat lukemaan.Havas on innoissaan Tanskassa viime syksynä toteutetusta koulu-uudistuksesta, jossa paitsi lisättiin tuntien määrää, myös edellytettiin, että jokaiseen koulupäivään 1.–9. luokilla on sisällytettävä vähintään tunti fyysistä aktiivisuutta. Ajatus on sama kuin Jyväskylässä viime vuonna toteutetussa »täydellisessä kouluviikossa», jossa jokaiseen päivään sisältyi vähintään tunti liikuntaa, mutta paljon laajemmin toteutettuna.»Innostuin Tanskan mallista hirveästi. Juuri näin meilläkin pitäisi tehdä.»Historia ja realismi saavat hänet kuitenkin suhtautumaan muutoksen mahdollisuuteen skeptisesti. Koululiikunnan – tai edes koulupäivän aikaisen fyysisen aktiivisuuden – lisääminen nimittäin vaatisi paitsi rehtorien ja opettajien asennemuutosta ja eri oppiaineiden edustajien välisen kädenväännön loppumista, myös valtakunnantason päätöksiä.»Valtakunnan poliitikoista oikein kukaan ei ole rohjennut ottaa Don Quijoten roolia ja uhrata itseään tälle asialle. Ei ole löytynyt poliitikkoja, joilla olisi rohkeutta ja viitseliäisyyttä ajatella, että tehdään niin, että asiat olisivat 20 vuoden päästä hyvin», Havas haastaa.»Toivon, että tästä liikunta-asiasta löytyisi vipuvarsi ja iso muutosvoima, jos ei aivan suoranainen vaaliteema.»ENTINEN KILPA-AEROBICIN maailmanmestari Tuuli Matinsalohttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Tuuli%20Matinsalo taituroi nykyään siellä, missä asiat ovat kaikkein huonoimmalla tolalla. Matinsalo toimii Kuokkalan yläkoulussa Jyväskylässä tyttöjen liikunnanopettajana.\nMatinsalo on jo vuosia ollut huolissaan teinityttöjen huonoista liikuntataidoista ja -motivaatiosta sekä niiden seurauksista.»Ollaan hoikkia, mutta lihasvoimaa ei ole yhtään. Muutama tyttö saa vedettyä pari leukaa, moni ei saa tehtyä yhtään punnerrusta. Se enteilee, että tulevaisuudessa voi olla isoja ongelmia oman kropan ja terveyden kanssa», Matinsalo sanoo.Tutkimusten mukaan suomalaisteinit yltävät kyseenalaiseen maailmanennätykseen: Maailman terveysjärjestön WHO:n tutkimuksen mukaan Suomessa murrosikäisten poikien liikunta-aktiivisuus vähenee enemmän kuin missään muussa tutkimuksen 40:stä maasta. Tytötkin pääsevät lähelle maailman kärkeä. Tytöillä putoaa yläkouluiässä erityisesti oman liikunnallisen pätevyyden kokeminen.»Yläkoulussa on vahva ”nolouden” kulttuuri, ja muutenkin ollaan niin herkällään. Niin pitäisi osata olla meidän opettajienkin», Matinsalo pohtii.»Koululiikunnalla on mahdollista vaikuttaa tosi paljon siihen, säilyykö vai loppuuko innostus liikuntaan. Meidän opettajien pitää tiedostaa, että tässä on paljon pelissä.»Matinsalon mielestä paras keino motivoida oppilaita liikkumaan on kuunnella.»Moni tunti alkaa selityksillä, miksi joku ei voi tehdä sitä tai tätä. Usein tytöt miettivät, että mitä jos en onnistu. Silloin yritän sanoa, että mitä jos kokeilisit. Parasta olisi kuunnella oppilaita jo tuntien suunnitteluvaiheessa», Matinsalo tietää.Matinsalo kertoo esimerkin, miten nykysukupolvea voi innostaa ja tavallaan huijata liikkumaan.»Järjestin suunnistuksen, jossa oppilaiden piti jokaiselta rastilta lähettää minulle selfie itsestään. Voi että miten tohkeissaan tytöt olivat», hän nauraa.Matinsalo korostaa aikuisten esimerkin merkitystä. »Täydellisen kouluviikon» aikana Kuokkalan koulun henkilökunta liikkui oppilaiden mukana.»Kun aikuiset olivat mukana vetämässä leukoja ja tekemässä lankkuja ynnä muuta, oppilaat innostuivat ihan eri tavalla.»Yläkouluiässä tapahtuu dramaattinen muutos myös välituntikäyttäytymisessä. Liitu-tutkimuksen mukaan vielä 5. luokalla 96 prosenttia lapsista viettää välituntinsa ulkona, 7.- ja 9.-luokkalaisilla luku romahtaa 43 prosenttiin. Viidesluokkalaisista vain noin joka kymmenes viettää välituntinsa istuen, yläkouluikäisistä jo kaksi kolmesta.\nPaitsi että yläkoulussa urheilu tai leikkiminen välitunnilla on »noloa», yläkoulujen ympäristö tarjoaa paljon harvemmin virikkeitä liikkumiseen.»Liikkumiseen houkuttelevien paikkojen pitäisi olla vapaina ja käytettävissä. Esimerkiksi meidän koulumme pihalla on koripallotelineitä – ja niiden alla soraa, kun pitäisi olla asvaltti. Jollakin aikavälillä pihalle on tulossa myös telineitä, lihaskuntolaitteita, pingispöytiä ynnä muuta. Jos olisi edes mahdollisuuksia liikkua, se auttaisi paljon», Matinsalo sanoo.TYÖPÄIVÄ PÄÄTTYY neljän viiden aikoihin. Kaksi kolme tuntia aiemmin koulusta päässyt lapsi on siihen mennessä ehtinyt soittaa pari kertaa ja kysyä, milloin oikein tulet kotiin. Kun pääset kotiin, toivot että lapsi on sovitusti syönyt välipalan ja parhaassa tapauksessa tehnyt läksyt. Haukkaat kiireesti jotakin tai nappaat hedelmän mukaasi ja lähdet kuskaamaan lasta urheiluharrastukseen. Sitten takaisin kotiin hakemaan toinen lapsi ja viemään tämä toiseen harrastukseen eri puolelle kaupunkia, sitten hakemaan se ensimmäisenä viety, tämän kuskaaminen kotiin ja vielä toisen haku hallilta tai kentältä. Siinä koko ilta sitten menikin.Kuulostaako tutulta? Oletko koskaan miettinyt, miksi illan pitää mennä näin?Liitu-tutkimuksen vastaava tutkija Sami Kokkohttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Sami%20Kokko Jyväskylän yliopiston terveystieteiden laitokselta on miettinyt. Hänen neljästä lapsestaan kolme harrastaa urheilua seuroissa.»Ajan joinakin iltoina noin sata kilometriä, viikossa 400–500 kilometriä lasten harrastusten takia ympäri Jyväskylän seutua», hän kertoo.Kokko olisi valmis räjäyttämään nykysysteemin – tai ainakin kehittämään parannusideoita.»Meidän tutkimuksemme lapsista alle puolet osallistui koulujen järjestämiin liikuntakerhoihin. Jos koulupäivän jälkeen järjestettäisiin koulussa laadukasta ja monipuolista liikuntaa, ei tarvitsisi lähteä iltaisin treeneihin, ja se vapauttaisi illat perheiden yhdessäololle. Se voisi vaikuttaa positiivisesti jopa perhesuhteisiin», Kokko pohtii.»Tiedän toki, että tämä on helpommin sanottu kuin tehty.»Monessa paikassa on jo yritetty, hyvälläkin menestyksellä. Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimuskeskuksen Kihun uusi johtaja Sami Kalajahttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Sami%20Kalaja, entinen Kilpisen yläkoulun rehtori ja maajoukkuetason voimistelijoiden valmentaja tietää, että kaikkein eniten kyse on tahdosta ja asenteista.»Viidentoista vuoden kokemuksella rehtorin työstä tiedän, että rehtoreilla on aivan hirveästi valtaa. Rehtorit voivat nostaa esille tai lytätä asioita sen mukaan, mitä pitävät tärkeänä. Pienemmässä mittakaavassa sama pätee yksittäisiin opettajiin», Kalaja huomauttaa.»Liikkumiseen tarvitaan paikka, aika ja välineet. Kilpisen koululla on ilman erillistä resursointia järjestetty mahdollisuus harjoitella kymmenen tuntia kouluviikon aikana. Urheiluluokkalaisten aamuharjoittelu tehdään mahdolliseksi lukujärjestystä säätämällä. Ruokavälitunti on 45 minuuttia, jolloin ehtii harjoitella. Heti koulupäivän jälkeen on kerhoja ja valinnaisuudesta on poistettu rajoitteet eli liikuntaa voi valita A- ja B-korista.»\nKalaja toivoo koulupäivien ja illan väliseen vaiheeseen enemmän koulujen ja seurojen yhteistyötä.»Jyväskylässä on hyviä esimerkkejä siitä, että seurat käyvät vetämässä iltapäiväkerhoja. Urheilu tuodaan lasten luo, eikä päinvastoin.»»Lisäksi suomalaiset liikunnanopettajat ovat niin hyvin koulutettuja, että heistä saisi pienellä vaivalla hyviä valmentajia.»Tällainen opettajan ja valmentajan kaksoisrooli voisi lisätä seurojen ja koulujen yhteistyötä sekä saada seurat luottamaan siihen, että kouluissa liikunta on riittävän laadukasta.»Minulla on kurkistusikkuna molempiin puoliin. Väitän, että suomalainen koululiikunta jo nykyisellään on laadukasta ja urheilulle arvokasta. Joskus valmentajilta kuulee mielipiteitä, että koululiikunta olisi jotenkin vähempiarvoista. En näe mitään järkeä siinä, että jos koulussa on liikuntatunti, oppilas on pois sieltä ja lähtee harrastamaan omaa lajiaan.»»Jälkeenpäin ajatellen esimerkiksi Olli Määtällehttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Olli%20M%C3%A4%C3%A4t%C3%A4lle ja Eero Markkasellehttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Eero%20Markkaselle oli parempi olla liikuntatunnilla kuin oman lajinsa harjoituksissa», nykyisiä ammattiurheilijoita opettanut Kalaja sanoo.KESKI-PALOKAN KOULUN liikunnanopettaja Jon Salminenhttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Jon%20Salminen on esimerkki Kalajan mainitsemasta opettaja-valmentajasta. Päivätyönsä ohessa painia, jääpalloa, jalkapalloa ja jääkiekkoa valmentava Salminen liputtaa ns. amerikkalaisen mallin puolesta. Siinä liikuntaa olisi järjestetty koulupäivän yhteyteen.»Koulun jälkeen kaksi tuntia monipuolista liikunnan opetusta ja neljältä kotiin. Tämä malli toimisi noin viidenteen luokkaan asti aivan hyvin.»Kalaja ja Salminen ovat sitä mieltä, että suomalaisen koululiikunnan pyramidi seisoo kärjellään.»Tilanne on hullunkurinen. Toisella asteella on alun toistakymmentätuhatta urheilijaa urheiluluokilla. Yläkouluissa on isoissa kaupungeissa muutama hyvä urheiluluokkaviritys, alakouluissa hyvin vähän. Pitäisi olla niin päin, että alakouluissa olisi kymmeniätuhansia liikkujia, ja myöhemmin tuetaan niitä, jotka haluavat edetä harrastuksessaan», Kalaja sanoo.»Tarvitaanko toiselle asteelle todella niin iso resurssi liikunnanopetukseen kuin siellä nyt on? Minusta se resurssi pitäisi saada alemmas», Salminen komppaa.Keski-Palokassa toimii tavallisesta poikkeava joustava liikuntaluokka 3.–6.-luokkalaisille. Luokalle haetaan ja valitaan joka vuosi uudelleen testien perusteella. Luokalta pääsee pois, jos ylimääräinen liikunta ei enää kiinnosta.Joustavan liikuntaluokan oppilailla on viikoittain kaksi lisätuntia, maanantai- ja torstaiaamuisin. Koulu järjestää lisäksi salibandykerhon kahdesti viikossa pääsarjaseura Happeen kanssa, ja koululla on satsattu ns. matalan kynnyksen liikuntamahdollisuuksiin. Väli- ja hyppytunneilla oppilaat voivat viettää aikaansa tanssimattoja, nyrkkeilysäkkejä, pingispöytiä tai koripallokoreja käyttäen tai suunnata pihalle kaukaloon, pulkkamäkeen tai jalkapallokentälle.»Koulu, liikuntarakennus ja pihapiiri uudistettiin kolme vuotta sitten, ja silloin kysyimme oppilailta ideoita ympäristön kehittämiseen. Paljon tulikin hyviä ideoita. Sen prosessin aikana huomasin myös, että yksi ihminen voi vaikuttaa todella paljon. Tarvitaan vain pientä kylähulluutta», Salminen virnistää.\n(KUVA: Piirros: Petra Boije)\nSamalla koulun pihapiiristä tuli kuin huomaamatta mitä oivallisin lähiliikuntapaikka.»Viime talvena laskin yhtenä maanantai-iltana, että koulun pihalla oli 75 ihmistä. Ikähaitari oli 2–72 vuotta», Salminen myhäilee.Salmisen mukaan koululiikunnan tärkein tehtävä – etenkin nykyisillä minimituntimäärillä – on liikunnan riemun ja kipinän tartuttaminen oppilaisiin.»Oppilaiden autonomia on erittäin tärkeää. Ei voi toimia sillä ajatuksella, että minä käsken ja te teette. Sellaisen mallin ja kuvan opettajuudesta sain aikanaan liikuntatieteen laitokselta.»Salminen kertoo yksinkertaisia esimerkkejä oppilaiden autonomiasta ja siitä, miten autonomialla voidaan innostaa liikkumaan.»Joskus annoimme niiden vähemmän liikunnallisten poikien keksiä tunnin ohjelman. Tuli hienoja ideoita, ja parasta oli, että näistä pojista tuli niiden tuntien sankareita. Joskus taas annoin tehtäväksi, että pitää ottaa tunnin aikana hiki sukset jalassa. Kuudennen luokan tytöt, jotka eivät aiemmin olleet innostuneita hiihdosta, tulivat tunnin jälkeen sanomaan, että tämä oli paras tunti ikinä. Seuraavana päivänä he olivat vapaa-ajallaan omalla porukalla kiertämässä Laajavuoren kymmenen kilometrin hiihtolenkin», Salminen kertoo.Valmentajana hän sanoo yrittäneensä availla pojille ovia eri lajeihin.»Olen sanonut, että tulkaa kokeilemaan. Ei sitä tiedä, mistä kukin innostuu.»Hän kaipaileekin monen lajin seuroja – valitettavan katoavaa luonnonvaraa – takaisin.»Minulla on kolme lasta, ja jokainen harrastaa kahta lajia. Se tarkoittaa kuutta seuramaksua, kuuden seuran verkkareita – ja sitä kuljetusrumbaa. Amerikkalainen koulumalli ja yleisseurojen paluu olisivat merkittävä parannus lasten ja nuorten liikkumisen kannalta», Salminen uskoo.KOTI, PÄIVÄKOTI, koulu, urheiluseura vai yhteiskunta? Huippu-urheilu vai kansanterveys? Jääkiekko vai jalkapallo? Voimistelu vai yleisurheilu?Tarpeettomia vastakkainasetteluja kaikki.»Minua vaivaa tämä ainainen keskustelu, palveleeko lasten ja nuorten urheilu huippu-urheilua vai kansanterveyttä. Ikään kuin toinen olisi toiselta pois. Tärkeintä olisi toiminnan kehittäminen. Jos ei ole junioriurheilua, ei ole huippu-urheilua eikä kansanterveys hyödy», urheilusosiologian tutkija Outi Aarresolahttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Outi%20Aarresola Kihulta niputtaa.Aarresola sanoo, että hänelle junioriurheilun arvo syntyy siitä, että se luo merkityksiä ja tärkeitä yhteisöjä satojentuhansien ihmisten elämään.»Junioriurheilu synnyttää viikoittain noin miljoona tärkeää kohtaamista ja siinä samalla liikunta-aktiivisuutta ja urheilijan polun tärkeitä ensiaskeleita. Siitä hyötyvät kaikki», Aarresola huomauttaa.Häntä harmittaa eri yhteisöjen ja lajien välinen kädenvääntö.»Liikaa jämähdetään ilmiön sisällä vääntämään erilaisista intresseistä ja ristiriidoista. Pitäisi ymmärtää, että lasten urheilutoiminnassa kyse on enemmän kilpailusta muita vapaa-ajanviettotapoja kuin muita lajeja vastaan. Lopulta tärkein kysymys on, mitä urheilu ja liikunta ovat lapselle», Aarresola sanoo.Aarresola ja Kihun käyttäytymistieteiden yksikön johtaja Niilo Konttinenhttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Niilo%20Konttinen toteuttivat vuonna 2012 Nuori Urheilija -tutkimuksen, jossa 14–15-vuotiailta urheilijanaluilta kysyttiin, mikä harrastuksessa on tärkeää. Kävi täysin selväksi, että tärkeintä on harrastuksesta nauttiminen. Jos liikunta ei tuota iloa, emme saa lapsia liikkumaan.»Kävi täysin selväksi, että tärkeintä on harrastuksesta nauttiminen. Tavoitteet tulevat vasta toisena. Vaikka terveysnäkökulma on liikuntakeskustelussa yhteiskunnallisesti tärkeä, lapsille ja nuorille liikkuminen on ensisijaisesti ilon kysymys», Aarresola painottaa.»Yhteiskunnalle on merkittävää ihmisten terveys, työkyky ja miljardit – lapsille taas ilo, kaverit ja mahdollisuus olla mukana jossakin itseä kiinnostavassa. Jos liikunta ei tuota iloa, emme saa lapsia liikkumaan.»Aarresola korostaa myös päivittäisten – yleensä vanhempien tekemien – valintojen merkitystä. Hän piti taannoin päiväkirjaa 8-vuotiaan poikansa yhden viikon liikkumisesta. Viikon saldo oli 21,5 tuntia, johon sisältyi yhteensä 40 minuuttia koulumatkoja joka päivä.»Kyllä nämä nykyiset suositukset on mahdollista saavuttaa, mutta sen eteen pitää tehdä perheessä aika monia arjen valintoja. Varsinaisen urheiluharrastuksen lisäksi koulumatkat, kerhot, mahdollisuudet kaverien kanssa liikkumiseen sekä perheen yhteinen liikunta ovat tärkeitä seikkoja», Aarresola luettelee.JYPin 2005 syntyneitä jääkiekkoilijoita valmentava seuran entinen juniorivalmennuspäällikkö Sami Kokko on pohtinut junioriurheilun prioriteetteja.»Joskus esitettiin, että yksi tuhannesta urheilevasta lapsesta päätyy huippu-urheilijaksi. Mitä niille 999:lle tapahtuu? Kenen takia tätä tehdään?» Kokko kysyy.Yksi Kokon vetämän Liitu-tutkimuksen hätkähdyttävimmistä tuloksista koski seurassa urheilemisen lopettamisen syitä. Tutkimukseen osallistuneista 11–15-vuotiaista 28 prosenttia oli lopettanut harrastamisen seurassa. Heistä peräti 64 prosenttia haluaisi jatkaa harrastamista urheiluseurassa – jos vain voisi.»Niinpä. Seuratoiminta ei tänä päivänä tarjoa vaihtoehtoa», Kokko tukistaa.»Seuroihin tullaan aiempaa nuorempana, mikä kielii siitä, että vanhemmat tekevät päätöksen. Tavallaan osa perheistä siis ulkoistaa lasten liikkumisen ostamalla ”palvelun” seuralta. Mutta se ei näytä toimivan, kun kokonaisliikunnan määrä on vähentynyt. Ohjattu liikunta ei riitä mihinkään, kun arjen aktiivisuus on vähentynyt», Kokko tietää.Aikainen seuroihin liittyminen näyttää aiheuttaneen myös sen, että harrastaminen seuroissa lopetetaan aiempaa nuorempana. Usein tämä tarkoittaa sitä, että harrastaminen on loppunut jo ennen kuin lapsi tai nuori on ehtinyt kunnolla omaksua liikunnallista elämäntapaa. Huolestuttavaa on, että Liitu-tutkimukseen vastanneilla lopettamisen syy oli peräti 85-prosenttisesti »erittäin tai melko paljon» lajiin kyllästyminen.»Seuroissa on ehkä ajateltu, että kun kokonaisliikkumisen määrä vähentyy, lisätään harjoituskertoja. Se ei ole ratkaisu, jos toiminta ei ole mielekästä ja monipuolista», Kokko sanoo.»Yhtä lailla kuin kouluissa puhutaan kipinän sytyttämisestä, samaa ajatusta voisi yrittää kaupata seuroihin. Kaipaisin seuroihin enemmän liikuntakasvatuksellista otetta, mutta se vaatisi seuravalmennuksen ajatuksen reivaamista kohti kokonaisvaltaisempaa valmennusta. Miten tämä ajatus saadaan läpi seuroissa?» Kokko kysyy.YHDEN VASTAUKSEN Kokon kysymykseen ja Jon Salmisen toiveisiin tarjoilee Joutsenon Kullervo, Urheilugaalassa Vuoden urheiluseurana palkittu noin 660 jäsenen yleisseura.»Meillä on markkinointilause: osta yksi, nauti kuusi!» Kullervon puheenjohtaja Hannu Myllärinenhttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Hannu%20Myll%C3%A4rinen naurahtaa. Jokainen tietokoneen äärestä liikkumaan saatu nuori on voitto hänelle itselleen ja pitkällä aikavälillä yhteiskunnalle.Kullervossa on mahdollista harrastaa jalkapalloa, hiihtoa, suunnistusta, yleisurheilua, mäkihyppyä ja soutua – yhdellä maksulla. Perhemaksu on kolmekymppiä, aikuisjäsenen maksu kaksikymppiä ja lapselta kymmenen euroa.»Ei pitäisi jäädä ainakaan hinnasta kiinni», Myllärinen sanoo.Toki päälle tulevat lajiliittojen lisenssimaksut, mutta silti Kullervo on yhden lajin seurojen puristuksessa hieno ja tärkeä poikkeus.»Kaiken lisäksi olemme velaton seura. Se tieto loksauttaa monta suuta auki. Pitää elää suu säkkiä myöten ja kerätä rahaa pienistä virroista», Myllärinen kertoo.»Käytämme vähät rahat mieluummin nuorten toimintaan kuin organisaatioon.»Mylläristä hieman ihmetyttää nykyyhteiskunnalle tyypillinen tapa säästää liikuntapalveluista.»Liikunnasta on niin helppo säästää. Tässä saa seurana tehdä vähän muillekin kuuluvia hommia. Olemme esimerkiksi muutamana talvena vetäneet ladut eräälle maalaiskoululle, kun kaupunki ei sitä tee.»»Hienosti sanottuna otamme yhteiskuntavastuuta. Hymyilevät naamat ovat paljon arvokkaampia kuin eurot. Jokainen tietokoneen äärestä liikkumaan saatu nuori on voitto hänelle itselleen ja pitkällä aikavälillä yhteiskunnalle», Myllärinen kiteyttää.Hän sanoo pohtineensa paljon, mitä urheiluseuroissa tehdään väärin.»Meidän 2–8-vuotiaiden ”liikuntamaassa” lapset ovat aivan täynnä intoa. Ihmeellistä, miten hyviä seurat ovat tappamaan sen innon. Onkohan noin yleisesti pipo vähän liian kireällä eli onko liikaa tulostavoitteita ja kilpailua? Liikunnan pitäisi olla hauskaa, monipuolista ja jokapäiväistä», Myllärinen puntaroi.Myllärisen mukaan vireän urheiluseuran taustalla on yksi tärkeä ajatus: »Pitää saada tulppa pois ajatuksen virralta.»Toisin sanoen kekseliäisyys on tärkeä voimavara. Samaa sanoo Mikkelissä toteutetun »täydellinen liikuntakuukausi» -hankkeen projektipäällikkö Hannu Korhonenhttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Hannu%20Korhonen.»Tärkeintä on rohkaistuminen ideoimaan. Jokainen idea synnyttää liikettä, yhtään huonoa ideaa ei ole», Korhonen muistuttaa.Mikkelissä viime syksynä toteutetun hankkeen johtoajatus oli liikunnan lisääminen jokaisen kaupunkilaisen jokaiseen päivään kuukauden aikana. Noin puolet kaupunkilaisista osallistui hankkeeseen jollakin tapaa.»Kouluissa tämä onnistui parhaiten. Kun idea vietiin opettajille, heiltä kesti viisi minuuttia täyttää lukujärjestys, että mitä tehdään, missä ja minäkin päivänä», Korhonen kertoo.Kolmasluokkalaisia opettava Korhonen myös tietää, miten helposti ihminen rutinoituu – hyvässä ja pahassa.»Kun kahdella ensimmäisellä luokalla otetaan käytännöksi, että jokaisella välitunnilla mennään ulos, kolmosella kukaan ei jää sisälle vaikka saisi. Tässä yhtenä aamuna, kun oli kaksikymmentä astetta pakkasta ja olimme menossa luistelemaan, kukaan ei kitissyt vastaan», Korhonen kertoo.\n(KUVA: Minna Hotakainen / Joutsenon Kullervo)\nVAIKKA MIKÄÄN taho yksin ei ole toistaan suurempi syyllinen nykytilanteeseen, yhdellä toimijalla on muita parempi mahdollisuus käynnistää muutos. Koululaitos tavoittaa käytännössä kaikki 7–16-vuotiaat suomalaiset, joten kouluissa on myös suurin vaikuttamisen mahdollisuus.Opetushallituksen opetusneuvos Matti Pietilähttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Matti%20Pietil%C3%A4 on työryhmänsä kanssa kahden vuoden ajan valmistellut uusia liikunnan opetussuunnitelman perusteita. Hänellä on hyviä uutisia: elokuussa 2016 voimaan astuvassa opetussuunnitelmassa perusopetuksen liikunnan kokonaistuntimäärä kasvaa 18 vuosiviikkotunnista kahteenkymmeneen. Käytännössä tämä tarkoittaa yhtä viikoittaista lisätuntia yhdellä alakoulun vuosiluokista 3–6 ja yhtä tuntia yhdellä yläkoulun vuosiluokalla. Ei siis mullistava muutos, mutta pieni parannus sentään.»Tämän voi nähdä niin, että poliittiset päättäjät ovat pitäneet liikuntaa tärkeänä oppiaineena ja reagoineet», Pietilä muotoilee.Tuntimäärää tärkeämpi ratkaisu on liikunnanopetuksen sisällön muutos.»Aiemmin on kouluissa opetettu liikuntaa hyvin lajikeskeisesti, mutta nyt lähtökohta on, että jokainen lapsi nauttisi liikunnasta ja se olisi ilon aihe», Pietilä kertoo.»Painopisteet ovat jatkossa oppilaiden sisäisen motivaation, pätevyyden tunteen, motoristen perustaitojen ja fyysisten ominaisuuksien vahvistaminen.»Pietilän mukaan on näyttöä, että liikunta vaikuttaa positiivisesti moniin asioihin koulussa.»Kiusaaminen vähenee, oppimistulokset paranevat, järjestyshäiriöt vähentyvät, hyvinvointi lisääntyy. Muutokset ovat merkittäviä.»Pietilän mukaan Opetushallitus pitää myös liikunnallista kerhotoimintaa arvossaan. Selvitysten mukaan liikuntakerhot ovat erittäin suosittuja, silloin kun niitä on tarjolla.»Kentällä kiertäessäni puhun rehtoreille, miten koulupäivään voidaan saada – jos vain halutaan – lisää fyysistä aktiivisuutta ja sitä myötä hyvinvointia. Koulujen kerhotoiminnan tavoitteena on, että jokaisella peruskoululaisella voisi olla jokin harrastus koko perusopetuksen ajan kodin sosioekonomisesta asemasta riippumatta», Pietilä esittää.Myös opettajakunta tervehtii uudistuvaa opetussuunnitelmaa ilolla, vaikka sen pitäisi olla vasta alkua.»Kolme viikkotuntia olisi parempi, ihan minimi. Nykyinen kaksi tuntia ei riitä mihinkään», Jon Salminen sanoo.KUN TERVEYSLIIKUNNAN edistämiseen erikoistuneen UKK-instituutin johtaja Tommi Vasankarihttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Tommi%20Vasankari alkaa puhua, MTV3:n uutisankkurin kohtalo – tuolilta putoaminen – on jälleen lähellä.\nVasankari on päätynyt ulkomaalaisia tutkimustuloksia ja omia laskelmiaan yhdistelemällä siihen, että liikkumattomuuden aiheuttama kokonaiskustannus on tämän päivän Suomessa 3–4 miljardin euron luokkaa.Aiemmin julkisuudessa on puhuttu noin kahdesta miljardista, mutta Vasankarin mukaan tähän ei ole laskettu tuottavuuskustannuksia eli esimerkiksi menetetyistä työpäivistä, varhaisista eläkkeelle jäämisistä ja ennenaikaisista kuolemista koituvia kuluja.»Pelkästään diabeteksen hintalappu terveydenhuollon ja tuottavuuden kustannuksissa on noin neljä miljardia, ja maailman terveysjärjestön WHO:n laskelmien mukaan diabeteksesta keskimäärin 27 prosenttia johtuu liikkumattomuudesta. Yksistään diabeteksen osalta liikkumattomuuden osuus olisi noin miljardi euroa. Kun tähän lisätään kaikki muut liikkumattomuuden aiheuttamat kustannukset, realistisesti pitää puhua 3–4 miljardista», Vasankari pudottelee.»Eivätkä tähän laskelmaan edes kuulu liiallisen istumisen aiheuttamat kulut. Istuminen on vielä liikkumattomuudesta erillinen, itsenäinen kansanterveysriski. Sen kustannuksista saataneen laskelmia muutaman vuoden kuluttua.»Myös toinen Vasankarin kertoma diabetekseen liittyvä fakta hätkähdyttää.»Kun menin 1980-luvun puolivälissä lääkärikouluun, kakkostyypin diabeteksestä käytettiin usein termiä vanhuusiän diabetes. Nyt samaa sairautta hoidetaan jo lasten poliklinikoilla», Vasankari kertoo.»Onhan se huolestuttavaa, että väärillä liikunta- ja ruokailutottumuksilla on voitu päästä siihen, että lapsen aineenvaihdunta on samassa tilassa kuin aiemmin oli eläkeläisillä. Ei niin pitäisi käydä.»Vasankari kertoo päätyneensä pohdinnoissaan siihen, että länsimaisen hyvinvointiyhteiskunnan helppouden tavoittelu on saavuttanut kulminaatiopisteensä.»Jos keksit tänään vempaimen – vaikka munankeittimen – joka tekee arkea helpommaksi, se on varmasti seuraavan joulun hittituote», Vasankari kärjistää.Helposti jää huomaamatta, että samalla kun elämä helpottuu, ihminen passivoituu.»Kaikki, mikä helpottaa elämää, menee kaupaksi, vaikkei olisi edes tarpeellista. Se on länsimaista hyvinvointia parhaimmillaan – paitsi että se on kääntynyt pahoinvoinniksi. Nyt ollaan siinä pisteessä, että pitäisi huijata itseämme olemaan aktiivisempia», hän sanoo.\nToinen asia, joka ei mahdu Vasankarin järkeen, on kuntapäättäjien olematon matematiikan osaaminen. Tuntuu, että jokainen rivikansalainen osaa laskea ja ymmärtää, että satsaus liikuntaan tai mihin tahansa sairauksia ennaltaehkäisevään toimenpiteeseen aiheuttaa tulevaisuudessa satsausta suuremman säästön. Ja päinvastoin: jokainen ennaltaehkäisystä säästetty euro koituu myöhemmin moninkertaiseksi tappioksi.»Valitettavasti asia on juuri näin. Esimerkiksi kaikkien Suomen kuntien liikuntabudjetit jäävät yhteensä alle miljardiin euroon. Se on pienempi summa kuin liikkumattomuuden osuus pelkästään diabeteksestä. Se antaa kuvaa, miten olemattomia summia liikuntaan allokoidaan.»»Valitettavasti 20 vuotta tästä eteenpäin tuntuu olevan poliitikoille aivan liian kaukana. Talouskurimuksessa jotenkin ymmärrän sen, mutta kun ei tehdä edes toimenpiteitä, joilla voisi tasapainottaa taloutta tässä ja nyt.»Vasankari arvelee, että poliitikkojen haluttomuus investoida liikuntaan – eli säästää tulevaisuuden terveydenhuoltokustannuksista – johtuu siitä, että tilanne ei sittenkään ole vielä riittävän vakava.»Kansakunta ei ole vielä ihan niin huonossa tilassa, että olisi aivan pakko toimia. Lakisääteiset asiat ajavat budjetissa tällaisten ”ihan kivaa, mutta” -hankkeiden edelle. Vaikka nähdään, että jollakin päätöksellä voitaisiin säästää tulevina vuosina, sen vuoden budjetin osalta tehdään silti päinvastainen päätös. Siinä poliitikot tavallaan huijaavat itseään älyllisesti», Vasankari sivaltaa.»Tämä on filosofisesti vähän sama kuin päätettäisiin, ettei ole varaa asentaa palovaroittimia, kun kaikki rahat menevät tulipalojen sammuttamiseen! Ei tehdä järjellisiä toimenpiteitä, joilla voisi aidosti säästää, vaan päätöksiä, joiden hintalappu on muutaman vuoden päästä moninkertainen tämän päivän säästöön verrattuna», Vasankari kummastelee.VASANKARIA KUUNNELLESSA mieleen palaa Likesin johtajan Eino Havaksen vihjaus liikunnasta vaaliteemana ja nykypäivän donquijoten kaipuu. Luulisi, että vaikkei liikunta sinänsä poliitikkoja kiinnostaisikaan, liikkumattomuuden aiheuttama miljardien kuluerä – joka ei lähitulevaisuudessa ainakaan pienene – kiinnostaisi.Olisiko Don Quijoten tapainen tuulimyllyjä vastaan taisteleva hieman hourahtanut maalaispoika sittenkin löytynyt? Ainakin jyväskyläläinen kansanedustaja, valtion liikuntaneuvoston jäsen ja entinen jääkiekkoilija Sinuhe Wallinheimohttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Sinuhe%20Wallinheimo (kok) on monessa yhteydessä puhunut painokkaasti samoista faktoista kuin asiantuntijat edellä. Ero muihin tämän jutun haastateltuihin on se, että Wallinheimo on paikassa, jossa isoihin linjauksiin voi oikeasti vaikuttaa.»Kunpa olisinkin!» hän huudahtaa.»Eduskunnassa on alle kymmenen kansanedustajaa, joita tämä liikunta-asia aidosti kiinnostaa», Wallinheimo laukoo.\nHänen mukaansa eduskunnasta puuttuu riittävä ymmärrys liikunnan merkityksestä ennaltaehkäisevässä terveydenhoitotyössä sekä aito tahtotila asian kuntoon saattamiseen.»Nyt yleinen ajatus on, että hoidetaan sitten soten kautta. Eli hoidetaan sairautta sitten, kun virhe on jo tapahtunut. Koko sote-lakiehdotuksessa sana liikunta mainittiin vain muutaman kerran», Wallinheimo tuskailee.»Tarvittaisiin ajatuksen kääntö täysin ympäri. Kun valtion liikuntabudjetti on vain 150 miljoonaa euroa, se on aivan liian pieni, että se oikeasti kiinnostaisi ketään. Tuntuu, että aina on agendalla jotain tärkeämpää: sotea, Kreikkaa, Ukrainaa.»Wallinheimo harmittelee sitä, että »liikuntauskovaisten puolue» ei saa viestiään tarpeeksi hyvin kuuluville.»Häviämme tämän keskustelun niin mediassa kuin eduskunnassa. Siksi suuri yleisö ei vielä ymmärrä ongelman vakavuutta», hän sanoo.Hän on ehdottanut, että seuraavaan kansalliseen liikuntafoorumiin kutsuttaisiin kaikki Suomen päätoimittajat, jotta viesti saataisiin menemään perille.»Mieti nyt. Kun tämä laskelma kahdesta miljardista eurosta liikkumattomuuden aiheuttamina kustannuksina kerrottiin julkisuuteen, se oli esimerkiksi Urheiluruudussa aivan viimeinen parin sekunnin uutinen», Wallinheimo hämmästelee.PAINISEURA HARJUN WOIMAN harjoitussalilla Jyväskylän Kangasvuorentiellä käy kova kuhina. Seuran 8–12-vuotiaat pojat harjoittelevat painin alkeita ja liikkumisen perustaitoja ammattitaitoisessa ohjauksessa.Illan treenien vetäjä on seuran perustaja sekä olympiakomitean kamppailulajien lajiryhmäpäällikkö Pasi Sarkkinenhttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Pasi%20Sarkkinen. On mielenkiintoista, että huippu-urheilua paraatipaikalla seuraava ja kehittävä mies on toisaalla mukana niin ruohonjuuritason toiminnassa kuin kuvitella saattaa.Sarkkinen ja muutama hänen kaverinsa näkivät vuonna 2009 tarpeen hieman normaalista poikkeavalle seuralle.»Siinä oli useita kavereita, joilla oli samanlainen näkemys. Mietimme asian vähän uudelta kantilta ja halusimme perustaa seuran, jossa jokainen treeni on monipuolinen ja tarjoaa mahdollisimman hyviä liikunnallisia valmiuksia sekä elämyksiä», Sarkkinen kertoo. Seurat ja lajit yrittävät pitää harrastajat vain oman lajinsa parissa. Ainoa peruste on maksusuhde seuraan.»Lähtökohta oli, että tämäntyyppiselle toiminnalle oli paljon tilausta. Yritämme antaa jokaiselle virikkeitä omien kykyjen mukaan.»Kaksi vuotta sitten Harjun Woima vuokrasi oman salin, mikä mahdollisti isomman jäsenmäärän ottamisen mukaan toimintaan. Sarkkinen on iloinen siitä, että seura on löytänyt kokonaiset perheet. Esimerkiksi 2–6-vuotiaille tarkoitetut nalle- ja nassikkapainit ovat lapsen ja vanhemman yhteisiä toimintatuokioita ja samalla liikunnallisten perustaitojen harjoitteluhetkiä.»Ajatus on, että löytyisi tie salille ja tulisi tunne, että täällä on kiva käydä.»»Jos sitten joku innostuu tosissaan, pystymme auttamaan heitäkin kohti huippua», Sarkkinen sanoo.Harjun Woima on järjestänyt Hyvinvointia Huhtasuolle -hankkeen kanssa ilmaisia perhepäiviä, jotka sisältävät monenlaista liikunnallista ohjelmaa painin alkeiden harjoittelusta temppuratoihin. Yhden kaupunginosan perhepäivä keräsi ennen joulua noin 400 kävijää ja tammikuun puolivälissä noin 200 kävijää.Luvut riittävät kertomaan, miten suuri tarve tällaiselle toiminnalle on.Sarkkinen tarkastelee suomalaista urheilua kahdesta hyvin erilaisesta perspektiivistä. Jakaako hän yleisen huolen siitä, ettei Suomesta pian enää tule huippu-urheilijoita?Vastauksena on kannanotto suomalaisen urheiluseuratoiminnan nykytilasta.»Erittäin aktiivisia lapsia, jotka haluaisivat harrastaa monia lajeja, on yhä, vaikka määrä on vähän pienentynyt. Heidän kohdallaan ongelmaksi tulee se, että mennään lajisiiloihin liian nuorena. Monipuolinen sportin harrastaminen on tehty vaikeaksi», Sarkkinen harmittelee.»Asia kyllä tunnistetaan, mutta silti seurat ja lajit yrittävät pitää harrastajat vain oman lajinsa parissa. En näe mitään perustetta sille, että lapsen tai nuoren pitäisi harrastaa yhtä lajia vuoden ympäri. Ainoa peruste on maksusuhde seuraan», Sarkkinen laukoo.»Lajiliitoille ja seuroille kyseessä on iso bisnes, ja maksuilla ylläpidetään organisaatiota. Nyt pitää kysyä, mitä lapset hyötyvät siitä organisaatiosta.»Sarkkisen mielestä liikunnan yleinen vähentyminen ja harrastamisen yksipuolistuminen yhdessä aiheuttavat sen, että entistä harvemmalla on edellytykset päästä huipulle eli koota huippu-urheilijan eväät reppuun jo lapsena.»Silti uskon, että huippujakin Suomesta vielä tulee.»Sitten Sarkkinen jää seuraamaan neljän pojan ryhmää, joka on jäänyt harjoitusten jälkeen pelaamaan jalkapalloa painisaliin.»Olen miettinyt, miten kauan nuo jaksaisivat pelata. Pihalla ne eivät enää niinkään pelaa, mutta täällä näyttää aina maistuvan», hän pohtii.»Ja kolme noista pojista tuli suoraan pesistreeneistä.»\n18:n pääosin vapaaehtoisen ohjaajan voimin toimivassa Harjun Woimassa ei olla kateellisia, jos pojat käyvät muiden lajien harjoituksissa. Päinvastoin, seura on pyrkinyt rukkaamaan harjoitusaikatauluja niin, että pojat pääsisivät muihinkin treeneihin.»Tämä saa olla aika leikkimielistä vielä. Jos intoa on, ruuvia voi kiristää», Sarkkinen miettii. »Me muuten laajennetaan tuohon seinän taakse. Saadaan vähän lisää tilaa toiminnalliselle voimaharjoittelulle ja temppuradoille.»»Mistä sitä tietää, mitä tämä seura on muutaman vuoden päästä. Mutta lasten ja nuorten sporttia teemme varmasti», hän lupaa.Seuraavana päivänä Keski-Palokan koululla on jopa tavallista vilkkaampi urheilupäivä. Aamulla koulun joukkueet pelaavat keskinäistä futsal-turnaustaan, ja iltapäivällä liikuntasalissa on vauhdissa salibandykerho.4.–6.-luokkalaisten kerhoa ohjaa Suomen mestari, MM-hopeamitalisti ja Salibandyliigan runkosarjan maalipörssin voittaja Jami Manninenhttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Jami%20Manninen.Liikunnanopettaja Jon Salminen on aiemmin kertonut, että tässä iltapäiväkerhossa on poikia, jotka eivät muuten pelaisi missään. Pelaajien tasoerot eivät haittaa, sillä se tärkein, liikunnan riemu, paistaa jokaisesta.»Sen huomaa selvästi, ketkä pelaavat muutenkin kuin täällä. Mutta tärkeintä on, että nekin, jotka eivät enää illalla lähde harjoituksiin, saavat liikuntaa ja pääsevät pelaamaan. Tällaista toimintaa pitäisi olla paljon enemmän», liikuntaneuvojaksi opiskeleva Manninen kiteyttää.Hetken kuluttua yksi pitkän vaihdon pelannut poika istahtaa uupuneena kentän kulmaan rajattuun vaihtoaitioon.»Onko hiki?» Manninen kysyy.»Vähän.»»Hyvä.»Kohta sama poika huutelee, yllättäen vastapuolelle, kannustushuutoja.»Älkää lannistuko. Ette te tätä peliä vielä ole hävinneet! Aikaa on vielä!»Seuraava sukupolvi antaa signaaleja pienestä toivonkipinästä. Ehkä tätä peliä ei sittenkään ole vielä hävitty. Aikaa on vielä. Mutta sitä ei ole enää päivääkään hukattavaksi.Urheilusanomat 12/2015


Kestävän kehityksen turvaaminen arktisilla alueilla aiheena Fulbright Arctic Symposiumissa | Fulbright Suomi\nEtusivu » Fulbright Center » Tiedotteet\nKestävän kehityksen turvaaminen arktisilla alueilla aiheena Fulbright Arctic Symposiumissa\nFulbright Center Finland\nFulbright Arctic Symposium kokoaa Ouluun 11.2. lähes kolmesataa tutkijaa, opiskelijaa, kansalaisjärjestöjen edustajaa ja poliittista päättäjää keskustelemaan kestävän kehityksen turvaamisesta arktisilla alueilla. Towards a Sustainable Arctic Future -symposiumissa esitellään sekä kansainvälistä että kansallista arktista tutkimusta, keskustellaan valtiotoimijoiden, tutkijoiden ja median yhteistyöstä sekä luodaan uusia arktisia tutkimusavauksia.\nSymposiumissa kuullaan arktisen politiikan korkean tason asiantuntijoiden puheenvuoroja sekä niitä kommentoivia keskusteluja. Yhdysvaltain ulkoministeri John Kerry esittää symposiumin osallistujille tervehdyssanat videon välityksellä. Yhdysvaltain suurlähettiläs Charles C. Adams Jr. kertoo puheenvuorossaan USA:n Arktisen neuvoston puheenjohtajakauden (2015 – 2017) tavoitteista. Korkeakoulu- ja tiedepolitiikan osaston ylijohtaja Tapio Kosunen opetus- ja kulttuuriministeriöstä tuo Suomen näkökulmia siihen, miten tutkimuksella ja koulutuksella vastataan Arktisen alueen muutoksesta johtuviin haasteisiin. Kanadan suurlähettiläs Andrée Noëlle Cooligan, Norjan suurlähettiläs Åge B. Grutle ja Suomen arktinen suurlähettiläs Aleksi Härkönen sekä saamelaisalueen koulutuskeskuksen rehtori ja Arktisen yliopiston johtokunnan varapuheenjohtaja Liisa Holmberg ja USA:n ulkoministeriön arktisten asioitten toimiston päällikkö Jennifer Ey osallistuvat keskusteluun kestävän kehityksen politiikasta arktisilla alueilla.\nArktisten alueitten johtava tutkija, professori Terry V. Callaghan puhuu ilmastonmuutoksen vaikutuksista arktisella alueella sekä maailmanlaajuisesti. Callaghan kuuluu asiantuntijaryhmään, joka sai v. 2007 Nobelin rauhanpalkinnon kansainvälisen ilmastonmuutospaneelin IPCC:n (Intergovernmental Panel on Climate Change) työstä.\nSymposium on osa viikon kestävää Fulbright Arctic Initiative (FAI) -ohjelman rahoittamien tutkijastipendiaattien kokousta 8.-12.2.2016 Oulussa. Stipendiaattiohjelman teemat; energia, vesi sekä terveys ja infrastruktuuri keskittyvät moniin arktisen alueen ajankohtaisiin kysymyksiin. Symposiumissa 11.2. stipendiaatit esittelevät näihin teemoihin liittyvää tutkimustaan. Paneelissa puhuu esimerkiksi politiikan tutkimuksen professori Greg Poelzer, joka tutkii alkuperäiskansojen ja valtion toimintatapoja ja keskinäisiä suhteita pohjoisilla alueilla. Niels Vestergaard on taloustieteilijä, joka tutkii luonnonvarojen hyödyntämisen, ympäristön ja talouden vuorovaikutusta. Professori Linda Chamberlain on tutkimustyössään erikoistunut perheväkivallan ehkäisemiseen.\nFulbright Arctic Initiative -ohjelma on merkittävä panostus Yhdysvaltain Arktisen neuvoston puheenjohtajuuskaudella. Ohjelman stipendiaattivierailu ja symposium linkittävät puheenjohtajakauden myös sitä seuraavaan Suomen puheenjohtajakauteen. Oulun yliopisto on arktisten ja pohjoisten kysymysten monitieteinen asiantuntija ja keskeisesti mukana toteuttamassa Suomen arktista strategiaa. Yliopiston arktista tutkimusta ja kansainvälistä verkostoyhteistyötä koordinoi Thule-instituutti, jossa toimii mm. Arktisen yliopiston tutkimusyhteistyön ja temaattisten verkostojen toimisto. Sieltä käsin koordinoidaan koko sirkumpolaarialueen kattavan verkostoyliopiston tutkimusyhteistyötä.\nTiedotusvälineiden edustajat ovat tervetulleita symposiumiin, joka pidetään Oulun yliopiston Saalastinsalissa torstaina 11.2.2016. klo 9.00-16.30, Pentti Kaiteran katu 1, Linnanmaa. Symposiumin järjestävät Oulun yliopiston Thule-instituutti ja Fulbright Center Finland.\nFulbright-stipendiaattien vierailuviikolla, tiistaina 9.2.2016, avataan professori Itty Neuhausin Ice See Level – taidenäyttely yliopiston Tellus Innovation Areenalla. Neuhaus on tutkinut työssään arktista muutosta, jäävirtoja ja jäävuoria taiteen keinoin.\nLisätietoja: Kirsi Latola, Oulun yliopisto, Thule-instituutti, puh. 0294 483 565 tai Terhi Mölsä, Fulbright Center, puh.050 5705 498\nHaastattelupyynnöt: Mirka McIntire, Fulbright Center, puh. 044 5535 269\nItty Neuhausin Ice See Level – taidenäyttelyn koordinaattori: Hannele Savela, Thule-instituutti, puh. 0294 487 554\nOhjelma ja tiedot puhujista: www.fulbright.fi/en/fulbright-seminars/fulbright-arctic-symposium