Kampanjansa avannut Orpo on valmis ottamaan Stubbin ministeripaikan: ”Hallitusohjelmaa pitää muuttaa tarvittaessa” | Kotimaa | HS\nKampanjansa avannut Orpo on valmis ottamaan Stubbin ministeripaikan: ”Hallitusohjelmaa pitää muuttaa tarvittaessa”\nPäivitetty: 16.5.2016 21:18\nSisäministeri Petteri Orpo (kok) aikoo ottaa valtiovarainministerin salkun, jos hänet valitaan kokoomuksen puheenjohtajaksi.Tänään maanantaina Helsingissä puheenjohtajakampanjansa käynnistänyt Orpo ei paljasta silti vielä suunnitelmiaan ministerikierrätyksistä. Artikkeliin liittyvät\n”Jos minusta tulee valtiovarainministeri, se merkitsee tietysti automaattisesti muutoksia” Orpo totesi.Valtiovarainministeri Alexander Stubbin (kok) tulevaisuudesta ei Orpo täsmälinjauksia anna.”En halua puhua mahdollisen valintani jälkeisistä asioista. Sen voin todeta, että Alexilla on valtava määrä osaamista ja meidän täytyy hyödyntää tätä osaamista.””Tietysti, jos pyrkii kokoomuksen johtoon, pitää olla käsitys siitä, mitä vallallaan tekee. Mutta se, että kuka pelaa mitäkin paikkaa, ei ole keskeisintä. Ensin pitää olla sisältö, sitten katsotaan työnjako”, Orpo sanoi. Orpo sanoi olevansa huolissaan ennen kaikkea keskiluokan kadonneesta luottamuksesta politiikkaan yleensä ja kokoomuspuolueeseen erityisesti. ”Keskiluokka, joka edustaa 46 prosenttia suomalaisista ja on suomalaisen yhteiskunnan sydän, voi huonosti. Jos me pystymme lunastamaan heidän luottamuksensa, sen palkkiona voi tulla seuraavissa vaaleissa menestystä.””Me emme ole havainneet muutosta, joka on tapahtunut ihmisten arjessa. Siksi on tullut pettymystä politiikkaan ja myös kokoomukseen. Ehkä kokoomus on liian etäinen ja kova tällä hetkellä”, Orpo linjasi.\nPuheenjohtajana Orpo lupaa palauttaa puolueväen yhtenäisyyden. ”Ehkä viime viikot ovat jo näyttäneet sen, että meillä käydään puolueen sisällä aika kovaakin keskustelua. Se kertoo, että puolueessa eivät asiat ihan hyvin ole. Puheenjohtajakisa, ja se, että meidän väki puhuu ympäri Suomea, on parasta mahdollista lääkettä.”Puheenjohtajana Orpo sanoo sitoutuvansa yhä hallitusohjelmaan. Se vaatii Orpon mielestä kuitenkin päivitystä, johon hänen mukaansa myös pääministeri Juha Sipiläkin (kesk) on antanut luvan.”Hallitusohjelma on melko hyvä ja olen siihen sitoutunut, mutta kyllä neljä vuotta on liian pitkä aika. Jos maailma on ympärillä muuttunut, kyllä hallitusohjelmaa voi uudelleen arvioida. Politiikka on liian jäykkää. Sen pitäisi olla paljon ketterämpää. Ja ohjelmaa pitää muuttaa tarvittaessa”, Orpo sanoo.Orpo ei suostunut ottamaan leimaan puolueen ”establishmentiin” ja eliittiin kuulumisesta. ”En tunnista itseäni sellaiseksi. Ja minulle puolueen eliittiä on järjestöväkemme.”Orpo kuvaa kilpailijoitaan Stubbia ja kansanedustaja Elina Lepomäkeä (kok) ”loistaviksi tyypeiksi ja huippuosaajiksi.” ”Meitä yhdistävät samat arvot. Meillä on jonkin verran linja- ja osaamiseroja. Ja olemme ihan erilaisia persoonia.” ”Kokoomuksen politiikan tekemiselle täytyy löytää suunta. Jos suunta on selkeä, silloin joukot on helpompi saada yhtenäisiksi ja toimimaan samaan suuntaan”, Orpo sanoi. Itseään hän luonnehtii kenttätyön ammattilaiseksi, joka on seissyt räntäsateessa vaalilehtisiä jakamassa.Orpo kertoi ihailevansa muun muassa 1970-luvun kokoomusvaikuttajaa, Juha Vikatmaata ja niin sanottuja 1970-luvun puolueen ”remonttimiehiä”. Hän myös sanoo suuresti ihailevansa tasavallan presidenttiä Sauli Niinistöä. Orpo sanoi arvostavansa ”suunnattomasti myös eduskunnan konkaripoliitikkoja, parlamentti-instituution selkärankatekijöitä”.” Kääriäinen (kesk), Pekkarinen (kesk), Zyskowicz (kok), Kanerva (kok) ja Risikko. He ovat viisaita ja tuovat syvyyttä tekemiseen”, hän luetteli. Kaksi vuotta sitten Orpo ei halunnut puheenjohtajaksi pyrkiä.”Perhesyyt nousivat mediassa esille. Ei se väärin ollut. Toki muitakin syitä oli, muun muassa se, että minulla ei ollut päivääkään kokemusta valtioneuvostotyöstä, ja silloinhan valittiin myös mahdollista pääministeriä.””En ole pyrkinyt koskaan mihinkään tehtävään, jos minulla ei ole sellainen olo, että sen myös hoidan.”\nPetteri Orpo avasi puheenjohtajakampanjassa ravintola Pirittassa Helsingissä.\nSisäministeri Petteri Orpo (kok) aikoo ottaa valtiovarainministerin salkun, jos hänet valitaan kokoomuksen puheenjohtajaksi.Tänään maanantaina Helsingissä puheenjohtajakampanjansa käynnistänyt Orpo ei paljasta silti vielä suunnitelmiaan ministerikierrätyksistä. ”Jos minusta tulee valtiovarainministeri, se merkitsee tietysti automaattisesti muutoksia” Orpo totesi.Valtiovarainministeri Alexander Stubbin (kok) tulevaisuudesta ei Orpo täsmälinjauksia anna.”En halua puhua mahdollisen valintani jälkeisistä asioista. Sen voin todeta, että Alexilla on valtava määrä osaamista ja meidän täytyy hyödyntää tätä osaamista.””Tietysti, jos pyrkii kokoomuksen johtoon, pitää olla käsitys siitä, mitä vallallaan tekee. Mutta se, että kuka pelaa mitäkin paikkaa, ei ole keskeisintä. Ensin pitää olla sisältö, sitten katsotaan työnjako”, Orpo sanoi. Orpo sanoi olevansa huolissaan ennen kaikkea keskiluokan kadonneesta luottamuksesta politiikkaan yleensä ja kokoomuspuolueeseen erityisesti. ”Keskiluokka, joka edustaa 46 prosenttia suomalaisista ja on suomalaisen yhteiskunnan sydän, voi huonosti. Jos me pystymme lunastamaan heidän luottamuksensa, sen palkkiona voi tulla seuraavissa vaaleissa menestystä.””Me emme ole havainneet muutosta, joka on tapahtunut ihmisten arjessa. Siksi on tullut pettymystä politiikkaan ja myös kokoomukseen. Ehkä kokoomus on liian etäinen ja kova tällä hetkellä”, Orpo linjasi.Puheenjohtajana Orpo lupaa palauttaa puolueväen yhtenäisyyden. ”Ehkä viime viikot ovat jo näyttäneet sen, että meillä käydään puolueen sisällä aika kovaakin keskustelua. Se kertoo, että puolueessa eivät asiat ihan hyvin ole. Puheenjohtajakisa, ja se, että meidän väki puhuu ympäri Suomea, on parasta mahdollista lääkettä.”Puheenjohtajana Orpo sanoo sitoutuvansa yhä hallitusohjelmaan. Se vaatii Orpon mielestä kuitenkin päivitystä, johon hänen mukaansa myös pääministeri Juha Sipiläkin (kesk) on antanut luvan.”Hallitusohjelma on melko hyvä ja olen siihen sitoutunut, mutta kyllä neljä vuotta on liian pitkä aika. Jos maailma on ympärillä muuttunut, kyllä hallitusohjelmaa voi uudelleen arvioida. Politiikka on liian jäykkää. Sen pitäisi olla paljon ketterämpää. Ja ohjelmaa pitää muuttaa tarvittaessa”, Orpo sanoo.Orpo ei suostunut ottamaan leimaan puolueen ”establishmentiin” ja eliittiin kuulumisesta. ”En tunnista itseäni sellaiseksi. Ja minulle puolueen eliittiä on järjestöväkemme.”Orpo kuvaa kilpailijoitaan Stubbia ja kansanedustaja Elina Lepomäkeä (kok) ”loistaviksi tyypeiksi ja huippuosaajiksi.” ”Meitä yhdistävät samat arvot. Meillä on jonkin verran linja- ja osaamiseroja. Ja olemme ihan erilaisia persoonia.” ”Kokoomuksen politiikan tekemiselle täytyy löytää suunta. Jos suunta on selkeä, silloin joukot on helpompi saada yhtenäisiksi ja toimimaan samaan suuntaan”, Orpo sanoi. Itseään hän luonnehtii kenttätyön ammattilaiseksi, joka on seissyt räntäsateessa vaalilehtisiä jakamassa.Orpo kertoi ihailevansa muun muassa 1970-luvun kokoomusvaikuttajaa, Juha Vikatmaata ja niin sanottuja 1970-luvun puolueen ”remonttimiehiä”. Hän myös sanoo suuresti ihailevansa tasavallan presidenttiä Sauli Niinistöä.Orpo sanoi arvostavansa ”suunnattomasti myös eduskunnan konkaripoliitikkoja, parlamentti-instituution selkärankatekijöitä”.”Kääriäinen (kesk), Pekkarinen (kesk), Zyskowicz (kok), Kanerva (kok) ja Risikko. He ovat viisaita ja tuovat syvyyttä tekemiseen”, hän luetteli. Kaksi vuotta sitten Orpo ei halunnut puheenjohtajaksi pyrkiä.”Perhesyyt nousivat mediassa esille. Ei se väärin ollut. Toki muitakin syitä oli, muun muassa se, että minulla ei ollut päivääkään kokemusta valtioneuvostotyöstä, ja silloinhan valittiin myös mahdollista pääministeriä.””En ole pyrkinyt koskaan mihinkään tehtävään, jos minulla ei ole sellainen olo, että sen myös hoidan.”


Kuopion Klassillinen lukio » Klassikan 10-vuoden kokemus oppituntitallenteissa ja videon opetuskäytössä\nKlassikan 10-vuoden kokemus oppituntitallenteissa ja videon opetuskäytössä\n“Katso oppitunnit uudelleen omalta tietokoneeltasi tai mobiililaitteeltasi milloin ja missä vain. Merkittävä osa Klassikan oppitunneista tallennetaan. Voit katsoa oppitunnit jälkikäteen etkä jää jälkeen opinnoista olitpa sitten harjoitusleirillä tai sairaana.”\nTämä on ollut Klassikan yksi Klassikan merkittävimmistä menestyksen avaimista opiskelijoiden menestystarinoiden luomisessa.\nOlemme edelläkävijöitä globaalisti tässä oppituntitallennus asiassa kun katsotaan ns. 1/1 asennuksia maailmassa eli 23 opetustilaa täsmälleen samanlaisena asennettuna. Samaan aikaan 2006 vasta Salman Khan aloitteli videon tekoa serkulleen Youtubeen, kun meillä oli täysi tuotanto käynnissä 2007-2008 lukuvuoden alusta. Myöhemmin Salman on perustanut maailmankuulun oma akatemian nimeltään Khan Academy, joka tarjoaa screenitallennuksia kaikkiin US oppiaineisiin.\nKuopion klassillisessa lukiossa tuotetut opetustallenteet on tarkoitettu Kuopion klassillisen lukion opiskelijoiden käyttöön. Opetustallenteita tehdään opettajan niin päättäessä. Opettajalla on täysi tekijänoikeus opetustallenteeseen.\n2017-2018 lukuvuosi on Klassikan 11. tuotantokausi, jolloin tallennamme luokkatiloista ja muista Klassikan tapahtumista videotallenteita. Opiskelijat ovat hyötyneet oppituntitallenteista eritavoin ja mm. Klassikan pitkän matematiikan tukiopetuksen tarve on pienentynyt kymmenesosaan samaan aikaan kun opinnot ovat edenneet joustavasti parantunein arvosanoin. Olemme tänä aikana säästäneet 145.000€ pelkästään tukiopetuksessa.\nHarva opetusteknologinen ratkaisu kestää 10 vuotta – mitä seuraavaksi?\nOlemme siis siirtyneet Klassikalla 2014 Ubicast videopalvelimien käyttäjiksi (kolmas videopalvelusukupolvi menossa) ja olemme tuottaneet tutuksi tulleella Wirecast ohjelmistolla nyt yhdettätoista vuotta videotallenteita noin 1000-1500 tallenteen vauhtia. Olemme EU laajuisesti suurin yksittäinen oppilaitostuottaja Ubicastin asiakaspiirissä jolla on yli 400 isoa yliopistoa ja yritystä asiakkainaan. Nyttemmin emme ole lähteneet enää uusimaan Wirecast lisenssiä uusimpiin versioihin, koska se maksaisi ja myös aiheuttaisi hieman koulutustarpeita, sekä nykyinen Wirecast 3.0** pystyy sen MP4 videon tekemään eri videolähteistä luokkatilassa opettajan aktiivisella ohjauksella.\nOlemmekin alkaneet testailemaan lukuvuoden 2017-2018 aikana Ubicast videopalvelimella olevaa WebTV tallennuspalvelua, joka kuuluu jo Ubicast videopalvelinsopimukseen ja ei näikseen maksa meille lisää. Lisäksi olemme käyttäneet jo neljättä vuotta Klassikan suurtapahtumissa ja salitilaisuuksissa Ubicast Studio tallennusjärjestelmää sekä meillä on yksi Mobiili Studio, joka soveltuu mistä tahansa LIVE lähetyksiin ja tallennuksiin. Tällä Ubicast Studiolla (kampustallennin) olemme rakentaneet uuden malliluokan, jota testataan lukuvuoden aikana. Tavoite on päästä täysin automaattiseen oppituntitallennukseen, niin että opettaja voi keskittyä puhtaasti omaan pedagogiseen opetustyöhön.\nTervetuloa Klassikkaan opiskelemaan ja tutustumaan globaalisti uniikkiin sekä huippulaatuiseen lukio-opetukseen.


Melatoniini? - Terveys - Kiloklubi\nKeskustelut > Terveys > Melatoniini?\nkeskiviikkona, 21. lokakuuta 2015 klo 19:11\nNo jos unirytmi on pielessä ja haluaa siihen muutosta, varmaan kannattaisi käyttää säännöllisesti ainakin jonkin aikaa. Jos taas unettomuutta on vain silloin tällöin (esim. itselläni vuorotyön takia), niin sitä voi ottaa tarvittaessakin.\nMulla on ollut Circadiniakin, mutta olen siirtynyt kustannussyistä käsikauppa-melatoniiniin. Käytän sitä iltavuoron jälkeen rauhoittumiseen ja yövuorojen jälkeen rytmin kääntöön. Mulla ei ole sitä ongelmaa, että heräilisin keskellä yötä, vaan lähinnä sen unensaannin kanssa on vaikeuksia.\nOn hyvä huomioida, että Circadin ei ala ihan heti vaikuttamaan, vaan se kannattaa ottaa 1,5-2 h ennen nukkumaanmenoa. Tavis-melatoniini taas alkaa ainakin mulla vaikuttamaan jo 45 min. kuluttua.\nkeskiviikkona, 21. lokakuuta 2015 klo 19:57\ntiistaina, 20. lokakuuta 2015 klo 10:12 -k_ kirjoitti::\nKävin ostamassa reseptivapaata 1mg Melatoniinia. En ottanut illalla, kun nukahtaminen ei ole minulle ongelma, vaan sitten puoli neljän aikaan kun heräsin vessahätään. Sain unen päästä uudelleen kiinni, nyt aamulla oli ehkä hieman väsyneempi olo kuin aiemmin, mutta nyt taas jo suht virkeänä. Kokeilen ainakin tämän viikon ajan. Ihan lupaavalta vaikuttaa\nEikös yleensä melatoniinia suositella ottamaan ennen puoltayötä, ettei se sitten väsyttäisi aamulla? Vai voiko sitä napsia aamuyölläkin?\ntorstaina, 22. lokakuuta 2015 klo 18:01\nNo niinpä noissa ohjeissa oli mainittu.. Mulla kun ei sen nukahtamisen kanssa ole ongelmaa, vaan joskus (usein) herään 04-05 välillä ja en saa unen päästä kunnolla kiinni ennekun just ennen kellonsoittoa. Ja joinain vuosina heräily on aikaistunut ja pahentunut joulua kohti mentäessä. Oon vähän herkkä noille valon vaihteluille niin ajattelin josko tää melatoniini olisi auttanut.. Kerran nyt kokeilin ja onnistui, mutta ehkä ei pidempiaikaisesti ohjeen vastaisesti. Höh, mikähän olisi avuksi\nTyvestä latvaan on noustava\ntorstaina, 22. lokakuuta 2015 klo 19:17\nMinä olen käyttänyt Ya:n 3 mg:n melatoniinia jo vuosia. Aloitin 1 pillerillä, mutta unet jäivät lyhyeksi. 2 samaan aikaan otetulla jäivät vielä lyhyemmäksi. Sitten otin yhden illalla ja toisen nukkumaan mennessä, koska kuvittelin, että se pitäisi minut pidempään unten mailla. Se oli systeemistä paras, mutta ei poistanut aamuöiden heräilyä. Mitkään uni- tai nukahtamislääkkeet eivät ole mulle sopineet, kun olen ihan tokkurassa seuraavakin päivän.\nSitten satuin jostain lukemaan, että reseptin ohjeet on väärin, kun siinä sanotaan, että 1-1,5 h ennen nukkumaanmenoa. vaikka pitäisi ohjeistaa ottamaan viimeistään klo 23.\nNykyisin otan 1 pillerin aina klo 21.30 - 22, riippumatta siitä miten olen ajatellut mennä nukkumaan. Olen ollut ällistynyt muutoksesta, nukun paljon paremmin ja unirytmi on jotakuinkin säännöllinen. Uneliaisuus tulee luonnollisesti... Herään harvoin kesken unien, paitsi jos on pahoja kipuja. Huonompi uni voi tulla myös silloin, jos olen jättänyt liikkumisen väliin.\nJos minä kirjoittaisin ohjeen, niin se olisi että melatoniini otetaan aina samaan aikaan, viimeistään klo 23\nmaanantaina, 9. marraskuuta 2015 klo 23:39\nOnko kukaan teistä melatoniinia käyttävistä mitannut verensokereitaan? Luin, että joillakin saattaa puhjeta diabetes melatoniinin käytön myötä. En ole uskaltanut sen jälkeen käyttää melatoniinia, sokereissa satunnaisia pieniä nousuja käytön aikana oli, mutta en tiedä johtuiko siitä. Pohdiskelin tässä, että uskaltaisiko vielä kokeilla.. Oli nimittäin ihanaa kun sai nukahdettua kunnolla sängyssä pyöriskelemättä...\ntorstaina, 3. joulukuuta 2015 klo 14:39\nTuli nyt mieleen vastata tähän. En aloittanut melatoniinin käyttöä, mutta joku aika sitten vaihdoin magnesiumvalmisteeni "huonosta" oksidimuotoisesta paremmin imeytyvään sitraattimuotoon. Ja yöheräilyt ovat loppuneet. Iltamagnesiumin otettua olo on raukea, ja yöllä vaikka käytän silmiä auki, uni jatkuu samantien enkä muista välttämättä aamulla, että olen herännyt. Aamulla olo on pirteämpi. Vatsa on ollut hieman löysemmällä, mutta ihan ok. Ihmeellistä\nmaanantaina, 22. helmikuuta 2021 klo 11:56\nJoillakin sen melatoniinin vaikutus alkaa heti, eli alkaa huimata ym. Minulla on myös esiintynyt päänsärkyä jos otan sitä enkä nukahda. Annostuksesi on liian suuri, etenkin kun et kuitenkaan nukahda sillä. Ota vain 1-3 mg, ja vasta juuri ennen sänkyyn menemistä. Kaikkiin melatoniini ei tehoa. Etenkin vaikeisiin univaikeuksiin, esim masennuksesta tai ahdistuneisuudesta johtuviin tuskin auttaa. Jos ongelmana on iltavirkkuus, eli piristyy iltaisin vaikka olisi jopa valvottu yö takana eikä ole nukkunut päiväunia, melatoniini autaa rytmin kääntämiseksi nyky-yhteiskunnan vaatimusten mukaiseksi..


Atacamigor pentublogi: kesäkuuta 2013\nCelttu lähti Vantaalle\nKeskiviikkona tuli vielä otettua pennusta uusia kuvia:\nNiin se aika rientää.. Lyllyn pentu täytti viikon alussa 9 viikkoa ja tuli samalla luovutusikäiseksi. Ainoana pentuna se on saanut huomiota, halitteluja ja pusuja aivan mielin määrin. Celttu on myös kulkenut mukana monissa eri paikoissa, on ollut agilitytreenejä ja koiratanssikisoja seuraamassa. On matkustanut bussilla ja junalla. Eilen pieni neiti matkusti omaan kotiinsa Vantaalle ja sai kutsumanimekseen Celttu :) Muistahan Celttu olla kiltti ja reipas pieni toitsu!\nTiistaina neiti sai myös sirun ja samalla eläinlääkäri teki pentutarkistuksen, jossa ei ilmennyt mitään poikkeavaa. Kaikki ok ja hyvin pentu antoi lääkärin käsitellä itseään.\nEilen illalla sain jo kuvia ja kuulumisia, miten Celttu on kotiutunut uuteen paikkaan. Heti pieni riiviö oli vauhdissa ja omi luut ja lelut itselleen :)\nAlkuviikosta pienellä Chelsealla oli jännä reissu edessä, kun kasvattajan piti lähteä käymään etelä-suomessa. Pentu lähti mukaan, mutta meni siksi ajaksi Hämeenlinnaan hoitoon Mervin ja Raspu-isän luokse. Kaikki oli mennyt hyvin hoidossa ja pentu oli pihalla leikkinyt kovasti leluilla :) Yö oli sujunut nukkuen ja kun menin hakemaan pentua, niin siellä oli väsynyt tyyppi odottamassa. Kiitos Merville pennun hyvästä hoidosta!\nIsä: Mustan-Mantan Minime Rasputin\nRaspu ihmettelee, että mitä se pentu alkoi riehumaan..\nLylly oli hyvin huolissaan, kun pentu katosi kotoa. Se lopetti kokonaan syömisen ja oli oksennellut syömättömyyden takia pitkin taloa. Kun pentu tuli takaisin kotiin, niin Lylly-mamman riemu oli taas ylimmillään ja ruokakin alkoi taas maistumaan. Lylly ei tiedäkään, että pian pentu lähtee valloittamaan maailmaan ja sitten sille pitää sanoa heihei..\nPari kuvaa vielä Lyllystä, Chelseasta ja Käti-mummista. Kolmikko rantatunnelmissa :)\nOulussa on riittänyt lämmintä ja ihania rantakelejä. Pieni Chelsea pääsi torstaina ensimmäistä kertaa mukaan uimaan, eikä tietystikään pikkuneiti malttanut katsella vaan rannalta toisten riehumista. Meressä oli niin matalalla vesi, että pentukin pystyi tulemaan useita kymmeniä metrejä rannasta eteenpäin ja silti tassut koskettivat pohjaa.\niiiiks, mitä tämä on?\nAlun ihmettelyn jälkeen Chelsea uskaltautui veteen :)\nMukana menossa oli myös Ville-pappa :)\nPieni riiviö :)\nNormaalisti kaikki nämä taustalla näkyvät kivet ovat veden alla


Ihmeellinen elämä: A BEAUTIFUL BODY\nSuurin osa teistä on varmaan jo törmännytkin tähän haasteeseen, jonka upea Minttu Mami Go Go-blogista laittoi aluilleen. "Näin muutama viikko sitten kuvia A Beautiful Body Projectista. Projekti lähti käyntiin kun valokuvaaja Jade Beall sattumalta näki ravintolassa ollessaan pöytien välistä pujahtavan naisen raskauasarpisen vatsan. Hän ymmärsi että muillakin, ihan tavallisilla ihmisillä voi olla raskauden runtelema vartalo ja lehdissä näkyvät kauneusihnateet eivät ole kovin realistisia. Hän itse oli kovin epävarma omasta raskauden jälkeisestä vartalostaan ja masentunutkin asiasta. Hän otti itsestään muutaman kuvan ja laittoi ne nettisivulleen. Pian niin monelta samassa tilanteessa olevalta naiselta oli tullut yheydenottoja kuvata myös heitä, että kuvista ja näiden naisten tarinoista ollaan nyt tekemässä kirja."\nViimeisen parin päivän aikana blogit on täyttyneet lumipalloefektin lailla kuvista, joissa esiintyy aivan tavallisia, upeita synnyttäneitä naisia. Mä luin haasteesta alunperin Mintun blogista ja mietin, että olisipa upeaa osallistua! Sitten mietin kuitenkin, että en uskalla, en tällä kropalla. Luettuani koskettavia tarinoita ja katsottuani upeita kuvia blogeista tajusin, että miksen minäkin voisi? Minulla ei ole mallin kroppaa, mutta ehkä minulla ei tarvitsekaan. Niinpä minäkin haluan kantaa korteni kekoon. Mitä rohkeammat edeltä, sitä epävarmemmat perästä.\nTässä minä nyt olen, eilen illalla suoraan suihkusta tulleena. Olen 20-vuotias, kahden lapsen äiti. Synnytyksien välissä oli vain 10 kuukautta ja 3 viikkoa, nyt viimeisimmästä synnytyksestä on kulunut hieman päälle 2 kuukautta. Vasta toisen raskauden jälkeen olen alkanut ymmärtämään, että ehkä minun ei tarvitse näyttää enää samalta kuin 15-vuotiaana. Minä olen saattanut maailmaan kaksi ihanaa lasta ja näin jälkikäteen voin sanoa katumatta tippaakaan, että ne kaikki kilot, riipputissit ja arvet ovat olleet ehdottomasti sen arvoisia. Toiset palautuvat synnytyksestä ennätysnopeasti entisiin mittoihin ilman arven arpea, mutta myös meitä on paljon, joihin synnytys jättää pysyvät jäljet. Totta kai olisi upeaa, jos olisin hoikka ja ihmiset ihmettelisivät, että oletko muka synnyttänyt, mutta ei minun tarvitse olla sellainen. Minun tarvitsee olla vain oma itseni ja kunhan minä hyväksyn oman ulkomuotoni, ei muiden mielipiteillä ole väliä.\nAjattelin ensin olla itselleni armollisempi ja laittaa kuvat mustavalkoisina, mutta sitten ajattelin, että jos olen kerta ryhtynyt tähän projektiin, niin armoa ei tunneta. Värikuvat paljastavat kirkkaan punaisena hehkuvat arvet, joita on mahan lisäksi jenkkakahvoissa. Ensimmäisessä raskaudessa sain arpia vain rintoihin ja jenkkakahvoihin, toinen raskaus raidoitti myös mahani. Mulle oli tosi kova pala se, kun huomasin ensimmäiset arvet mahassa. Nykyään en kuitenkaan edes muista niitä pahemmin, kauhistelkoot ihmiset niitä, jos siltä tuntuu. Jokunen hetki taaksepäin blogeissa kiersi myös naked truth-haaste, jossa ihmiset haastettiin laittamaan itsestään kuva blogiin ilman meikkiä. En tuolloin ottanut itse osaa naked truthiin, koska mulle on aika suuri kynnys lähteä edes lähikauppaan ilman meikkiä. Suurimmaksi ongelmaksi koen tummat silmänaluset, jotka on vaivanneet mua niin pitkään kuin muistan. Koska tämän postauksen myötä näyttäydyin melkein nakuna blogissa, niin pistetääs samaan syssyyn kuva meikittömästä naamasta!\nKuten varmaan lähes jokainen nainen, en mäkään ole ollut aina sinut kroppani kanssa ja en tiedä olenko sitä täysin vieläkään. Mä kuitenkin yritän olla päivä päivältä armollisempi itselleni ja yritän rakastaa itseäni juuri tällaisena, virheineen päivineen. Tämän haasteen myötä sain taas hitusen enemmän itsevarmuutta, kun huomasin, etten suinkaan ole ainoa, joka ei ole palautunut synnytyksestä ennätysvauhtia ja mallin kroppaakaan ei ole täällä päin näkynyt. Mulle on pääasia se, että mua rakastetaan juuri tällaisena - muhkuroista, jenkkakahvoista, ylimääräisistä kiloista, polvissa roikkuvista teepusseista ja arvista huolimatta. Muulla ei ole väliä. Mä toivon, että myös te siellä ruudun toisella puolella rohkaistutte ottamaan osaa tähän upeaan haasteeseen, mikäli ette ole sitä vielä tehneet!!\nP.S. Huomasittehan artikkelin Iltalehden sivuilla? :)\nLähettänyt Sanni klo 13:14\nTunnisteet: haasteet, minä, syvällistä pohdintaa\nAnonyymi 31. heinäkuuta 2013 klo 13.25\nSanni 31. heinäkuuta 2013 klo 20.22\nSini | oi, mikä #muija 31. heinäkuuta 2013 klo 13.45\nUpea! Ihana sinä!\nHenna Hay 31. heinäkuuta 2013 klo 13.46\nIhan mahtavaa Sanni! Loistava teksti ja mielettömän upea nainen sen takana :--) Asennetta löytyy! Vau ♥\nKiitos, olet ihana! Kävin sinunkin kuvat katsomassa ja upea olet!\nRiia 31. heinäkuuta 2013 klo 14.24\nMun mielestä oot aivan upeassa kunnossa! Ja kun ottaa huomioon, että edellisestä synnytyksestä on tosiaan vaan se pari kuukautta nii tuo on aivan jotain mieletöntä! :)\nSanni 31. heinäkuuta 2013 klo 20.23\nKiitos paljon tästä kommentista! Tuntuupas kivalta saada positiivisia kommentteja, koska mulle oli tosi suuri kynnys julkaista tämä postaus :)\nEmma 31. heinäkuuta 2013 klo 15.43\nNäitä on niin ihana lukea ja sää oot kyllä upea nainen! :)\nOot tosi rohkea ja upea nainen, huippua!\nSanni 31. heinäkuuta 2013 klo 20.24\nKiitos! Ellei mukaan olisi lähtenyt niin moni muukin nainen, tuskin mäkään olisin uskaltanut. Mutta uskalsin ja nyt oon kyllä hemmetin ylpee itestäni! ;)\nRoosa 31. heinäkuuta 2013 klo 21.30\nSanni 1. elokuuta 2013 klo 12.18\nUnknown 31. heinäkuuta 2013 klo 23.46\nUpea ja kaunis äiti. <3\nKiitos, sinä myös! <3\nAnette - Operaatio Äiti. 1. elokuuta 2013 klo 3.26\nNäytät hyvältä!! Kaunis nainen :)\nUnknown 1. elokuuta 2013 klo 12.10\nHuippua, olet todella kaunis!\nSanni 1. elokuuta 2013 klo 12.19\nKiitos kiitos, ihanat kommentit piristää kummasti!\nAnonyymi 1. elokuuta 2013 klo 12.16\nOi miten kauniin kuulas kasvojesi iho on. Suotta meikkaat, varjot silmien alla eivät edes näy kun hehkuvat kasvosi kiinnittää huomion. :)\nSanni 1. elokuuta 2013 klo 12.20\nOi kiitos ihanasta kommentista! Jotenkin sitä vaan kiinnittää omassa naamassa aina huomion niihin epäkohtiin, joita muut ei välttämättä edes huomaa :(\nAnonyymi 1. elokuuta 2013 klo 12.48\nKaunis olet ilman meikkiäkin. :)\nSitä paitsi, onhan tiikeriemollakin raitansa, joten miksei meilläkin saisi olla?\nItse en raskausarpia saanut kummassakaan raskaudessa, mutta päätin jo odotusaikana, että mikäli niitä tulee... kannan ne ylpeänä.\nNe ovat merkki jostain mielettömän upeasta, jonka olet saattanut maailmaan, ne ovat merkki elämästä!\nKanna kurvisi ylpeänä, kaikilla niitä ei ole.\nSanni 1. elokuuta 2013 klo 13.03\nKiitos! Itseäni eivät arvet niinkään haittaa, mutta monia ne tuntuvat haittaavan, vaikka ne sietäisi kantaa ylpeydellä!\ntarkkasilmä 1. elokuuta 2013 klo 13.54\nJee! Hyvä Sanni!!!!\nSanni 1. elokuuta 2013 klo 17.07\nJee, hyvä mä! Ja hyvä sä! :D\nSanja 2. elokuuta 2013 klo 11.36\nTodella kaunis!! En minäkään kiinnittänyt kyllä mitään huomiota arpiin tai tummiin silmänalusiin vaan ensimmäiseksi ajattelin "vau! Ootpa palautunut synnytyksestä hyvin parissa kuukaudessa" ja "ihanan luonnonkaunis nainen!"\nSanni 2. elokuuta 2013 klo 12.09\nKiitos kiitos kiitos! Tällaisia kommentteja on niin upeaa saada! Sitä itse vain kiinnittää huomiota aina niihin epäkohtiin, joita löytyy mukamas miljoona, vaikka kukaan muu ei niitä huomaisi :)\nAnonyymi 3. elokuuta 2013 klo 9.44\nOnpa mukava kattoo kuvia toisen arvista, löllömahasta, levinneestä pyllystä ja imetystisseistä. Sillon muistaa ettei ite olekaan ainut kuka näyttää tuolle! Että ne lehdissä olevat kuvat vastasynnyttäneistä äideistä mallinmitoissa ei oo se normi tai asia mihin pyrkiä.\nOn ihana nähdä se miten äidit on ylpeitä siitä vartalostaan joka autto kestämään selkäkivut, supistukset ja jaksamaan yösyötöt, koliikit sun muut huudot.... tämä haaste on mahtava!\nPs. Olit tosi pienikokonen ennen muksuja, ja semmonen sinä oot vieläkin. ;)\nSanni 4. elokuuta 2013 klo 17.54\nVaikka tää kroppa ei vielä tunnu ja näytä omalta, niin silti se on mun ja oon yrittänyt sopeutua siihen, että ei se enää voi näyttää samalta kun ennen. Lantiokin on huikeasti leveämpi, kun mitä ensimmäisen synnytyksen jälkeen! Munkin mielestä tää haaste on ihan huippu ja ihanaa, että niin moni on lähteny mukaan!\nredrose82 3. elokuuta 2013 klo 22.28\nRohkea ja kaunis nainen =) itse olen kuvat ottanut ja tekstiä hionut mutta silti epäröin :D\nSanni 4. elokuuta 2013 klo 17.55\nKiitos kiitos! Rohkeasti mukaan vaan! :)\nAnonyymi 9. kesäkuuta 2014 klo 23.54\nTällaiset postaukset ovat sitä, mitä raskaana oleva nainen haluaa lukea. Itse odotan toista lastani ja tiedän, etten koskaan tule olemaan unelmakropassa näiden roikkuvien nahkojeni tai arpieni kanssa. On lohdullista tietää, että me naiset - tai ainakin useimmat synnyttäneet - emme ole yksin näiden elämänjälkien kanssa. Olivatpa yhteiskunnan, muodin tai median asettamat kauneusihanteet mitä tahansa, meidän lapsia maailmaan synnyttäneiden on oltava ylpeitä omista kehoistamme!\nSanni 10. kesäkuuta 2014 klo 0.01\nNykyään tuntuu, että yhteiskunta vaatii synnyttäneitäkin naisia palautumaan raskaudesta tismalleen raskautta edeltäneisiin mittoihin ennätysnopeasti ja mediassa näytetään paljon julkkisnaisten kuvia, jotka näyttävät pari kuukautta synnytyksen jälkeen aivan samalta kuin ennenkin. Se ei vain ole realistista, ei mitenkään. Osa palautuu ennätysnopeasti tekemättä mitään, osa ei palaudu ikinä. Osalla nahka ei jää roikkumaan, mutta monella jää. Itse voi vaikuttaa siihen, miltä näyttää raskauden jälkeen, mutta se ei ole vain itsestä kiinni ja esimerkiksi raskausarville, joita minullakin on, ei mahda oikein mitään. Toki ne haalistuu ajan saatossa, mutta eivät välttämättä häviä koskaan. Ja miksi tarvitsisikaan, kroppa on tehnyt älyttömän suuren työn ja ponnistellut sen takia, että olemme saaneet maailman parhaimman palkinnon :)


Ducktales | 8-bit anka\n« Final Fantasy XIII (1/2)\nAnka editorial: ET OO EES PELANNU SITÄ »\nLyhyesti: Vauhtimesta hurjin on Transilvania, Himalaja, kuun kamara\nDisneyn klassikkolisenssipeleillä jatketaan, eikä syyttä: lapsena tuli tuijotettua Ankronikkaa televisiosta ja nauhalta lukemattomia tunteja, joten on loogista että myös Ducktales on yksi ankan suosikkeja selkeän (joskin paikoitellen armottoman) pelattavuutensa, värikkään ulkoasunsa sekä tarttuvan soundtrackinsa ansiosta. Pelin kenties nimekkäin raita, Kuukentän BGM, löytyy kerta toisensa jälkeen erilaisilta ”parhaat videopelimusat top xyz” -listoilta ja kieltämättä sitä on ajan saatossa tullut kulutettua niin miditiedostona kuin itse kentän taustamusiikkinakin, mutta löytyy Ducktalesista toki muutakin nostalgisoitavaa kuin tämä yksinäinen kappale. …Vai kuinkahan suuri osa tunnearvosta sittenkin lukeutuu ankkailun piikkiin? Elämän suuret kysymykset nostavat taas päätään muistojen suosta.\nSuurin osa pelin rahankeruuteemasta (Roope Ankka koluaa maailmaa ja sen synkkiä kolkkia hamstratakseen mahdollisimman suuren potin kilisevää ja kahisevaa todistaakseen olevansa luomakunnan rikkain siivekäs, kovat piipussa siis) meni pentuna rehellisesti ohi, sillä pistesaldot, rahasaldot, se ja sama mikä valuutta. Suurin osa ajasta meni keppipomppuilun opettelemiseen, sillä käytännössä pelissä ei ole kovasti järkeä käyttää mitään muuta liikkumisen muotoa. Kontrollit ovat toki sitä itseään, eli joustovara on rajoitettu ja tähtääminen suotavaa, sillä päälle tunkee puskista jos jonkinlaista ötökkää tai ilkimystä joiden päälle mätkähtäminen tuntuu usein olevan enemmän sääntö kuin poikkeus. Vaikka lämää voi ottaa kaikista mahdollisista ilmansuunnista ja vihollisten kulkuratojen opettelu on toisinaan kätevää, ei kyse ole oikeastaan mistään kovin kinkkisästä pelistä, äkillinen respawnaaminen vain saattaa usein yllättää hankalammissa kohdissa ja trial by errorilla pötkii pitkälle.\nVaikeustaso olisi kieltämättä voinut pelkistä kankeista kontrolleista johtuvien pällikuolemien lisäksi olla selkeästi korkeampikin, sillä Ducktalesia jos jotain ei ainakaan ole pituudella pilattu. Kenttiä on käytännössä kourallinen, eikä niiden läpäiseminen ole kovin mittava urakka edes ensikertalaiselta (ikäsuhteuttamista tietenkään unohtamatta). Koska usein kuulee puhuttavan miten vuonna kivi ja brontosaurus joutui hakkaamaan samaa peliä puoli vuotta ennen kuin saattoi edes uneksia uudesta nimikkeestä, on Ducktales saattanut olla monelle ankara pettymys lyhytkestoisuutensa vuoksi – me kavereilta pelejä lainailleet tietenkään emme ole tällaisesta viis välittäneet, joten sikäli en itse koskaan nuorempana saanut ahdistuskohtauksia Ducktalesin vuoksi. Tähän on toisaalta voinut paljolti vaikuttaa myös se, että toisin kuin monet muut aikansa tasohyppelyt, Ducktales ei ole pelkkä suoraviivainen putkijuoksu, vaan yrittää edes kautta rantain palauttaa pelaajaa takaisin entisiin kenttiin nurkkia koluamaan erilaisten esineiden perässä. Salahuoneita ja bonusaarteita myös riittää, joten teoriassa Ducktalesista saa seitsemää minuuttia pidemmän pelikokemuksen jos hieman touhuun panostaa.\nKenttiin palaa etsimään avaimia ja muuta sälää toisaalta ihan mielelläänkin, sillä ne on suunniteltu puoleensavetävän värikkäiksi ja erilaisia ansoja on ujutettu matkan varrelle riittämiin. Surutta anka voi myös myöntää, että yksi vahvimmin mieleen jääneistä seikoista liittyi pelin aarteisiin, erityisesti niihin jälkiruokapainotteisiin: nostaa kummasti motivaatiota etsiä rojua ja bongata salahuoneita, jos niistä löytyy pehmiksiä ja kakkua! Yhtä oleellisia motivaattoreita ovat mm. Himalaja-kentän lumipuput (vaikka jääkenttä ffff fff ffff), Transilvanian hauta-arkut ja vampyyriteemailu yleensä, sekä omituiset mustekalalonkeroiset avaruusoliot kuun kamaralla. Yksityiskohdat tekevät kokonaisuuden hei! Viidakon tai kaivoksen syövereistä löytyvät kaverit istuivat myös loogisesti kuvioon, tottakai, oli kyse sitten ohjeita tarjoavista Tupusta, Hupusta ja Lupusta tai keskellä kaivosta herkkuja nakkelevasta Selma Taatelista.\nMutta musiikki, se musiikki. Kaikki ylläoleva on oikeastaan aika toissijaista sen rinnalla, että oikeasti kaiken Ankronikkafanituksen (kuten Tikun ja Takun tapauksessa, tätäkin tunnaria on tullut kailotettua kahdella kielellä jopa Lontoon kaduilla) sekä ihan mukiinmenevän pelattavuuden sijasta pääosaan Ducktalesissa nousee sen soundtrack. Kuten jo alussa mainitsin, The Moon on saanut sittemmin jopa suuruudenhulluja mittasuhteita fanien käsittelyssä, eikä suotta; kappale on kertakuulemalla tarttuva, polveileva ja B-osaltaan suorastaan nero. Ducktalesin musiikkimeriitit ulottuvat kuitenkin paljon laajemmalle alueelle, sillä kentistä jokainen on omaperäinen erityisesti taustoiltaan: Himalayan renkutus tekee hulluksi parhaalla mahdollisella tavalla, afrikkalaisissa kaivoksissa on asennetta ja tunnelmaa, Amazonissa on hyväntuulista ja perinteistä kasibittistä aivottomuutta joka ääniefekteihin yhdistettynä saa aivot piippaamaan seuraavat viisi päivää.\nOma ehdoton suosikkini kaikkien joukosta on kuitenkin Transylvania, joka rakentuu yksityiskohtaisen mielenkiintoisesti ja on täynnä aiheelleen liittyvää tunnelmaa. Onkin sääli, että The Moonin dominoidessa remix-listoja joutuu Transylvanian ystävänä tyytymään huomattavasti pienempään määrään kappaleesta tehtyjä renditioita, mutta onneksi myös tästä on ilmeisesti olemassa (?) prototyyppiversio, joka kuulostaa alkuperäistäkin häiritsevämmältä, positiivisessa mielessä tietysti. Onkin oikeastaan aika lohdullista tietää ettei ole ainoa joka voi vuosia ja taas vuosia fiilistellä käytännössä samoja parin minuutin renkutuksia, sekä löytää niistä uusia puolia erilaisten versioiden avulla. Videogame remixit, mitä anka tekisikään ilman teitä!\nDucktalesissa on tiettyä imua pelillisesti myös vanhemmalla iällä hakatessa, mutta tuubaahan se olisi jos väittäisi suurimman osan viehätyksestä perustuvan vain ja ainoastaan tähän; peli on lyhyt kuin mikä, ei tarjoa kovin kummoista haastetta kontrollien istuttua hanskaan ja aikakaudelleen tyypillisesti tarjoaa antikliimakseja itse lopetuksen muodossa. Timanttinen soundtrack kuitenkin houkuttelee könyämään kenttiä yhä uudelleen ja uudelleen, ja yhdistettynä muihin yksityiskohtaisiin turhuuksiin on kasassa paketti, jota ei tarvitse niputtaa vain ja ainoastaan nostalgian alle jos pelisormea äkillisesti syyhyttää. Ja siitähän ei pääse mihinkään, että Ankronikan itsensä tunnari on edelleen yksi parhaista piirrossarjojen tunnusmusiikeista ikinä…\nKategoria(t): Nostalgia | Avainsanat: action, adventure, nes |\nTasokasta ja omaperäistä analyysiä. Musiikkilinkit ovat huikeita.\nOmat kokemukseni Duck Talesista ovat ajalta, jolloin olin niin pieni, että peli oli liian vaikea. Siitä huolimatta peli jäi armottoman ankkafanin muistoihin ikuisiksi ajoiksi. Voisikin melkein ottaa projektiksi pelailla Duck Talesin lopultakin läpi.\nKirjoittanut Ambivale 17 huhtikuun, 2010 at 11:05\nKiitän! Ala-asteikäisenä Ducktalesin parissa kieltämättä kului pidempään tahmanäppien takia, minkä ansiosta myöhemmällä iällä pelaaminen on aina hauska kokemus. : D Onneksi niitä kuolemia silti seuraa ajattelamattomalle pelaajille entiseenkin tapaan!\nKirjoittanut 8bitanka 17 huhtikuun, 2010 at 20:36\nItsekin olen päässyt pelaamaan tätä loistavaa peliä mutta se kakkonen on vähän hukassa—nähnyt kun lähisukulaiset pelanneet mutta itse en saanut koskeakaan kyseiseen teokseen. Onko tästä luvassa retrospiikkiä?\nKirjoittanut Martta 21 huhtikuun, 2010 at 23:07\nKakkosta on tullut ekstensiivisesti hakattua oikeastaan vasta emulaattorivaiheessa (paljon ensimmäistä peliä muistuttavana ei lapsena siihen saanut samanlaista kosketusta), mutta varsinkin ennen-nyt vertailussa DT2:n voi tulevaisuudessa vielä nähdä!\nKirjoittanut 8bitanka 21 huhtikuun, 2010 at 23:13


Filippiinit Bohol Harmony Hotel - alennettujen hintojen hotellitarjoukset AGODA\nDanao, Panglao Island, Alona ranta - Panglao saari, Bohol, Filippiinit 6340 (Näytä kartta)\nValitettavasti, tällä hetkellä ei ole vapaita huoneita kohteessa Harmony Hotel haluamillesi päivämäärille.\n24 h huonepalveluallasbaaribaari business center hissi hotelli/lentokenttäkuljetushuonepalvelu kahvio kasino kauneushoitolakiertoajelut kokous-/bankettitilatlastenhoito lemmikkieläimet sallittu myymälöitä hotellissaperhehuonepesulapolkupyörävuokrausravintola shuttle-kuljetustallelokerotupakointialue vahtimestari vajaakuntoisten palvelut VIP-huoneitaWi-Fi yleisissä tiloissa yökerho/dj\nRannat alueen Bohol, laadukasta majoitusta tarjoava Harmony Hotel on suosittu niin liike- kuin lomamatkailijoidenkin keskuudessa. Kaupungin keskusta on vai 20 km matkan päässä, ja lentokenttä on 30 minutes minuutin päässä. Hyvin pidetty ympäristö ja sen läheisyys nähtävyyksiin Alona-ranta, The Philippine Tarsier-järjestö, Momo Beach, antavat tälle hotellille ainutlaatuista charmia. Harmony Hotel hotellissa, erinomainen palvelu ja erinomaiset tilat tekevät vierailusta unohtumattoman. Hotelli tarjoaa ravintola, polkupyörävuokraus, baari, pesula, allasbaari asiakkaidemme mukavuutta ajatellen. Kaikki hotellin majoitustilat koostuvat harkituista mukavuuksista, jotka takaavat ainutlaatuisen mukavuuden tunteen. Hotelli tarjoaa useita ainutlaatuisia harrastusmahdollisuuksia, kuten uima-allas (ulkona), poreamme, uima-allas (lasten), piha, hieronta. Riippumatta matkasi syystä Bohol kaupunkiin, Harmony Hotel on täydellinen paikka innostavaan ja jännittävään lomaan.\nKaikki arvostelut (496)\nA budget hotel so don't expect much... Salty water from bathroom faucet. Luzminda M.\nLue kaikki 496 arviota


A-tyttöjen SM-karsintojen 2. kierros pelataan 27.-28.9.2014 - Keravan Kori-80 ry\nA-tyttöjen SM-karsintojen 2. kierros pelataan 27.-28.9.2014\nJärvenpään NMKY:n ja Keravan Kori-80:n A-tytöt ovat harjoitelleet tiiviisti yhdessä kesän ja nyt Keski-Uusimaa Basket:n kaksi joukkuetta matkaavat palaamaan pääsystä SM-sarjaan Espooseen ja Lahteen.\nKeski-Uusimaa Basket Kerava matkaa Espooseen, missä vastaan astelevat kotijoukkue ja turnauksen järjestäjä EBT. Ottelut pelataan Espoonlahden palloiluhallissa. Muut kolme joukkuetta ovat Pyrintö Tampereelta, Turun Riennon ykkösjoukkue sekä ensimmäiseltä kierrokselta lohkoon arvottu Joensuun Kataja.\nKeski-Uusimaa Basket Järvenpää puolestaan pelaa omat pelinsä Lahdessa. SM-sarjapaikkaa Lahden suurhallissa tavoittelevat Lahden SB-Girls1, PuHu-juniorit Vantaalta, helsinkiläinen KarhunPojat sekä perinteikäs HNMKY niin ikään helsingistä.\nTurnauksessa pelataan yksinkertainen sarja, jonka jälkeen kaksi parasta joukkuetta etenee SM-sarjaan. Kolmas ja neljäs seura ottelee kauden valtakunnallisessa 1-divisioonassa ja viimeinen viides joukkue jää ilman valtakunnallista sarjapaikkaa.\nKaiken kaikkiaan SM-karsintojen toisella kierroksella sarjapaikkoja tavoittelee 25 joukkuetta viidessä lohkossa. Muut karsintaturnaukset järjestetään Helsingissä, missä järjestävänä joukkueena HelmiCapitals1, Forssassa kotijoukkueena on FoKoPo ja Espoossa karsinnat järjestää oman lohkonsa myös Honka1.


Pientareet kuntoon - Konepörssi.com\nKahden kuukauden kuluttua niitetään jo pientareita. Erilaisia työkaluja käytetään Suomessakin nurmikasvien niittoon ja rankemman piennarkasvillisuuden murskaamiseen tai poistamiseen kokonaan. Tärkeä asia niitossa on turvallisuus etenkin teiden varsilla. Niittotyö ei saa vaarantaa muuta liikennettä. Perinteinen kelamurska on turvallisempi tiealueella kuin vaikka ketjumurska, joilla yleensä hoidetaan vesakoitunutta aluetta kauempana vilkkaasta liikenteestä, kuten metsäautoteillä.\nMulag Gödde -hoitolaitteessa toinen murska on edessä ja toinen takana, jolloin etuakselikuorma on kevyempi, mutta kuljettajalle yhdistelmä ei ole erityisen ergonominen. Kuljettajan pitää huomioida molemmat suunnat. Takasillassa on kuormain, joka on vastaavalla rakenteella kuin puutavarakuormain, mutta tolpan päässä on keinupiste.\nHydrauliikkatuottoa ja painetta tulee ilmeisesti riittävästi. Öljysäiliö on pumpun päällä.\nHoitotahti teiden ja ojien varsilla vaihtelee. Isojen teiden pientareet niitetään vähintään kahdesti vuodessa, jolloin kasvusto ei pääse vankistumaan. Moottoriteiden varret hoidetaan pitkälle vastapenkkaan ja keskialuetta myöden, jolloin avaraa aluetta on paljon. Keskialueella kasvaa toki jossain puskia, jolloin vastaantulevien valot eivät häiritse. Keskialuepuskien soisi lisääntyvän, kuten monesti on Keski-Euroopan moottoriteillä, jolloin vastaantulevaa liikennettä ei välttämättä edes huomaa ja kuljettajan huomio on vain oman suunnan liikenteellä. Keski-Euroopassa, etenkin Saksassa, tienvarsipuskat ovat monesti aivan tien reunaan eikä maisemaa näe kuin satunnaisesti, toisin kuin Suomessa. Suomessa moottoriteiden varsiin ei juurikaan ole puskia päästetty kasvamaan, joten piennarhoito on lähinnä ruohokasvien niittoa.\nKun perinteisellä murskalla saadaan ajettua teiden varret kaiteettomilla osuuksilla ja pitkälle loivaan rinteeseen, kun vain renkaissa pito riittää. Työ on nopeaa, kun hoito voidaan tehdä tien reunassa ajaen, siten että muuta liikennettä ei juurikaan häiritä.\nPerinteisellä nostolaitteisiin kytkettävällä murskalla saadaan hoidettua penkka pitkälle, jos penkassa ei ole esteitä.\nTyötä hidastavat eniten erilaiset rakennetut esteet: kaiteet, liikennemerkit, opastinpylväät, istutuksena olevat puskat. Haittaa tulee myös erilaisesta romusta ja roskista; kuten renkaan palasista, lokasuojista, vaijereista, polkupyöristä ja hetekoista, joita on heitetty tai jätetty penkkaan. Niittäjä keräilee sitten toisten heittämää satoa.\nSuomessa ei montaa näin monipuolista yhdistelmää ole. Fendtin ympärille on rakennettu Duckerin piennarhoitopaketti, jossa kahdella kulkusuunnassa edessä olevalla murskaimella leikataan kasvusto. Koko työlaitesetti on edessä liu´utettavana kiskoilla.\nEtuakselille, ja etenkin oikealle puolelle, kuormaa tarjotaan tässä melkoisesti. Yhdistelmää vakautetaan rungon ja etuakselin väliin asennetulla sylinterillä. Kuvat ovat Fendtin peltopäiviltä Wadenbrunnista vuodelta 2018.\nKun hoitoalueella on aitaa, edellytetään toisenlaista kalustoa. Pystytolppien siivoamiseen ei juurikaan ole enää tarjolla raivaussahalla siimoittajia. Siimoittaminen on vaihtunut monilla tieosuuksilla konetyöksi. Käytössä on automaattikoneita, joiden kanssa voidaan vain ajaa eteenpäin. Siimoituspää väistää pystytolpan kiertäen ja samalla hoitaa tolpasta juuren puhtaaksi. Kun siimoitus tehdään konetyönä, se on turvallisempaa kuin että henkilöt liikkuisivat tiealueella jalkaisin.\nAT-Machineryn valikoimissa on viimeistelijä, jolla vältetään jalkaisin tehtävä siimoitustyö. Aivan kaikkiin pieniin koloihin tämäkään ei sovi, jos tolppia on useita vierekkäin. Työsaavutus on kuitenkin toista kuin jalkaisin tehtynä eikä kone väsy. Konetyö on myös turvallisempaa, kun kenenkään ei tarvitse kulkea ajoradalla. Kuva on Lepaalta 2019.\nIsompien väylien pientareet pidetään säännöllisesti niitettyä luokitusten mukaan. Yksityisteiden puolella käytäntö on kirjavaa. Kyläteiden varsia niitetään joidenkin hoitokuntien alueella säännöllisesti. Kaikki eivät pientareita hoida. Heikommassa hoidossa ovat metsäautotiet. Valitettavasti metsäautoteitä on tehty niinkin, että penkat eivät ole tasaiset. Kivien ja kantojen väistely hidastaa merkittävästi murskausta, eikä kasvustoa saada koskaan poikki aivan alhaalta. Epätasaisessa maastossa ja etenkin kivikossa kalusto on myös koetuksella.\nMoni metsäautotie on aikoinaan rakennettu riittävän leveäksi. Puusto on päässyt valtaamaan penkan ja puusto pitäisi poistaa, jotta ainakaan lumen painosta taipuvat puut kaadu tielle.\nKerran kolmessa vuodessa tienvarsien penkat pitäisi murskata, jotta kasvusto ei ehdi vankistua liikaa. Mitä harvemmin tiellä kuljetaan ja mitä passiivisempi on tiehoitokunta, sitä huonommassa kunnossa on tie. Aivan tien vieressä kasvavista riukuuntuneista puista aina joku on kaatumassa tielle lumisateen jälkeen.


Kritiikit | Mustekala.info\nTiili lentää taas!\nTeksti: Tuomas Tiainen 26.10.2017 Kuvat: George Herriman Krazy Kat on sanomalehtisarjoista suurin ja kulttisarjakuvista kuuluisin. George Herrimanin (1880–1944) luoma unenomainen ja kielellisesti kunnianhimoinen sarja oli ensimmäinen laajempaa taiteellista hyväksyntää saavuttanut sarjakuva. Se on varhaisen sarjakuvan helmi ja yksi lajityypin perusteoksista. Sarjan tenho ei ole laimentunut sadassakaan vuodessa. Krazy Katin vuosien 1916–1918 sunnuntaisarjat on nyt koottu rakkaudella toimitetuksi kirjaksi. Juuri näissä koko siv...\nHavaintoja havainnoista – Hanna Koikkalainen: RAJA\nTeksti: Helmi Saukkoriipi 17.10.2017 Kuvat: Hanna Koikkalainen ”Lapsuuteni maailma loppui kesken. Oli raja, mutta sen toisella puolella oli – ei mitään.” (5) Hanna Koikkalaisen Raja (2016) tutkii valokuvien ja päiväkirjamerkintöjen kautta Suomen ja Venäjän välistä rajaa. Teoksen lähtökohtina ovat uteliaisuus, etsiminen ja pohdinta. Mitä raja tarkoittaa niin historiallisesti, fyysisesti, visuaalisesti, poliittisesti kuin käsitteellisestikin. Teoksessa rajaa lähestytään muistojen, assosiaation ja ihmettelyn kautta...\nKaikki pysyväinen haihtuu ilmaan\nTeksti: Katja Matikainen 12.10.2017. Kuvat: Julian Rosefeldt and VG Bild-Kunst, Bonn All that is solid melts into air. Julian Rosefeldtin hätkähdyttävä videoteos Manifesto alkaa historian vaikutusvaltaisimman manifestin sanoilla. Vuonna 1848 Marx ja Engels kutsuivat proletariaattia toimimaan yhdessä ja antoivat tulta sytytyslankaan, jonka palaessa loppuun maailma mullistui. Näemme kodittoman miehen vaeltamassa rapistuneessa teollisuusmaisemassa ja julistamassa situationismia megafoniin. Proletariaatin onnelaa ei ole, mutta Marxin ...\nMilja Viidan ja Veli Granön monipolvinen ajanlasku\nSini Mononen 8.10.2017 Milja Viita ja Veli Granö: Time Loops – Aikasilmukat (yksityiskohta, 2017) Milja Viita ja Veli Granö harsivat menneisyyttä ja nykyisyyttä yhteen Forum Boxin näyttelyssä, ”TIME LOOPS – aikasilmukat”. Aikamatkailun ja historiallisen dokumentoinnin välineenä heillä on kamera, lasi, filmi, valo ja ääni. Forum Boxin galleriatila on otettu näyttelyssä miellyttävällä tavalla käyttöön. Ulkoa tulvivan valon kulkua sisälle on rajoitettu rakentamalla ulko-oven eteen väliseinä. Hämärässä va...\nVesi leikkii – Ninni Luhtasaaren veistoksia Galleria Huudossa\nTeksti: Tuomas Tiainen 28.09.2017 Kuvat: Ninni Luhtasaari Veden kierto on elämän ehto. Ihminen liikuttaa vettä kehittämällä pumppuja, sulkuja ja putkistoja hyödyksi ja huviksi. Keinotekoisimmillaan vesi kiertää pienissä koriste-esineiksi luokiteltavissa sisäsuihkulähteissä. Solina olohuoneessa on luonnotonta, jollain tapaa absurdiakin, mutta rauhoittaa. Virtaava vesi tuo mielihyvää. Vesi liikkuu tamperelaisen Ninni Luhtasaaren (s. 1987) taiteessakin. Helsingin Jätkäsaaren Galleria Huudossa esillä oleva Luhtasaaren nä...\nTaidehistorian hetero-oletuksia purkamassa – Queer British Art, 1861–1967 -näyttely Tate Britainissa\nTeksti: Nuppu Koivisto 21.9.2017 Kuvat: Tate Britain, Press Office Gluck: Self-Portrait (1942) Britanniassa vietetään tänä vuonna homoseksuaalisuuden osittaisen dekriminalisoimisen 50-vuotisjuhlaa. Niinpä myös merkittävä lontoolainen Tate Britain -museo on nostanut aiheen näkyvästi esille teemanäyttelyn muodossa. Claire Barlow’n kuratoimassa Queer British Art, 1861–1967 -näyttelyssä viime vuosisatojen taidehistoriaa katsellaan ja tulkitaan erilaisten seksuaalisuuksien sekä sukupuolien monenkirjavista avaimenrei’istä....\nTeksti: Jaakko Uoti 14.09.2017 Kuvat: Jussi Tiainen Ajatuksia Anne Koskisen näyttelystä In Need of A Guardian:Anne Koskinen: Clementine, 2015–2017 – Se, miten alakoulun kuvataidetunneilla etsimme koulun läheisestä metsästä sopivan muotoisia kiviä, joille luokassa maalattiin kissan kasvot, häntä ja tassut. – Se, miten puuseppä Geppetto loi sadussa tavallisesta puupökkelöstä veistämällä Pinocchio-pojan. – Twin Peaks -tv-sarjan doppelgänger-hahmot, tiibetinbuddhalaiset tulpat ja sarjan Log Lady, jonka kaik...\nSuru, some ja muistamisen estetiikka - The Church of Internet\nTeksti: Matti Tuomela 11.09.2017 Kuvat: Simo Karisalo Jokainen tulee kuolemaan. Pian koittaa aika, jolloin sosiaalisessa mediassa on enemmän kuolleiden kuin elävien ihmisten käyttäjätilejä. Tästä lähtökohdasta on syntynyt W A U H A U S -ryhmän viimeisin teos The Church of Internet, joka esitettiin loppukesästä osana Kiasman URB-festivaalia. Yleisö koottiin koko näyttämön kokoisen valkoisen pöydän ympärille. Hämyistä tilaa piiritti sinertävä valo. Jokaisen istumapaikan kohdalla oli kolme kirjekuorta, kaksi must...\nTulvivia maisemia ja ekokriittisiä verkostoja: Rosenström, Laitinen ja Kariranta\nTeksti: Sini Mononen 31.8.2017 Kuvat: Jussi Tiainen / Galleria Sinne Maantieteen professori ja ilmastonmuutoksen geofyysisten vaikutusten tutkija Laurence C. Smith kirjoittaa Yhdysvaltain Iowan osavaltion olleen vaikeuksissa: keväällä 2008 Iowassa satoi yhden kuukauden aikana vettä ennätykselliset määrät 136 vuoteen. Tätä kirjoittaessa Yhdysvalloissa sataa jälleen. Teksasia koettelevan hurrikaani Harveyn vuoksi sademääristä kertoviin sadekarttoihin on täytynyt luoda uusi kategoria, ”enemmän kuin 30 tuumaa”. Yhdysvallat e...\nTeksti: Martta Heikkilä 10.8.2017 Kuvat: Martta Heikkilä, Mäntän kuvataideviikot / Timo Nieminen, Serlachiuksen taidemuseo / Galleri Susanne Ottesen ja Sampo Linkoneva, Purnu / Laura Lehtinen, Kangasala-talo Luontoa, romua ja ikuisen kesän haaveita Kesä, vuodenajoista odotetuin, on Suomen laajimman kesänäyttelyn teemaksi hyvä valinta. Mäntän XXII kuvataideviikot on kuratoinut tänä vuonna helsinkiläinen kuvataiteilija Pirjetta Brander (s. 1970). Kuten aina Mäntän teosvalikoima on runsas ja kaikki taiteenlajit ovat edustet...


Ke Joulu 07, 2011 3:13 Kirjoittaja Crimson\nKun tuo tytönretale tarttui Primaran nokasta niikki, yritti kotka kaikin voiminsa painaa leukansa yhteen. Yritystä häiritsi Zaranye, joka roikkui pedon toisessa siivessä ja yritti vetää otusta kauemmas Mimistä. Zael sai viimein silmänsä auki ja katsoi ihmeissään tapahtunutta oviaukosta.\nMitä ihmettä.., mies kurtisti kulmiaan. Kotka kyllä ansaitsi ruokansa, mutta oliko sen pakko ruokailla ihmisillä? Juuri hänenkö talossaan? Tässä ja nyt? Isäntä ja tuon armas lemmikki lähettelivät toisilleen piikikkäitä viestejä telepaattisesti pitkän tovin, kunnes maagi itse päätti astua kuvioihin mukaan kun Primara ei muuten tuntunut rauhoittuvan. Tuo työnsi Zaranyen pois kotkan luota ja huitoi Mimin kädet pois pedon suusta, jolloin naaraskotka loksautteli leukojaan muutamaan otteeseen aivan vieraan naaman edessä yrittäen napata tytönhupakon Zaelin estelyistä huolimatta suuhunsa.\nNyt riittää! sinitukka totesi kovaan ääneen ja asettui kotkan ja Mimin väliin. Peto kovisteli isännälleen, loksutti uhmakkaasti nokkaansa toisen naaman edessä ja vaikutti juuri siltä, kuin olento olisi käynyt millä hetkellä tahansa miehen päälle ja raadellut tuon kappaleiksi siinä ohessa. Sitä Primara ei kuitenkaan tehnyt, sen verran tuo isäntäänsä kunnioitti. Naaraskotka sähisi hetken, kunnes asettui isäntänsä eteen makaamaan.\nOlet sinäkin yksi tapaus, Zaeltheus tokaisi telepaattisesti kotkalle, joka tyytyi päästämään matalan murinan vastaukseksi ja kääntämään katseensa läheiseen nurkkaan.\nJa kuinka monta naarmua joudun paikkaamaan tällä kertaa? Zael kysyi kääntyessään kannoillaan ympäri ja loi kysyvän katseen Mimiin ja Zaraan.\n//Oli pakko koska oli niin kaameen tylsät 10min äsken 8D//\nPe Joulu 09, 2011 10:36 Kirjoittaja Kitty\nMimi / Zaranye\nMimillä oli jo täysityö pitää aarnikotkan leukoja tuon puristaessa niitä tosissaan kiinni. Zaelin kuitenkin tullessä hätiin väisti Zaranye reippaasti, Mimin vielä tapellessa elikon kanssa. Lopulta aarnikotka väistyi istäntänsä tieltä ja oli siinä ja siinä ettei puoliverinen tempaissut tuon otuksen rintamuksista höyhen kimppua. Primara naksutteli ja uhosi melkoisen tovin, ja kokoajan Mimi koitti päästä tuohon käsiksi vaikka Zael seisoikin edessä, ei se ollut mikään este, pikemminkin hidaste. Tuommoiset otukset nyljetään ja niistä tehdään soppaa kun eivät osaa käyttäytyä. Piakkoin Zaeltheus kuitenkin sai pedon maata, jolloin Mimikin rauhoittui. Vaativa katse kohdistui nuorukaiseen joka huomasi vasta kädet ristiessään olevan miltei ilkosillaan. Laajenevat silmät ja entistäkin äkäisempi ilme kieli kyllä muille huoneessa oleville että osittainen alastomuus tuli yllätyksenä, muttei nuorukainen siitä mitään sanonut. "Jos vihjaat tuolla siihen että höyhenillä kuorrutettu rotta saisi vahinkoa aikaan, niin et yhtäkään, kiitos vain." Mimi totesi alkaen sitten miettimään miksi hän oli tässä oudossa talossa. Pian vatsan aluen kuumotus ja kirvely saivat kuitenkin tytön kiistattoman huomion. Mimi vilkaisi alas kylkeensä ja huomasi sen olevan tikattu. "Mitä helvettiä !?" Puoliverinen möläytti järkyttyneenä, eilinen oli sankan sumun peitossa ja tyhjästä tulleet tikit saivat sisun kurkkuun. Pää täyttyi kysymyksillä, kuka oli tehnyt ja mitä, ja miksi. Zaranye loi kysyvän katseen veljeensä, oliko se mahdollista että toinen oli menettänyt muistinsa eilisestä ?\n//HOhoo =D Daa indeed.//\nSu Joulu 11, 2011 6:45 Kirjoittaja Crimson\nNo ainakaan sinua ei ole käytöstavoilla siunattu, Zael tuumasi hieman koppavasti kun nuori neito haukkui hänen armasta lemmikkiä höyhenillä kuorrutetuksi, rotaksi jonka jälkeen yltyi vielä manailemaan. Mies vilkaisi hieman tuomitsevasti Zaranyea, kun tyttö oli moisen rääväsuun hänen hoiviinsa tuonut. Primarakin tuijotti Mimiä pitkän omistajansa jalkojen välistä vihaisesti, valmiina käymään uudestaan tuon tyttöparan kimppuun, jos tuo uskaltaisi vielä enemmänkin alkaa irrottelemaan suustaan. Sinitukka asteli huoneen poikki nakatakseen hillloksella palavaan takkaan lisää puita. Oli tärkeää pitää lämpöä jatkuvasti yllä, ettei kylmä päässyt ottamaan valtaa huoneistosta. Samalla takan laidalla pienellä orrella roikkuvan vesipannun sisältökin lämpiäisi ja talonväki saisi lämmintä juotavaa hörpittäväkseen hyvinkin pian.\nSamassa talon ovi läimähti sepposen selälleen ja nuori vaaleahiuksinen haltiapoika - Zaelin armas juoksupoika - asteli siitä sisään. Hyvä jos nuorukainen oli Zaeltheusta edes lantioon saakka pitkä. Pukeutunut tuo oli lämpöiseen paksuun takkiin ja huopatossuihin, joka sai pojan näyttämään jonkinsortin pallolta, vaikka todellisuudessa tuo nulikka oli hyvinkin laiha ja heiveröinen.\nKappas, satuitpa sopivasti paikalle, sinitukka totesi hymyillen ja marssi oikopäätä nuoren miehenalun puheille. Tuo latosi pojalle muutaman kirjeen kouraan ja neuvoi ostamaan jotain ruokaa. Tavallisesti maagi ei luottanut ruokaostoksiaan muille kuin itselleen, mutta tämä oli poikkeus kahden nuoren naisen takia, jotka hänen talossaan majailivat. Vieraiksi niitä myös saatettiin kutsua.\nPalaan tuotapikaa, herra! poika tuumi kirkkaalla äänellään ja poistui talosta yhtä nopsaan kuin oli tullutkin. Zael kurkisti oviaukosta nähdäkseen että poika todella lähtisi töitään toimittamaan, kunnes sulki luukun perässään ja palasi takaisin Zaranyen ja toisen nuorukaisen luokse.\nMaagi rojahti istumaan hyvin laiskanoloisesti punaiselle nojatuolille ja tutkaili Mimiä arvioivasti katseellaan.\nMitä kaikkea muistat eilisestä? Ja kuka sinä edes olet? Zael tiedusteli samalla kun potkaisi naisen vaatteita lähemmäs tuota, Ja pue päällesi.\nSu Joulu 11, 2011 7:01 Kirjoittaja Kitty\n"Hmh, pahoitteluni siitä, kaikilla ei ole varaa valita mihin kastiin syntyy." Mimi vastasi toiselle takaisin paneutuen sitten uudemman kerran haavojensa tarkkailuun, pienet pätkät eilisestä vilisivät silmissä, mutta minkäänlaista järkevää kulkua oli vaikea saada aikaiseksi.\nPuita nakeltiin takkaan ja palloa muistuttava pikkupoika käväisi sisätiloissa ja Zaranye ei näyttänyt iloiselta hänen raahamansa vieraan käyttäytessä kuin barbaari.\nMimi ei tosin osannut välittää käytöstapojen puutteesta, kuka orpoa olisi opettanut ? Ei mailmassa pärjää kaunistelulla ja toisten miellyttämisellä.\nTalon isännän rojahtaessa tuolille kiinnittyi puoliverisen huomio tuohon. Vähintään yhtä arvosteleva katse nousi mieheen. Pieksäisin sinut alta aikayksikön jos olisin täydessä iskussa. Mimi mietti mielessään, samalla mielessä kävi kuka tuo mies oikein kuvitteli olevansa. Kysymysten esittäminen alkoikin miehen puolesta, samalla antaen vinkin että naisen kannattaisi nyt pukea. Mimi huokaisi syvään vetäen luokseenpotkaistun pitkähihaisen päälleen. Ryhti ainakin suoristui alta aikayksikön kangas osui selässä olevaan palohaavaan.\n"Mimi on nimi." Tyttö sanoi huokaisten syvään. "Eilisestä......" Puoliverinen aloitti. "Hatara kuva kahdesta ihmisestä... Toinen oli tuskissa joten pistin pois päiviltä. Sitten kävi jotain ja seuraavaksi perässäni olikin susipeto." Mimi selosti kuulostaen siltä ettei ihmisten tappaminen poikennut juurikaan päivittäisestä rutiinista, näin ei kuitenkaan ollut.\nSu Joulu 11, 2011 8:33 Kirjoittaja Crimson\nZael ei pitänyt tavasta, jolla Mimiksi esittäytynyt nuorukainen häntä katsoi. Liian arvioiva ja nyrpeäkin miehen makuun. Maagi tuumikin mielessään, että mielellään polttelisi toisen niskavilloja, jos toinen ei olisi tuossa kunnossa mihin itsensä oli eilisellään saanut. Mutta miksi barbaariksi tämä neitokainen paljastuikaan! Tuntui että toinen pisteli ihmisiä pois päiviltä harva se päivä Zael ei pitänyt mielikuvasta.\nJa sinä armas sisareni tuskin osaat kertoa tilanteesta sen enempää? Zael kysyi samalla kun laski kyynärpäänsä polvilleen ja nojasi sitten päänsä käsiinsä jotenkin tylsistyneen oloisena. Oli tämäkin tapaus, kun nuori tyttö ei muistanut mitä itselleen oli tapahtunut. Mutta olihan tuo ymmärrettävää, kun mietti missä kunnossa Zara oli toisen hänen asunnolleen tuonut.\nNo ainakin puheet siitä susiolennosta pitivät paikkaansa, ehdin jo epäillä niitä, Zaeltheus lisäsi nopeasti ja korjasi sitten asentoaan ryhdikkäämmäksi tuolissaan.\nTaidatkin olla aika tappaja, Mimi, mies tokaisi kuin riitaa haastaen nähdäkseen oliko tytöstä jo nousemaan pystyyn omille jaloilleen. Viekas hymy kohosi miehen kasvoille, kun tuo nojautui Mimiä kohti hieman.\nSu Joulu 11, 2011 9:37 Kirjoittaja Kitty\n"Ei en osaa veliseni, kerroin eilen lähes kaiken mitä tiedän tapahtuneesta." Zaranye selitti toiselle. Mimi vilkaisi naista tuon puhuessa, mutta kääntyi sitten katsomaan taas miestä. Zaranye taas turhautui veljensä vaikuttaessa epäilleen hänen järjenjuoksuaan. Tottakai hän oli puhunut asiaa susipedosta selittäessään !.\nZaelin tappaja kommentti osui ja upposi Mimiin, tuo katsoi toista hetken tuimana, huitaisten sitten väliinpitämättömästi ilmaa kädellään toisen nojautuessa lähemmäs. "Ei siinä ole mitään mainittavaa." Mimi sanoi päättäen sitten ettei tähän jäätäisi pidemmäksi aikaa juoruamaan mokoman hienohelman kanssa. Varovasti puoliverinen koitti nousta kyykkyyn, mikä tuntui olevan turhankin vaivalloista, kuitenkin tuskanhien kera tuo sai lopulta itsensä suoristettua jopa seisomaan. Tuskainen ilme kertoi siitä että puolituinen voisi rojahtaa sekuntilla millä hyvänsä takaisin lattialle, mutta Mimi ei valittanut, hän oli kovempaa luuta kuin useimmat ikäisensä neidot. Hieman täristen nojasi neito kädellään takan seinustaa vasten, se oli hyvin lämmin, muttei polttanut kuitenkaan.\n"Kiitos huolenpidosta kuitenkin, korvaan vaivannäön kunhan saan töitä." Mimi sanoi vilkaisten vielä vihaisesti aarnikotkaa.\n"Älä suotta vielä mene." Zaranye kuitenkin sanoi saaden puoliverisen kääntämään päänsä tuon puoleen. Zaranye tahtoi tietää mitä kaikkea tuolle neidolle oli eilen käynyt, ja hän tahtoi saada selville mikä ihme se koirapeto oli ollut. ennen sitä ei vieras saisi noin vain kadota. Tosin Zaelilla näytti olevan jo aavistus siitä mitä ne otukset oikein olivat.\nMa Joulu 12, 2011 12:01 Kirjoittaja Crimson\nSinitukka katsoi oikein tyytyväisenä, kun Mimi kampesi itsensä lattialta pystyyn. Tosin hieman horjuen, mutta kuitenkin. Maagi nousi itsekin pystyyn tuoliltaan. Kun Mimi ilmoitti maksavansa vaivannäön jahka rahaa saisi ja antoi ymmärtää että lähtisi samantien omille teilleen, tarttui Zael itseään rutkasti lyhyempää naista olkapäistä ja talutti istumaan tuolille, jossa hän itse oli vain hetkisitten istunut.\nEt lähde minnekään, ennenkuin tämä asia on selvitetty ja olet saanut syödäksesi, Zaeltheus aloitti tuumiessaan milloinkohan hänen armas pallonsa mahtaisi palata asioiltaan kylänraitilta takaisin, Etkä ole mitään velkaa. Pidä sitä ystävyyden osoituksena. En auttaisi muita kuin haltioita. Mahdatko edes olla täysiverinen kun korvistasikin on vain puolikkaat jäljellä, mies piruili ja hymyili ovelasti nuorukaiselle.\nPian ovi kävi jälleen, ja kukas muukaan sieltä tulla tupsahti kuin pieni juoksupoika. Zael jätti Mimille piruilunsa sikseen ja poistui jälleen hoitamaan asioitaan toisaalle. Kirjeet oli toimitettu onnistuneesti niitä kaivanneille ja nulikalla oli mukanaan pala tuoretta leipää sekä hieman joitain vihanneksia sen päälle pantavaksi. Zaeltheus katsoi poikaa hieman epäillen, kunnes tuo viaton hymy lopulta viestitti miehelle ettei tuo tai kukaan muukaan ollut maagin leipää myrkyttänyt. Tyytyväisenä sinitukka laski pojalle hieman taskurahaa kätösiin ja passitti pojan matkoihinsa, komentaen tulemaan jälleen muutaman päivän päästä uudelleen katsomaan olisiko hänellä töitä annettavaksi.\nMaagi palasi muutaman keraamisen kupin ja tarjottimen kanssa takaisin neitojen pariin, laskien sitten leivän kannikan tarjottimella Mimin vierelle pöydälle. Kupit tuo täytti kiehuvalla vedellä ja kaatoi veden joukkoon jauheeksi murskattuja yrttejä, jotka toisivat vedelle makean maun ja rentouttaisivat. Zael päätyi tarjoamaan teeksikin kutsuttua juomaa Mimille ja tuumi, mahtoiko toinen jo ajatella että hän pyrkisi myrkyttämään nuoren naisen niille sijoilleen litkuillaan.\nMa Joulu 12, 2011 12:37 Kirjoittaja Kitty\nMies taluttikin tuon tuolille jossa sinitukan arvokas takapuoli oli hetkisitten ollut, jaa etteikö täältä lähdettäisiin ennenkuin illan tapahtumat olisivat kaikille selvillä ? Ja ettei mitään oltaisi nyt velkaa ? Puoliverisyyskommentti leikatuista korvista sai Mimin tuhahtamaan ja virne nousi tuon kasvoille. "Korvani leikkasin todistaakseni muille etten ole mikään itku pilli, ikää oli viitisen vuotta." Mimi vastasi takaisin virnistäen. "Mutta olet oikeassa, en ole täysiverinen haltia." Neito vielä lisäsi.\nIsoveljen poistuessa juoksupoikansa luokse rohkeni Zaranye puuttua keskusteluun. "Saanen udella kuinka suuresta asiasta lienyt kyse kun leikkasit korvasi puolituisiksi ?" Zaranye uteli koittaen olla kohtelias, tosin saaden puoliverisen vain naurahtamaan äänekkäästi. "Hahhah ! Saat udella, eikä tarvitse olla noin virallinen, muut orvot olivat nimeämässä minua hissukaksi enkä pitänyt ideasta, vihoissani sitten tartuin leipäveitseen ja leikkasin korvani, muistan sen hetken vieläkin. "Olen puoliksi ihminen ja ihmiset ovat hurjia." niin minä huusin." Mimi selitti pienen hymynpoikasen kera. "Silloin muut nimesivät minut kapinalliseksi, ja sanoivat että minä saisin kontoilleni heikompien puolustamisen. Huvittavaa pikkulasten puhetta, mutta silloin uskoin pystyväni jopa muuttamaan asioita." Mimi lisäsi vielä saaden jokseenkin ihmettyneen, mutta kenties hieman ihailevankin katseen Zaranyeltä. Kenties yksilö voisi muuttaa mailmaa, ehkei paljoa mutta ainakin vähäsen.\nZaeltheus asteli jälleen takaisin huoneeseen laskien leivän ja mukeja pöydälle, sekoitellen jonkinsortin juomaa kuppeihin. Mimi katsoi tarkkaavaisena, samat yrtit sun muut putoilivat kaikkiin kolmeen mottiin, mutta silti pieni epäilys kaihosi mieltä, eihän hän tuntenut näitä haltioita, sekä mies vaikutti ei niin mukavalta henkilöltä. Kupposen saatuaan käsiinsä haistoi Mimi tuota lientä, katsoen sitten josko toinen sinihiuksista joisi ensin. Zaranye näytti hörppäävän jo hieman teetä, eikä Mimi jaksanut uskoa tuon miehen myrkyttävän omaa siskoaan, joten tuokin madalsi katseensa kuppiin, ja viilentävän puhalluksen jälkeen otti puoliverinenkin hörpyn.\n"Tahdoit siis selvitellä jotain ? Kenties syytä siihen miksi olen täällä paikattuna ?" Mimi uteli sitten Zaelilta.\nMa Joulu 12, 2011 1:53 Kirjoittaja Crimson\nSinihiuksinen katsoi tyytyväisenä, kun Mimikin kehtasi nyt hörpätä mukinsa sisältöä. Se lämmitti miehen sydäntä, vaikkei tuo sitä antanut kovan kuorensa alta näkyäkään. Eihän se nyt olisi hänen arvoilleen ollut soveliasta. Eikä kyllä ollut tämän puolituisen paapominenkaan, mutta menkööt nyt tämän kerran. Eihän tätä ollut kukaan muu kuitenkaan kuin hänen pikkusiskonsa näkemässä, joka asiasta korkeintaa kertoi vanhemmilleen ja se siitä. Kukaan muu ei saisi tietää. Zael otti nyt itsekin teemukinsa käteensä ja istahti tuolille odottamaan kärsimättömänä juomansa jäähtymistä. Hän oli liian laiska puhaltaakseen sen itselleen sopivan asteiseksi.\nMimin kysymys kuitenkin herätti Zaelin huomion, ja tuo kykeni hetkeksi unohtamaan malttamattoman odotuksensa.\nKyllä vain. En itse ollut paikalla näkemässä tapahtunutta, joten olisin innokas kuulemaan lisää tästä susipedosta, jonka Zaranyekin oli aikaisemmin nähnyt. Miksen myös muustakin tapahtuneesta. Ehkä osaisit kertoa itse asiasta enemmän, jos kenties vain muistat tarkempia yksityiskohtia eilisestä? Ainoa asia mitä tiedän on, että sinut tuotiin tänne kuitenkin lähes tajuttomana ja paikkasin kyljessä olevan haavasi, joten ehkä jonkinmoinen kiitoskin olisi paikallaan, maagi tokaisi, ottaen viimein kulauksen teestään ja oli vähällä polttaa siihen kielensä. Kotka rääkäisi itsekseen kovin tylsistyneenä nurkasta, mutta Zael sai sen vaikenemaan pelkällä katsahduksella mokoman suuntaan. Nyt ei ollut aika marista, ei edes kotkan.\nKe Joulu 14, 2011 3:15 Kirjoittaja Kitty\nPuoliverinen kuunteli isännän puhetta hymähtäen sitten, eikös sitä juuri sanottu ettei tarvitse vaivanpalkkaa maksella ? Ja että muisti pätkii..? "Köyhän miehen kiitos on töiden teko, joten pistä hommiin jos jotain keksit." Mimi sanoi hörpäten sitten juomaa joka tuolle oltiin annettu. "Ja muisti on yhä hatara." Puoliverinen lisäsi nostaen toisen kätensä otsalleen. Silmät painuivat kiinni ja ilme muuttui mietteliääksi. "Taisi olla kaksi ihmistä metsässä, toinen haarniskassa ja toinen ilman. Haarniskaan pukeutunut sai pahasti takkiinsa ja toinen olisi kiduttanut kai pitempäänkin. Puutuin peliin lopettamalla toisen miehen kärsimykset, sitten tapahtui jotain ja pian vastassa olikin ihmissutta muistuttava valtaisa yönpimeä otus." Mimi selitti avaten sitten taas silmänsä. Päätään puistaen tuo ryysti uudemman kerran teetänsä, oli turhauttavaa olla muistamatta asioita.\nTo Joulu 15, 2011 11:22 Kirjoittaja Crimson\nTuota sinun ei olisi pitänyt sanoa, Zael mutisi myhäillen itsekseen, kuitenkin keskittyen taas välistä kuuntelemaan mitä toisella oli sanottavanaan. Tarina oli yhtä sekava, kuin se oli kokoajan ollutkin. Edelleen tuo ihmissudeksi ristitty olento jaksoi häiritä sinihiuksisen mieltä. Kyseiset olennot olivat muutenkin harvinaisia nähtäviä, miksi niistä yhtäkkiä joku hyökkäisi toisten kimppuun, ellei kantaisi kaunaa jostain? Zael raapi päätään ja laski teensä jälleen alas haluttomuudesta polttaa kieltään uudestaan.\nMutta arvon barbaarinen vieraani, sanoit että olento muistutti ihmissutta. On siis olemassa mahdollisuus, ettei se ollut ihmissusi vaan jokin jokin mikä vain muistuttaa sellaista. Onko sinulla kenties aikaisempia kaunoja jonkun kanssa? Zael tiedusteli nuoremmaltaan.\n//lyhyttä pukkaa ;____;//\nLa Joulu 17, 2011 11:05 Kirjoittaja Kitty\n"Hahhah, barbaaripa tosiaan." Mimi naurahti hörpäten sitten teetänsä uudemman kerran. "Vihamieliä on riittämiin, muttei ihmissusia tai kirottuja, ja syön hatullisen paskaa jos tuo otus oli tavallinen ihmissusi." Mimi sanoi jälleen käyttäen itsellensä tuttua barbaarista katukieltä. Kaikki eivät osanneet kaunistelun jaloja saloja.\nZaranye katseli hetken tilannetta huomatessaan Milon tuskaisen ilmeen, luonto kutsui.\n"Käytän Miloa ulkona, tulen kohta takaisin. Otanko Primarankin mukaan ?" Zaranye kyseli laskien teekuppinsa pöydälle, suunnaten sitten ulko-ovelle.\n//Bläääf, täällä on lyhyenlisäksi tönkköäkin =/ //\nTi Tammi 10, 2012 6:45 Kirjoittaja Crimson\nJälleen nuoren neidon kielenkäyttö suorastaan hirvitytti Zaeltheusta, joka tavallisesti korvasi kaikki mahdolliset kirosanat jollain ei niin suoralla ilmaisulla. Kenties jopa pitkällä lauseella joka oli täynnä niin paljon kaikkea, ettei sitä ulkopuolinen olisi saattanut enää rinnastaakaan kiroamiseen. Kaikesta huolimatta, ei Mimi tuntunut tietävän juuri itsekään kimppuunsa hyökänneestä olennosta. Ehkä asian pitäisi vain antaa olla ja jättää pimentoon. Kuka tiesi. Mies oli itse liian kiinnostunut selvittämään totuuden, joten tuota ja tuon ajatustenjuoksua ei saisikaan enää niin helposti pysäytettyä.\nSamassa Zaranyekin ilmoitti lähtevänsä käyttämään suttaan ulkosalla.\nAnna kotkan murjottaa. Ei se tuonne kylmään suostu pakottamalla lähtemään, haltia tuumi siskolleen vastaukseksi, joka sai Primaran tuhahtamaan turhautuneesti nurkassa. Kyllä se tiesi miksei isäntä sitä Zaran mukaan päästänyt. Siksi että tuo kelvoton pelkuri tunsi olonsa uhatuksi jopa haavoittuneen pikkutytön ollessa samassa huoneessa hänen kanssaan. Puhumattakaan siitä, että miehen pitäisi olla vieläpä kaksin tuon kanssa. Ei onnistunut, ei ikinä.\nZael osasi täsmälleen tulkita kotkan käytöstä ja katsoi rakasta ratsuaan hieman suivaantuneena. Sinitukka tiesi kuitenkin, ettei kotka mitään Mimille kertoisi, sillä tuo ei voinut sietää vieraita olentoja ja heille ajatuksiensa jakamista.\nTaisimmekin sitten jäädä kaksin, korkeahaltia sanoi ja pyöräytti väsyneenä silmiään, lopulta jääden jälleen tutkailemaan Mimiä katseellaan. Nuorukainen oli omalla tavallaan kiehtova Zaeltheuksen silmissä. Karski ja kokenut, toisin kuin Zaranye joka ei todellakaan rohkenisi käyttämään vastaavanlaista kieltä. Ehkä tuolta neitokaiselta saattaisi oppiakin jotain, jos siihen tilaisuus suotaisiin.\nTi Tammi 10, 2012 7:14 Kirjoittaja Kitty\n"En olisi kai tuotakaan tajunnut jos et olisi ääneen sanonut." Mimi sanoi sarkasmia äänessään. Mimi tunnutsteli varoen haavojansa venytellen myös varovasti käsiään. Zaeltheuksen toljotus pääsi tosin häiritsemään.\n"Voisikohan herra millään lopettaa tuon silmäilyn ? En liene tavallista haltiaa kummempi näin ruuminrakenteeltani, mutta ihan vinkkinä vain, silmäni ovat tässä." Mimi sanoi hermostuessaan tarpeeksi, osoittaen sitten sormillaan silmiä, ettei toiselta menisi vahingossakaan tämä anatoominen vinkki ohi.\n"Kauanko haavojen parantumiseen menee ?" Mimi kysäisi jälleen painellen ja kokeillen haavojansa, pelkkä kankaan osuminen selkään sattui julmetusti, muttei neito siitä aikonut valittaa. "Tarttis tietää milloin voi taas tehdä tosissaan töitä ilman että henki lähtee." Tuo lisäsi.\nTi Tammi 17, 2012 10:39 Kirjoittaja Crimson\nOlen aistivinani hyvin närkästynyttä ja sarkasmiapitoista äänensävyä ilmassa, Zael tuumi virnuillen omahyväisesti, Kiitän myös vinkistäsi, voin kenties kirjata sen ylös jonnekin, jotta muistan seuraavankin kerran missä tapittimesi sijaitsevat, sinitukka jatkoi vielä näreiseen sävyyn lopuksi, kunnes korjasi asentoaan tuolissaan ja pyöräytti silmiä päässään. Mies melkein toivoi ettei olisi jäänyt kaksin tuon pölkkypään kanssa, joka ei osannut täyttää hänen arvomaailmassaan minkäänlaista paikkaa, vaan jäi kaikkia mahdollisia oletuksiakin olettaen hyvin alhaiselle sijalle, kenties alemmalle kuin tavallinen kadun tallaaja.\nLopulta katse kuitenkin tavoitti jälleen Mimin.\nMitä haavoihisi tulee, ne paranevat viikossa tai parissa siihen kuntoon, että voit taas tehdä mitä haluat. Edellyttäen tietenkin, ettet pompi ympäriinsä ja rasita niitä enempää nyt, kun ne ovat herkimmillään. Muuten paranemisessa voi kestää kuukausikin, Zaeltheus kertoi asiantuntevasti ja päätyi laskemaan kätensä tuolin käsinojalle ja nojaamaan päänsä sitä vasten. Pieni kiero hymynpoikanen kuitenkin nousi maagin kasvoille.\nSaisin haavasi parannettua kokoon hyvässä lykyssä muutamassa päivässä, mutta luulen ettet kaipaa vieraanvaraisuuttani tätä enempää, sääli sinänsä, sillä en usko sinun pysyvän aloillasi niitä ratkaisevia päiviä, jotka sinun tulisi jättää haavojesi parantumiseen, sinitukka kiusoitteli ja käänsi sitten katseensa nurkassa itseään täynnä olevaan aarnikotkaan.


DNS on tietojärjestelmä-, tietoliikenne- ja verkkoteknologiatuotteiden lisäarvojakelija, ja kauppa odottaa kilpailuviranomaisten hyväksyntää. Suomessa konsernia edustaa DNS Finland Oy. AKS toimii kaikissa Pohjoismaissa, kun taas brittiläisellä Centialla on toimipisteet Saksassa, Ranskassa ja Hollannissa. Yhtiöt tunnetaan markkinoilla virtualisointi- ja access-ohjelmistojen lisäarvojakelijoina. DNS:n mukaan sen sekä AKS:n ja Centian tuotteet ja ratkaisut täydentävät toisiaan kaikilla markkina-alueilla. AKS- ja Centia-yhtiöillä on yhteensä 120 työntekijää ja niiden liikevaihto 2006 oli yli 80 miljoonaa euroa. AKS ja Centia jatkavat markkinoilla nykyisillä päämiesedustuksilla. AKS ja Centia edustavat muun muassa Citrixin, RSA:n, TrendMicron, VMwaren ja Wysen ohjelmistoja. Toteutuvan kaupan myötä AKS ja Centia voivat odotusten mukaan palvella entistä paremmin jälleenmyyjäkumppaneitaan laajemman tuotevalikoiman ansiosta.


Elokuva, joka tuo näkyviin turkkilaisen naisen monet kasvot - Unelmatehtaan varjossa\nElokuva, joka tuo näkyviin turkkilaisen naisen monet kasvot\nElokuva näyttää niitä rooleja, joita naiselle on nyky-Turkissa tarjolla. Niihin kaikkiin liittyy ruoka, tavalla tai toisella. Hallitsevin naishahmo on aamusta iltaan perheelleen ruokaa joko laittava tai sen laittamista miettivä äiti tai vaimo. Sellaisia naisia elokuvassa on useita, ensinnäkin päähenkilö Neslihan (Demet Evgar) itse, joka on ruoanlaittaja kahdessa hahmossa. Neslihanin tärkeintä ruoanlaittoa on se, mitä hän tekee päivät pitkät yksin kotona ollessaan. Se kaikki tähtää hetkeen jolloin aviomies Ethem (Fatih Al) saapuu työstään kirjanpitotoimistossa ilta-aterialle kotiin, missä vaimo odottaa voidakseen omistautua yksinomaan miehensä hyvinvoinnille.\nNeslihanin toinen ruoanlaittajahahmo on suosittu tv-kokki, jonka keittiössä kaikki turkkilaiset perinneruoat valmistuvat sekunnilleen ajoitettuna, pornografisen houkuttelevasti valaistuina herkkuina. Tv-kokkina Neslihan esiintyy reality- tai kokkiohjelmille tyypillisen kulmikkaasti ja heittäytyy kesken ohjelman kommentoimaan omaa ”entistä” elämäänsä ja itseään takaumilla, joissa kotirouva Neslihanin harmaa, tapahtumaton arki ja keittiön apeus rinnastuu tv-kokki-shown glamouriin, äänekkyyteen ja aplodien myrskyyn. Elokuvan sivuosissa vilahtaa pilakuvan tarkkuudella luonnosteltuja naishahmoja; On urbaanisti sivistynyt opettaja, jolla on aitona besserwisserinä tapa huomautella toisten ruokavalintojen terveellisyydestä tai eettisyydestä. Tai sitten on Neslihanin läheiset naisystävät, joilla on maalaiskomedian henkilöiden tyyliin tapana töytäistä paikalle sopiviin ja sopimattomiin aikoihin. Parivaljakon onni ja autuus olisi perustaa pikkuinen ravintola maalle. Vielä yhdet naishahmot istuvat tv-kokki Neslihanin studioyleisössä. Siellä ovat perinneruokien ihanuudelle hyväksyvästi nyökyttelevät huivipäiset maalaiset tai vanhoillisten arvojen mukaisesti elävät ikääntyneet naiset.\nTv-kokkina Neslihan lausuu alleviivatun ironisesti kulttuurisen itsestäänselvyyden, joka toimii niin ruokaohjelman kuin luvuttoman monien kotirouvien polttoaineena: ”Kotirouvan vaikein kysymys joka päivä: mitä laittaa ruoaksi?” Tv-kokin mukaan ”Ainakin kerran viikossa tsherkessikanaa, koska mieheni jumaloi sitä ja siitä saa taivaalliset mezet.” Neslihanin takaumat katkovat Serial Cookin kerrontaa, ja niissä kasvaa pahaenteisen ilkikurinen murhatarina. Elokuvan murhiin sisältyy moraali: Älkää loukatko vaimojanne. Ethemillä oli ollut suhde samassa talossa asuvan opettajarouvan kanssa. Sekään ei ehkä loukannut Neslihania yhtä paljon kuin hänen keittotaitojensa aiheeton arvostelu yhdistyneenä brutaaliin käytöstapojen puutteeseen. Elokuva antaa välineet tulkita itseään niinkin, että mitä tiukemmin naiset pakotetaan hellan ääreen, sitä varmemmin se johtaa ikävyyksiin. Serial Cook on ohjaaja-käsikirjoittajansa Ümit Ünalin voimannäyttö, siinä yhdistyvät leikittelevä välineenhallinta, näkemys turkkilaisen yhteiskunnan tilasta ja halu antaa oivallisten näyttelijöiden tehdä työnsä loisteliaan hyvin. Elokuva onkin pääosanesittäjänsä Demet Evgarin suuri soolo. Päätöskuvat ovat kuin näytelmän loppu. Tietty näytelmällisyys elokuvaa luonnehtii muutenkin. Elokuva- ja tv-säveltäjä Erdem Helvacioglun musiikki löytää oikeat sävyt pohjimmiltaan melankolisen elokuvan käänteisiin.\nIstanbulin tämän vuoden elokuvajuhlilla elokuva sai palkinnot turkkilaiselokuvien parhaasta leikkauksesta, ohjaajan itsensä tekemästä käsikirjoituksesta sekä naispääosasta.\nIstanbul film festival 2018 turkkilainen elokuva Ümit Ünal\nIstanbulissa menemättä sinne


Digitaalisen median palvelut - publicis.fi\nDigitaalisen median palvelut\nDigitaalinen media tarkoittaa viestintämuotoa tai -kanavaa, joka koodataan tietokoneiden avulla luettavaan muotoon. Internet on nykyään kaikkien saatavilla oleva loistava, huippusuosittu ja älykäs globaali media. Digitaalisen median keinoin voidaan suorittaa tehokasta, kohdennettua markkinointia erilaisille sidosryhmille.\nDigitaalisen median käyttö esimerkiksi liike-elämän eri aloilla on viime vuosina ollut entistä suositumpaa. Digitaalinen media tarjoaa paitsi paikallista myös maailmanlaajuista näkyvyyttä jokaisen yrityksen tai yrittäjän tarpeista riippuen. Digitaalinen media on loistava viestinnän väline, jossa jokainen kansalainen voi vapaasti ilmaista omia mielipiteitään soveliaalla tavalla esimerkiksi erilaisten tiettyä asiaa tai alaa koskevien verkkofoorumien avulla.\nVerkossa voidaan paitsi viestiä, kommunikoida, markkinoida ja tehdä lopullisia ostopäätöksiä, myös luoda esimerkiksi mainonnan ja markkinoinnin alaan kuuluvia työpaikkoja. Yleisesti ottaen kaikilla internetin käyttäjillä on vapaa oikeus luoda tai lukea netin kautta tulevaa tietoa ja monenlaista viestintää, kuten esimerkiksi markkinointia ja mainontaa.\nDigitaalisen median tarjoamat hyödyt\nDigitaalinen media on kaikkien saatavilla. Digitaalisen median sisältämä aineisto on jokaisen yksilön hyödynnettävissä ja omaksuttavissa. Digitaalisen median avulla tuotteita ja palveluita on helppo mainostaa, markkinoida ja myydä, sillä tieto on avointa kaikille. Digitaalinen media tarjoaa myös monenlaisia keinoja kopioida, varastoida, muokata ja jakaa tietoa, kuvia sekä videoita.\nYrityksen markkinointikulut voidaan laatia jokaisen yrityksen ennalta asettaman budjetin mukaan. Nykyään myös esimerkiksi yritysten kotisivujen rakentaminen ja päivitys on mahdollista toteuttaa hyvin edullisesti tai jopa aivan maksutta.\nDigitaalisen median keinoin on helppo selvittää, minkälaiset markkinointitavat kohderyhmiä kiinnostavat. Tarvittavia muutoksia on erittäin vaivatonta ja helppoa tehdä.\nYritys saa halutessaan vaikka kansainvälistä näkyvyyttä yhden ainoan, hyvin rakennetun markkinointikampanjan avulla. Perinteisen median keinot, kuten sanoma- tai aikakauslehdet eivät ole kaikkien saatavilla.\nSosiaalinen media verkossa, ja kohderyhmille kohdennetut sähköpostit sekä mainoksineen että mahdollisine artikkeleineen ovat todellista täsmämarkkinointia.\nDigitaalinen media on täydellinen vastakohta esimerkiksi ärsyttävälle puhelinmyynnille. Digitaalisen median avulla viestit ja mainonta ovat kuluttajan katsottavissa silloin, kun hän itse tahtoo niitä katsoa.\nKaiken kaikkiaan digitaalinen media monine tehokkaine keinoineen on ylivertainen viestintäväline, jota yritysten kannattaa tehokkaasti hyödyntää omassa mainonnassaan.


Published on marraskuu 15, 2012 by Sissi\nToivottavasti jaksatte vielä tämän postauksen verran valokuvaushöpinöitäni:)\nOlen valaistunut! Olen siis ihan fiilareissa kun sain päivänvalolamput valoteltan kaveriksi.\nNämä kuvat on suoraan kamerasta, olen ainoastaan rajannut niitä hieman. Lakan ja ihon väri toistuu mukavan luonnollisena.\nEsimerkkilakkana Orly Preamp, kolme kerrosta. Tohkeissani ruttasin pikkurillin kärjestä lakat.\nVertailun vuoksi: tämä kuva on otettu pelkän päivänvalolampun edessä ilman valotelttaa.\nNyt lupaan lopettaa valaisusta valittamisen ja muutenkin asiasta jauhamisen. Kysyä saa toki, neuvon ja kerron mielelläni jos joku on kiinnostunut teknisistä ratkaisuistani:)\nCategories Orly, valokuvaus\nNext Lyhyt johdatus valaistumiseen\n11 thoughts on “Valaistuminen”\nmarraskuu 15, 2012 10:22 pm\nJatka vaan jauhamista :D Sulla on niin hyvä laatuiset kuvat, mikä kamera sulla on? Mä saan tällä viikolla ekan järkkärin, jeij! En ole sellasta ennen edes käsissä pidellyt ;)\nmarraskuu 15, 2012 10:44 pm\nNo mä kuvailen tänne blogiin tuollaisella mahdollisimman halvalla Nikonin Coolpix L25:lla mutta koska kamera on niin kehno, on panostettava ulkoisiin puitteisiin:)\nOn mulla järkkärikin olemassa mutta se on jotenkin liian hankala ja painava ja sitten pitäisi olla jalusta ja ja…. Mutta saishan sillä parempia kuvia tietty.\nKannattaa opetella käyttämään sitä uutta kameraa, saat paljon enemmän siitä irti:)\nmarraskuu 15, 2012 11:06 pm\nMillaset polttimot ja valaiset sä sitte vihdoinkin löysit?\nmarraskuu 15, 2012 11:07 pm\nmarraskuu 16, 2012 12:29 pm\nTein ”lyhyen” postauksen aiheesta:)\nmarraskuu 15, 2012 11:27 pm\nVautsi, mää voin vaan haaveilla noin laadukkaista kuvista. Mutta siis mikä tää valotelttajuttu on? Multa on vissiin menny jotain ohi, voisitkohan valaista asiaa? Voisitko kertoo myös vähän lisää tosta lampusta?\nmarraskuu 16, 2012 12:30 pm\nJees, innostuin vähän….mutta postaus aiheesta on nyt luettavissa:D\nmarraskuu 16, 2012 8:54 am\nMustakin on kiva kun kirjoittelet valokuvaamisesta, koska tosi moni painii sen kanssa näin pimeän aikaan! Itsekin aina heti oon kertomassa jos keksin jotain mullistavaa :D Ihanan värinen kyllä tuo pinkki.\nPreamp on niin nätti! Ja kiva, että muutkin kuin kynsihöpinät kiinnostavat, jatkossa voin tosin taas keskittyä enemmän kynsiin:)\nmarraskuu 19, 2012 12:29 am\nVoi kun mä en osaa päättää tarvinko mä tota lakkaa! Mä oon jatkuvasti ostamassa sen, mut sit jotenkin vakuutan itseni siitä, etten tarvi taas yhtä vaaleaanpunaista lisää.. Mut toi on vaan niin nätti!\nmarraskuu 19, 2012 7:45 am\nTää on aika erilainen kuin muut joten se puoltaa hankintaa:) Ei mulla ainakaan ole mitään vastaavaa vaikka vaalenpunaisia ja pinkkejä on kymmeniä…


Kätten töitä (eläkkeellä): marraskuuta 2015\nKävimme tyttöjen kanssa kirpparilla viemässä tavaraa ja voi että minkä aarteen tyttöni löysi!\nBrion lasten kangapuut 8e!\nKotiintultua oli kiire katsoa laatikkoon, ja voi mikä ilo, kun olivat valmiina kasassa! Saimme heti aloittaa kokeilemaan hommaa. Loimia on sen verran jäljellä, että pari nukkekodin mattoa saa tehtyä ja sitten pitää perehtyä loimien laittamiseen. Onneksi oli ohjekirja tallessa. Hommasta innostuivat kaikki poikia myöten ja ensimmäiset rivit syntyivät yhteistyönä. Tässä innossa menee ainakin muutama ilta, pari joululahja-ajatustakin syntyi heti :)\nSamalla tarttui Kirkkikseltä matkaan 2 neulonta- ja virkkauslehteä 20c kappale ja pannulappuja 2kpl/ 1e sekä villasukat 4e. Jollakin oli pöydässä ihan hirmuhalvalla pannulappuja, villasukkia ja lapasia, iso kasa ihan uusia. Oli pakko ostaa yhdet villasukat, mutta sinne jäi useammat piirakkasukat 5e/kpl ja miesten sukkia 6e kpl. Ihan sydäntä riipii, koska jo langat maksavat tuon verran - mutta toivottavasti joku löytää nuo aarteet joka niistä ilahtuu! Itse en niitä voinut ostaa kaikkia. Ja viime viikolla näin Tuulosen kirpparilla Tuuloksessa kirjoneulelapasia muistaakseni 10e kpl, että halvallapa nekin oli myynnissä. Ne jäi kyllä oikeasti harmittamaan, etten niitä ostanut...\nLähettänyt Kesätuulia klo 8.02 2 kommenttia:\nTunnisteet: kirppari, suomalainen käsityö, toisen tekemä\nEi mikään tavallinen sukka!\nTämä sukka ei ole mikä tahansa villasukka, vaan viimeintä design-tuotantoa oleva Upea sukka!\nMeillä on kummityttöjen kanssa kirjekirjat, jotka kulkevat joskus tiheämmin ja joskus harvemmin. Toinen kummitytöistä ei osaa vielä kirjoittaa, mutta äidin avustuksella ja piirrustuksin viestit kulkee. Ja tärkeät kuulumiset tulee kerrottua vanhan ajan kirjemuodossa, kun aina ei ehdi kovin useasti näkemään. Ja annoin molemmille kummitytöille tehtäväksi värittää villasukat ja minä sitten neulon neulon ne. Ensimmäiset ovat valmiit!\nOvatpa hauskan väriset!\nToiset ovat hieman kirjavammat ja haastavammat neuloa- toivottavasti saan nekin tehtyä pian!\nTäällä on oman tyttöni piirtämät design- sukat :)\nLähettänyt Kesätuulia klo 9.36 Ei kommentteja:\nTunnisteet: lasten asuste, lasten sukat, neulominen, neulottu, neulottu sukka, villasukka\nMummoni on neulonut tämän lapasen.\nEn tiedä milloin, ehkä 30 -vuotta sitten.\nMummo on ollut paremmilla mailla jo muutaman vuoden, tämä on yksi ihanista säilyneistä aarteista!\nTämä on ollut tädillä säilössä. Tai oli toinenkin. Joku tai jokin vaan nakersi siihen mahdottomat reiät eli ihan riekaleiksi. Lapasella on kuitenkin suuri tunnearvo ja tätini halusi sen käyttöön, joten pyysi minua neulomaan sille parin. Miten hauska tehtävä olikaan!\nOli vaan hankala löytää samanpaksuinen ja -värinen lanka. Paksuus on sama, väri hieman eri, mutta tarpeeksi yhteneväinen. Peukalo oli hankala tehtävä, koska peukaloon mummo oli laittanut puikollisen silmukoita. Mutta tein mummon lapasen perässä.\nReiätkin onnistuin neulomaan varren alkuun samalla lailla :) Ja peukalon tein tosiaan mummon lailla. En ollut ennen neulonutkaan peukalon paikkaa näin. Olen joko nostanut silmukat puikolta langalle ja luonut uudet tilalle tai tehnyt lisäyksiä lapasen sivuun peukalolle. Eli projekti oli myös hyödyllinen, tuli opeteltua uutta tapaa.\nTätini oli onnellinen nähdessään lapasen :)\nJa tällä tavalla mummon lapanen pääsee arvokkaaseen jokapäiväiseen arjen käyttöön.\nEnää ei otukset järsi tätä!\nLähettänyt Kesätuulia klo 20.59 4 kommenttia:\nTunnisteet: asuste, kintaat, lapaset, mummo, neulominen, neulonta, neulottu asuste, neulottu lapanen, perintö\nEnsimmäinen Oma valmis!\nOlen haaveillut pitkään omista vaatemalleista ja niitä on muutama piirrettynä, mutta tässä ensimmäinen oikea versio: Hattu\nHattu on virkattu aikuiseen kokoon, joten pienen Prinsessani pää on hieman pieni sen sisään. Mutta olipa Prinsessani kärsivällinen malli, kun äiti ei osannut kuvata tarkkaan... Pitää kehittää kuvaustaktiikkaa, mutta hattuun olen supertyytyväinen. Lankana on Red Hearts, eli ei kutita. Ja korinpohja sopii vanhaan tyyliin rimpsujen sekaan :) Tekeillä on jo toinen hattu ja huivi.\nOn niin mukavaa tehdä vaatteita, joissa ei ole yhtään suoraa reunaa!\nRimpsua ja kukkaa ei voi koskaan olla liikaa!!!\nLähettänyt Kesätuulia klo 21.01 2 kommenttia:\nTunnisteet: kesatuulia, kätten töitä, suomalainen käsityö, virkattu, virkattu hattu, virkkaus\nTällä viikolla olen pitkästä aikaa katsonut elokuvia. Lemppareitani ovat Pikku Naisia, Järki ja Tunteet, Pieni suklaapuoti, Beatrix Potter ja uutena tuttavuutena Saving Mr.Banks, joka kertoo Maija Poppasen luojasta ja tarinan muovaamisesta elokuvaksi Disneylle. Elokuvissa lumoaa tunnelma, kohtelias puhe ja etenkin ihanat vaatteet! Ehkäpä oikeasti siihen aikaan ihmisillä oli kylmä, mutta ihanat mekot ja villatakit lumoavat minut!\nOn ihanaa palmikkoa!\nIhana peruspyöreä virkattu kassi! ( Ja mikä tunnelma suklaapuodissa...)\nKukkapaitaa ja essua villatakin alla...\nPaksumpi neuletakki ja kaikilla miehillä sliparit!\nIhania kuvioneuleita! Ja kaulukset!\nArkisempia, ruusuhuivin kera :)\nIhanat sliparit ja hauskat kampaamolavasteet :)\nLisää kauluksia ja erimittaista helmaa ja hihaa...\nRistipistokassi - aivan lumoava!!!!!\nPitsiä mekon reunoissa, ruusukuvioinen kangas...\nPitsiä joka puseron reunassa, aivan ihana pitsikaulus - samaa tunnelmaa kuin aiemmin lainaamissa kirjaston kirjoissa....\nNäitä tekemällä olisi aivan ihana vaatemallisto...\nItseasiassa minulla on jo pari vaatekappaletta tulossa, omaa mallia... Yhdestä enää langat päättelemättä.. Sitten saatte nähdä....\nMutta haaveilu ja tunnelmointi on inspiroivaa!\nLähettänyt Kesätuulia klo 22.11 1 kommentti:\nSiis kertakaikkiaan miten epäonninen käsityö!\nEn ole pitkään aikaan neulonut lapasia ja loin liikaa silmukoita, koska tein työn paksummilla puikoilla kuin normaalisti, eli lapasista tuli jättimäiset.\nToiseksi tein toiseen lapaseen yhteen raitaan yhden kerroksen liikaa.\nNo ajattelin että saakoon olla se virhe mikä jokaiseen työhöni sisältyy.\nNo kolmanneksi laps silppusi lapasia saksilla, jotka reiät sain juuri ja juuri rumasti paikattua...\nJa koska lapasista tuli suuret, ajattelin tehdä toiset lapaset sinne sisään.\nNo näiden kanssa tietenkin tummanharmaa lanka loppui ja kärjet piti tehdä eri värillä. Mielestäni näistä tuli rumat (=tavalliset), mutta lohdukseni äiti ihaili, että onpa kauniit lapaset.\nJa onneksi lapasten saaja ilahtui lapasista. Olin helpottunut saadessani ne pois käsistäni. Mutta lapasinto sai buustia ja nyt on puikoilla parit muut lapaset :)\nNämä meni pari postausta sitten olevien villasukkien kaveriksi. Saaja totesi vain ettei voi käyttää kenkiä, koska muuten lapaset ja sukat eivät näy sävy sävyyn :D\nLähettänyt Kesätuulia klo 9.52 2 kommenttia:\nTunnisteet: lapaset, neulominen, neulottu lapanen\nVoi arvaatteko yläkuvasta että mikä?\nNo että laps otti sakset käteen ja leikkasi reiän valmiiseen käsityöhön!\n9 vuotta ja neljä lasta siihen vaadittiin. Olen aina jättänyt virkkaukset ja neulomiset sinne missä viimeksi olen niitä työstänyt. Koskaan ei ole kukaan satuttanut itseään ja nyt ensi kerran laps tuhosi tehtyä työtä. Lapset ovat tottuneet käsitöihini, ja antaneet niiden olla kuin eivät näkisikään niitä. Mutta nyt kaksivuotias jostain syystä keksi leikata kolme reikää valmiin lapasen varteen. Nämä ovat menossa samanlaiset sukat saaneelle lahjaksi, mutta odottavat pääsyä kotiin, koska näistä tuli melko suuret ja aloin neuloa toisia lapasia näiden sisään. Ja tässäpä nyt tulos. Nyt täytyy siis antaa lahjaksi parsitut lapaset..... Pahemminkin olisi tietysti voinut käydä tai laps olisi voinut satuttaa itsensä. Nyt käytiin vaan 45min keskustelu, jotta kaksvuotias pyysi anteeksi. On neljäntenä lapsena hieman kovapäisempää sorttia. Sylissä istuminen ja 5v. isosiskon kannustava puhe tuotti tulosta. Kun kuopus sai sanan anteeksi sanottua, hän alkoi tanssimaan ympyrää :) Ja äsken vielä tuli nauraen ja tanssien luokseni ja sanoi "Äiti minä pyysin anteeksi" Niinpä rakas kuopus, opit ehkä jotain. Ja ehkä minäkin. Isommalle olisin ehkä ollut hieman vihaisempi. Ja surullisempi. Onneksi vaan alkuvarteen eikä keskelle lapasta.... Eikä Pentikin päiväpeittoon.... Mutta anteeksiannon ja saamisen ilo sai kaikki perheen kuusi jäsentä nauramaan :)\nLähettänyt Kesätuulia klo 19.53 2 kommenttia: