Management by ryökäle — PasiSillanpää\nJuha Kuikka 18.10.2018 08:15\nOlin kerran eräällä luennolla, jossa muuan historioitsija tarkasteli päätöksentekokulttuuria Suomessa verraten sitä mm. Ruotsiin ja muihin maailman maihin.\nHänen lähtökohtanaan oli olettamus, että maiden historia ja kokemukset siitä millainen toimintatapa koituu menestyksekkäimmäksi ohjaa päätöksentekokulttuuria edelleenkin tilanteessa, jossa sitä olisi voitu sopeuttaa uusien vaatimusten mukaiseksi.\nSuomen kohdalla hän korosti eron Ruotsiin liittyvän ennen kaikkea Suomen viime vuosisadan sotahistoriaan ja toisaalta Ruotsin omaan pitkään rauhanaikaan. Sodassahan ei voida neuvotella, vaan päätökset taisteluolosuhteissa pitää tehdä viiveettä ja niihin päätöksiin liittyviä käskyjä tulee totella sokeasti ja kyselemättä. Tällainen "mode" on jäänyt päälle suomalaiseen johtamiskulttuuriin ja sen pois kuluminen vaatii muutaman sukupolven ajan.\nMax Jussila 18.10.2018 09:17\nSuomessa on liikkeenjohdossa edelleen vuoden 1939 liikekannallepano voimassa. Hauskinta asiassa on, että RUK:ta pidetään edelleen johtajakoulutuksen kehtona. Sitä ovatylistäneet sellaiset henkilöt kuin Jorma Ollila ja Björn Wahlström. Molemmat ansioituivat armeija-aikoinaan toimistohommissa.\nNiko Kaistakorpi 18.10.2018 15:40\nKehto se ei ole, mutta voi sieltä tarttua hyviäkin asioita mukaan. Valitettavasti se on sitten ihmisestä kiinni osaako ne valita. Esimerkillä johtaminen tai vaikkapa johtajana joukoista huolehtiminen esim ottamalla ruokaa viimeisenä esimerkkeinä. Itse aikanaan karistin suuren osan pois, mitkä eivät lainkaan sopineet duuniini asiantuntijatiimien vetämiseen.\nMinua on joskus mietityttänyt se kuinka suuri merkitys on työelämään sillä, että lähes kaikki miehet käyvät armeijan ja oppivat väkisinkin ns komentoketjun (chain of command).\nSen mukaan asiat etenevät yleensä ylhäältä alas porras kerrallaan ja myös toiseen suuntaan. Suomessa edelleen on paljon varsin hierarkisesti toimivia yrityksiä, joissa katsotaan karsaasti sitä, että jutellaan asioista suoraan joku porras ohittaen. Enkä tarkoita sitä, että arvosteltaisiin sitä välissä olevaa vaan myös yleensä.\nNaisille tätä komentoketjua ei olla samalla tavalla opetettu voimakkaana oppina tai sääntönä, mikä aiheuttaa joskus kitkaa työyhteisössä miesten opittua ajatusmaailmaa vastaan.\nKomentoketjusta varsinkin korkeassa hierarkiassa tuntuisi olevan haittaa yrityselämässä. Onneksi työelämä on menossa yhä matalampaan hierarkiaan ja sen käyttöön ottaneissa yrityksissä työskentelevät kokevat usein suurempaa tyytyväisyyttä työssään.\nTämä kehityssuunta tuntuu kuitenkin etenevän Suomessa hitaasti ja tuntuu jopa, että meillä on pelkoa irtautua vanhasta mallista. Vastuu on toisaalta helppo sysätä ylemmäs.\nJouko Repo 18.10.2018 08:37\nKarkeasti ja hiukan yleistäen, kauppaneuvotteluissa Ruotsissa päätös eri vaihtoehdoista tehdään etukäteen yhteisen monipuoliseen ja laajaan spekuloinnin kautta, jolloin kädessä on kohtalaisen kattava arvio riskeistä ja mahdollisuuksista. Suomessa taas päätös tehdään lähes aina suppeammila tiedoilla, pienemmällä porukalla, nopeammin ja mahdollista spekulointia ja perseelle potkintaa harjoitetaan sitten jälkäteen.\nLiian hätiköity toiminta johtaa varmasti helpommin virheisiin. Harmillista on, ellei vanhasta irtipääseminen onnistu. Kauppoja kun ei voi montaa kertaa hävitä.\nJuha Kuikka 18.10.2018 08:39\nSuomi on väestöphjansa ja olosuhteensa huomioiden pärjännyt kuitenkin erittäin hyvin kansainvälisessä kilpailussa omalla tavallaan. Ruotsilla on ollut huikea etumatka ja enemmän mainetta teollisuusmaana. Suomea ei ole tunnettu.\nYksi näkökohta Suomea ja Ruotsia verrattaessa tuon diskuteerauskulttuurin ohella on se, että Suomessa arvostetaan rehellisyyttä ja korkeaa moraalia. Ruotsissa sellaiset seikat eivät bisneksessä paljon vaakakupissa paina. Ruotsalainen neuvotteluosapuoli on huomattavasti selkärangattomampi lupaamaan asioita, joiden kohdalla tietää, ettei niitä juuri sellaisenaan pysty toteuttamaan. Siellä ikäänkuin fokusoidaan siihen kaupan solmimiseen ja muut ongelmat hoidetaan sitten perästäpäin.\nNiko Kaistakorpi 18.10.2018 08:51\nJuha Kuikka 18.10.2018 09:22 Vastaus kommenttiin #6\nSe riippuu sekä yhteistyösi luonteesta että siitä mitä olet pystynyt havaitsemaan.\nOlen työskennellyt suuren konsernin organisaatiossa sekä Ruotsissa että Suomessa ja havainnut silmiinpistävän eron tuossa suhteessa. Annan erään tyypillisen esimerkin. Kyseisen suomalaisjohtoisen konsernin erästä toimialaa johdettiin Ruotsista käsin ja osallistuimme siellä yhteen kansainväliseen tarjouskilpailuun, joka käsitti kolmen vuoden toimitukset Hongkongin uudelle vedenpuhdistamolle.\nTarjouskilpailun ehdoissa oli listattu satoja pykäliä, jotka piti stemmata tarjoajan taustan kanssa ja joita piti noudattaa, jotta tarjous ylipäätänsä hyväksyttäisiin käsittelyyn. Tutkiessani listaa tulin vastikään maahnamuuttaneena suomalaisena ja omaan pääkonttorikulttuuriin tottuneena ilman muuta suoralta kädeltä siihen johtopäätökseen, että meillä ei ole mitään mahdollisuuksia täyttää noita vaatimuksia. Esimerkiksi jo pelkkä vaatimus siitä, että tarjoajalla yhtiöllä pitää olla Hongkongissa paikallinen organisaatio hoitamassa toimituksia asetti mielestäni esteen, koska meillä ei ollut mitään rekisteröityä toimintaa siellä silloin. Helsingissä ei missään nimessä olisi katsottu voitavan kilpailuun osallistua.\nKun esitin asian paikalliselle toimitusjohtajalle hän sanoi vain, että kirjoitetaan kaikki tarjouksessa vain siihen muotoon, että se täyttää asetetut vaatimukset. Laita siihen tieto, että yhtiö "XXXXX Hongkong Ltd" tulee olemaan vastuussa paikallisesta toiminnasta ja ilmoita henkilöiksi omasta organisaatiosta parhaaksi katsomasi kolme nimeä. Ei meillä mitään sellaista yhtiötä ollut rekisteröity eikä kukaan Hongkongiin ollut suoraa päätä Ruotsista muuttamassa, mutta tein töitä käskettyä tämän pykälän ja kaikkien muidenkin kohdalla.\nVoitimme tarjouskilpailun ja saimme kaupan.\nNiko Kaistakorpi 18.10.2018 09:39 Vastaus kommenttiin #9\nEhkä minulla on sitten notkea selkäranka, mutta itse en näe kovin kummallisena sitä, että kaupan toteutuessa perustetaan vastuullinen organisaatio Hongkongiin vastaamaan toimituksesta sen ollessa kynnyskysymys ja vaatimus. Kautta aikojen kansainvälisessä kaupoissa on ollut tällaisia vaatimuksia.\nHarvoin tarjouskilpailun aikataulu antaa myöten esimerkiksi vahvistaa muuttositoumus työntekijöiltä. Tuohan ei tarvitse kuin yhden henkilön ko yritykseen, joka on vastuussa asioista ja ilmoitetut kolmen nimeä voivat vaihtua ja olla tilapäisesti paikalla.\nJos vaikka katsotaan julkista hankintamenettelyä Suomessa, jossa käytännössä on mukauduttava jokaikiseen vaatimukseen, niin melkoisen luovia ratkaisuja olen niissä nähnyt ihan suomalaisten firmojen toimesta. Vastaamalla johonkin ei syntyy oikeus pudottaa koko tarjouskilpailusta.\nJos teillä oli hyvä ja kilpailukykyinen tekniikka sekä kyseessä merkittävä kauppa, niin en olisi itsekään nähnyt tuota esteenä tarjoamiselle ja kaupan finanssien kestäessä pikkukonttorin perustamisen Hongkongiin vastuulliseksi tahoksi olisin sellaisen ollut valmis perustamaan toimitusprojektin ajaksi.\nEhkä tämä sitten selittää miksi minä en ole nähnyt ongelmaa ruotsalaisten kanssa... Kenties oma selkärankani näissä on sitten liian notkea suomalaiseksi. ;-)\nJuha Kuikka 18.10.2018 09:59 Vastaus kommenttiin #12\nNiin, tämä oli vain yksi esimerkki ja saattaa olla, että siihen liittyen kyse on todellakin suomalaisittain ajatellen hiukan keskimääräistä notkeammasta selkärangastasi, ja toisaalta siitä, että kuvaamani organisaatio oli siihen aikaan Suomen valtion omistama ja poliittisen hallintoneuvoston kontrolloima, jolloin pääkonttorin toimintatapa oli huomattavan toisenlainen kuin sen ulkomaisiissa yksiköissä oli asian laita.\nMutta on muitakin esimerkkeja koskien vaikkapa henkilöstön moraalia omaa työnantajaansa kohtaan. Myyntimiesten kuluveloitusten kohdalla pitää Ruotsissa olla paljon tarkempi kontrolli kuin Suomessa samoin kuin työaikojen noudattamisessa.\nTuon kaltaiseen rehellisyyteen liittyen voin kertoa esimerkin, jossa samassa Ruotsin organisaatiossa työskennellyt lounasruokahankinnoista vastaava ruotsinsuomalainen pienipalkkainen yksinhuoltajanainen oli saanut lähimmältä esimieheltään ikäänkuin armosta kehoituksen: "Du kan i lungn och ro köpa hem också bröd, mjölk och något annat..." Kyseinen suomalaisnainen kieltäyty moisesta sanoen, että ei hän voi sellaista tehdä. (Tämän tapauksen hän kertoi luottamuksellisesti minulle.)\nNiko Kaistakorpi 18.10.2018 10:26 Vastaus kommenttiin #16\nHhhmm, myyntimiseten kuluveloituksissa on nähty täälläkin kaikkea mahdollista. Tuo kehoitus yksihuoltajanaiselle on toki väärin, mutta tuskin ainutlaatuista.\nItselleni tuli tuosta mieleen vaikkapa tietämäni yrittäjä, jonka kotona ei olla koskaan juotu kaffea, syöty keksiä tai pyyhitty hanuria muutoin kuin firman piikkiin ostetuilla tuotteilla. Lisäksi vaikkapa koira on firman omistuksessa virallisesti "vartiokoirana" ja ruoka- sekä eläinlääkärikulut maksetaan firmasta. Tämä vartiokoira tosin on perhekoirana eikä taida olla yrityksen teollisuushallia taida olla nähnytkään kuin auton ikkunasta.\nJoten sanoisin kyllä, että kaikenlaista tapahtuu molemmin puolin lahtea enkä lähtisi yleistämään.\nJuha Kuikka 18.10.2018 10:32 Vastaus kommenttiin #17\nTuollainen "verosuunnittelu" on hiukan eri asia. Eihän kukaan omasta firmastaan varsinaisesti voi varastaa, koska verottajan lisäksi ei ole muita uhreja, ellei kyse ole sitten konkurssipesästä.\nMax Jussila 18.10.2018 09:23\nSuomalaisten rehellisyys ja korkea moraali on illuusio. Samaa luokkaa kuin suomalaisten ahkeruus.\nJuha Kuikka 18.10.2018 09:28 Vastaus kommenttiin #10\nSanotaan niin, että kaikki on suhteellista ja riippuu siitä mihin vertaa.\nMax Jussila 18.10.2018 09:40 Vastaus kommenttiin #11\nKaikki pohjoismaalaiset pitävät itseään ahkerina, rehellisinä ja moraalisina. En ole erityisiä eroja näiden välillä huomannut. Amerikkalaiset pitävät toisaalta itseään maailman ahkerimpana kansana. Tästä huolimatta korealaiset laittavat kokoon 2,5 autoa siinä ajassa kun amerikkalainen yhden. Katsotaan tulevaisuudessa, miten Kiinassa.\nJuha Kuikka 18.10.2018 09:45 Vastaus kommenttiin #13\nAinakin ruotsalaiset ovat suomalaisia ahkerampia hoitamaan puutarhojaan ja talojaan. Sen voi jokainen todentaa omilla silmillään. Eivät ne paikat siellä sen helpommin kauniissa kunnossa pysy kuin Rääkkylässä tai Ilomantsissakaan.\nMax Jussila 18.10.2018 09:50 Vastaus kommenttiin #14\nTämä on niin valitettavan totta! Suomen maaseutu näyttää paikka paikoin romukaupan mainokselta. Ja kalliit pellolle unohdetut kylvökoneet keväällä, kun niiden luukkujen raoista nousee viljaoraalle...\nHannu Valtonen 18.10.2018 17:49\nEi viittis ny vetää Ruattia tähän keskusteluun. Niillä ku on nii vaikeetaa saara hallituksensa tolopilleen.\nKyllä Suomen nykyisessäkin hallituksessa on niin monensortin viheltäjää, jotta siellä pitäisi olla monenmoisia näkemyksiä heittää pelukoppaan. Sitten vaan ravistellaan se oikea ratkaisu kopasta. Päälle vielä monet edudkuntakäsittelyn verbaalimiekkailut. Kyllä meilläkin osataan diskuteerata, jos halutaan.\nKyllä meidän firmoissa on kauppiaskompetenssia ja ellei ole niin sitä sitten ostetaan.\nYhdellä alueella on kylläkin ongelma. Puunjalostusteollisuus.\nBulkkia pulppia ja raakalankkua viedään. Paljon tupruttaa CO2 ainesta ilmaan kuljetusneuvoista ennen, kuin plankut on Kiinassa, tai Egyptissä. Sama sellulla. Lisäksi noiden jatkojalostustulo syntyy siellä jossain muualla.\nOn Suomi köyhä ja siksi jää. Pitäisi laittaa vientivero niille tuotteille, jotka viedään minimaalisella jalostuksella ulos. Saattaisi syntyä uusia yrityksiä puunjalostusteollisuuteen. Tämä ajatusmalli on pitkään muhinut monessa päässä diskuteerauksessa, mutta päätös uupuu. Miksi? Olemmeko ruotsalaisia?\nJuha-Pekka Kosonen 18.10.2018 08:58\n"Meidän päätöksenteon ongelma on siinä, että silloin kun johtajan tulisi yhdistää ja ymmärtää, hän alkaa häröilemään itsevaltiuden ja kuurouden kanssa. Ja siinä vaiheessa kun hän tekee päätöksen muiden puolesta, hän suuttuu, kun muut eivät ymmärrä hänen ajatuksiaan."\nTämän kaltaisia johtajia Suomessa vielä riittää molemmille käsille, vaikka monen seinällä roikkuu JOT:n diplomi.\nJohtajien käyttäytymisestä kuitenkin huomaa, että joko johtamistaidon opinnot itsessään ovat aivan perseestä tai sitten johtaja ei ole vaivautunut omaksumaan oppimaansa. Moni johtaa yritystä tai virastoa lähinnä kadettikoulusta tutuin menetelmin.\nArmeija on siitä mukava paikka, että mitä ylempänä olet hierarkiassa, sitä vähemmän sinun tarvitsee neuvotella ja sitä enemmän määräyksellä on painoarvoa, oli siinä sitten päätä tai häntää.\nKekkosen Suomessa monien yritysten johto olikin entisten esikuntaupseerien käsissä.\nNyt monien firmojen johtohahmona pyörii lähinnä vänrikki nappulaa muistuttava kokoomuslainen stereotyyppi, jonka puheet on työstetty puppugeneraattorilla. Kapeat hartiat yhdistettynä huonoon itsetuntoon eivät luo yrityksen johtamiselle yhtään parempia lähtökohtia kuin kadettikoulu. Toinen suomalaisjohtajan stereotyyppi on sitten Simpsoneista tuttu poliisipäällikkö Wiggum.\nKun ei ole luontaista karismaa ei ole myöskään luontaista auktoriteettia.\nNäin ollen mennään sitten määräyslinjalla, kun kukaan muu ei ymmärrä asioista yhtään mitään.\nJarkko Mynttinen 18.10.2018 09:01\nOpitulla taidolla ilman synnynnäisiä lahjoja ja luonnollisia taipumuksia ei tosiaan ole johtamisessa paljoa virkaa. Johtamisesta tulee silloin vasta todella rankkaa johtajalle itselleen sekä johdettaville, kun johtaja joutuu lakkaamatta esittämään parastaan luontaisten taipumusten puuttuessa pelkkien opittujen taitojen varassa ja pahimmassa tapauksessa energia meneekin pelkän mitättömyyden kätkemiseen.\nNiko Kaistakorpi 18.10.2018 10:56\nToteat hyvin: "Kun ei ole luontaista karismaa ei ole myöskään luontaista auktoriteettia.Näin ollen mennään sitten määräyslinjalla, kun kukaan muu ei ymmärrä asioista yhtään mitään."\nTällä moodilla saadaan paljon haittaa aikaan. Usein tilanne on nimittäin se, että tällainen johtaja ei myöskään halua lähelleen alaisiksi ihmisiä, joilla sitä on. Kerätään ympärille jees-miehiä ja naisia, jonka jälkeen yhdellä totuudella mennään kohti seinää.\nTörmäsin tuossa mielenkiintoiseen artikkeliin:\n"Oulun aate- ja oppihistorian professori Petteri Pietikäisen mukaan suomalaisesta politiikasta ei huomaa, että valta ja vastuu kulkevat käsi kädessä. Hänen mukaansa Suomessa voi kulkea töppäyksestä toiseen.\n– Suomalaiset äänestäjät eivät ole oppineet ottamaan valtaa sitä vastuuttomasti käyttäneiltä. Vahva auktoriteettiuskomme näyttää peittoavan perinteisen purnaamisen ja rettelöimisen taidon, Pietikäinen sanoo OP-Pohjola-ryhmän talouslehdessä Chydeniuksessa."\nPetteri Pietikäinen on tutkinut myös vallankäyttöä taloudessa ja samankaltaisia ilmiöitä löytyy yrityksistä.\nJarkko Mynttinen 18.10.2018 08:51\nEipä tuohon juuri lisäämistä, näinhän se juuri on. Johtaja etenkin suomalainen,näkee asian aina kahdelta kannalta - omaltaan ja väärältä.\nMikko Raatikainen 18.10.2018 11:20\nKautta historian suomalaisia on johdettu milloin lännestä milloin idästä.\nItse meidän ei ole tarvinnut miettiä miten asiat hoituu eikä ole suomalaisen maalaistollon tarvinnut johtamista miettiä, koska aina on joko ruotsi tai venäjä kertonut miten tulee toimia missäkin tilanteessa.\nLähinnä mihin ilmansuuntaan milloinkin lähdetään sotimaan.\nLoppuajalle mitä sotimiselta on jäänyt on kerrottu mihin säkkiin kuninkaalle kerättävät verot kaadetaan.\nEi siinä paljoa ole johtamiskulttuuri päässyt kasvamaan.\nViime sotien jälkeen kun piti itse alkaa omia asioita hoitamaan, niin siinäkin meni usea vuosikymmen miettiessä mitä idästä meidän odotetaan tekevän ja jos ei osattu, niin sieltä kyllä ohjeistettiin.\nTässäkään ei suomipoika ihan täysin päässyt johtamista treenaamaan.\nNyt pari viimeistä vuosikymmentä olisi N:liiton hajoamisen jälkeen ollut näytön paikka, mutta... kas kummaa.. meillehän tulikin suuntaviivat EU:sta.\nKyllä tämä johtamisessa näkyy.\nHyvänä (tai oikeastaan pahana) esimerkkinä meillä on nokia.\nNokialla oli keksitty loistava tuote ....saatiin ylivoimainen markkina-asema...tikapuut oli taivaaseen.\nJohto ryssi koko homman kuin suomen jääkiekkojoukkue 6-1 johdon ruotsia vastaan.\nJoskus (aika useinkin) nauran kun meillä kierrätetään johtajia firmojen hallituksista toiisiin ja joka hypyllä palkka paranee.\nTätä selitetään kateelliselle kansalle, että johdolle täytyy maksaa hyvin ettei karkaa ulkomaille.\nKukahan sieltä karkaisi...siis kenet joku kaaappaisi ja kuka?\nKovin suurta ei trafiikki ole suomesta poispäin ollut.\nNiko Kaistakorpi 18.10.2018 11:41\nTämä ulkomaille karkaaminen on kyllä ollut hauska peruste. Hyvin on homma toiminut, kun en itse tiedä yhtään merkittävän ulkomaisen yrityksen suomalaista toimitusjohtajaa tai hallituksen puheenjohtajaa. Siis sellaisen yrityksen, joka ei ole Suomesta lähtöisin.\nVoisin asettaa haasteen, nimetkää kolme tällaista suomalaista johtajaa Ollilan lisäksi, joka oli taannoin Shellin hallituksen puheenjohtajana.\nPalkat ja palkkiot nousee koto-Suomessa, kun yritysten hallituksien jäsenet jakavat niitä ristiin toisilleen ja kaikki pysyvät täällä.\nJuha Kuikka 18.10.2018 12:59\nEn muista juuri koskaan kuulleeni argumenttia, että toimitusjohtajat karkaavat ulkomaille.\nUlkomaille karkaamisesta on kylläkin varoiteltu asiantuntijoiden ja kirkkaimpien tuotekehitysaivojen sekä IT-gurujen kohdalla. Ja aivan aiheesta.\nNiko Kaistakorpi 18.10.2018 14:08 Vastaus kommenttiin #23\nLukaise vaikka Talouselämästä, niin olet ainakin lukenut ellet ole kuullut.\n"Pörssiyhtiöiden toimitusjohtajien kovaa palkkatasoa perustellaan vieläkin usein sillä, että muuten pystyvä suomalaisjohto valuu ulkomaille."\nJuha Kuikka 18.10.2018 14:16 Vastaus kommenttiin #24\nNiin tuossa kirjoitetaan, kuten sinäkin kirjoitit, ja väitetään niin väitettävän, mutta yhtäkään esimerkkilähdettä ei ole mainittu. Sen sijaan siinä on sitaatti: "Harry Harkimo, joka sanoi, että johtajien korkeita palkkoja ei voi perustella ainakaan sillä, että jos palkat olisivat pienempiä, johtajat karkaisivat ulkomaille." Hjallis siis sanoi, että EI voi perustella.\nVoi olla, että joskus joku on maininnut johtajien veropakolaisuudesta tyyliin Lontooseen muuttanut Storan Kervinen ilman, että olisi spesifioinut tarkoitetun ulkomaiseen konserniin siirtymistä.\nNiko Kaistakorpi 18.10.2018 14:37 Vastaus kommenttiin #25\nTuossa jo vähän vanhempaa tietoa Seuran tutkittua aikanaan väittämiä:\nVuonna 2002 metsäyhtiö Stora Enson hallituksen puheenjohtaja Claes Dahlbäck kertoi Talouselämä-lehdessä:\n”Kilpailu johtajista on kansainvälistä. Stora Enson palkkiokomitea tarkkailee kilpailijoiden palkkatasoa jatkuvasti.”\nPalkkataso on seurausta kilpailusta. Valtioneuvoston kanslian vuonna 2009 teettämä selvitys Kilpailu parhaista osaajista kertoo:\n”Johdon rekrytoinnissa kilpailu on vapaata sekä Suomessa että kansainvälisillä markkinoilla, mikä vaikuttaa palkitsemisen vaatimustasoon.”\nYlimmän johdon palkitsemisia räätälöivän Alexander Group Oy:n Yrjö Kopra kertoi asian kansanomaisesti Yle TV1:n Ykkösdokumentti-haastattelussa 13.10.2010:\n”No täähän on markkinataloutta… ja nyt meillä on rajat auki, ei ollut 60-luvulla.”\nJuha Kuikka 18.10.2018 14:47 Vastaus kommenttiin #26\nEi oikeastaan riitä, sillä missään noista lähteistä ei mainita "johtajien karkaavan ulkomaille", vaan niissä perustellaan johtajien palkkatason määräytymistä kansainvälisellä markkinatasolla. Sehän pitää sisällään myös ulkomaalaisten johtajien palkkatason Suomessa. Olisiko ollut itsestään selvää, että Elopille olisi maksettu korkeampaa palkkaa kuin Ollilalle siksi, että Elop on ulkomaalainen?\nJotenkinhan sen palkkatason tulee määräytyä joka tapauksessa. Ja niin kauan kuin johtajalla ei ole niin korkeata palkkaa, että se vaikuttaa yhtiön investointikykyyn joko palkan suuruudesta johtuvan kassavirran tai kannattavuuden heikkenemisen vuoksi, kaikki johtajan palkasta säästetty osuus menisi osakkeenomistajien taskuun, usein ulkomaille. Olisiko tämä sitten parempi?\nNiko Kaistakorpi 18.10.2018 14:59 Vastaus kommenttiin #27\nSelvä, let's agree to disagree. En jaksa kaivella sanatarkkoja vastineita. Parempi käyttää aikansa johobkin hyödylliseen.\nMika Anttonen totesi aikanaan osuvasti Talouselämälle Suomen tilanteesta:\n"Kohtuuttomat palkat johtuvat siitä, että omistajaohjaus on kadonnut isoista yhtiöistä. Kymmenen palkkarenkiä kokoontuu toinen toistensa hallituksiin. Siellä he myöntävät toisilleen entistä suurempia liksoja ja entistä houkuttelevampia paketteja."\nSiinä on avain palkkatason kohtuuttomaan kehitykseen ja käytetyt "viralliset" syyt ovat sitten oma lukunsa.\nMikko Raatikainen 18.10.2018 15:39 Vastaus kommenttiin #25\nItse ainakin olen vuosien varrella monesti törmännyt tähän väitteeseen.\nYleisimmin ajankohta on ollut kun verotietoja julkaistaan ja kateellinen kansa on alkanut kysenalaistaa isojen johtajien suuria palkkoja.\nLähteitä en nyt jaksa alkaa etsiä.\nTuossa taloussanimien jutussa:\n"Pörssiyhtiöiden toimitusjohtajien kovaa palkkatasoa perustellaan vieläkin usein sillä, että muuten pystyvä suomalaisjohto valuu ulkomaille.\nNäyttöä tästä on tosin esitetty hyvin vähän ja kuten Harkimo totesi, ulkomaisten suuryritysten toimitusjohtajina suomalaisia on todella vähän. Yritysten kakkos- tai kolmosringissä sen sijaan löytyy jonkun verran suomalaisjohtajia kuten vaikka ABB:llä."\nJuha Kuikka 18.10.2018 15:55 Vastaus kommenttiin #29\nJa toistettakoon vielä uudelleen, että on outoa kuinka ne kateelliset haluaisivat ottaa palkolliselta pois omistajan taskuun.\nMikko Raatikainen 18.10.2018 16:13 Vastaus kommenttiin #31\nJoo, tuosta ollaan samaa mieltä enkä ole sitä varsinaisesti kiistänytkään.\nTosin voitaisihan sitä jakaa ihan rividuunarillekin, mutta se on tässä kommenttiketjussa sivuraide.\nOma kommenttini alunperin oli naurut sille perustelulle, jossa väitetään suomalaisten pomojen karkaavan ulkomaille jos ei makseta tarpeeksi.\nJa sitä selitystä on käytetty...joskin ehkä vähenevässä määrin viime aikoina (siis ihan perstuntumalla)\nNiko Kaistakorpi 18.10.2018 18:06 Vastaus kommenttiin #31\nKateus on aina hieno väittämä, jolla saadaan kritisoija näyttämään pahalta. Hesarin laskelmien mukaan vuodesta 2014 vuoteen 2016 toimitusjohtajien keskimääräinen saama korvaus nousi noin 1,5:stä miljoonasta 2,0 miljoonaan euroon eli kolmessa vuodessa 33%.\nMukaan laskettu peruspalkka, rahabonukset, osakesidonnainen palkka ja lisäeläke-edut keskimäärin.\nAikavälin lopulle mahtuu kiky ja alkupuolelle niitä taloudellisesti "vaikeita" aikoja.\nKysymys kuuluu: millä tavoin toimitusjohtajien suorite on parantunut niin merkittävästi suhteessa työvoimaan, että tällaiset kasvuluvut ovat oikeutettuja?\nMikko Raatikainen 18.10.2018 19:27 Vastaus kommenttiin #34\nHyvinkin aiheellinen kysymys.\nToisaalta voidaan ajatella että omistaanhan ne omistajat sen ylisuuren palkan maksavat.\nMutta jos moraaliselta kannalta katsoo onhan se vähän irvokasta kun johdolle maksetaan palkankorotusta sen verran, kuin normaali sukankuluttajalle riittäisi loppuiäksi.\nSamaan aikaan pidetään YT-neuvottelut ja lopuilta pitää leikata, kun ei rahat riitä.\nJuha Kuikka 19.10.2018 06:48 Vastaus kommenttiin #34\nNoin suurien palkkioiden kohdalla on yleensä kyse pörssiyhtiöistä, joissa myös omistus on monasti pitkälti tai osittain ulkomaista. Suomalaiselle toimitusjohtajalle on siis niissä tapauksissa maksettu "ulkomaalaisten pussista", vaikka hallitus koostuisikin pelkästään suomalaisista. Tämähän on suomalaisille hyvä asia.\nToimiusjohtaja edustaa yhtiössä omistajia "virkansa puolesta" ja on ymmärrettävää, etä hänen tulonsa on sidottu tulokseen. Sitähän ne ovat omistajillakin, ja aivan sataprosenttisesti.\nMatti Ahlstedt 18.10.2018 12:03\nSuomalaisten tyyli on helppo tapa johtaa, ei tarvitse osata oikein mitään, syy ja negatiiviset seuraukset lankeavat aina sille porukalle jolla ei ole mitään tekemistä päätöksenteon kanssa.\nKarkea yleistys, tunnen oikein päteviä johtajia joilla on homma hallussa, en silti tunne yhtään päätäjää joka ei haluaisi pitää omaa työtään jos sattuu tekemään virheen joka maksaa pahimmillaan tuhansien työpaikan.\nOlen myös törmännyt johtajiin joiden perushokema on "turpa kiinni ja tee töitä", tosin nämä firmat on jostain hassusta syystä tehnyt konkurssin.\nJanne Kejo 18.10.2018 18:08\n"Suomalainen päätöksentekomalli on yksi suoraviivaisimmista, mitä maa päällään kantaa.\nMutta maailman avautuessa ongelmat tulivat monimutkaisemmiksi."\nVarsin taitavasti jätät mainitsematta sellaisen "pienen yksityiskohdan" kuin Neuvostoliitto. Olikohan se tarkoituksellista vai ei?\nTimo Kohvakka 20.10.2018 00:41\nAlkuun linkki Lewisin tutkimustuloksiin. Sen perusteella suomalaiset todellakin eroavat päätöksenteossaan radikaalisti kaikesta muusta maailmasta. Heikkous se ei ole yksistään, kuten blogistin esityksestä näin voisi päätellä. Että tätä pitäisi jotenkin muuttaa suomalaisissa. Ei missään nimessä.\nSiinä mielessä se on heikkous, että jokainen vahvuus on myös heikkous toisesta kulmasta katsottuna. Juha Kuikka on hajulla mistä ero johtuu. Tai ainakin siitä minkä erityislaatuisen valtin tämä ero tavassaan tehdä päätöksiä antaa suomalaisten käsiin.\nÄlykkyyden päämäärä on aina löytää yksinkertaisin eli suorin tie päämäärään. Mahdollisimman vähällä mahdollisimman paljon. Kuten Valmetinkin tarina kertoo, tässä suomalaiset ovat maailman huippua. "Kun on pakko niin onnistuu." Vaan ei onnistu kaikilta. Muilla kansoilla on liian hidas ja monimutkainen päätöksentekoprosessi vaativiin ja hektisiin tilanteisiin. Tilanteisiin joissa ei ole ennestään kerättyä tietoa käytettävissä ja on luotava uutta. Tämä eroavaisuus pitää tiedostaa, jalostaa ja käyttää hyödyksi.


Elettiin joulunalusviikkoa jossain Itä-Suomen pikkukylässä 1950 – luvulla. Isäntiä oli kokoontunut maitolaiturille tuomaan maitojaan.\nSiinä oli mukava vaihtaa kuulumisia ja poltella muutama piipullinen maitoautoa odotellessa. Useimmilla oli vain pari tonkallista maitoa reessä. Kaikki olivat pientilallisia, muutaman lehmänkantturan omistajia. Iita-leskikin tuli tuomaan maitojaan. Ei hänellä paljon tuotavaa ollut. Vain pieni tonkka vesikelkassa, eikä joka päivä sitäkään. Iita oli jäänyt yksineläjäksi jo vuosia sitten, kun mies oli jäänyt jonnekin savottareissuilleen. Ei se liene kuollut, mutta leskeksi kuitenkin Iitaa ainakin takanapäin puhuteltiin.\nMaitoauto tuntui olevan taas myöhässä. Se ei ollut mitenkään harvinaista. Jotkut lähellä asuvat jättivät maidot laiturille ja läksivät pois, arvelivat hakea tyhjät tonkat eri reissulla. Valehtelija-Ierikkakin teki poislähtöä, mutta jotkut sanoivat, että älähän Ierikka pidä kiirettä, jää valehtelemaan niin aika kuluu paremmin autoa odotellessa. Ierikka oli tunnettu jutunkertoja. Saattoi joskus värittää tarinoitaan, niin että oli saanut ”valehtelijan” lisänimen.\n”Nyt ei kerkiä valehtelemaan”, sanoi Ierikka. ”Kirkonkylän kauppaan on kuulemma tullut jouluksi säkki riisiä ja sitä pitää lähteä itsekin ostamaan ennen kuin loppuu.”\nIita odotteli toisten kanssa maitoauton ja sai tyhjän tonkkansa ja vei sen kelkalla kotiinsa. Kuitenkin Ierikan mainitsema riisi kummitteli mielessä. ”Olisi se mukava saada riisipuuro jouluksi, tässä on pitänytkin tyytyä ohrapuuroon”, ajatteli Iita. Päivä ei ole ihan puolessakaan, joten hän ehtisi vielä hyvin käydä kirkolla. Eihän sinne ollut kuin vajaa viisi kilometriä, parissa tunnissahan sinne kävelisi.\n”Teille on kuulemma tullut säkki riisiä”, sanoi Iita kaupalla. Toiset ihmettelivät kovasti, ettei täällä mitään semmoisia herkkuja ole. Mistä olet moista kuullut, kyselivät. ”Ierikkahan se tiesi, sanoi itsekin kiirehtivänsä ostamaan.”\nOli jo iltahämärä, kun Iita käveli vihoissaan kotiin. Voi että sappi kiehui. ”Kunhan tapaan sen Ierikan ketaleen, niin kyllä väännän siltä niskat nurin”, puhisi Iita vihoissaan.\nSeuraavana päivänä tavattiin taas maitolaiturilla. Yön kostoa miettiessään Iita oli vähän lauhtunut. Olihan se oikeastaan hänen oma vikansa, kun oli taas kerran uskonut Ierikan tarinoita. Otti kuitenkin puheeksi turhan kauppareissun: Että kehtasitkin valehella tuolla tavalla…sietäsit selekääs !”\nIerikka sovitteli, että eihän meidän naapurien kannata pitää vihaa. Lupasi lämmittää savusaunan illaksi ja pyyteli kauniisti Iitaa kylpemään. Iita lauhtui päivän mittaan ja meni illalla Ierikan kotiin. Oli paistanut lämpimät ohrarieskat ja vei niitä viemisinään emännälle. Siinä emännät tarinoivat, mutta Ierikkaa ei näkynyt missään. Lopulta Iita kysyi, että missä mahtaa isäntä olla kun ei näy.\n”Tuonne Horttanaisen Tahvon luo se sanoi menevänsä kylpemään. Eikö tuo kohta tulle pois, kun on ollut jo monta tuntia.”\nTuo kuvan maitolaiturin muoto sopisi hyvin Patsolan laituriksi, eli siihen Ilomantsin tiehaaraan Sahlstenin kohdalle. Ja kaupaksi välimatkan puolesta Kostamon kauppa Niiralassa. Ja eihän sitä tiedä vaikka näin olisi ollutkin.\nPatsolan maitolaituri 60 -luvulla\n← Vanhan ajan jouluruno, uusinta v 2017\nVärtsin Takojien terveisiä! →\n6 comments for “Riisin ostossa, uusinta”\nTämä on niin kiva tarina kuvineen että lämmittää\netelänvetelän mieltä vesisateessa 👍🎅🏻\nOn se hauska, vaikka itse sanonkin. Olen sen kauan sitten lukenut jostain lehdestä ja nyt muistellut verkkolehden papeille,, vai lieneekö tullut omasta päästä koko juttu\nTäällä Keski-Suomessa tarina on muokattu hieman toiseen muotoon. Isäntä ja renki olivat ulkotöissä, kun huomaivat mestarivalehtelijan tarpovan tiellä. Isäntä huikkasi:”Tule juttusille.” Valehtelija:”En ehi, kun kirkonkylällä ovat saaneet ihan mahottomasti muikkuja. Pittää kiiretä osinkoille.” Isäntä sanoi renkille:”Laita hevonen puikkoihin ja hae meillekin pari saavillista muikkuja.” Illalla renki palasi kotiin kalareissulta ilman sintin sinttiä. Isäntä alkoi noitumaan,että mitä peliä tämä on. Renki: ”Itsehän yllytit valehtelemaan.”\nVierailija, joku lukija oli sitä mieltä, että neito on Anja Holopaonen, he asuivat Surinkivessä.\nTänään on talvipäivän seisaus, eli vuoden pimein aika. Kaikenlisäksi on Tuomaksen päivä. Hyvä Tuomas joulun tuopi, paha Nuutti pois sen viepi.\nNyt sitä saa, nyt sitä saa,


1 E:n tarinoita syksy 2011 - kevät 2012\nTarina kuvasta 1\nTarina kuvasta 2\nJos minulla olisi taikasauva tai vaihtoehtoisesti\n20 vuoden kuluttua tai vaihtoehtoisesti\nYmpäristöpäivä (tämän kirjoittamiseen sai käyttää aikaa 40 minuuttia)\nPikku Pupu koulutiellä\nPikku Pupu meni ensimmäistä kertaa kouluun. Häntä jännitti niin että vatsaansa nipisteli. Mutta kun hän\nmeni suojatien yli hän näki kaverinsa . Hei Porkkana hei! Jussi mihin sinä olet menossa? Sinne minne\nsinäkin olet menossa elikkä kouluun. Kyllä sanoi Porkkana. Mennäänkö samaa matkaa? Ja sitten Jussi unoh-\nti että koulussa on jännää. No miksi sinä niin olret luullut? Noo siksi.... LOPPU\nOlipa kerran neljä tonttua joitten nimet oli Anna, Pipari, Minttu ja Elisa. Eräänä kylmänä talvipäivänä Elisa\nsanoi: Ehkä meidän pitäisi etsiä lisää ruokaa talveksi! Hyvä idea, sanoi Pipari, Mutta miten me löydämme\nruokaa kun ulkona on ainakin tsiljoona astetta pakkasta? Hyvä kysymys, mutta aijon yrittää. No, jos sinä\nyrität, niin sitten mekin. Okei, mitä te sitten odotatte? Ja ystävykset lähtivät matkaan... Yhtäkkiä Pipari\nlöysi paljon tatteja ja muut tontut lähtivät katsomaan. Voi kuinka pulleilta ja herkullisilta ne näyttivätkään\nja siksi he lähtivät kotiin. Ja kuinka hyvää soppaa siitä tulikaan. Olisi hauskempaa jos täällä olisi enemmän\nystäviä. Mennään sitten hakemaan. Mennään sitten. Haetaanko Paula. Joo. Sitten kun he olivat hänen ovel-\nlaan Paula tuli avaamaan. Mennään meille. Sopii. Nautitaan hyvä illallinen.\nOlipa kerran pieni tyttö. Hän kuuli sängyn alta rapinaa. Hän meni katsomaan, mutta ei nähnyt mitään. Sitten\nkuului wc:n oven takaa rapinaa. Hän meni katsomaan. Rapina kuului lavuaarista. Tyttö näki muurahaisen ja\nhän sanoi: Minä seilaan vielä kerran lavuaarissa. Tämä on hauskaa.\nKaksi tyttöä ja lumottu metsä\nOlipa kerran maailman ilkein noita. Hän kaappaa lapsia. Siinä lähellä asui Ruusupuna ja Kukkaruusu. He\nelivät äitinsä kanssa. He lähtivät kerran metsään joka olikin lumottu metsä. He tapasivat siellä kaksi\nprinssiä. Samana päivänä vietettiin heidän häät. Pidettiin suuret häät ja noita kuoli koska karhu tappoi hänet.\nOlipa kerran kaunis tyttö joka asui metsässä metsän eläinten kanssa. Tytön nimi oli Emma. Emmalla oli\nisosisko jonka nimi oli Ella. Hän oli kovin ilkeä koska hänen vanhempiensa mielestä Emma oli kauniimpi\nkuin hän itse oli. Ella oli yrittänyt viedä hänen kauneuttaan mutta ei ollut koskaan saanut sitä ansaansa\nkoska hän oli niin vikkelä että osasi piiloutua kaikista varoista. Emma eleli kauniissa metsässä jonka nimi\noli Rauhanmetsä koska siellä oli niin rauhallista. Eläimet leikkivät yhdessä täydessä sovussa jopa villi-\neläimet esimerkiksi kissat hiiret ja koirat.\nMutta eräänä päivänä Emma lähti keräämään marjoja. Kävellessään Emma tapasi mummon. Mummolla oli\npussi jossa oli erilaisia tavaroita. Mummo sanoi että onko sinulla antaa ruokaa. Emma antoi hänen viimeisen\nleivän. Mummo oli niin kiitollinen että hän antoi hänen tavaroistaan Emman valita yhden. Emma valitsi yhden\nkaulakorun joka oli noiduttu. Emma vei sen kotiin ja kuuli että kuului ääntä: Tule tänne tule tänne. Minne.\nSisimmälle Rauhanmetsän rajan ulkopuolelle. Minne sinne huusi Emma. Mutta kaulakorusta ei kuulunut enää\nmitään. Emma oli hämmentynyt. Seuraavana päivänä Emma lähti etsimään huutajaa. Hän kierteli ympäri\nRauhanmetsää. Kierreltyään tarpeeksi hän löysi pienen mökin. Emma meni taloon sisälle ja huomasi että\nsiellä asui pieni noidan näköinen mummo. Emman huomattuaan hän sanoi Voi tyttö pieni miten löysit tänne.\nSeurasin sydäntäni. Se on oikein. Tyttö pieni sinulla on varmasti nälkä. Hän vei tytön pöytään jossa oli\nomenoita. Haluatko omenan. Emma ei voinut vastustaa ihanaa omenaa joten hän haukkasi omenan sivua.\nHän ei tiennyt että se oli myrkytetty joten heti kun Emma oli haukannut omenaa hän vaipui syvään uneen.\nOlipa kerran merenneito joka oli suruinen koska hänen isänsä oli kipeä. Ilkeä noita oli antanut hänelle myrk-\nkyomenan ja vain harvinainen meriheinä voisi pelastaa hänen isänsä. Mutta heidän vihollisensa suunnitteli-\nvat hyökkäystä ja siksi oli vaarallista mennä etsimään meriheinää. Hänen isänsä kuolee ilman sitä heinää.\nMonet soturit olivat menneet etsimään sitä heinää mutta eivät olleet löytäneet heinänkorttakaan.\nEräänä yönä prinsessa pakkasi ja lähti etsimään meriheinää. Mutta hänen isänsä neuvonantaja seurasi\nhäntä. Hän näki paljon erilaisia meriheiniä mutta ei sitä lääkeheinää. Kyseinen heinä näyttää tältä. Hänet\nsiepattiin, mutta kuka. Noita! Noita hehkutti kun prinsessa jäi pyydykseen tällain: Buhaha hahaa, sainpas.\nNoita ei huomannut kuninkaan neuvona\nMummi ja vaari tulivat meille jouluna. Minä ja minun pikkuveli saimme kaikki lahjat jotka minä ja minun\npikkuveli olimme toivoneetkin.\nKulta ja Muru huono päivä\nOli aikainen aamu. Kulta söi juustoa ja Muru vadelmia. Sitten Kulta meni pelaamaan videopeliä. Sitten Muru\nsanoi Voisit sä lopettaa ton videopelin ja lähdetään katsomaan Ansaa ja Ossia. Miksi? Siksi koska minä ha-\nluan. Ei joo ei eiiiiii. Me mennään. No okei. Niinpä he menivät. Ossi oli olohuoneessa. Sitten he menivät\npuumajaan. Pian tuli ilta ja kaikki lähtivät kotiin. Kulta ja Muru: AAmulla on sitten taas kiva päivä niin kuin\nennenkin. No niin lamppu sammui. Loppu.\nSatu köyhästä tytöstä\nOlipa kerran tyttö joka asui yksin. Hänellä ei ollut rahaa joten hänellä ei ollut ruokaa. Mutta loppujen\nlopuksi tyttö sai äidin.\nOlipa kerran pieni siili joka lähti ulos ihan yksin. Hän oli koko yön yksin metsässä. Sitten hän näki äitisiilin ja\nisäsiilin ja he nukkuivat toisen yön metsässä. Aamulla he heräsivät kello kaksitoista.\nOlipa kerran aasi joka asui yksin. Hänellä ei ollut äitiä tai isää joten hän eli yksin. Mutta hänellä oli ystäviä:\npöllö, hiiri, käärme ja susi. He leikkivät yhdessä joka päivä. Sitten he kaikki saivat kodin.\nOli kerran hiiriprinsessa joka asui linnassa yksin. Eräänä päivänä oli tuuria. Silloin hän näki hiiriprinssin. He\nsaivat poikahiiren. Sitten he menivät naimisiin.\nOlipa kerran a joka halusi kirjoittaa ankka sanan. Hän tarvitsi ystävänsä n, k, toisen h ja a. Hän soitti ystä-\nvälleen ännälle: Haloo n täällä. Kuka siellä a. Haluatko kirjoittaa kanssani ankka sanan. Joo mutta koska\naloitamme. Nyt heti. Nähdään vaikka minun kotini edessä. Sopii. Samalla kun a meni kotinsa eteen hän\nhuomasi ystävänsä h:oon. Hei h. Hei a. H haluatko kirjoittaa kanssani ankka sanan.....\nMinttu ja Torttu\nOlipa kerran kuningas jolla oli kissa. Kissalla oli kaksi poikasta. Kissanpoikasten nimet olivat Minttu ja Torttu.\nHe loivat parhaimmat kaverukset. He tykkäsivät seikkailuista. Mutta kuningas oli kovin köyhä. Köyhä kunin-\ngas asui puumajassa. Kerran Minttu ja Torttu menivät ulos metsään leikkimään metsäjänisten kanssa. He\nleikkivät kaikenlaista hippaa esim. banaanihippaa ja pupuhippaa ja piilosilla olemista. Kun he olivat väsyneitä\nhe lähtivät nukkumaan. Mutta kun he olivat menossa kotiin tapahtui jotain erinkummallista. Jostain kajasti\naavemainen valo. Minttu ja Torttu olivat uteliaita kissanpentuja. Niinpä he päättivät lähteä valoa kohti. Siellä\noli kuningas ja kuningas oli saanut kuningattaresta vaimon. Sitten vietettiin suuret ja iloiset häät. Ne kestivät\nkolme viikkoa. Ja he elivät elämänsä loppuun asti!\nOlipa kerran kauan sitten eräs pieni tyttö joka oli onkimassa hänen perheelleen kalaa syötäväksi. Mutta hei-\ndän tyttönsä ei palannut koskaan joten he menivät kauppaan ostamaan kalaa.\nTarinat kuvasta 1 Kuvasta sai kirjoittaa joko sanoja tai lauseita. Osa kirjoitti tarinaa.\nKolme eläintä ja lumottu metsä\nOlipa kerran semmoiset eläimet kun Ossi, Ansa ja Alaska. He menivät metsään. He menivät aina metsään.\nSilloin he näkivät karhun. He juoksivat pakoon. Ja he näkivät järven. Ja siellä oli merihevonen. Ossi sanoi että\nvoisimmeko me kaikki tulla sinun kyytiin. Kyllä lähdetään. Joo! Miksi te tulitte minun kyytiin. Karhu jahtasi\nmeitä. Mennäänkö lumottuun metsään? Mikä on lumottu metsä? Siellä on paljon eläimiä. Se on tuolla. Minä\nen ole käynyt siellä metsässä. Etkö muka? Nyt pääset sinne. Kiva. Onko siellä pelottavaa? Ei laisinkaan. Läh-\ndetään. Kyllä ja nopeasti. Mitä että. Nyt te kaikki näette minkälaista siellä on.\nAnsa istuu kivellä ja syö omenaa. Ossi katsoo sientä. Alaskaa naurattaa. Sisilisko kiipesi kiven päälle. Etana\nmelkein tippuu Ossin päälle. Korissa on sieniä. Sienimetsässä on puita. Puut heiluu tuulessa. Lehtiä lentää\npaljon. Iso kivi on puun takana. Metsässä ei vielä sada. Omena on pyöreä. Sieni on Ossin kädessä.\nEräänä päivänä Ossi ja Ansa ja Alaska lähtivät metsään jossa oli monen näköisiä sieniä. Alaska ja Ossi l\nähtivät heti keräämään mutta Ansa vain mökötti kivellä ja söi omenaa. Mutta Alaska ja Ossi eivät välittäneet\nAnsasta. He vain keräsivät innoissaan sieniä. Yhtäkkiä kiven takaa kuului tassuttelua. He menivät heti kat-\nKiva päivä metsässä\nEräänä kauniina syyspäivänä Ossi ja Alaska olivat menossa sieneen. He aikoivat saada korillisen sieniä.\nSitten Alaska kiljaisi ja Ossi ja Ansa ihmettelivät mikä Alaskalla on hätänä. Alaska sanoi: Minä löysin hirveän\nison sienen. Ossi ja Ansa eivät voineet uskoa silmiään. Ossi kehui Alaskaa ja sanoi: Mennään kotiin tekemään\ntästä keittoa. Kotona Uuno sanoi: Hyvä Alaska sait meistä isoimman sienen. Mutta kun Ossi juoksi yläkertaan\nhän huomasi että heidän huone oli sotkuinen. Ossi kauhistui ja huusi: Uuno, Uuno, apua! Mikä hätänä Ossi.\nMeidän huone on kamalan sotkuinen. Ohho sanoi Uuno ja otti harjan käteen ja alkoi putsata lattiaa. Ossi\ntaas otti pölyhuiskan ja putsasi hyllyjä. Ansa otti rätin ja otti pölyjä poius sängyn alta. . Mutta Ansa näki että\nsiellä oli hänen lelunsa ja hän halaili sitä koko loppupäivän.\nOlipa kerran Alaska Ossi ja Ansa. He lähtivät myöhään illalla sieneen. He löysivät tatin ja kantarellin. Mutta\nAnsa ei kerännyt. Hän istua kökötti syömässä omenaa. Sitten Ossi sanoi: Lähdettäisiinkö kotiin. Alaska sanoi:\nEi vielä. Ansakin halusi olla vielä vähän aikaa mutta Ossi lähti. Tytöt keräsivät. Ansa ja Alaska eivät löytäneet\nkotiin. Sitten Ossi huolestui ja meni etsimään Alaskan ja Ansan. Sitten hän näki Alaskan ja Ansan.\nOlipa kerran muuntaja, jossa asui Ansa, Ossi ja Alaska. Eräänä aamuna he päättivät mennä sieneen. He\npakkasivat ja lähtivät. Pian he löysivät hyvän....\nomena lehti etana puu sieni Ossi kivi Ansa kuusi sisilisko Alaska kori orava ruoho\nAnsa kivi kuusi sieni kori etana saapas mekko lehti puu omena susi sisilisko hinta korva pesukarhu\nAlaska ruusu housut takki maa taivas turkki tasku\nkivi puu lehtiä koppa sieni. Sisilisko katsoo sienikoria. Ansa syö omenaa. Ossi istuu maassa.\nAnsa istuu kivellä. Sisilisko matelee. Alaska kerää sieniä ja Ossi kerää heiniä. Kori on täynnä ja he päättävät\nettä lähdetään kotiin koska sade oli tullut heidän yläpuolelle. Niin he päättivät että lähtivät kotiin. Kun he\nolivat kotona he menivät telkkarit.\nOssi lehti puu sieni koppakuoriainen kallio kori kuusi etana omena kivi oksa Alaska Ansa sisilisko\nsilmä mekko korva kumisaapas\nOssi ja Alaska on metsässä ja Ansa istuu kivellä.\nAnsa istuu kivellä. Alaska poimii metsästä. Ossi katsoo sieniä. Sisilisko on kivellä. Lehdet tippuvat puusta.\nKorissa on sieniä. Etana on lehden päällä. Alaskalla on mekko. Ansa syö omenaa. Lehdet leijuu maahan.\nEräänä päivänä Ossi Ansa ja Alaska lähtivät sieniretkelle. Ossi Ansa ja Alaska poimivat sieniä. Ansa otti\nomenan puusta. Hän maistoi omenaa. Se oli hyvää. Ansa söi omenan loppuun. Sitten Ansa jatkoi sienten\nkeräilyä. Lopulta oli tosi paljon sieniä. He menivät Hukka-Uunolle. He joivat siellä paljon mehua. Se oli\nvadelmamehua. Sitten mentiin Ansan kotiin maalaamaan. Ansan koti oli hiukan sotkuinen. Ossi kysyi Oletko\nsinä siivonnut täällä? Juuri eilen Alaska sanoi. Et ainakaan kunnolla. Mmm olenpas. No siivotaan sitten.\nHe siivosivat ja siivosivat. Lopulta he olivat siivonneet. Loppu.\nEräänä päivänä varis lähti metsään. Siellä hän tutki ja aikoi etsiä aarretta. Sitten hän keksi, hän halusi etsiä\nerikoisaarteen. Hän lähti metsään....\nOlipa kerran varis. Hän päätti lähteä metsään ja hän näki siellä pöllön ja tölkin ja vielä hirven. Kaukana\nkukkulalla oli suuri komea karhu.\nVaris on aamuisin pirteä. Hänellä on tapana käydä aamulenkillä. Mutta tänään hän sanoi: Minä lähden\ntutkimusretkelle. Varis lähtikin syvälle metsään. Hän oli ottanut mukaan eväitä, mutta kuinka hassusti\nkävikään eväät putosivat.....\nOlipa kerran Varis Vaakku. Kerran hän lähti retkelle. Hänellä oli kaverihiiri. He lähtivät yhdessä metsään. He\nnäkivät siellä karhun ja pöllön joka nukkui. Ja he näkivät hirven. Sitten tapahtui jotain hyvin kamalaa. Varik-\nsella oli kuuma. Mutta hänen ystävänsä hiiri sanoi: Ei, siellä on mutapohja. Mutta liian myöhään, varis oli jo\nkiinni mudassa. Oi hiiri ystäväni auta minut pois. Ota puunoksasta kiinni. Kiitos! Loppu\nOlipa kerran varis joka meni metsään etsimään eläimiä. Hän löysi vain tyhjän vadelmapurkin ja kuusenkäpyjä.\nEnhän minä etsi piikkiriikkisiä roskia etsin suuria eläimiä. Mutta sitten hän näki pöllön joka nukkui. Hän kaivoi\nkameran esille ja nappasi nopeasti siitä kuvan. Sitten hän sai aivan loistavan idean: entä jos minä otankin\nvain kuvia eläimistä. Sitten hän näki ison karhun mutta hän ei ollut kovin varma uskaltaisiko hän ottaa siitä\nkuvaa. Mutta hän rohkaisi itseään ja otti salamannopeasti siitä kuvan ja juoksi pakoon. Sitten hän näki\nmetsän isoimman eläimen hirven. Onneksi hän ei pelännyt hirviä joten hän otti siitä kuvan ja meni etsimään\nuusia eläimiä. Hän löysi vain hiiren mutta sitä hän ei halunnut kuvata. Sitten hän iha....\nOlipa kerran varis ja hiiri. He lähtivät retkelle. He halusivat tutkia metsää. He tutkivat kasveja ja eläimiä. Yksi\npäivä he kompastuivat keppiin mutta he saivat kolme kaveria. Sitten he menivät leikkimään hippaa ja sen\nOlipa kerran varis retkellä. Hän otti mukaan suurennuslasin ja taskulampun ja tutki paikkoja. Sitten hän löysi\nvadelmahillopurkin mutta sitten hän olisi syönyt koko hillopurkin. Sitten hän lähti kotiin lepäämään mutta hän\nei pystynyt nukkumaan.\nOlipa kerran varis. Eräänä päivänä he olivat metsässä. Varis löysi vadelmapurkin. Varis sanoi. Hetkonen löysin\njalanjälkiä. Hiiri sanoi Nyt otetaan selvää mennään tutkimusretkelle.\nOlipa kerran Varis Vaakku joka halusi mennä retkelle. Vaakku oli menossa kauppaan ostamaan evästä. Vaak-\nku huomasi vadelmapurkin joka oli juuttunut JATKUU...\nOlipa kerran varis. Varis lähti metsään. Varis on hyvin väsynyt. Varis pystytti teltan ja meni nukkumaan. Aa-\nmulla varis jatkoi matkaa. Varis näki pöllön ja ihastui siihen. Ja sitten varis otti pöllöstä kuvan. Varis sai pöl-\nlöstä uuden ystävän. Yhtäkkiä variksen jalan alla tuntui jotain pitkulaista. Alhaalla istui hiiri jonka hännän\npäälle varis oli astunut. Varis otti hiiren reppuun ja menivät kotiin.\nYstävänpäivänä mä pelasin ystävänpäiväaiheista Angry Birdsiä. Menimme Paulan kanssa luistelemaan.\nAamulla koulussa me menimme elokuviin. Elokuvan nimi oli Risto Räppääjä ja Viileä Venla. Ruokailussa me\nEilen menimme Iso Omenaan elokuviin. Elokuvan nimi oli Risto Räppääjä ja Viileä Venla. Päähenkilöinä olivat\nRisto ja Venla. Biisit olivat hyviä.\nElokuva oli kiva koska siellä katsottiin Risto Räppääjää ja siinä oli hyvä musiikki. Sen jälkeen mentiin\nruokalaan ja siellä oli jälkiruuaksi munkki. Kotona sai pelata Main Kräftii. Jalkapallossa oli kivaa\nkoska siellä sai pelata jalkapalloa ja sai jäätelön. Menimme kiinalaiseen ja sain lasten hajuainetta. Sain\nMentiin luokan kanssa elokuviin. Elokuva oli Iso Omenassa. Me saatiin koulussa ruokatunnilla munkki.\nElokuvassa oli päähenkilöinä Risto, Nella ja Viileä Venla. Tehosteet oli myös tosi hyvät. Minusta Rauha -täti oli\nparas henkilö koska oli hauska. Minusta ystävänpäivä oli mahtava. Minä kävin iltiksessä puuhapajassa.\nHanna kävi meillä kylässä. Minä sain hodarin. Minun kummini kortti oli mahtava.\nMe mentiin Iso Omenaan elokuviin. Kaverin kanssa yhdessä leikittiin Bey blade.\nMe menimme elokuviin. Minä opin, että voi olla oma itsensä ja opin myös että kaikkia pitää auttaa. Minä\ntykkäsin siitä elokuvasta. Tykkäsin eniten Risto Räppääjästä.\nEilen menimme elokuviin Iso Omenaan. Elokuvan nimi oli Ristä Räppääjä ja Viileä Venla. Minun mielestäni\nkivoin henkilö oli Viileä Venla. Minä tykkäsin Viileä Venlasta koska se puhui oudosti.\nJa sitten ruokalassa me saimme donitseja. Ja sitten me menimme kummiluokkaan antamaan kortteja.\nMe mentiin koko luokan kanssa katsomaan Risto Räppääjä ja Viileä Venla elokuvaa. Minä istuin Tommin ja\nOkun vieressä. Se oli hyvä elokuva. Elokuvan päähenkilöt olivat Risto Räppääjä, Nelli ja Viileä Venla.\nSain kummeiltani hienot kortit. Jassulta sain liilan kimalteisen kortin. Enniltä sain vaaleanpunaisen kultaisen\nja koristeellisen kortin. Koulussa oli donitseja jälkkärinä.\nMinä menin luokkani kanssa katsomaan elokuvaa nimeltä Risto Räppääjä ja Viileä Venla. Olin kolmosrivillä.\nMe menimme kävellen parijonossa poika tyttö systeemillä. Ja kun elokuva oli loppunut piti ottaa eri pari\ntyttö poika systeemillä. Siinä elokuvassa oli tosi hyviä räppejä ja lauluja. Ja oli tosi hyvää ruokaa. Nimittäin\nmakaroonilaatikkoa ja jälkiruuaksi oli pieniä donitseja. Yksi donitsi per lapsi! Alina antoi minulle tosi hienon\nkortin. Minä tein äidille ja isälle tosi hienon ystävänpäiväkortin.\nYstävänpäivänä oli tosi hauskaa se että me mentiin minun luokan kanssa elokuviin katsomaan Risto Räppääjä\nja Viileä Venla. Matka oli kyllä tosi pitkä mutta kun pääsin perille olin tosi iloinen. Elokuvissa olin kolmannella\nrivillä. Leffassa oli ärsyttävää se että siellä rapisi karkkipussit. Lempikohtani oli kun Venla astui veneestä.\nLempihahmoni oli Nelli Nuudelipää koska hän osasi puhua tosi selvästi. Elokuva oli minusta niin pitkä että\nen loppujen lopuksi jaksanut tuskin nousta. Koulussa oli hyvää ruokaa. Meillä oli makaroonilaatikkkoa ja\njälkiruuaksi donitsit. Myös sain kummiltani hienon kortin. Minä annoin kummilleni sellaisen kortin, että siinä oli\npaljon sydämmiä ja kukkia. Minulla oli tosi kiva ystävänpäivä. Sain viettää sen kavereitteni kesken. Kotona oli\nhauskaa siksi sain pikkusiskoötani kortin. Ja muutenkin oli kivaa olla oman perheen kanssa. Mummolla söin\nPaula vanukasta ja jätskiä. Kunnon ruokaa söin myös. Söin mummolla makaroonilaatikkoa.\nYstävänpäivänä meidän koko luokka meni elokuviin. Sen elokuvan nimi oli Risto Räppääjä ja Viileä Venla. Sen\nelokuvan jälkeen meidän luokka meni syömään. Ruokailun jälkeen koko meidän luokka meni antamaan\nkummeille kummikortit. Koulukummit antoivat meillekin ystävänpäiväkortit. Sitten kun me oltiin viety kummeille\nystävänpäiväkortit niin meidän luokka palasi kummien luokasta omaan luokkaan.\nKun menimme luokan kanssa elokuviin matka kesti ja jalkoihin sattui. Menimme katsomaan elokuvaa Risto\nRäppääjä ja Viileä Venla. Päähenkilöt olivat Risto Räppääjä, Viileä Venla, Nelli, Rauha, Elvi, herra Limberg ja\nViileän Venlan isä. Ja kun menimme ruokalaan söimme makaroonilaatikkoa ja jälkiruuaksi oli donitseja.\nEilen me oltiin luokan kanssa katsomassa Risto Räppääjä ja Viileä Venla. Se elokuva tuntui vähän lyhyeltä\nkuin aiemmat elokuvat. Mä istuin Peikin ja Eemilin vieressä. Ja kun me tultiin leffasta jälkiruokana oli donitseja\nNiitä sai ottaa vain yhden. Ne donitsit oli tosi sokerisia ja pieniä. Ne sai yhdellä suupalalla syötyä. Mä olisin\nhalunnut tehdä sellasen siilikortin mut onneksi ope teki minulle mun puolesta sellasen tavallisen kortin missä\noli sydämen kuvia.\nEilen me mentiin leffaan katsomaan Risto Räppääjää ja Viileä Venla. Sen jälkeen me mentiin takaisin kouluun.\nJa sit me mentiin viemään kortit. Ja sit me mentiin takas luokkaan . Sit meiltä päättyi koulu ja mä menin ker-\nhoon ja tein kortin kaverille. Ja sit kun tuli puoli neljä mä lähdin kotiin. Mä autoin äitiä ottamaan pyykki-\nkoneesta. Nicon piti ottaa pyykit koneesta mutta se ei halunnut ottaa vaikka kuin äiti yritti mutta ei onnistu-\nnut. Mä menin koska oli ystävänpäivä ja sitten me mentiin nukkumaan.\nKävimme elokuvissa katsomassa Risto Räppääjä ja Viileä Venla. Se oli hauska. Ruokalassakin oli ystävänpäi-\nvä otettu huomioon koska siellä oli jälkiruuaksi donitseja. Mutta käveleminen oli raskasta. Ja äiti antoi minulle\njäätelön ja se oli hauskaa.\nMeidän luokka kävi katsomassa Risto Räppääjä ja Viileä Venla elokuvaa. Aamulla mä sain äidiltä hienon kortin\nSe elokuva oli ihan kiva mutta siinä ei tapahtunut mitään jännää. Ruokalassa oli hyvää ruokaa. Meille tuli\nkylään äidin ystävä Vaasasta. Kun mä annoin äidille lahjan niin hän piti siitä kovasti. Me syötiin paljon herk-\nkuja. Mun pikkuveli ei halunnut mennä ....\nHiihtolomalla olin mökillä ja sinne tuli kavereita. Niiden kanssa oli kivaa koska me mentiin niiden kanssa\nuimaan. Heti seuraavana päivänä mentiin niiden kanssa laskettelemaa Messilässä. Seuraavana päivänä\nme ihan normaalisti leikittiin meidän majassa. Se oli tosi hieno koska siellä oli lääkekaappi ja tosi hienoja\nhuonekaluja. Se oli ulkona ja siellä oli muutakin. Seuraavana päivänä me lähdettiin kotiin ja seuraavana päivänä minä lähdin kouluun.\nMinä ja isi ja Vilma mentiin luistelemaan. Minä olin oksennustaudissa mutta isä auttoi minua. Minä ja isä\nmentiin kokemaan matikoita. Minä, ukki ja Vilma nähtiin riekko ja se jäi juttelemaan meille. Se jäi lentelemään\nMe leivottiin kakkua ja se oli kivaa. Ja me käytiin Kasvihuoneilmiössä. Siellä on kaikenlaista tavaraa ja siellä oli\nkahvila ja me syötiin siellä. Me käytiin Turun linnassa. Siellä oli tosi hauskaa. Minun kaveri Livia kävi meillä ja\noli hauskaa. Ja leivottiin taas kakkua. Isi ja mä oltiin hiihtämässä. Isi meni koulun pihalle ja kun me oltiin\nhiihdot hiihdetty. Illalla minä näin tähden lennon ja toivoin.\nMinä olin Kiinassa kolme päivää. Minä kalastin. Tuli kaksi isoa kalaa. Minä ostin psp-vita -jalkapallopelin. Sen\njälkeen olin iloinen.\nHiihtolomalla kävin Dubaissa. Kävin isäni ja äitini ja Vivianin kanssa. Aamuisin minä ja Vivian katsoimme\naina Disnet-kanavaa. Menimme aamuisin launtsiin syömään aamiaista. Sitten me menimme uimaan uima-\naltaille jotka olivat ulkona. Siellä oli tosi lämmin vesi. Siellä oli kiva leikkiä. Seuraavaksi keräsimme simpukoita.\nMenimme myös maailman korkeimpaan rakennukseen. Menimme tosi isoon kauppakeskukseen. Kävimme\nakvaariossa. Katsoimme hienoja suihkulähteitä.\nHiihtoloma Gran Karaniansaarilla\nOlin Kanarialla. Uin paljon. Uiminen oli hauskaa mutta minun korva tuli kipeäksi. Sain kavereita joiden nimet\nolivat Kiira ja Klaara. Minulla oli uimaleluja joiden nimet oli rausku ja uimarengas.\nMe kävimme mummilla ja hän teki meille lettuja. Seuraavana päivänä menimme isän kanssa pilkkimään. Ei me\nsaatu yhtään kalaa. Seuraavana päivänä me menimme kotiin.\nOlin mammalla ja papalla. Siellä minä hiihdin yli kolme ja puoli kilometriä. Minä luin, pelasin ja söin herkkuja.\nSitten kun tuli perjantai minut haettiin suoraa mökille. Matka oli pitkä. Kun päästiin perille meitä odotti mummi,\nHelen ja Lotta sekä Samuli ja Mikko. Siinä olikin kaikki. Siellä oli hauskaa. Kävimme kaksi kertaa pullalla ja\nOlin hiihtämässä ja Jumbossa. Ostin TopModelin. Kävin Mc Donald' ssaja luistelemassa. Tein hienoja temppuja\nesimerkiksi takaperin liukua, takaperin pipareita ja hyppyjä pyörin. Leikin ulkona, leikin kotia ja leikimme myös\nlumikasoissa. Sitten mentiin syömään mummolle ja papalle makaronilaatikkoa. Sitten katsoimme elokuvaa\nMuumipeikko ja pyrstötähti. Sitten serkut tulivat isälle yökylään.\nMä olin hiihtomalla mummun luona ja me hiihdettiin paljon. Me tehtiin lumiukko, lumikoira, lumihevonen ja\nlumilinna. Meillä oli tosi kivaa. Kun mä lähdin kotiin mä pääsin toista kertaa yksin bussiin. Kotona mä sain\nHiihtolomalla oltiin Lapissa. Siellä oli kivaa. Minä siellä Lapissa laskettelimme Ankkurihississä ja me oltiin\nrinteessä ylhäällä. Oltiin Hevisaurus -bändiä kuuntelemassa. Oltiin uimassa kylpylässä. Oltiin isossa altaassa\nja porealtaassa. Siellä koko ajan paistoi aurinko.\nMeidän perhe oli hiihtoloman mökillä. Heti seuraavana päivänä meidän perhe meni laskettelemaan. Sinne\nlaskettelemaan tuli myös meidän eräät tuttavat. Taas heti seuraavana päivänä mentiin laskettelemaan ja\nsinne tuli taas eräät meidän tuttavat. Mutta taas seuraavana päivänä ei menty laskettelemaan sen takia\nkoska meidän serkut tulivat meidän omalle mökille niin me touhuttiin.\nMä menin leirille busilla sinne. Siellä mä laskin traktorin renkailla ja sain uusia kavereita Enni ja Stella. Siellä\noli kerrossängyt. Mä olin ytissä ja siellä oli hyvää ruokaa. Siellä sai syödä karkkia ja pelata. Siellä oli Musti ja\nisoset. Keskiviikkona mä menin kotiin ja siellä mä sain ....... syntymäpäivälahjaksi. Oli kiva mennä yökylään\nMä menin yöllä yläsänkyyn ja olin aamulla alasängyssä. Siellä oli lasagnea ruokana. Sitten mä menin pulkka-\nmäkeen ja sitten mä menin hyppyristä ja mua sattui. Sen jälkeen me mentiin kotiin ja mun äiti tuli hakemaan.\nKun mä olin hiihtolomalla mä olin mummilla ja me leivottiin laskiaispullaa. Niistä tuli ihan hirveän isoja ja hyviä.\nNiissä oli paljon raesokeria. Sitten mä olin HopLopissa. Siellä oli kivaa ja siellä me mentiin Hesburgeriin. Sitten\nMe oltiin perhee kanssa laskettelemassa. Ja me oltiin myös uimassa. Ja me oltiin meidän mummilla.\nHiihtolamalla me laskettelimme Vuokatissa ja hiihdimme ja pelasimme . Ja mä leikin legoukkeleilla. Ja me oltiin\nkolme yötä ja sitten me menimme meidän serkuille. Me oltiin mummolla.\nJos minulla olisi taikasauva\nMinun taikasauvani nimi olisi Mui. Ja jos minulla olisi hätä , Mui tekisi loitsun ja auttaisi. Jos äiti suuttuisi,\nminun tarvitsisi vain ajatella että äiti ei suuttuisi. Ja jos minua harmittaa, minun pitää vain sanoa Miulle.\nMiu voi keksiä kaikenlaisia loitsuja. Ja kun minä tulen ahneeksi Miu tekisi loitsun ja ahneus menee pois.\nJa kun haluan herkkuja, Miu antaa sopivan määrän karkkeja. Siinä kaikki.\nMinä taion jäätelöä niin paljon kun haluan ja taikoisin vielä niin paljon karkkia kun haluan. Ja vielä uusia\nsipsipusseja sata. Ja haluaisin sitten vielä pspeepelin. Ja vielä haluaisin vapaata ja BleiBeil tosi paljon. Ja\nvielä taikoisin pelin ja ei muuta.\nJos Lennu Liito-oravalla olisi taikasauva, Lennu voisi taikoa roskaläjän pois, niin Lennu näkisi auringon laskun\nauringonnousun. Jos roskaläjä olisi ennallaan, Lennu myöhästyisi lentokoulustaan. Mutta jos roskaläjää\nei olisi niin Lennu myös pääsisi Villen luo.\nJos minulla olisi taikasauva, niin taikoisin kaverille toisen taikasauvan, joka olisi tarkoitettu hyvään. Se olisi\ntarkka kopio. Sen taikasanat olisivat: Säätä vaihdetaan, iloa levitetään". Lopulta taikasauvat katoaisivat.\nMinä toivoisin että kun haluan suklaata niin pitää heilauttaa ylös, sitten alas ja sitten pitää tehdä ympyrä.\nSitten pitää sanoa, että haluan suklaata tai sanoa minä haluan suklaata. Sitten taikurin kädestä lentää\ntaikasauva. Jos haluaa ilmaisen taksin sitten pitää tehdä ensiksi ympyrä, uudestaan ympyrä ja neliö ja kolmio\nja kolmio ja kolmio ja kolmio ja vielä kerran kolmio. Jos hai ottaa taikasauvan sitten lentää toiselle puolelle\nJos minulla olisi taikasauva voisin taikoa leijonasta hylkeen ja ihmisestä leijonan. Olipa kerran pieni poika\njolla oli taikasauva. Pojan nimi oli Sami. Hän esiintyi monissa sirkuksissa. Yhden sirkuksen nimi oli Sirkus\njossa saa esiintyä vain lapset. Hän esitti hienoja temppuja esimerkiksi taikoa ihmisestä leijonan. Heti seu-\nraavana päivänä hän meni sirkukseen. Hän esitti mahtavia temppuja esimerkiksi niitä temppuja joita minä\njo kerroin teille. Mutta sirkuksessa esiintyi paljon muitakin esimerkiksi monia muita lapsitaikureita. Koska\nmaailmassa oli paljon muitakin taikureita kuin pieni Sami -poika. Mutta kaikki lapset eivät päässeet esiinty-\nmään lavalle sillä he olivat kipeitä. Samin vanhempien mielestä Samin temput olivat hienoja temppuja.\nMinä taikoisin karkkia viikonlopuksi. Myös taikoisin kesän aina kun tekee mieli. Päättäisin omat vaatteet.\nPäättäisin olenko kipeä vai en. Jos tahtoisin lemmikin niin taikoisin lemmikin ihan itse koiran. Taikasauvan\nkeskellä on rubiini ja siinä myös pienen pieni topaasi. Taikasauva kiiltää niin hyvin se hohtaa. Minulla on\ntäsmälleen samanlainen varasauva. Jos toinen katoaa niin käytän toista taikasauvaa apuna taikomisen apuun.\nOlipa kerran Ansa ja Ossi. Kun he menivät Takamarkettiin he löysivät taikasauvan. Silloin Ossi sanoi Ansalle:\nMennään sirkukseen. Sitten he menivät ja Ansa otti taikasauvan ja sanoi taikasanan iloisesti: Hokkus,\npokkus! Kun Ansa oli sanonut sen taikasanan niin esille Ossi pani nuken ja Uuno laittoi lentokoneen. Sitten\nOssi pani nuken lentokoneeseen. Sitten esityksen jälkeen he menivät kotiin syömään ruokaa lohikeittoa.\nHeti ruuan jälkeen he menivät nukkumaan. Heti seuraavana päivänä taikasauva oli kadonnut. Ansa säikähti.\nEräänä synkkänä yönä kummitustalossa oli synkän pimeää. Siellä asusteli haamuja jotka olivat kummittelevia.\nYksi haamuista oli Böö, toinen Pöö ja kolmas Höö. Loppuja haamuja ei muistettukaan. Mutta nyt aloitetaan\ntarina kummitustalossa. Kuului yhtäkkiä räks! pom pim pam ja jokin räksähti. Kukaan ei tiennyt mikä se oli.\nLattialla oli jotain hilsettä mikä kiilteli. Se oli ihan kuin kahvinmurua mutta se ei ollut sitä. Sitten kuului jonkin\nihmeellinen ääni: trim trim tram trum. Böö katsoi kaapin taakse mutta siellä ei ollut mitään. Pöö katsoi sohvan\nalle ja taakse mutta sielläkään ei ollut mitään. Höö katsoi taaksensa ja siellä oli iloinen taikasauva. Sillä oli\nihana kiille ja kaunis väri. Siinä oli pinkkiä ja vaaleaa. Mutta kummitustalossa tuli yö.\nJos olisin keiju niin missä olisi taian lähde? No taikasauvassa tietenkin! Mitä tekisin taikasauvalla? No hyvää -\nkai. Kuvitellaan pilvi, joka vie meidät saarelle jonka nimi on Sateenkaaritimantti timanttien timantti. Se saari\neli surullista aikaa sillä se timantti oli varastettu. Sen oli varastanut Gargamel. Se lurjus oli kidnapannut myös\nprinssin. Tule pelastamaan prinssin. Gargamel on velho muistakaa se. Prinssi kyyhötti nurkassa siteissä\navuttomana sillä sen aseet oli varastanut itse Gargamel! Mutta taistelu meni näin: minä hyökkäsin, se taikoi\nkivetysloitsun, minä hyppäsin ja pelastin prinssin. Pidettiin häät ja elimme onnellisina elämämme onnellisina\nelämämme onnellisena loppuun.\nOlipa kerran Nurinkurinmaa ja siellä kaikki oli toisin päin ja kokonaan nurinkurin. Toisella puolella oli nappula\njoka käänsi koko nurinkurinmaan ympäri. Mutta se nappula oili koko nurinkurinmaassa .... kohdassa jossa\noli hyvin vaarallista. Ja siellä oli kuningas joka oli hyvin vaarallinen ja hänellä oli yli miljoonia vartioita jotka\nvartioivat nappulaa ja kuningasta. Mutta oli prinssi joka pystyi vain vetämään taikakahvasta, mutta hän ei\ntiennyt siitä. Mutta eräänä päivänä eräs vanha ukko joka kertoi että oli sellainen vipu oli nurinkurinmaan\ntakana. Mutta seuraavana päivänä prinssi lähti etsimään vipua. Sen pituinen se.\nNurinkurinmaassa asui peikko nimeltä Peruna. Peruna lähti kaivolle hakemaan vettä. Sitten kaivolla Peruna\nkatsoi kaivoon. Sitten kuului kova karjaisu. Peruna lähti takaisin kotiin hakemaan tikapuita.\nOlipa kerran yksi poika joka oli köyhä ja hänellä ei ollut kotia. Hän asui Nurinkurinmaassa. Eräänä päivänä\nhän huomasi että häneltä oli varastettu hänen raha. Hän oli huolissaan rahatta ja hän lähti etsimään. Hän\nhuomasi rahan isossa verkossa. Hän käveli verkon luokse mutta hän astui verkkoon ja se nousi ylös ja poika\nhuusi apua, mutta kukaan ei tullut apuun. Hänellä oli puukko taskussa ja hän löi sillä verkon rikki ja hyppäsi\npois verkosta ja otti rahan. Sitten hän meni kotiin ja meni nukkumaan.\nNurinkurinmaa on yksi avaruuden kiinnostavimmista planeetoista. Toisella puolella Nurinkurinmaata on tosi\nkylmä. Toisella puolella on puolestaan tosi kuuma. Kerran planeetalle saapui eräs muukalainen. Hän oli her-\nra Kummajainen aluksineen! Herra oli vanginnut Rubiinimaan prinsessan. Leiniskämaan prinssi aikoi pelastaa\nprinsessa Sindianin. Hän otti aluksen ja lähti matkaan. Kun hän oli perillä hän näki että Kummajainen ja Sindia\nolivat syömässä illallista! Prinssi lähti salia kohti. Silloin tapahtui jotain, mutta mitä? Kun hän heräsi hän huo-\nmasi olevansa tyrmässä! Hän sytytti tyrmän oven. Hän nappasi prinsessan yöllä ja he menivät kotiin. Sitten\nvietettiin iloiset häät! Loppu.\nOlipa kerran pieni poika joka paimensi lampaita. Eräänä päivänä poika näki hohtavan portin. Hän avasi sen ja\nalkoi tuulla. Poika liukui liukumäestä ja yhtäkkiä hän tuli norsun selkään. Norsulla oli kirahvin kaula, seepran\npää, kotkan siivet ja riikinkukon pyrstö. Hän tapasi toisen samantapaisen pojan. Poika auttoi paimenpojan\ntakaisin. Paimenpoika etsi koko seuraavan päivän porttia mutta ei sitä enää ikinä nähnyt.\nNurinkurinmaa on yksinäinen planeetta. Siellä asui muurahaisia. Eräänä päivänä sotilaat hyökkäsivät. Kolme\nmuurahaista meni kimppuun. Muurahaisilla oli kannustuslaulu: Me muurahaiset marssitaan kuolemaan\nkuolemaan! Eräänä päivänä muurahaiset olivat päihittäneet sotilaat. Yksi muurahainen oli elossa. Loppu!\nOlipa kerran kaunis pieni tyttö jonka nimi oli Sofia. Sofia oli kaunis. Hänellä oli pitkä kultainen tukka ja hänen\nsilmänsä olivat kuin safiirit. Eräänä päivänä Sofia käveli metsässä ja häntä pelotti vähän. Mutta hän käveli ja\nkäveli ja tippui ansaan. Silloin eräs mummo ja mummo vei hänet mökkiinsä ja siellä hän pakotti Sofian juo-\nmaan taikalientä. Sofia vaipui sikeään uneen. Vuodet vierivät. Eräänä päivänä saapui komea prinssi. Prinssi\nsuuteli Sofiaa ja Sofia heräsi. He elivät onnellisina elämänsä loppuun asti.\nOpiskelen yliopistossa. Asun Helsingissä. En ole naimisissa, vaan minulla on poikaystävä. Kun olen saanut\nyliopiston opiskeltua synnyttäisin tyttären. Tyttären nimi olisi Andriina. En menisi naimisiin olisin vain kihloissa.\nMinulla olisi lemmikkieläimiä: kaksi koiraa, jotka ovat poikia. Niitten nimet olisivat Tuikku ja Talkku. Minulla olisi\nmyös kaloja: pusukala, merihevonen, kultakala ja balleriinakala. Ehkä olisi vielä hamsteri, joka olisi tyttö ja\nsen nimi olisi Susanna. Kävisin välillä Espanjassa katsomassa äitiä ja isää. Menisin myös katsomaan mummia,\nvaaria ja mummoa vanhainkotiin. Hankkisin kesämökin ja veneen. Siellä olisi kiva biitsi! Kalastaisimme paljon\nkaloja. Jossain vaiheessa menisin naimisiin poikaystäväni kanssa!\nAsuisin silloin Espanjassa Teneriffalla äitini kanssa. Omistaisin ihan oman talon äitini kanssa. Olisin värjännyt\nhiukseni mustiksi ja olisin ruskettunut paljon. Minulla olisi hieno espanjanhuivi. Olisin töissä ravintolassa, mikä\non ilmainen ja siellä on vartioita. Lähellä on minigolfrata. Siellä on terassi missä on ilmaisia juomia ja ruokia.\nSiellä on kiireistä työtä. Tiedän sen koska olen myös siellä töissä. Siellä on kivaa olla töissä.\nMinä olisin hoikka, pitkätukkainen, kaunis tyttö. Minä asuisin oman perheeni kanssa. Minä en asuisi\nkaupungissa enkä maaseudulla. Minä asuisin niiden välissä pienessä taloyhtiössä. Opiskelisin lasten-l\nlääkäriksi. Minulla olisi yksi lapsi Iina 4 vuotta. Hän olisi askartelukerhossa. Hänen opettajansa nimi olisi\nMariia. Iina voimistelee ja ratsastaa. Minulla olisi koira ja hamsteri. Minulla olisi monta ystävää jotka\nolisivat koulusta asti esim. Hanna, Isabel, Nella, Uni, Alisa ja Antonella ja Rosa. Minulla olisi mies jonka nimi on\nKun olen kaksikymmentä vuotta vanhempi niin aion pysyä samassa kodissani. Kotini on minulle niin tärkeä\nettä siitä en halua luopua koskaan. Myös kun olen kaksikymmentä vuotta vanhempi niin en aio luopua\nrakkaimmista leluistani. Aion saada lapsia niin nopeasti kuin voin. Haluan saada upean miehen ja uskon\nettä sellaisen saan. Toivon saavani sellaisia lapsia jotka ovat innokkaita oppimaan. Ystävät haluan pitää\nsamana vain siksi että he auttavat jos jotain tapahtuu. Ystäväni ovat todella tärkeitä minulle. Aion saada\nperheelleni koiran jos kukaan ei ole allerginen. Jos on niin aion saada hamsterin. Haluan isona tulla kokiksi.\nLempiruokani on vieläkin makaronilaatikko. Aion saada paljon uusia ystäviä. Toivon saavani sellaisia ystäviä\njotka ovat huumorintajuisia. Kavereitten kanssa voi pitää kivaa. Suklaa pysyy aina ykkösherkkunani. En syö\nsitä paljon päivässä koska se on epäterveellistä.\nLuulen että olen aika lyhyt. Asun Raumalla samassa talossa kun mummi. Pidän pientä puotia ja minulla on\npikkuveli apurina. Lauantaina ja sunnuntaina soitan puodissa viulua. Minulla olisi pieni valkoinen kissa ja\näiti tulisi katsomaan sitä joskus. Ystävät olisivat samoja kuin nyt mutta olisin saanut uusiakin. Täällä olisi\npaljon puistoja ja minulle tulee uusi kissanpoikanen jonka olen löytänyt puistosta nimeltä Kissapuisto.\nKissan nimi on Olli. Käymme kissojeni kanssa lomalla Kissapuistossa. Talvella minulla on pisin loma. Käyn mö-\nkillä talvisin. Mökki on vanha ja sijaitsee Kangasalla. Avantouin paljon ja äiti on meidän mukana. Me paiste-\ntaan lettuja. Olen kiinnostunut kierrättämisestä. Kierrätän paljon, mutta kissat pilaavat sen joskus. Raumalla\non ruvettu välittämään luonnosta. Monia metsiä on rauhoitettu ja on kivaa.\nKaksikymmentä vuotta on varmaan pitkä aika. Olisin varmaan 27 jos niinkään. Minulla olisi 1-2 lasta. Minulla\nolisi samat ystävät kuin nyt ja yksi koira. Tykkäisin olla lasten kanssa. Minä asuisin äitini kanssa Espanjassa.\nMinä opiskelisin lentokapteeniksi. Minulla olisi mökki jossa kasvaisi vadelmia ja mansikoita ja puolukoita.\nMökki olisi iso ja siellä olisi puulattiat aidosta puusta. Minulla olisi varmaan pitkä opiskelupäivä. Kun tulisin\nopiskelusta niin söisin perheeni kanssa hyvää ruokaa ja leikkisin lasten ja koitan kanssa.\nMä olisin kahdenkymmenen vuoden päästä seitsemännellä luokalla ja mä olisin ehkä 13 vuotta. Mulla on sit-\nten jo paljon uusia kavereita ja mulla on uusi opettaja. Isona mä muuttaisin maalle ja asuisin siellä yksin.\nHankin sinne kotieläimiä. Hankkisin sinne kissan, koiran ja pupun. Mä asun eläinten kanssa. Mä ehkä pyydän\njota kuta mun vaimoksi. Mä harrastan telinevoimistelua ja jääkiekkoa.\nMinulla olisi lapsia ja minä asuisin etelä-Espanjassa. Minulla olisi hamsteri. Se olisi poika ja sen nimi olisi Diu.\nMinä harrastaisin lomaa.\nMinä luulen että 20 vuoden kuluttua talot tehdään kumista. Silloin minä asun yksin mutta olen luultavasti\nkihloissa. Ollaan tehty kumiautot, jotka eivät vahingoita ketään ja toimivat bensan sijaan vedellä. Minulla\nolisi hamsteri, jonka nimi olisi Rebekka. Opiskelisin lääkäriksi. Kihlattuni nimi olisi varmaan\nMiten on eläinten elämä?\nJoutuisi saalistaa itse. Ja pitää rakentaa itse pesä. Ja pitää kärsiä kylmästä. Ja pitää olla varuillaan. Ja täytyy\npitää pentuja kurissa. Ja täytyy tietää onko ruoka myrkyllistä. Ja pitää itse löytää ruokaa. Ja pitää huolehtia\nitsestään. Ja pitää huolehtia pennuista. Ja oravilla on vaikeaa löytää tammenterhoja. Ja pitää varoa siilejä\nkun niillä on terävät piikit. Siinä kaikki.\nKerran oli kivaa koska menin Dubaihin. Ja siellä me mentiin joka ilta juomaan jotkut juomat baariin. Päivällä\nme mentiin uimaan ja me mentiin kauppoihin. Ja sinne tuli Tiina ja me leikittiin kallioilla. Loppu.\n3000 vuoden päässä kuussa\nKuussa on varmaan jo tullut avaruusolioita. Miltäköhän ne avaruusoliot näyttävät? Varmaan pitäisi lähettää\nkuuraketti. Sitten uutisissa huomenna lähetetään raketti.\nOlipa kerran poika jonka kaverit olivat nähneet vuoret joissa oli taikaa. Mutta hän ei kertonut siitä kenelle-\nkään . Ei edes hänen parhaalle kaverille. Koska se oli niin kaunis että hän ei uskonut silmiään. Mutta lopulta\nhän lähti kotiin ja kertoi vanhemmilleen mitä hän oli nähnyt.\nYhteen planeettaan ammuttiin laasereita. Eräs planeetta lähetti aluksia puolustamaan ammuttua planeettaa.\nAlukset ampuivat siihen planeettaan ammuttiin laasereita.\nOlipa kerran köyhä mies joka oli suutari. Suutarin tehtävänä oli tehdä kuninkaalle kenkiä. Eräänä päivänä\nsuutari heräsi ja huomasi että hänen rahansa oltiin varastettu ja hän lähti etsimään. Hän etsi koko päivän\nkunnes hän palasi kotiin. Mutta kun hän oli kotona kaivon luona niin suutari huomasi yhden hänen rahois-\ntaan joka roikkui narussa. Sitten hän otti vauhtia ja yritti ottaa rahan, mutta naru katkesi ja suutari putosi\nkaivoon. Monta päivää myöhemmin suutari ....\nTalossa liehuu viiri, Taikuri sanoi: Possu katoa!\npujahtaa aukosta hiiri. Maatalon emäntä siivosi latoa.\nKiekaisee ukko, Kaupassa oli siivouspäivä, viilit laitettiin pussiin,\navataan lukko. siilit kiirehtivät bussiin.\nPiika tuuletti mattoja,\nMaatilalla on tyttö, renki korjasi talojen kattoja.\njolta on lähtenyt hammas Koulussa on aula,\nja ulkona määkii lammas. työkalupakissa on naula.\nMaatilan pihalla liehui viiri, Kirahvilla on pitkä kaula,\npihan poikki kipitteli hiiri. hiiri sanoi linnulle: Laula!\nSain äidiltä synttärilahjaksi suukon, Niityllä on kukka,\nmutta isältä sain puukon. minulla lämmin sukka.\nYhdeltä kaverilta sain tossut, Tiellä juoksi pupu,\nmutta toiselta kaverilta sain possun. kahdeksan on luku.\nVauva nukkuu ja Maatalon katolla lieuhui viiri,\npoika tuli ja sanoi: Kukkuu. talon ohi kipittelee hiiri.\nIhminen kuoli, Ladossa istuu kissa,\nkoira tuli ja nuoli. mutta saappaassa haisee pissa.\nIsi antoi lapselle suukon ja Niityllä on kukka,\nlapsi antoi puukon. mutta pojan jalassa haisee sukka.\nSisällä nököttää tossu ja Pihatiellä juoksee hiiri,\nulkona röhkii possu. lipputangossa liehuu viiri.\nMaassa makoilee matto, Aurinko paistaa,\nkorkealla on katto. auto ajaa kaistaa.\nRauhassa on latu,\nulkona meluaa katu. Hiiri maiskuttelee juustoa ja\nSisällä pöydällä on liima, lehmä puskee karsinan lukkoa.\nulkona on kylmä viima.\nSisällä kaapissa on harja, Talon seinässä on tiili,\nteeveestä tulee uusi sarja. kolossa makaa pieni hiiri.\nTalon edessä on aita,\nPikkumetsä on rauhallinen kansa, pojalla on kuivumassa paita.\nlentämään haluaa siellä Ansa. Jalkapallona oli kaali,\nPirjo leikkaa pahvia, Kissan nimi on Mirri,\nKaisa keittää kahvia. tytön päässä on pinni.\nLasista kaatuu vettä,\nHilkka juo mettä. Maalla liehui viiri,\nRaketti lentää kuuhun, kolossa pieni vauva hiiri.\npaketti lentää puuhun. Pihalla kasvaa puu,\nLattialla on katto, taivaalla loistaa kuu.\nalhaalla on matto.\nPihalla leikkii possu,\nisännällä on jalassa tossu.\nUlkona tallustaa siili,\nisännän lautasella odottaa viili.\nUlkona on sadekuuro,\nviilin kanssa maistuu puuro.\nEmännän nimi on Elmi,\nmeillä kävi viime yönä kelmi.\nKeväällä linnut laulaa,\nNiilo latoa naulaa.\nKello on kohta kaksi.\nHevosen nimi on Maksi.\nMeillä oli eilen ympäristöpäivä. Siellä oli hyvät ryhmät esimerkiksi Laurin ryhmä jossa oli kuulo. Kuuntelimme\nerilaisia ääniä ja piirsimme ne paperille. Sitten oli Annan rasti jossa oli näkö. Etsimme vihreitä luonnonvärejä\nja ruskeita luonnonvärejä. Sitten oli Evitan tuntorasti. Tunnustelimme karkeaa, pehmeää, märkää, kuivaa ja\nkovaa. Sitten lopuksi katsottiin mitä kukin löysi. Sarin hajurastilla haistelimme kuusenoksia, käpyä ja semmoista mitä itse löysimme. Tuulikin eli oman open rastilla keräsimme erilaisia tavaroita. Meidän ryhmässä\nUni, Ellu, Toimi, Lorena, Sevgyl, Fatima, Jaakko, Peik ja muita poikia. Sää oli ihan hyvä. Oli aurinkoista ja kuu-\nma minun mielestä. Ruokana oli kalapuikkoja.\nEilen oli A:lla, B:llä, C:llä, D:llä ja E:llä ympäristöpäivä. Sarilla oli haju, Annalla näkö, Evitalla tunto, Laurilla kuulo ja Tuulikilla kaikki. Minun ryhmässä oli Tuomo, Alisa, Lan, Sandra, AAmu, Tomi, Tom, Joonas ja Sara.\nOli kylmä sää. Laurin ja Tuulikin rastit olivat kivoimmat. Laurilla oli sellaista että olimme hiljaa ja sitten piir-\nsimme mitä kuulimme. Open rastilla taas etsimme luonnosta tavaroita.\nMeillä oli eilen ympäristöä. Silloin oli kivaa koska tehtiin kivoja juttuja. Kerättiin kivoja juttuja luonnosta ja\nvälillä mentiin syömään. Sitten jatkettiin. Oli aika hyvä päivä. Kävin viidessä ryhmässä. Kävin ensin Evitan\nryhmässä, sitten Annan ryhmässä. Laurin ryhmässä oli kivaa koska me piirrettiin siellä. Sitten Tuulikin ryhmäs-\nsä ja sitten vielä Sarin ryhmässä. Sitten oli vielä yksi tunti koulua. Kävelimme kaverin kanssa kotiin. Sen nimi on Kuljus. Meillä oli kivaa yhdessä.\nMeillä oli kylmä ja sumuinen sää. Laurilla oli kuulorasti ja sai piirtää. Ja me leikittiin rikkinäistä puhelinta. An-\nnalla oli näkörasti. Oli kiva kun saimme Annalta muovipussit joihin piti laittaa vihreää. Mä ja Tiina laitettiin\nkuusenoksia ja ruohoa. Seuraava väri oli ruskea ja meille annettiin kanssa siihen muovipussit. Mun ryhmässä oli Grenar, Tiina, Aaro, Asla ja Ville. Kävimme välillä syömässä ja ruoka oli hyvää. Evitalla oli tuntoaistirasti\nja siellä oli tehtäviä joita piti kerätä laatikkoon. Jotkut laittoivat mutaa ja lopuksi ne tarkistettiin ja heitettiin\nroskikseen. Sarilla oli hajurasti ja siellä piti ottaa pieni kivi ja kuusenoksa ja hakata kivellä ja kertoa miltä se\nMeillä oli eilen ympäristöpäivä. Eka tunti oli matikkaa. Oli Mitä osaan? Sitten oltiin kaksi tuntia ulkona. Aloitin\nSarin ryhmästä. Siellä oli hajuaisti. Sitten menin Evitan ryhmään. Siellä oli tuntoaisti. Annan ryhmässä oli\nnäköaisti. Sitten menimme ruokailemaan. Ruokailun jälkeen olin välkällä. Ja sitten juoksimme takaisin Annan,\nSarin, Laurin, Evitan ja Tuulikin luokse. Laurin rastilla oli kuuloaisti. Oman opemme eli Tuulin rastilla oli seka-\nlainen. Lempparini oli Tuulikin ryhmä. Minun ryhmässä oli Lan, Hanna, Tuomo. Oli ainakin minun mielestä hieno sää ulkoilla. En tykännyt oikein ruuasta mutta söin silti.\nMeillä oli eilen ympäristöpäivä. Laurilla oli kuulorasti. Siellä oli kivaa sen takia kun sai olla rauhassa. Meidän piti kuunnella linnunlaulua ja sitten meidän piti piirtää ne linnut jotka kuuli. Tuulikin ryhmässä oli kivointa kun\nsiinä piti hakea metsästä esineitä. Sarin rasti oli myös kiva.\nMeillä kaikilla luokkalaisilla oli ympäristöpäivä. Minun mielestäni Laurilla oli kaikkein rauhallisin aihe. Se aihe\noli kuulo. Piti kuunnella 2 minuuttia ääniä mitä luonnosta kuului ja piirtää ne sitten. Annalla oli aiheena näkö-\naisti. Siinä etsittiin vihreää ja ruskeaa ja harmaata minigrip-pusseihin. Me löydettiin vihreestä irtonaista\nsammalta. Sitten me löydettiin jotain irtonaisia lehtiä ja ruohoa - tietysti irtonaista. Evitalla oli tuntoaisti. Siinä\netsittiin 4 tai 5 juttua. Ne oli tosi hienoja mitä me löydettiin. Jos oli tosi nopea löytämään ne kaikki esineet ja oli aikaa niin sai leikkiä niin kauan että toiset olivat valmiit. Sitten kun kaikki oli valmiit sitten me näytettiin ne\nMeillä oli eilen ympäristöpäivä. Minun ryhmässäni oli Antonella, Eemil, Viivi, Aaro, Hanna, Lauri, Owen, Oliver.\nMe olimme ensin Annalla ja sen jälkeen Laurilla ja sitten Tuulikilla. Sen jälkeen kello soi ruokailuun. Oli tosi\nhyvää ruokaa. Se oli hyvää, nam. Seuraavaksi mentiin Sarille. Sen jälkeen mentiin Evitalle. Minulla oli tosi\nhauskaa. Tehtävät oli kivoja. En osaa päättää mikä oli hauskin. Annalla piti etsiä vihreää ja ruskeaa ja har-\nmaata. Laurilla piti kuunnella ja sitten piirtää. Sarilla piti haistella. Tuulikilla piti etsiä tavaroita luonnosta.\nEvitalla piti tunnustella. Minulla oli hyperkivaa!\nMinun ryhmässä oli Santeri, Peik, Toimi, Nella, Fatima, Lorena, Uni, Elisabeth, O-V ja TEo. Sää oli hieno. Laurin\nrastilla oli kuuloaisti, Annalla näköaisti, Evitalla tuntoaisti, Sarilla hajuaisti ja Tuulikilla niiden yhdistelmä. Sa-\nrilla haisteltiin hiiltä ja käpyä. Ruoka oli hyvää. Sain paljon rasteja Liikuntaseikkailua varten.\nAlotin Laurin ryhmässä. Laurin ryhmässä oli kuuloaisti. Parini oli Toimi. Seuraava rasti oli Tuulikin rastilla.\nMeillä oli eilen ympäristöpäivä. Minä aloitin Laurin ryhmässä. Hänen ryhmässä aiheena oli kuulo. Pojat huutelivat ihan joka hetki ja siitä en pitänyt. Mutta kyllä minä myös jotain kuulin esimerkiksi variksen raak-\nkumista ja kaikkea muutakin. Seuraavaksi menin oman opettajani luokse. Siellä täytyi etsiä luonnon tekemiä\nesineitä. Minun ryhmässäni oli minun luokalta Jaakko ja Peik. B:ltä tuli Viola ja Turkka ja Evitalta Elisabeth ja\nLeevi. Sarilta Olli-Veikko ja Paavo. Annalta Sevgül, Lorena ja Fatima. Evitalla oli tuntoaisti, Laurilla kuuloaisti,\nAnnalla näköaisti, Sarilla hajuaisti ja omalla opellani vähän kaikkea. Sää oli minusta täydellinen. Oli kosteaa\nja märkää. Ruokana oli perunamuussia ja kalaleike.\nMeillä oli eilen ympäristöpäivä. Minä aloitin openi ryhmässä. Siellä tehtiin kaikenlaista. Sen jälkeen menin Sa-\nrin ryhmään jossa oli hajuaisti. Ja sen jälkeen menin Evitan ryhmää missä oli tuntoaisti. Annan ryhmässä oli\nnäköaisti. Laurin ryhmässä oli kuuloaisti. Minun ryhmässäni oli omalta luokalta Ville ja Rosa ja minä. Minä ja\nRosa olimme aina parit koska meidän ryhmässä me olimme ainoat tytöt. Sää oli kostea mutta ei kuitenkaan\nsatanut. Ruokailussa oli kalaleike. Söin nopeasti ja ehdin hyvin välkälle.\nMeillä oli eilen ympäristöpäivä. Evitan rastilla piti löytää jotain karheaa, jotain sileää, jotain pehmeää, kovaa\nja jotain märkää/kosteaa. Ja seuraavaksi menin Annan rastille. Siellä kerättiin jotain vihreää ja ruskeaa\npareittain. Minun parini oli Venla. Ja sitten mentiin Laurin rastille. Ensin kuunneltiin mitä ääniä luonto meille\ntarjosi! Sitten piirrettiin mitä kuultiin. Ja lopuksi oltiin rikkinäistä puhelinta. Tuulikin rastilla etsittiin kaikenlaista\nesimerkiksi peikon unilelua. Sarin rastilla otettiin pieni kivi ja koputettiin käpyä ja kuusenoksaa. Lopuksi ke-\nrättiin pusseihin kaikkea hyvän tuoksuista!\nMeillä oli eilen ympäristöpäivä. Olimme ensin Annan näköaisti -ryhmässä. Me etsimme metsästä pusseihin\nkaikkea. Sitten menimme Laurin kuuloaisti -ryhmään. Ensin kuuntelimme ääniä. Sitten menimme Sarin haju-\naisti -ryhmään jossa haimme maasta tippuneita männynoksia ja kaikkea muuta. Sitten me otimme kiven ja\nhakkasimme oksia. Sitten menimme Tuulikin ryhmään.\nMeillä oli eilen ympäristöpäivä. Laurilla oli kuulo, Annalla oli kuulo ja Evitalla tunto ja Sarilla vielä haju. Sää oli\naika kylmää. Saatiin paljon rasteja liikuntaseikkailuun. Ruokana oli nakkikeittoa.\nEilen oli ympäristöpäivä. Laurilla oli kuulo. Minä kuulin lintujen ääniä. Parini kuuli variksen äänen. Annalla oli\nnäkö. Minä ja parini löydettiin paljon vihreää juttua. Evitalla oli tunto. Minä ja parini löysimme sileää, ällöä ja\nkuivaa. Sarilla haisteltiin sammalta. Tuulikilla oli kaikkea. Ensin kerättiin roskia, sitten vihreää ja sitten peikon\nunilelu ja sitten vielä sileää ja ikivanhaa. Ruokailussa syötiin kalaa ja leikin välkällä Tuomon kanssa. Sitten\nminä ja Tuomo mentiin iltikseen. Siellä pelattiin jalkista ja kun jalkispeli loppu niin minua tultiin hakemaan.


Uusien dieselautojen jatkuvat korkeat päästöt | EHC Teknik\nUusien dieselautojen jatkuvat korkeat päästöt\nDiesel-ajoneuvot helmikuu 3, 2020\nArtikkeli Transportochlogostik.se -sivustolta\nIVL: Uusien dieselautojen jatkuvat korkeat päästöt\nJulkaissut Christer Wiik – 30. kesäkuuta 2017\nUusimmassa ympäristöluokassa Euro 6 olevat dieselautot vapauttavat noin viisi kertaa enemmän typpioksideja todellisessa kilometrimäärässä kuin laki määrää. Tämä on Ruotsin ympäristökeskuksen (IVL) suorittama tutkimus. Tutkimuksessa yli 30 000 auton pakokaasupäästöjä mitataan ulkona Göteborgin liikenteessä.\n– Tämä vahvistaa sen, mitä olemme aiemmin tutkineet; että jopa uusimmissa dieselautoissa on korkeat typpioksidipäästöt. Se osoittaa, että lainsäädäntö ja aiemmat päästövalvonnat eivät ole valitettavasti toimineet kunnolla ”, kertoo Ruotsin ympäristökeskuksen (IVL) tutkija Åke Sjödin.\nTämä on ensimmäinen kerta, kun Euro 6 -autojen todellisten päästöjen massiiviset mittaukset esitetään. IVL on aiemmin todennut ongelman, joka johtuu huonoista testisykleistä, korkeista päästöistä tosiasiallisessa ajossa dieselautoilla ja huonosta ilmanlaadusta, johon tämä johtaa. Siksi tutkimuksen yhtenä tarkoituksena on ollut arvioida dieselajoneuvojen tosiasiallisia päästöjä erityisesti niiden ajoneuvojen osalta, jotka on luokiteltu Euro 5- ja Euro 6 -päästövaatimusten mukaisesti, koska ne muodostavat tällä hetkellä suurimman osan Ruotsin ajokalustosta. Näihin ympäristöluokkiin kuuluvien dieselautojen osuus on tällä hetkellä viidennes Ruotsin kaikista typpioksidipäästöistä ja suunnilleen yhtä suuri kuin koko Ruotsin kuorma-autoliikenteen päästöt.\nGöteborgin mittaukset osoittavat, että parannuksia on saatu aikaan viimeisimmällä Euro 6 -päästöstandardilla. Typpioksidipäästöt todellisissa ajomäärissä ovat keskimäärin vähentyneet noin 60 prosenttia Euro 6 -luokassa verrattuna aikaisempiin Euro-päästöluokkiin. Esimerkiksi Volkswagenin Euro 5 -dieselautot ovat suurimpien päästölähteiden joukossa, kun taas heidän Euro 6 -autonsa ovat alhaisimpien päästölähteiden joukossa. Myös Euro 6 -luokan autojen ja linja-autojen päästöt ovat huomattavasti alhaisemmat kuin aiemmissa Euro-päästöluokissa.\n– Tätä voidaan kuitenkin pitää läpimurtona. Aikaisemmin emme ole käytännössä nähneet muutoksia päästöissä Euro 2- ja Euro 5 -päästöstandardien välillä normaalikäytössä. Nyt näemme vihdoin laskua Euro 6 -autoissa, vaikka olemme vielä kaukana siitä, että ne täyttävät lakisääteisten vaatimusten odotukset”, Åke Sjödin sanoo.\nMutta silti ajelemme teillämme monilla dieselautoilla, joiden päästöt ovat korkeammat. Tutkimuksessa havaittiin merkittäviä eroja eri merkkien, mallien ja yksittäisten ajoneuvojen välillä. Typpioksidipäästöt ovat myös korkeampia alhaisemmissa ympäristölämpötiloissa, mikä on epäsuotuisaa Ruotsille. Euro 5 -autojen päästöt ovat noin 60 prosenttia suuremmat +10 asteessa verrattuna 25 asteeseen.\nEHC-hiukkassuodattimet vähentävät hiukkasia käynnistettäessä ja sisätiloissa liikuttaessa.\nMeillä on EHC HT haarukkatrukkeihin ja koneisiin.


Star Bay Suites Resort Puerto Vallarta, hotellisi Meksiko. Tarjouksella rajattu aika!\n« Takaisin Star Bay Suites Resort\nAvenida los Picos 833, 63732\nTarkista hotellin Star Bay Suites Resort hinta ja varaustilanne: Saapuminen :\nStar Bay Suites Resort - Kuvaus\nhelposti saavutettavissasi, sillä matka vie autolla vain 37 minuuttia. Osoitteessa Avenida los Picos 833 sijaitseva hotelli on ihanteellinen tukikohta, kun haluat nauttia kaikista kaupungin antimista, viivyitpä sitten vain muutaman päivän tai kauemmin. Luksus-tyylinen Star Bay Suites Resort-hotelli on varustettu kaikilla mukavuuksilla, joihin kuuluvat esimerkiksi: Ilmastointi, Satelliitti TV.Matka Lic. Gustavo Diaz Ordaz-lentokentälle vie autolla noin 24 minuuttia (12 km ).Hotellissa on ulkouima-allas, jossa voit virkistäytyä. Muuta hyödyllistä tietoa:Hotellissa on pysäköintialue.\nStar Bay Suites Resort: tyypit:\nStar Bay Suites Resort: mukavuudet ja palvelut\nHotelli (Nuevo Vallarta) on luksus-tyylinen ja tasoltaan se kuuluu neljä tähteä-kategoriaan. Hotelli tarjoaa erilaisia palveluja, joihin kuuluvat mm. Business-keskus, Ilmainen pysäköinti.Etäisyys kesk\nNuevo Vallarta 5 km\nBucerias Golf ja muu urheilu


Viitat - Pilailupuoti\nPtkät ja näyttävät hyvälaatuiset viitat vampyyrille tai venetsialaisiin juhliin. Osassa viitoista on huppu ja niitä löytyy myös eri pituisina ja värisinä. Viitat myös arjen supersankareille ja muille viittamiehille ja naisille.\nNäytä ostoskori “Sateenkaari viitta” on lisätty ostoskoriin.\nHarsoviitta punamusta #\nHupullinen satiini viitta musta\nHupullinen viitta kulta\nHupullinen viitta punainen\nMusta hupullinen viitta ec\nMusta viitta #\nMusta viitta hupulla #\n56.00€ sis. ALV 24% Lisää ostoskoriin\nSankarin viitta vihreä\nScream asu aikuisten #\n46.00€ sis. ALV 24% Lue Lisää\nVampyyrin viitta #\nVampyyrin viitta punaisella kauluksella\nViitta harmaa hupulla #\n41.90€ sis. ALV 24% Lue Lisää\nViitta hopeanvärinen #\nViitta hupullinen valkoinen\nViitta metallinhohto pinkki\nViitta ruskea #\nViitta Super Hero hot pink


Tuusulan kunnan www-sivut - Tuusula-viikolla nautitaan pienistä ulkoilmatapahtumista\nTuusula-viikolla nautitaan pienistä ulkoilmatapahtumista\n18.06.2021 klo 12.15\nTuusula-viikko ilmentää kotiseuturakkautta ja viikkoa vietetään 17.–25.7.2021. Tuusula-päivänä 22.7. juhlitaan monin eri tavoin vuonna 1643 perustettua Tuusulaa.\nTuusula-viikon ohjelmaa järjestävät tuusulalaiset kulttuuri- ja kotiseutuyhdistykset ja -yhteisöt, museot sekä Tuusulan kulttuuripalvelut. Tarjolla on monenlaista: yhteisötaidetapahtuma, Lilly Kajanus-Blennerin puiston avajaiset, bändi-ilta, konsertteja ja muita tapahtumia. Kulttuuripalvelut järjestää tänä vuonna ulkoilmakonsertteja eri puolilla Tuusulaa, mahdollisten yleisörajoitusten puitteissa.\n– Olemme korvanneet yhteislaulut konserteilla koronatilanteen vuoksi, kulttuurituottaja Jaana Hopeakoski kertoo.\nTuusula-viikon aloittaa Tiilitehdaspäivä 17.7. Jokelassa. Tiilitehtaan pihalla esiintyy sirkusryhmä Blind Cut Company klo 13 koko perheen esityksellä Kuin kala puussa. Tuusulalainen jazz-pianisti Lassi Kouvo esiintyy New Yorkissa asuvien kontrabasisti Kaisa Mäensivun ja rumpali Joe Perin kanssa klo 15.\n– Saamme upean tuulahduksen New Yorkin jazzpiireistä, kun Mäensivu ja Peri ovat koronan vuoksi Suomessa. Muuten olemme tarjonneet esiintymistilaisuuksia pääasiassa paikallisille muusikoille, Hopeakoski kertoo.\nTuusula-päivän etkoja vietetään Kellokoskella 21.7. Kesäistä päivää voi viettää nauttimalla Ruukin upeasta miljööstä ja Kellokosken sairaalamuseon ohjelmasta. Päivän mittaan pääsee käymään sairaalamuseon taideporraskäytävässä, sairaalakappelissa ja ruumiskellarissa. Tuusula-päivän etkokonsertti alkaa klo 18 Kellokosken kartanon päärakennuksen edessä. Kesäisiä säveliä mielestä ja muistoista -konsertissa esiintyvät kellokoskelainen Hanni Autere ja Sirkka Kosonen, jotka esittävät kansanmusiikkia ja vanhaa iskelmää.\nPerjantaina 23.7. yleisö pääsee nauttimaan Tango del norten Piazzolla 100 -juhlakonsertista Aino-salissa.\nLauantaina vietetään kesäpäivää Klaavolassa, jossa nähdään koko perheen satuseikkailu Muurikki ja metsän väki klo 14 sekä päästään tekemään oma karjankutsuhuuto klo 15. Sekä konsertin että työpajan toteuttaa Kulttuuriosuuskunta Uulu. Unelmatrion musiikki vie kuulijat 1960-luvun tunnelmaan klo 16. Konsertti on läpileikkaus aikakauden musiikkiin meillä ja maailmalla. Kitaristi Petri Krzywacki ja kontrabasisti Joonas Tuuri säestävät laulaja Tuula Krzywackia, joka tunnetaan mm. Tuusulanjärvi Big Bandin solistina.\nTänäkin kesänä tapahtumissa huomioidaan koronaviruspandemiasta johtuvat turvallisuustoimet. Tapahtumiin saa tulla vaan täysin oireettomana. Tapahtumissa noudatetaan yleisörajoituksia ja huolehditaan turvaväleistä ja hyvästä käsihygieniasta, sekä suositellaan maskin käyttöä.\n– Kulttuurinnälkä on varmasti kova, toisaalta oman kodin kynnys saattaa tuntua korkealta koronavuoden jälkeen. Tapahtumissamme varmistetaan, että kesästä ja kulttuurista voi nauttia turvallisesti, Hopeakoski kertoo.\nKirjaston henkilökunta järjestää erilaista toimintaa lapsille ympäri Tuusulaa sekä aikuisten satutunnin to 22.7. klo 14-15 Aleksis Kiven kuolinmökillä, teemalla Kirjallista kotiseuturakkautta. Kirjastopyörän mukana on lainattavia kirjoja. Tuusulan kirkossa järjestetään muun muassa urkuesittelyjä ja draamallinen opastus, jossa kartanonrouvat Anni ja Hilda opastavat Kirkkopuiston haudoilla. Kesäteattereista esimerkiksi Keski-Uudenmaan teatterilla ja Mikä-mikä -teatterilla on esityksiä Tuusula-viikon aikaan. Tuusula-viikot huipentuvat Meidän Festivaalin konserttiin Halosenniemessä sunnuntaina 25.7.\nTuusula-viikon ohjelma kokonaisuudessaan: www.tuusula.fi/tuusulaviikko >\nJaa elämykselliset kulttuurihetkesi sosiaaliseen mediaan aihetunnisteilla #RakkaudenTaidetta ja #KulttuuriLiikuttaa.\nLa 17.7. Tiilitehdaspäivä klo 12–16. Sirkusesitys klo 13, konsertti klo 15.\nKe 21.7. Tuusula-päivän etkot Kellokosken sairaalamuseolla 11–17.30 ja konsertti kartanolla klo 18.\nTO 22.7. Lasten ja nuorten taidetta sähkökaapeissa klo 10–14, Hyökkälän koulun alueella. Fillaripianisti viihdyttää.\nLa 24.7. Kesäpäivä Klaavolassa klo 11–17. Lastenkonsertti 14, Unelmatrion konsertti klo 16.\nLa 24.7. Konserttikiertue palvelukotien pihoilla klo 12–16. Tarkempi aikataulu julkaistaan Meidän Festivaalin sivuilla heinäkuussa.\nLisätietoa: Kulttuurituottaja Jaana Hopeakoski, 0403143436, jaana.hopeakoski@tuusula.fi


Wbs Supernopea Kasino - Nettikasinot Ilman Rekisteröitymistä\nErinomaisten kasinopelien osalta ohjelmistotoimittaja Microgaming ei saisi jäädä mainitsematta. Lukuisat online-kasinot tekevät yhteistyötä Microgamingin kanssa ja tarjoavat huippupelejä, kuten Mega Moolah tai Avalon. Vuonna 1994 alkoi Microgamingin jäljittelemätön menestystarina, jolla on tähän päivään saakka erinomainen maine koko online-pelialalla. Wbs Supernopea Kasino toisin kuin monet kilpailijoistaan, Microgaming keskittyy yksinomaan työskentelyyn online-kasinoiden kanssa. Yrityksen pelit eivät siis ole käytettävissä missään paikallisessa kasinossa.\nVoit testata tuotemerkin parhaita pelejä täällä ilman velvollisuutta. Betsafe: Betsafe ei ole ollut puhdas vedonvälittäjä pitkään aikaan. Jos etsit Microgaming-kolikkopelejä ja pöytäpelejä, löydät ne heti Betsafe Casinolta. Voit varmistaa 1 000 euron bonuksen uudena Wbs Supernopea Kasino asiakkaana. Mega Moolah Voidaan sanoa, että Mega Moolah on tunnetuin kaikista Microgaming-peleistä. Täällä ei vain koe villieläinseikkailuja, mutta voit myös voittaa valtavan progressiivisen jättipotin. Hän on jo rikkonut usean miljoonan euron rajan useita kertoja. Nimi kertoo kaiken, koska mahdollisuudet ovat yksinkertaisesti mega!


25.02.2008, 16:05 #1\nOnko kellään kokemuksi otsikon mukaisesta pyörästä? Sehän on tuoreempi version Cagiva Grand Canyonista, suurin muutos lienee koneen osalta missä Grand Canyonissa ollut Ducen 900 kone korvattu Navigatorissa Suzukin TL1000 koneella. Ainakin lontoon kielisissä testeissä, mitä netistä löysin, fillaria on kovasti kehuttu.\n03.03.2008, 19:57 #2\nNeljäs kesä alkamassa ja pyörää en voi moittia. Eivät musta oo turhaa kehuneet.. muutama miinus kuitenkin keskiseisontatuen puute (hollannista saa 220e) myös kello puuttuu. Lisäksi sivutukea laittaessa mopoa kallistettava oikealle. Pyörä on aika pystyssä jalalla jote joutuu joskus asettelemaan hiukan. 2kpl tankinkorkkeja. Jos noiden asioden kanssa pystyy elämään tai korjaamaan niitä pyörä on lähes täydellinen\nPs. Merkki voi aluks pelottaa\n(Navi @ Maalis. 03 2008,17:57) kirjoitti\n.. muutama miinus kuitenkin keskiseisontatuen puute (hollannista saa 220e) myös kello puuttuu. Lisäksi sivutukea laittaessa mopoa kallistettava oikealle. 2kpl tankinkorkkeja. Jos noiden asioden kanssa pystyy elämään tai korjaamaan niitä pyörä on lähes täydellinen\nNyt on pyörä hankittu ja ensimmäiset ajolenkit heitetty. Täytyy sanoa että olen tyytyväinen. Ajoasento erittäin hyvä ja pyörä on todella käteenkäypä. Mutkatiellä sen verran hyvä ajaa että nopeudet nousee huomaamatta pelottavankin koviksi. Nuo yllämainitut miinukset olen itsekin havainnut, mutta uskonpa että pystyn niiden kanssa elämään\nCagiva Navigator 1000 -01\nDucati Paso 750 -88\nSuzugi GS 125 -84\nSuzuki PV50 -87\n17.08.2008, 19:26 #4\nNyt kun kesää on jo mennyt niin mitenkä on pyörä pelannut? Risuja/ruusuja?\nItselläni on kiinnostus noussut noita allround-fillareita kohtaan, vaikka edellinen kosketus kolmen vuoden takaa Transalpiin oli iso pettymys. Ja Italialaisissa on sitä jotain, sittenkin..\n01.06.2018, 00:49 #5\nMikä mahtaa olla tilanne 2018 Cagivan (ja erityisesti Navigator mallin) varaosien saatavuuden kanssa? Uskaltaako tuollaista edes harkita. Googlaamalla on tullut vastaan lähinnä kehuja pyörästä, mutta myös ulkomaisilta palstoilta sen kaltaista infoa, että osia ei tahdo saada. Tietty koneen osia saa ja jotain jarruosia yms. mutta mites sitten jos menee jokin merkki ja mallikohtainen tärkeä pisteosa kaputt? Onko leikki siinä tai pitääkö osa tehdä itse?\n01.06.2018, 01:02 #6\nJos kyseessä on Cagivan osa, niin varaosien saatavuus on ihan etsinnän ja onnen kauppaa. Vältämättä sekään ei auta, kuten minulle kävi nopeusmittarin vaijerin kanssa.\nKyselin paikalliselta maahantuojalta ja vastaus ole, että meillä ei ole oikeastaan mitään tekemistä tuon ajan Cagivoiden kanssa, koska sen verran on mylläystä omistussuhteissa tapahtunut.\nLinkistä voi katsoa kuinka monta osaa on punaisella rastilla.\n01.06.2018, 11:42 #7\nNo joo. Ehkä unohdan Navikaattorin heti suosiolla. Kiitos Lario linkistä.