Mitä voidaan kutsua alabai: parhaat ideat | Online pet-lehti ALFA-CDS.COM\nMitä voidaan kutsua alabai: parhaat ideat\nKeski-Aasian paimenkoirat ovat voimakkaita ja lihaksikkaita koiria, joilla on älykäs näyttävä ja vahva tahto. Ennen kuin aloitat tämän talossa lemmikki, sinun on mietittävä vakavasti sitä, mitä voit kutsua alabayksi. Koiran käsittelijät eivät suosittele vaikeiden nimien keksimistä vaikeiden kanssa ääntäminen: koira on paljon helpompi tottua lyhyt- ja äänekäs nimetty.\n1 parasta nimeä Alabaev-pojille\n2 Mitä voit kutsua tytöksi\n3 Video: Suosituimmat lempinimet suurten rotujen koirille\nParhaimmat nimet alabaev-pojille\n1 Parhaimmat nimet alabaev-pojille\nVoit valita lempinimen hahmosi, käyttäytymisen tai ulkomuoto\nAlabai-poika on siis todellinen suojelija ja henkivartija luopua helläistä ja söpöistä lempinimistä. Jos otat yhteyttä kinologiselle järjestölle, sinulle kerrotaan kirje, jolle lempinimen pitäisi alkaa. Yleensä se riippuu nimistä pennun vanhemmat.\nAlabay – “suosittu” nimi. Rotu on virallisesti rekisteröity kuin Keski-Aasian paimen.\nJos tarvitset lempinimen, joka alkaa “D”, voit valita Diesel ja Dean. Zh: lta on vaikea löytää mukavaa ja kuulostavaa lempinimeä koiralle, mutta on yksi hyvä vaihtoehto – Jacques. Sama tilanne lempinimellä “I” – Alabai sopii esimerkiksi Irbikselle. Niiden joukossa, jotka ovat ”K” erottuu Karsista, Kurtista ja Chrisistä. Alabai-poikaa voidaan kutsua leoksi tai lordi, Marty tai Mars.\nKohdasta “O” lempinimet Ozzy ja Onyx alkavat, kohdasta “P” – Park.\nWalt, Fred, voi “kastaa” Keski-Aasian paimenkoiran, Liekki tai Phoenix. Nimet Hard, Hunter, Sherlock, Yuji, Justin.\nMitä voit kutsua tytöksi\nTytöille sopivat jumalattareiden, sotureiden, keisarien nimet, luonnonilmiöiden ja petoeläinten nimet\nAlabai-tytöt ovat kauniita ja siro, mutta samalla melko valtava. Liian siro lempinimet tämän edustajille rodut ovat sopimattomia.\nKeski-Aasian paimenkoirat ovat erittäin älykkäitä, rauhallinen, flegmaattinen, mutta samalla ylpeys ja riippumattomuus. Lempinimen tulee heijastaa ominaisuuksia luonnetta.\nB-nimissä Bernie ja Betta herättävät B: n huomion; Vesta, Venus ja Vella, “G” – Greta ja Gemma.\nKeski-Aasian paimenkoirassa on kauniita lempinimiä “Z” – Zeta ja Zara, samoin kuin “I” – Irma ja Irida.\nAlabai-tytöille nimet Nancy, Ollie, Petty, Pariisi ja Ricci.\nKoiran nimi voi olla Fiona, Chloe tai Helga. Siellä on myös kauniita nimet “Sh”: llä ovat Charlotte, Shelley ja Shera. Keski-Aasian paimenkoira Lempinimet Emmy, Alice, Juno, Yuvi ja Yara tekevät.\nVideo: Suosituimmat lempinimet suurten rotujen koirille\nKun valitset lempinimen Keski-Aasian paimenelle, luota häneen ulkonäkö, käyttäytyminen ja intuitio. Ja muista se vuodesta valittu nimi, samoin kuin ihmiset, riippuu suoraan kohtalosta lemmikkisi.


Keräyspaperi ja -pahvi lajiteltava erikseen Porin seudulla - Brunnen Communications Oy\nKeräyspaperi ja -pahvi lajiteltava erikseen Porin seudulla\nti, heinä 05, 2011 08:00 CET\nKuluvana kesänä paperin keräyskäytäntö muuttuu Porissa ja sen ympäristökunnissa, kun paperi ja pahvi aletaan lajitella erikseen omiksi lajeikseen. Paperinkeräys Oy perustaa heinäkuussa eri puolille Poria uusia ja asukkaille ilmaisia keräyspisteitä, joissa paperille ja pahville on omat säiliönsä.\nPaperin ja pahvin lajittelu on mahdollista aloittaa syksystä lähtien myös kiinteistöissä. Kiinteistöt voivat sopia lajittelun aloittamisesta Paperinkeräys Oy:n kanssa, minkä jälkeen ne saavat yhtiöltä veloituksetta käyttöönsä keräyspaperille tarkoitetut keräysvälineet. Paperin poiskuljetuskin on kiinteistöille ilmaista.\nLoppuvuonna keräysuudistus laajenee Porin naapurikuntien hyötyjätepisteisiin ja kiinteistöihin. Kaikkien hyötyjätepisteiden osoitteet tulevat osoitteeseen http://www.kierratys.info/.\nUudistuksen ansiosta paperin kerääminen muuttuu Porissa vastaamaan maan vallitsevaa käytäntöä, sillä Pori useimpine naapurikuntineen on ainoa alue Suomessa, missä paperia ja pahvia vielä kerätään yhdessä ns. sekakeräyksenä.\n”Pahvia ei sekoiteta paperin joukkoon, koska sekoittaminen vaikeuttaa keräyspaperin hyödyntämistä raaka-aineena jätelain edellyttämällä tavalla eikä kahden lajin myöhempi lajittelu erikseen ole kannattavaa. Kotikeräyspaperista valmistetaan eri lopputuotteita kuin keräyspahvista ja -kartongista”, sanoo palvelupäällikkö Harri Patana Paperinkeräys Oy:stä.\nPaperinkeräys Oy toimittaa kotikeräyspaperin sanomalehti- ja luettelopaperin raaka-aineeksi. Porin seudulta kerätty pahvi ja kartonki hyödynnetään jatkossakin kartongin raaka-aineena paikallisella Corenson tehtaalla.\nUudenlaisia keräyssäiliöitä hyötyjätepisteisiin\nPorin uusiin hyötyjätepisteisiin tuodaan heinäkuussa uudenlaiset keräyssäiliöt. Ne varataan kotikeräyspaperille ja keräyskartongille ja merkitään selkeillä opastetarroilla. Uudet, Pafebox-nimiset säiliöt tyhjennetään nosturilla varustetun kuorma-auton lavalle. Paikalliset keräysliikkeet tyhjentävät säiliöt Paperinkeräyksen alihankkijoina, mutta Paperinkeräys Oy on vastuussa sekä säiliöiden tyhjentämisestä, huollosta että siisteydestä.\nKotikeräyspaperin joukkoon kelpaa helpon muistisäännön mukaan kaikki se paperi, joka tulee kotiin postiluukun tai –laatikon kautta: sanoma- ja aikakauslehdet, kirjekuoret, mainospaperit, esitteet ja muut painotuotteet. Lisäksi mukaan kelpaavat kopio- ja tulostepaperit, puhelin- ja tuoteluettelot, pehmeäkantiset kirjat sekä valkoisesta paperista valmistetut paperikassit.\nKeräyskartongin joukkoon kuuluvat kaikki kaupasta kotiin tuodut kartonki- ja pahvipakkaukset: maito- ja mehutölkit muovikorkkeineen, leivoslaatikot, muro- ja keksipaketit, juomien kartonkiset monipakkaukset, munakennot, aaltopahvilaatikot, paperipussit ja -kassit, talous- ja wc-paperihylsyt sekä puhdistetut paperipohjaiset kerta-astiat. Tilan säästämiseksi pakkaukset tulee litistää ja pakata sisäkkäin. Likaiset maitotölkit ja kerta-astiat huuhdellaan pienellä vesitilkalla hygienian parantamiseksi ja hajuhaittojen vähentämiseksi.\nJätelain mukaan keräyspaperi on hyödynnettävä ensisijaisesti raaka-aineena aina, kun se on teknisesti mahdollista. Paperi on siis kerättävä talteen ja talteenotosta on vastuussa paperin tuottaja tai sen valtuuttama tuottajayhteisö. Lain mukaan tuottajavastuun piiriin kuuluvat jätteet tulee toimittaa tuottajayhteisön osoittamiin paikkoihin.\n”Porin kiinteistöillä tulee jätelain ja kaupungin jätehuoltomääräysten mukaan olla erilliset keräysastiat paperille ja kartongille. Paperinkeräys haluaa tehdä keräyksen järjestämisen kiinteistöille mahdollisimman helpoksi antamalla niiden käyttöön paperinkeräysastiat ja toteuttaa keräys niin kuin se on laissa ja määräyksissä velvoitettu”, korostaa Harri Patana.\nLisätietoja Paperinkeräys Oy:ssä:\npalvelupäällikkö Harri Patana, puh. 050 910 3699 tai (09) 228 191/viestintä.\nVuonna 1943 perustetulla Paperinkeräyksellä on Suomessa noin 6 700 alueellista paperinkeräyspistettä. Sen tuottajayhteisöön kuuluu 21 paperin valmistajaa tai maahantuojaa.\nPaperinkeräys on emoyhtiö konsernissa, joka tuottaa kierrätys- ja jätehuoltoalan palveluita ja myy uusioraaka-aineita. Konsernilla on 21 tuotantoyksikköä eri puolilla Suomea, joista uusin on Porissa. Paperinkeräyksen ja sen tytäryhtiöiden palveluksessa on noin 300 henkilöä, ja konsernin liikevaihto oli viime vuonna 73 miljoonaa euroa.\nrecycling , kierrätys , Pori , keräyspaperi , paperinkeräys , jätehuolto , keräyspahvi , keräyspiste , hyötyjätepiste , harri patana , Pafebox


Etelämantereella jäihin juuttuneen aluksen matkustajat evakuoidaan helikopterilla - Ulkomaat - Helsingin Sanomat\nEtelämantereella jäihin juuttuneen aluksen matkustajat evakuoidaan helikopterilla\nEtelämantereella jäihin juuttunut matkustaja-alus evakuoidaan kiinalaisella helikopterilla heti sään salliessa. Asiasta ilmoitti Venäjän ulkoministeriö maanantaina.\nVenäläisaluksen matkustajat poseerasivat kameralle lauantaina Antarktiksella. (KUVA: Andrew Peacock AFP)\nJulkaistu: 30.12.2013 16:07\nMoskova. Etelämantereella jäihin juuttunut matkustaja-alus evakuoidaan kiinalaisella helikopterilla heti sään salliessa. Asiasta ilmoitti Venäjän ulkoministeriö maanantaina. Jäihin juuttuneella venäläisaluksella Akademik Šokalskilla on 74 matkustajaa.


Millä sanoilla näyt Googlessa | Quru Blog\nMillä sanoilla näyt Googlessa\n“Millä sanoilla olemme Googlessa?” Tällaista meiltä kysytään silloin tällöin. Hetkinen. Siis millä tavalla? Siis jossakin kampanjassa? Vai millä sanoilla keskityitte optimoimaan? Mitämitä? Mieleen tulee Uuno Turhapuron patentinhakutoimistokohtaus.\nKysymyshän on kuitenkin tavallaan ihan relevantti. On kaksi tapaa nakyä Googlessa: ostettuna mainontana ja orgaanisena (ei-maksettuna) hakutuloksena.\n”Tässä on rahaa – laittakaa meidät Googleen”\nHakukonemainonnassa ostat näkyvyyttä Googlesta. Olet (tai yhteistyökumppanisi on) määrittänyt hakutermit, joiden googlettaminen laukaisee mainoksesi näkyviin. Moni muukin haluaa palan tästä kakusta, joten hakutermeistä käydään huutokauppaa: se, kuka on halukas maksamaan eniten saa parhaan paikan. Mutta, jotta massikuninkaat eivät saisi koko Googlea yksinään tukkoon, laittaa Google kapuloita omaan rattaistoonsa; rahan lisäksi laatupisteet vaikuttavat mainonnan näkyvyyteen. Laatupisteet ovat Googlen tekemä arvio siitä, miten hyvä on kirjoittamasi mainoksen, avainsanojen ja laskeutumissivun laatu.\nKuinka siis edetä? Miten saat mainoksesi esiin kilpailijoita paremmin?\n”Kokeillaan kaikkea mahdollista”\nVoisit saada mainoksellesi ziljoona silmäparia mainostamalla huomiota herättävillä sanoilla, kuten ilmaista rahaa, tissit tai kuka tahansa julkkis nakuna. Mutta koska Google tietää (kyllä, se tietää), ettei mainostettava sivu käsittele mitään näistä, ei se näytä mainoksiasi paraatipaikoilla. …toki tässä pitäisi mumista myös jotain jostain sääntöpolitiikasta, mutta se ei nyt ole homman pointti. Pointti on siinä, kuinka hyvin sivusi täsmää mainokseesi. Ei siis kannata kopioida sanakirjasta kaikkia sanoja A:n ja Ö:n väliltä mainoskampanjaan. Ellet sitten ylläpidä sitä sanakirjaa.\nToisena keinona voisit pistää yhdelle sanalle paukkuja Suomen vuotuisen BKT:n verran. Mutta koska maksoit mainonnasta noin paljon, et pystynyt enää satsaamaan mainostettavan sivusi parannukseen. Tämä on harmillinen juttu, koska hyvät laatupisteet voivat alentaa mainontasi hintaa. Mutta kerta sinä et vaivautunut sivujesi eteen, ei Googlekaan viitsi – saamasi laadun arvosana on huono, eikä mainoksesi siis pääse puun latvaan. Tottakai Google leikkii mieluiten niiden kanssa, jotka leikkivät sen laatimilla säännöillä. Ei poliisikaan kaveeraa rosvojen kanssa muualla kuin jenkkileffoissa. Tai jos sattuu olemaan Jari Aarnio.\n”Mainoksemme ei silti näy”\nTuohon tilanteeseen auttaa sivuston (hakukone)optimointi. Parantamalla sivua teknisesti ja sisällöllisesti kiillotat kuvaasi Googlen silmissä. Joskus joku saattaa tehdä niin perusteellista työtä optimoinnissa, että Google näyttää sivun hakutuloksissa ilman maksettua rahaa. Silloin sait näkyvyyttä orgaanisesti. Orgaaninen on hyvä, nettikansa tykkää siitä. Mutta ennenkuin alat neuvotella nettibudjettiasi uusiksi: Huom! Et voi ostaa parempaa orgaanista sijoitusta. Eihän se silloin olisi orgaanista. Kertaa varmuuden vuoksi perusasiat SEO:n ja SEM:in yhteydestä tai jos olet teknisempi, koet strukturoidun meta-datan luultavasti mielenkiintoiseksi.\n”Eli häh? Kumpaan keskityn?”\nParas tilanne olisi se, että sivusi löytyisi sekä orgaanisesti että maksettuna. Mainonta tekee eetvarttia bränditietoisuudelle, kun taas lisätietoa etsitään orgaanisesti. Käyttäjä saattaa yhdistää mainoksesi muualla näkemäänsä kampanjointiin ja haluaa tutkia asiaa lisää. Riittävästi Wikipediaa, Vauva.fi:tä ja muita hänen mielestään luotettavia lähteitä tutkittuaan hän on vakuuttunut sinun tarjontasi paremmuudesta. Seuraavalla googletuskerralla hän on auliimpi klikkaamaan mainostasi päästäkseen suoraan konvertoimaan.\nEli, ammattimaisella tai vähintään suunnitellulla hakukonemarkkinoinnilla ja -optimoinnilla sinun on mahdollista näkyä Googlessa kaikilla niillä sanoilla, joihin sivusi ja mainontasi optimoinnissa on panostettu. Siis ja. Ei tai.


Volvo Trucksin autoille kilometripohjainen huoltosopimus | Autotoday\nAutomerkitAuton huoltoRaskas liikenneTalousUutisetVolvo\nVolvo Trucksin autoille kilometripohjainen huoltosopimus\n– Monilla kuljetusyrityksillä on lyhytaikaisia sopimuksia asiakkaidensa kanssa, tai ne toimivat arvaamattomilla ja vaihtelevilla markkinoilla. Yrityksiltä saadun palautteen perusteella markkinoilla tarvitaan entistä joustavampia huoltosopimuksia. Meillä on nyt käytössämme teknologia, joka mahdollistaa tällaiset dynaamiset ja etäyhteyksiä hyödyntävät ratkaisut, Volvo Trucksin huoltosopimusliiketoiminnan kehityspäällikkö Thomas Niemeijer toteaa.\nVolvo Flexi-Gold -sopimuksen mahdollistaa kehittynyt telematiikka, jonka avulla ajoneuvot voivat lähettää mittarilukeman reaaliaikaisesti Volvo Trucksille.\nSopimus tarjoaa asiakkaille 40 prosentin joustavuusalueen, mikä tarkoittaa, että vuosittainen ajomäärä voi ylittää tai alittaa sovitun kilometrimäärän 20 prosentilla.\nJokainen kuukausittainen lasku perustuu kyseisen kuukauden todelliseen ajomäärään, ilman lisälaskutusta tai paperitöitä ajokilometrien ylittämisestä vuoden lopussa (joustavuusalueella). Tämän ansiosta sopimus sopii erityisen hyvin asiakkaille, jotka työskentelevät kausimuutosten ja vaihtelevan kysynnän kanssa.\n– Jos ajat vähemmän, niin maksat vähemmän – ja päinvastoin. Volvo Flexi-Gold -sopimus tarjoaa saman kattavuuden ja ylläpidon kuin Volvo Gold -sopimus, samalla ennakoitavalla kustannuksella, mutta huomattavasti suuremmalla joustavuudella mukautuakseen liiketoiminnan muuttuviin tarpeisiin, Volvo Finland Ab:lla huoltosopimuksista vastaava päällikkö Vesa Soppi kertoo.\nEdellinen artikkeliToyota esittelee Tokiossa pieniä sähkökäyttöisiä ajoneuvoja\nSeuraava artikkeliKotihoitajien pysäköintiä on tarkoitus helpottaa


Blogi | Uudenmaan Seuramatkat Oy\nPentti Koivun MatkailuBlogi\nGöteborg on joulukaupunki, jouluvaloin arvioituna – Pentti Koivu\nEurooppalaiset pääkaupungit ja suurkaupungit kilpailevat epävirallisesti joulukaupungin arvosta. Wien, Brüssel, Strasbourg, Köln, Lontoo, Budapest, Tukholma, Kööpenhamina, Tallinna, Suomen Turku ja Helsinki ovat pärjänneet hyvin joulukaupunki-arvioinneissa. Samaan lohkoon voi liittää Ruotsin länsirannikon Göteborgin, jouluvalonsa ovat kauniit. Göteborgin kauppakadut ja kävelykatujen ja Lisebergin huvipuiston tienoot leikittelevät jouluvaloilla,......\n18 joulukuun, 2015 No comment\nK.A. Almgrenin silkinkudonta-tehdas-museo – Pentti Koivu\nTukholman keskustan tuntumassa, Slussenin vieressä, Tukholman Kaupunginmuseon läheisyydessä, Södermalmin kaupunginosasta löytyy 1800-luvulta peräisin oleva silkin kudontatehdas ja museo K.A. Almgren. Osoite on Repslagargatan 15 A, Götgatanin suuntainen, viereinen pienehkö katu. Sidenväveri och Museum, Silk Mill and Museum K.A. Almgren on todellinen ”helmi” Tukholman laajalla museorintamalla.......\n03 kesäkuun, 2017 No comment\nKööpenhaminan joulumarkkinat – Pentti Koivu\nWien, Brüssel, Strasbourg, Köln, Lontoo, Budapest, Tukholma, Göteborg, Tallinna, ja Suomen Turku ja Helsinki ovat pärjänneet mainiosti eurooppalaisten joulukaupunkien epävirallisissa arvioinneissa. Samaan sarjaan voisi liittää Tanskan Kööpenhaminan. Lento Kööpenhaminaan kestää vajaat kaksi tuntia, pilettejä saa edullisesti, siitä pitää huolen lentoyhtiöiden ankara kilpailu matkustajista. On viisainta varmistaa, sisältyykö......\n07 helmikuun, 2018 No comment\nLaulasmaan kylpylä joulunaikaan – Pentti Koivu\nLaulasmaa Baltic Beach Spa sijaitsee merenrannalla, runsaan puolen tunnin ajomatka Tallinnan keskustasta, Virossa. Laulasmaan kylpylähotellin huoneet ovat nykyajan mukavuuksin varustettuja. Juhlapyhien ajan lepäilin palvelukohteessa, ryhmässä oli kolmisenkymmentä joulunajanlomailijaa, kyseessä on omatoimiryhmä. Varsinaisista työvelvollisuuksista olin tällä kertaa vapaa. Laulasmaan ja Tallinnan matka sujui mallikkaasti. Kylpylähotelli on......\n12 tammikuun, 2016 No comment\nPohjoismaisia joulumarkkinoita vuonna 2013 – Pentti Koivu\nTukholman joulumarkkinat Tukholman uusin joulumarkkinakeidas on Södermalmin Hornstulls Strandilla, jättisuuren Liljeholmsbronin sillan alla tai oikeammin sanottuna sen läheisyydessä, siinä ranta-alueella. Hornsgatania pitkin Långholmsgatanin yli ja on laskeuduttava portaat Hornstulls Strandille. Viking Linen terminaalilta on neljän kilometrin kävelymatka Hornstullsiin. Toinen mahdollisuus on ajaa metrolla, joka lähtee......\n24 helmikuun, 2014 No comment\nRuskaretkellä helle ja sadesumu vuorottelivat – Pentti Koivu\n(viikot 36 ja 37 / 2017) Lapin matkailu ruska-aikana kiinnostaa kotimaan asiakkaiden ohella Kauko-Idästä tulevia matkailijoita. Japanista, Kiinasta ja muista Aasian maista peräisin olevia turisteja kohtaa Lapin ”erämaissa” ja tasohotelleissa yhtenään, ilmiön ollessa sangen uusi. Ruskan värit kehittyvät ja puhkeavat luonnossa syyskuun puolen välin tietämillä,......\n20 joulukuun, 2017 No comment\nSotalapselle Ruotsista paketteja jouluiksi 1945 – 1955 – Pentti Koivu\nRuotsalaiset kasvattajavanhempani asuivat Skånen ja Smålandin rajalla, Älmhultissa. Olin sotaa paossa varakkaan tehtailijapariskunnan luona vuodet 1944 -1945. Perheen kivitalon sali oli yhtä suuri kuin koko hellahuonekotini Helsingin Sörkässä. Lähtiessä olin 2-vuotias, paluuhetkellä täytin 4 vuotta. Suomessa oli pitkään sodan jälkeen kaikesta pula. Säännöstelyssä olevien ruokatarvikkeiden,......\n07 joulukuun, 2012 No comment\nTallinnan, Turun ja Tuurin joulumarkkinat – Pentti Koivu\nTallinnan joulumarkkinat Tallinnan vanhankaupungin keskeisin kohde on Raatihuoneentori, Raekoja plats, joka joulumarkkinoille saa lämpimän ja värikkään ilmeen. Jouluna 2014 torin koristeena on upea joulukuusi. Tuntuu uskomattomalta, valtaisa kuusi on pystytetty torille, näyttäisi kasvavan omilla sijoillaan. Valoja on tasaisesti kuusen oksilla, latvassa on komea tähti. Lähdetiedon......\n06 tammikuun, 2015 No comment\nVilnan jouluilme yllätti – Pentti Koivu\nLiettua on suomalaiselle ”helppo maa”. Kellon aika on sama, euro on käytössä, tosin hintaerot ovat merkittäviä. Liettuan hinnat ovat huomattavasti Suomea edullisempia. Vilnan lentokentältä keskustan hotelliin taksimatka maksoi kahdeksan euroa, matkaa on viisi kilometriä. Lento Helsingistä Vilnaan kestää vajaat kaksi tuntia. Taksien suhteen oltava tarkka, vapaa......\n17 joulukuun, 2017 No comment


Matkalla - Elina & Markus: Avioliitosta ja sen sellaisesta\nAvioliitosta ja sen sellaisesta\nMeidän ei pitänyt koskaan mennä naimisiin. Vaan tässä sitä ollaan: osana "tuhansien vuosien pyhää kristillistä perinnettä".\nAvioliitto on puhuttanut paljon vuoden aikana. Ja toki se puhuttaa tästä eteenkin päin, vaikka ja koska eduskunta perjantaina äänesti sukupuolikiintiöttömän avioliittolakiesityksen puolesta. Osa iloitsee (kuten minä), osa suree, osalle se ei tuo mitään sen erikoisempia tunteita.\nMikä siinä sitten osaa surettaa, kun nyt moni pääsee rakastamansa ihmisen kanssa naimisiin? Niin. Tätä olen paljon itsekin pohtinut. Moni sanoo avioliittokäsitteen ja -instituution olevan pyhä. Jopa kirkolle kokonaan kuuluva. Moni sanoo kristillisten arvojen katoavan, moraalittomuuden lisääntyvän.\nOma käsitykseni avioliitosta on muokkautunut useita kertoja jo tämän pienen elämäni aikana. Jossain teini-iän haarukoilla se alkoi vaikuttaa rasittavalta muinaisjännökseltä. Vallan hyvin sitä pärjäisi ilmankin. Ei se iänikuinen instituutio takaa sen enempää onnea, rakkautta kuin turvaakaan.\nKun sitten tapasin tuon puoliskon, ajatukset kohtasivat myös avioliiton osalta. Ei tuntunut meidän jutulta, ei tarpeelliselta. Eihän toinen edes kuulunut kirkkoon. Sormukset haluttiin kyllä merkiksi, että yhdessä ollaan. Nyt ja aina. Sen piti riittää. Avoliitto. Ei me mitään "pyhää kristillistä avioliittoa" tarvita. (Uskon, että aika moni muukin avoliitossa elävä ajattelee noin.) Ajattelimme, että virallisten papereiden täyttely maistraatissa: esim testamenttiin ja lapsiin liittyen riittää. Tuli esikoinen. Tuli vastoinkäymiset.\nTässä vuosien varrella myös oma käsitykseni avioliitosta on muuttunut. Avioliitto on ennen kaikkea juridinen sopimus yhteiselosta, perheestä, perinnöstä, omaisuudesta, huoltajuudesta. Ei erillisiä paperilappujen täyttöjä kun asia hoituu yhdellä paperilla. Niin. Sitä se avioliitto on.\nOlen myös vuosia puhunut sukupuolikiintiöttömän avioliiton puolesta. Kyse kun on nimenomaan yhdenvertaisuudesta lain edessä. Siitä ettei myöskään virallisissa papereissa tarvitse tarvitsisi ilmoittaa seksuaalista suuntautumistaan. Ei työnhakupapereissa (avioliitto/rekisteröity parisuhde) tai missään muuallakaan.\nPuolitoista vuotta esikoisen syntymän jälkeen puhuimme ja itkimme ensimmäistä kertaa puoliskon kanssa yhdessä kaikki ne ajatukset ja tunteet, joita keskosuuteen liittyi. Minua kosittiin. Kosittiin, vaikka me olimme jo vaihtaneet sormuksia ja pitäneet kihlajaiset. Niin, kihlajaiset, jotka meille tarkoittivat lupausta yhteisestä loppuelämästä - ei naimisiin menemisestä.\nHaluttiin pitää juhlat. Juhlat siitä että on selvitty tähän pisteeseen. Haluttiin juhlia meidän rakkautta ja perhettä yhdessä sukulaisten kanssa. Haluttiin vähemmän byrokratiaa. Sitä, että seuraavat lapset olisi myös alusta asti virallisesti molempien. Avoliitossa esim. kuolleena syntynyttä lasta tai ennen isyyden tunnustusta menehtynyttä lasta, kun ei koskaan näkyisi missään virallisissa papereissa. Ja surutyön osalta sillekin tulee merkitys, vaikkei se lasta takaisin tuokaan.\nNiin. Naimisiin meneminen kirkossa. Kirkkovihkiminen. Miksi se mukamas tuntui sitten lopulta kumminkin niin tärkeältä? Kai se on ne perinteet. Ajatukset siitä, että tuon minäkin joskus haluaisin kokea omassa kotikirkossani. Että meidän rakkaus on jotain niin suurta ja ihmeellistä, että ansaitsee yhtä hulppeat tilat seremonialleen. Se rakkaudenjuhlan tuntu tuli siis myös niistä hulppeista kirkon tiloista ja ihanan (teologisista kysymyksistä samoin ajattelevan) papin suusta. Se tuli siitä, että ystävät ja sukulaiset mahtuivat ja saivat olla todistamassa. Se tuli tuttavan kauniista laulusta. Se tuli jatkoista metsän keskellä, järven rannalla. Se tuli hyvästä ruoasta. Se tuli puoliskon ja lapsen onnellisesta katseesta ja läheisyydestä.\nEn kumminkaan osaa ajatella avioliittoa kirkollisena instituutiona. Se kun ei ole luterilaisuudessa (ei ole!) edes sakramentti (eli ei ole pyhä). Eikä se ole edes alkujaan ollut kristittyjen. Jos nyt tarkastellaan avioliitto-instituution syntymistä ihan vain Euroopan tasolla, niin yleisin käsitys historian mukaan on ollut kahden perheen välinen taloudellinen sopimus, jossa lapset naitettiin keskenään. Asiaan ei sen kummemmin liittynyt uskontoa kuin varsinaista vihkimistä tai rakkauttakaan.\nSen sijaan perinteinen roomalainen avioliitto suoritettiin seremoniallisesti ja solmittiin todistajien läsnäollessa.\nKeskiajan Saksassa, varhaiskristillisyyden ajassa (30-325 jaa.) ei myöskään avioliittoa pidetty uskonnollisena vaan yksityisasiana eikä siihen liitetty seremoniaa. Niin ja niistä perinteistä: perinteisesti morsian saattoi olla noin 12-vuoden ikäinen.\nAvioliittolakia on muutettu meillä Suomessakin useaan kertaan. Vuonna 1734 Suomeen ja Ruotsiin luotiin useita lain kaaria, jotka loivat pohjaa myöhemmille Suomen omille perustuslaeille. Vuoden 1929 avioliittolaki pohjautuu vuoden 1734 Naimiskaareen (jossa ei mainittu sanaa avioliitto). Tämänkin jälkeen avioliittolakia on muokattu 32 kertaa.\nNiin. Eikä edes meidän suomalaisten uskon isä Luther pitänyt avioliittoa kristinuskon tuotteena. Tässä ote on Vähä-katekismuksesta:\nNäin minä koen. Näin minä ajattelen. Näin minä tunnen. Mitä mieltä sinä olet siitä, että vihkiminen olisi jälleen vain yhteiskunnallinen juttu ja siunaamisen voisi kirkko/ kirkot suorittaa niin kuin haluavat?\nTunnisteet: Elämänkatsomus, Juhlat, Kauneus, Maailma, Politiikka, Rakkaus, Some, Sukupuoli, Tasa-arvo\nSanKari 2. joulukuuta 2014 klo 22.06\nKyllä. Mulle kelpaisi kirkon vihkioikeudesta luopuminen ja siunaaminen jatkossa samoilla periaatteilla kuin nytkin. Kukin pappi oman omantuntonsa mukaan.\nVihkioikeuden laajentaminen sen sijaan ei, elleivät sitten samoin tein laajenna niin, että tosiaan vihkivät kaikki uskontokunnista riippumatta. (Että jos halutaan tasa-arvoa, niin tasa-arvoa sen sitten pitää oleman!)\nNykykäytäntöäkään en näe ongelmallisena. Ja siis hei, eihän tällä lailla mitään tekemistä kirkon kanssa ole, että nytkös sitä sitten jo vaaditaankin kirkkoa vihkimään tai luopumaan vaihtoehtoisesti oikeudestaan? Hupsista, hyvin huijattiin uskovia.\nEtna 2. joulukuuta 2014 klo 22.17\nEi ole tekemistä kirkon kanssa tällä lailla. :) Ja siis teksti nimenomaan omaa pohdintaani ylipäätään avioliitosta tähän saakka. Siitä että ehkä alkujaan itsekin olin ajatellut sen jonain pyhänä kristinuskon instituutiona. Ja se oli se mitä vastaan kapinoin. Kunnes tajusin, että kapinoin vain vähempää byrokratiaa vastaan.\nMutta siis tuo loppukysymys on myöskin vain sitä omaa pohdintaani ja ajatuksen kulkuani. Sitä, että miten kirkko ja valtio on kytköksissä ja miten niiden ei tulisi olla kytköksissä. Että lait erikseen. Usko erikseen. :) Tiedän, että on paljon toisin ajattelevia. Mutta teidän myös paljon uskovia, jotka ovat sitä mieltä että kirkkoa ja valtio pitäisi enemmän erottaa toisistaan. :)\nJa onhan tässä heitelty puolin ja toisin "ideoita" pariliitosta ja tuosta vihkioikeudesta luopumisesta ja ties mistä. :) Yritetty etsiä sitä sovittelevaa ratkaisua. Mutta ei sellaista taida ollakaan joka kävisi kaikille.\nEtna 3. joulukuuta 2014 klo 13.42\nTähän Sankarin kommenttiin vielä uskovien huijaamisesta. Niin. Ketkä on ensinnäkin uskovia? Olenko minä mielestäsi? Kenellä on "oikeus" käyttää tuota nimitystä?\nJa eikö kirkolliskokouksen edustajat päätä kirkon suunnan ja kirkon opit? Ja nuo edustajat valitaan vaaleilla valituista henkilöistä. Vaaleilla, joissa sillä uskovaisuudella ei oikeastaan ole tekemistä, sillä ehdolla saa olla ja äänestää saa kaikki 16 vuotta täyttäneet kirkon jäsenet.\n"Seurakuntavaaleissa saavat äänestää 16 vuotta viimeistään vaalipäivänä 9.11.2014 täyttävät evankelis-luterilaisen kirkon jäsenet. Rippikoulua tai konfirmaatiota ei edellytetä äänestämiseen, jäsenyys riittää.\nVaalilautakunnilla oli mahdollisuus päivittää äänioikeutettujen luetteloa 24.10. pidettävässä kokouksessa kirkkoon liittyneitä. Jos kirkkoon liittynyt jäsen lisättiin äänioikeutettujen luetteloon, hänelle lähetettiin siitä tieto."\nAika moni sama ihminen, joka on Suomen kansalainen, on myös Suomen ev-luth kirkon jäsen. Osalle lakimuutos on ok, mutta kirkkovihkiminen ei. Osalle molemmat ok. Itse kuulun jälkimmäiseen porukkaan. Nyt oikeastaan näiden vaalien aikana (ja jälkeen) olen alkanut pikku hiljaa katua sitä, etten ole srk-vaaleissa äänestänyt. (Srk-vaaleista kirjoitinkin aiemmin, kommentteihin vastaaminen vähän vaiheessa sielläkin.) Sillä kirkolliskokous tosiaan valitsee suunnan. Ja ihmisten eroaminen kirkosta sekä räsäs-kommenttien että arkkipiispan-kommenttien myötä on kyllä jotain (minun mielestäni) käsittämättömän typerää. Etenkin, jos on jättänyt äänestämättä eikä muutoinkaan ole itse pyrkinyt kirkon linjaan vaikuttamaan. Ja toisekseen sen takia, ettei ko. henkilötkään sitä linjaa (/oppeja) päätä yksinään.\nLarissa 3. joulukuuta 2014 klo 14.03\nÄkkiä täältä sivusta: mulle uskominen tai epäuskominen on mun oma henkilökohtainen juttu, uskon tai en usko omalla tavallani miten uskon ja mihin uskon - ei ole olemassa tässäkään vain mustaa ja valkoista siis - ja minun sitä kokemustani uskonnosta ei kukaan ulkopuolinen ihminen - tai kokouksellinen ihmisiä - tai laki tai pykälä tai mielipide tai suvaitsevaisuus tai suvaisemattomuus pysty muuttamaan mihinkään suuntaan.\nEtna 3. joulukuuta 2014 klo 14.05\n(Oho, komppaan jo toisen kerran viikon sisällä Kuplaa O.o )\nLarissa 3. joulukuuta 2014 klo 18.45\nNimetön 3. joulukuuta 2014 klo 20.25\nJuurikin samalla tavalla ajattelen tuosta uskomisesta kuin Kupla :)\nSanKari 3. joulukuuta 2014 klo 21.55\nEhkä huolimaton sanavalinta tuo uskova. Pikemminkin "Hupsista, hyvin huijattiin kaikkia niitä, joita aiempi lupaus rauhoitti" Tuo nyt vaan kuulostaa tyhmältä.\nPelkkä kirkkoon kuuluminen ei tee uskovaa.\nUraaiti 2. joulukuuta 2014 klo 22.32\nMinä olen juuri samaa mieltä kanssasi. Meillä oli siviilivihkiminen joen rannalla ja isot hääjuhlat. Tuomarilla oli tumma puku ja kaunis puhe. Appiukko sanoi, että suurin osa sukulaisista ei edes huomannut, ettei kyseessä ollut "tavallinen" vihkiminen. Samalla tyylillä olemme järjestäneet tunnelmalliset, uskonnottomat nimiäisjuhlat molemmille lapsille.\nNähdäkseni moni kuuluu kirkkoon paljolti siksi, että kirkolla on monopoli näihin elämän käännekohtiin kuuluviin rituaaleihin. Perinteet eivät uudistu, ellei niitä aleta tietoisesti uudistaa pienin askelin, kukin perhe ja yksilö kerrallaan.\nMinun mielestäni siis kirkon yhteys valtioon pitäisi katkaista. Nyky-systeemi on epätasa-arvoinen muita uskontoja kohtaan.\nEtna 2. joulukuuta 2014 klo 23.14\nKiitos Uraäiti. :) Mekin pohdittiin tuota siviilivihkimistä, mutta päädyttiin siihen että puoliso liittyi hetkeksi kirkkoon ja saatiin näppärästi vihkiminen ja siunaus siinä samassa. Eikä tuo järvenranta vihkiminen näyttänyt onnistuvan. Tämä usko puoli mulla vielä jossain pyörii hämärästi. Siitäkin tarkoitus kirjoitella enemmän. Ja lapset on kaikki kastettu tasapuolisuuden vuoksi -ajatellaan ettei siitä haittaakaan ole. Esikoinen sai siis hätäkasteen syntyessään, ei oltu silloin kumpikaan paikalla. Laput kyllä täytetty.\nMutta siis kauniita tilaisuuksia voi tosiaan mielestäni järkestää ilman kirkkoa ja uskontoakin. :)\nNimetön 2. joulukuuta 2014 klo 22.47\nKiva oli lukea sinun pohdintaa asiasta! Itse pidän avioliittoa tärkeänä asiana ja minulle se merkitsee paljon enemmän kuin papereita ja sen sellaista :) Ja haluan mennä naimisiin nimen omaan kirkossa, tai jos en kirkossa niin papin täytyy olla kuitenkin vihkimässä. Olen kylläkin kerran mennyt jo 18 vuotiaana naimisiin, mikä oli silloin suuri virhe nuoruuden tyhmyyttäni, mutta onneksi tajusin ottaa eron tarpeeksi ajoissa enkä jäänyt sitä pidemmälle katsomaan. Silti vaikka kerran onkin mönkään se asia mennyt, niin pidän avioliittoa edelleen yhtä tärkeänä asiana. Odotankin innolla, että tuo mies kosisi ja päästäisiin järjestämään häitä<3\nEtna 2. joulukuuta 2014 klo 23.08\nKiitos kommentista Jasmina. Olisi mielenkiintoista kuulla myös sinun pohdintaasi avioliitosta. :) Että miten ajattelet ja koet sen. Miten koit tuolloin 18-vuotiaana ja mitä se kirkkovihkiminen (tai uskonto) sinulle merkitsee. (Ja mikset sinä kosi?) :)\nEtna 3. joulukuuta 2014 klo 13.28\nLisäsin tuohon postaukseen vielä pari lausetta, jotka jäivät kirjoittaessa pois. Tarkoitus oli ne sinne laittaa alunperin. Eli se, että uskon aika monen muunkin avoliitossa elävän ajattelevan, ettei me mitään "pyhää kristillistä avioliittoa" tarvita. (Että virallisten papereiden täyttely maistraatissa: esim testamenttiin ja lapsiin liittyen riittää?)\nJäinkin pohtimaan tätä ja etenkin juuri tuota, että mitä se avioliitto sitten on jos se on enemmän, mutta jos ei kumminkaan ole naimisissa, kun on lapsia? :) En siis pahalla tarkoita kysyä, vaan koska kiinnostaa, kun en itse ymmärrä. Eli olisi mukava kuulla tosiaan esimerkiksi, Jasmina, sinun ajatuksia. (Jopa postauksen verran?)\nJa toki mielellään lukisin muidenkin ajatuksia siitä, mitä avioliitto kullekin merkitsee. Miksi on mennyt naimisiin tai ei ole mennyt. Ja haluaako kirkkovihkimisen vai siviilivihkimisen - ja miksi?\nLarissa 3. joulukuuta 2014 klo 9.09\nMinulle avioliitto on kahden ihmisen liitto, meidän tapauksessamme miehen ja naisen ja me halusimme ehdottomasti kirkkovihkimisen. Se oli tärkeää ja on edelleen. Kuten kaikki muutkin kirkkoon ja uskontoon liittyvät (kaste-rippi-hautaus jne), ne sitovat meidän elämiemme kaaret tukevasti yhteen. Olen ollut monissa siviilivihkimisissä vieraana ja ovat olleet oikein ihania tilaisuuksia, joka ei kirkollisia menoja halua, voi siis aivan hyvin valita sen - miksi ei? Tiedän, että monet valitsee tavan vuoksi sitä taikka tätä - meille ei ollut kyse tavasta, vaan meille tärkeästä asiasta ja sitä se on edelleen, eikä sitä mikään koskaan muuksi muuta. Joskus tuntuu, että nykymaailmassa liikaa itseään kyseenalaistavat ihmiset kyseenalaistavat automaattisesti kaikkien muidenkin valinnat ja elämät...? Toiset ovat kyllä alunperinkin tehneet elämänsä ratkaisut vakaasti harkiten.\nJa kysymykseesi yhteiskunnallisesta jutusta menee nyt vähän minulta ohi? Siviilivihkiminen on jo yhteiskunnallinen juttu ja hekin saavat siunauksen liitolleen jos niin haluavat myös kirkon puolelta. Miksi se vihkioikeus pitäisi viedä kirkolta pois, vaikka sillä ei sinulle olisikaan mitään merkitystä nimenomaan kirkollisena? Toisille on. Toisaalta, minun elämääni ei hetkauta nämä nimitykselliset/käsitteelliset erottelut, ei todellakaan. Vaikka sanoisit sitä miksi, niin sillä on sama merkitys minulle. Miksi se siis pitäisi edes muuttaa, ihan "siksi" vaan....?\nEtna 3. joulukuuta 2014 klo 14.02\nKiitos, Kupla, kommentista. Tiedän, että kaikille ei ole kyse tavasta. Että asioilla on jokin merkitys ja että kukin miettii asioita tahollaan. :) Niin minäkin. Ja totta sekin, että kyseenalaistan jatkuvasti asioita. Kyseenalaistan ensin, ja vasta sitten toimin sen mukaan. Joskus kyseenalaistan vääristä syistä - kuten esim. tuon "pyhän instituution" osalta. Sillä parempi perehtyminen asiaan sai tajuamaan, ettei se ole sen enempää pyhkä ja kuin tuhansia vuosia vanha kristillinenkään. Että kapinoin ihan turhaan. Ja kuten lisäsin tuonne, niin luulenpa että on aika moni muukin joka kapinoi turhaan. (Jokainen toki päättää itse mikä on turhaa ja mistä syystä mihinkäki ratkaisuun päätyy.) Ja sitten on se toinen puoli. Ne, jotka pitävät sitä pyhänä kristillisenä vuosituhansien perinteenä ja haluavat elää sen mukaan - ja samalla niistä syistä (jotka eivät edes pohjaudu historiaan oikeasti) syrjivät toisia. Ja eikö silloin hekin, jotka noin kokevat automaattisesti kyseenalaista ja arvioi muiden elämää, elämänkatsomusta ja valintoja? Ja miksi kyseenalaistaminen olisi edes pahasta?\nEn tiedä saitko kiinni ajatuksesta, mitä koitin hakea. (Jep, aivot puuroa edelleen, huonot yöt sen kuin jatkuu.)\nTuohon siviilivihkimiseen ja vihkioikeuden jättämiseen vain valtiolle: Sinällään se ei minua hetkauta, jos enemmistö haluaa sen säilyttää nykyisellään, niin sitten niin. Oma elämänkatsomukseni (niin poliittinen kuin teologinen puoli) kumminkin puoltaa kirkon ja valtion toimien pitämistä erillään toisistaan. Teologisesti taas ajattelen, että asia olisi parempi olla niin kuin Lutherkin aikanaan sanoi, eli että valtiovalta säätäköön omat lakinsa ja kirkko siunatkoon ne jotka sitä pyytää. :)\nPariliitto (jota mm. Presidentti Niinistö ehdotti) oli tosiaan yksi noista sovittelevista ehdotuksista. Minusta sanoilla kikkailu on turhaa. Meillä on jo sana joka on vakiintunut tarkoittamaan tuota juridista sopimusta. Ei ole tarpeen lähteä erottelemaan enää, kun siitä erottelusta on juuri tarkoitus päästä eroon. :)\nHeidi Pii 3. joulukuuta 2014 klo 18.55\nHei kiitos, hyvä teksti!\nItse olen myös miettinyt, että mikä se vihkimisen (ja sen suorittaman tahon) merkitys on ja mikä sen pitäisi olla. Vaikka itse olen pitänyt kirkollista vihkimistä hengellisessä mielessä ja perinteenkin takia tärkeänä ja jotenkin juuri "pyhänä", olisi varmaan paras ratkaisu siirtää jatkossa koko vihkimishomma valtion piikkiin. Kirkossa voi sitten käydä siunaantumassa. Tai voisi kai tuomari olla vaikka hääpäivänä sakastissa kirjoittamassa viralliset paperit ja pappi sitten heti perään pitää juhlapuheen ja "tahdotko"-jutut alttarilla. Kokisin itse ihan yhtä pyhänä niinkin.\nJa jes, että äänestys meni niin kuin meni. :) Komppaan edellisessä kommentissa lainaamaasi Lutheria. :)\nEtna 8. tammikuuta 2015 klo 22.21\nHöh.. huomasin, että, Heidi Pii, sun kommenttiin oli jäänyt vastaamatta. Sori ja kiitos kommentista. Aika samoilla linjoilla olen kanssasi. Ainakin mitä enemmän näitä pohdin. :)\naie 17. joulukuuta 2014 klo 13.06\nTosi mielenkiintoista pohdintaa! Itselläni avioliittoon suhtautuminen on mennyt aikalailla samoja latuja. En ole "uskonut avioliittoon instituutiona" ja olen ajatellut, etten sitä tarvitse merkiksi rakkaudesta. En myöskään kuulu kirkkoon, joten avioliitolla ei ole ollut kristillistä pohjaa. Mihin siis sitä tarvitsisin? Meidän matkassa ei ole ollut ihan noin dramaattisia käänteitä, mutta tajusin, että mies ei ole minulle mitään, ei ole missään virallisissa papereissa eikä siis esim. lähiomaiseni. Lasten tullessa meille oli tärkeää myös, että kaikilla on sama sukunimi. En olisi halunnut olla eri niminen kuin lapseni, ei miehenikään. Meille avioliitto on siis ennenkaikkea juuri "juridinen sopimus yhteiselosta, perheestä, perinnöstä, omaisuudesta, huoltajuudesta". Menimme maistraatissa naimisiin ja vietimme kauniit juhlat seuraavana päivänä.\nAvioitua voi monesta syystä, enkä minä mielestäni ole mikään sanomaan toisille, miten heidän pitäisi se tehdä. Olen äärettömän iloinen, että avioliittolaki meni läpi, koska se on ihmisoikeuskysymys. Kirkko voi nyt tehdä omat päätöksensä siitä, miten ja ketä jatkossa vihkii.\nEtna 17. joulukuuta 2014 klo 17.19\nKiitos, aie, kommentista. :) Kuten tosiaan kirjoitin, niin luulen, että tuo on aika yleinen ajatus siitä miksi ei olla naimisissa. Nyt jälkikäteen ajateltuna sen avioliittopaperin olisi todellakin voinut käydä maistraatissa täyttämässä heti, kun tuosta päästiin yhteisymmärrykseen. Ne juhlat olisi voinut tosiaan pitää sitten kun on aikaa ja rahaa tai ylipäätään halua sellaiset järjestää. :) Mutta hyvä näinkin. Keskenmenot nyt ei muutenkaan näkyisi puolison papereissa, vaikka ne olisi avioliiton aikana tulleetkin.\nOnneksi tosiaan tuo lakimuutos meni läpi. :)


Operaatio takaisin elämään - Dissociation.fi\nMuistissani viimeiset seitsemät vuotta ovat harmaita tuskan ja epätoivon vuosia. Jäin vaikean masennuksen ja dissosiaatio-oireilun vuoksi pois työ- ja harrastuselämästä ja kuljin vuosia enimmäkseen kodin, mielenterveystoimiston ja kaupan välillä. Ystäväpiiri muuttui ja harveni, ainoa johon pidin jatkuvasti yhteyttä oli tyttäreni ja läheisimmät sukulaiseni.\nMasennuksen ja psyykkisen sairastamisen kierteeseen oli nopea vajota yhä syvemmälle seitsemän vuoden aikana, kun toivoa ei tuntunut löytyvän mistään. Voinnin kohentuessa olen nyt vuoden verran ponnistellut noustakseni takaisin aktiiviseen elämään, jota olen suurimman osan elämääni viettänytkin. Ajattelin, että kun jonkin aikaa on kulunut, niin voin vain ilmoittaa että pärjään nyt vähemmällä avulla ja alan elämään elämää jota haluan. Ilmeisesti ihan niin ei voi tehdä.\nVaikka nuo ajat ja tunteet tuntuvat jo kovin kaukaisilta, eivät ne kuitenkaan poissa ole. Riittää, että laitan hupun päähäni vesisateella niin muistan miltä tuntui kulkea vuosia huppu päässä, ajatella olevansa piilossa katseilta, olla näkymätön, olematon. Hyviä yrityksiä nousta ylös oli monta, mutta ne kaatuivat heti alkuunsa, kun huomasin mietin vaikea kuntoutumisen polku on. Sitä vaikeammaksi se kävi mitä kauemmin olin ollut synkissä ajatuksissani, mutta onneksi sain paljon hyviä ammattilaisia tuekseni.\nViime syksynä heräilin teho-osastolla vaikeiden leikkausten jälkeen ja lääkehöyryistäni huolimatta vain tiesin, että on tapahtumassa suuri muutos. Olin ollut viikkoja kriittisessä tilassa, ensimmäistä kertaa niin etten ollut aiheuttanut sitä itse. Tiesin ja tiedän edelleen että kyseessä voi olla vain jokin vaihe, reaktio suuriin elämäntapahtumiin, mutta mitä enemmän aikaa kuluu, sitä luottavaisempi olo minulla on tulevaisuuteni suhteeni. Dissosiaatiohäiriöstä on mahdollista parantua toisin kuin monista muista yleisemmistä psyyken sairauksista. Se on jo jotain.\nOn hyvä, että vointiani seurataan, mutta välillä tuntuu ahdistavalta kun joudun jatkuvasti todistelemaan voivani hyvin. Väsynyt olo, hiljaisuus tai liikaa puhuminen voivat herättävää huolta ammattilaisten parissa, jotka näkevät minua pienen hetken kerrallaan.\nEnnen kuin voin elää itsenäistä elämää minun on todistettava virallisia ja hitaita teitä, että pystyn huolehtimaan taloudestani, tyttärestäni, kodistani, lääkityksestäni ja jopa eläimistäni. Asioista, joista olen suurimman osan elämääni huolehtinut moitteettomasti. Sain lääkäriltä ajokiellon niihin aikoihin, kun minulla oli lääkitys. Vaikka olen ajanut autoa vuosikausia ja työksenikin, on ajokortin takaisin saaminen yllättävän vaikeaa. Ehkä pieniä, mutta kovin työläitä asioita. Toisaalta ymmärrän miksi kaikki tämä pitää tehdä, mutta hetkittäin tuntuu siltä kuin kaikki vain odottaisivat seuraavaa romahdustani.\nKuntoutuminen on täysipäiväistä työtä eikä pelkkä kertaviikkoinen terapiakäynti paranna ketään. Vakauttamiskeinojen opetteleminen vaatii paljon toistoa, jotta niiden käyttö onnistuisi kiperissä tilanteissa, arkirytmi pitää saada kuntoon, levon ja työn välillä tasapainoileminen vaatii harjoittelua. Usein dissosiaatiohäiriön kanssa eläminen on yksinkertaisten, arkisten asioiden opettelua. Muistutan itselleni päivittäin, miksi kaikki tämä työ pitää tehdä. Toivo tuo minulle motivaatioa, joka vaikuttaa olevan avain kaikenlaiseen kuntoutumiseen ja eheytymiseen.\nAlan pikkuhiljaa ymmärtää, miksi vaikeista koettelemuksista selvinneet ihmiset jaksavat jankuttaa siitä, miten kaikilla on toivoa ja tilanteet voivat muuttua yllättäen myös parempaan. Masennuksen kourissa sellainen puhe tuntui jopa loukkaavalta. Nyt minusta on tulossa sellainen ihminen.\nSuvi\t1.8.2016 klo 23:09\nirene\t2.8.2016 klo 11:45\nAnneli\t14.8.2016 klo 21:40\nHei pitkästä aikaa te kirjan kirjoittajat ja erityisesti sinä, Irene.\nMinulla on sekundaarinen rakenteellinen disso, ja tähän kirjoitukseen halusin vain kommentoida, mikä suuri ihme on se, että minustakin on tulossa ihminen joka voi todeta, että aina on toivoa.\nHyvää loppukesää sinulle Irene, ja teille muille myös. Juuri suljin hienon kirjanne viimeisen aukeaman.\nirene\t15.8.2016 klo 13:44\nHei Anneli ja kiitos kommentistasi! Edelleenkin ihmettelen päivittäin,miten tässä kävikään näin 🙂 Mukavaa loppukesää sinullekin ja jos haluat niin lähetä ihmeessa palautetta kirjasta!\nHei\t10.11.2016 klo 23:50\nIhan kuin suustani, sairaslomalla ollaan enkä todellakaan vieläkään tiedä miten saan itseni arkeen takasin, tällä hetkellä se tuntuu niin tuskaselta ja se että jopa minäkin voisin joskus päästä kouluun tai saada kivoja asioita ovat niin kaukainen unelma.\nMinulla on ongelma että heti kuin alan miettiä että olen hyvä ja mun pitää pitää huolta itsestäni tekemällä asioita niin tulee itku ja masennun ei vain riitä rohkeutta tehdä muuta kuin kävellä terapeutin, keittiön ja sohvan välissä.\nTerapia auttaa mutta se ei ole poistanut tätä dissosiaatiota, en edellenkään tunne että tämä olisi mun elämä.\nToivon sinulle kaikkee hyvää, kirjoituksesi liikutti minua.


Pintaneule malleja – Talot Suomessa\nOhjeen saaminen kirjalliseen muotoon on jokseenkin haastavaa, sukkien mallit syntyvä. Tämän Pin-lisäyksen löysi Kadi Kettu. Tee omia löytöjä ja tallenna ne Pinterestiin. Tästä löydät lähikuvia DROPS malleissa käytetyistä eri ohjeista ja mallineuleista.\nTämä on hyvä työkalu, kun etsit tiettyä ohjetyyppiä tai kun tarvitset inspiraatiota.\nUusin hattuni ei nimittäin tee tupsuasiassa poikkeusta, vaikka malli olikin minulle uusi. Tässä neulekoulun osassa neulotaan erilaisia neulepintoja oikeilla ja nurjilla kerroksilla ja silmukoilla. Olet jo nyt niin taitava, että osaat neuloa. Monen mallin voi neuloa myös muusta kuin kuvatusta langasta.\nHuppuhuivissa on tiivis pintaneule, joten sen pitää mukavasti tuulta. Kiitos kauniin pintaneuleen ohjeesta! Lainaan tätä mallia, kiitos kun olet jaksanut sen selittää kuvin ja sanoin:) VastaaPoista.\nErilaisiin silmukoiden neulomistapoihin perustuvat\nTuoteryhmät Käsityöohjeet Ohjeet kohteen mukaan Ohjeet: Sukat ja tossut. Pintaneule: neulo ruutupiirroksen ja ohjeen mukaan. Sileä neule: neulo kaikki krs:t. Malli on sen verran mukava, että toinenkin kerä Nallea tuhoutunee samanlaisiin.\nVäri vain vaihtuu (ehdokkaita on kolme), ja lopullinen päätös. Neulo kaunis pintaneulepusero pehmeästä alpakasta ja silkistä. Rita Taylor: Parhaat perinneneuleet, 150 mallia maailmalta. Kuva sisustukseen tarkoitetusta pitsineuletyöstä.\nJos tämän yllä olevan mallin oikealla puolella näkyvän nurjan kerroksen neuloo työn nurjalla puolella, sen voi neuloa joka kerta oikein, ja työssä on silloin. Todella helppo ja mukavan näköinen pintaneule! Mallineuleet: joustin: 2 oikein 2 nurin, pintaneule: ruutupiirroksen mukaan.\nHelppo ja nätti pintaneule\nTässä on aina kuusi kerrosta kaksi oikein, kaksi nurin ja sitten päinvastoin. Mallit ovat suunnitelleet Sanna Vatanen, Marita Metsäkylä, Marjut Nordberg tai OnLinen. Tässä mallissa on helppo ja kaunis pintaneule. Tämä on hyödyllinen työkalu, jos etsit omalle neuletyöllesi.\nKirjan alaotsikkona on 25 ajatonta mallia Pohjolasta, ja näin ollen sen kirjo- ja kuvioneulemallit tulevat pääasiassa Skandinaviasta ja Shetlannista, unohtamatta.\nKuvahaun tulos haulle pintaneule malleja\nMuutenkin mallin mukaiset sukat olivat melko erikoiset, joten päädyin kesyttämään kirjavan langan. This Pin was discovered by Kadi Kettu. Discover (and save!) your own Pins on Pinterest. Sukassa erilaiset pintaneuleet rytmittävät sukkaa ja malli soveltuu. Ohjeita on niin pintaneule -, pitsineule-, palmikkoneule- kuin kirjoneulesukkiinkin. Jules- sukkien pintaneuleen ohje löytyy esimerkiksi täältä, en tiedä. Lue 44 blogipostausta aiheesta pintaneule. SuperSockScarefestin kolmas malli oli tylsääkin tylsempi.\nMaunot miesten pintaneule sukat. Helppoja pintaneuleita oikeilla ja nurjilla silmukoilla. Posts about pintaneule written by Silmukoiden Seassa. Malli toimii parhaiten tummalla pohjavärillä ja vaalealla tehostevärillä.\nEi tämä menoa häirinnyt, mutta mietin vaan, että mitä, jos kyseisen mallin ottaa käyttöön joku elämän ensimmäisenä pintaneuleena. Neuloin tällä samalla mallilla sukkia omalle muksulleni kun hän oli vauva. Kiitos mukavasta palautteesta, on kiva olla hyödyksi! Ohjeessa on ranskalainen kantapää ja.


Miksette hanki koiraa: Tässä olen\nHämmentää. En ole oikein tiennyt, mitä tänne kirjoittaisin, mistä kertoisin. Minua ei huvita jakaa kellekään yksityiskohtia siitä, mihin kohtaan kropassani raskaus tarkalleen sattuu. Mutta ehkä siitä haluan kertoa, miten kipu ei ole ikinä ennen tuntunut näin mukavalta.\nEi se anna hetkeksikään unohtaa. Vihlonta, jomotus ja kuvotus saavat minut tuntemaan itseni aivan uudella tavalla. Hoitojen aikaan lääkityksen aikaansaama turvotus oli tuskaista. Nyt olen aivan yhtä turvonnut, mutta se on ainoastaan ihanaa.\nOlen saanut lahjaksi muutaman äitiysvaatteen. Tänään ostin kirpputorilta vielä kahdet housut, sillä omat vaatteet kinnaavat ikävästi vyötäröltä. Housuja hyllystä penkoessani minusta tuntui siltä, että olen jotenkin väärin perustein liikkeellä. Hiippailin kuin varas, pälyilin ympärilleni. Huomaako joku? Katsooko pahasti? Näytänkö edelleen siltä, että tänne en kuulu? Kuulunko edes? Kuvittelenko vain kaiken? En meinannut uskaltaa kysyä ääneen, missä voisin housuja sovittaa. Sanat tahtoivat juuttua kurkkuun. Niitä ei ole aiemmin edes ollut minun maailmassani. En voi uskoa, että se olen minä.\nMutta se olen. Tässä olen minä. Rinnat turvonneina, olo kuin krapulaisella. Koko ajan niin väsyneenä, että silmät ei meinaa pysyä auki. Säntäämässä vessaan, kun kuvotus varoittamatta iskee kesken työaamun. Kaivelemassa sadatta kertaa kyynelsilmin laboratoriosta saatua paperia ulos ryppyisestä kirjekuoresta. Sitä paperia, joka aukottomasti kertoo, että minä olen nyt raskaana.\nTässä olen minä. Jalat muutaman sentin irti maasta. Niin onnellisena, etten ole tällaista tuntenut koskaan.\nLähettänyt Ainu klo 18:02\nKamalan ihanaa <3 oon niin onnellinen sun puolesta <3\n25. huhtikuuta 2013 klo 18.24\nOlen iloinen puolestasi. Tulin lukemaan kuulumisiasi, kun pahoitin tänään mieleni erään ihmisen kommenteista. Hän ei tietenkään voinut tietää lapsettomuudestani ja sen syistä, enkä halunnut ryhtyä hänelle syitä selvittelemään. Kun tulin kotiin niin itkin.\n25. huhtikuuta 2013 klo 18.33\nAika pitkään oli itsellänikin epätodellinen olo esimerkiksi neuvolassa, koko ajan pälyilin ympärilleni että ei kai kukaan ajattele etten kuulu sinne.\n25. huhtikuuta 2013 klo 18.41\nMä en tiennyt, että jonkun tuntemattoman ihmisen puolesta voisi olla näin onnellinen! Siitä asti kun löysin blogisi, olen toivonut. Ja nyt, tässä sitä ollaan (tai sinä olet!). <3 :)\n25. huhtikuuta 2013 klo 19.29\nOlen kovasti onnellinen sinun puolesta Ainu!\n25. huhtikuuta 2013 klo 20.28\nHuraa!! Ihan paras uutinen pitkään aikaan!\nEn osaa selittääkään miten onnellinen olen teidän puolestanne. Vaikka ventovieraita ollaankin. Täällä ollaan oltu hengessä mukana.\n25. huhtikuuta 2013 klo 20.41\nNiin onnellinen ja iloinen puolestanne : )\nIhanaa ja kamalaa yhtä aikaa, sitä se juuri on! Paljon onnea vielä! :) Aina, kun soitan neuvolaan, ajattelen tahtomattani, ei minun tänne pitäisi soittaa ja ultra-ajat postin tuomana tuntui kuin väärälle ihmiselle osoitetulta ihmeeltä.\nNauti odotuksesta! Ja olet tulevaisuudessa varmasti sellainen kätilö, jonka toivoisin saavani lokakuun alussa synnytyssaliin. ;)\n25. huhtikuuta 2013 klo 22.32\n26. huhtikuuta 2013 klo 10.12\nTuosta olotilasta minäkin haaveilen.\nToukokuun lopussa ekaan viralliseen hoitoon monien vuosien jälkeen. Toivon kovasti, että meilläkin onnistaisi, jos ei nyt ensimäisella niin sitten jollakin seuraavalla edes <3.\nNauti, olen iloinen sinun puolestasi.\n26. huhtikuuta 2013 klo 13.08\nAi-van i-ha-naa! <3\n26. huhtikuuta 2013 klo 13.32\nUpeaa lukea odotuksen ilostasi!\nOlen lueskellut blogiasi pidempään ja toivonut, että saisitte pienen elämäänne. Harvoin tuntemattoman ilosta on niin iloinen kuin lukiessani hyvät uutiset täältä. Uskon, että tulet olemaan mahtava äiti!\nTäytyy vielä todeta, että kirjoitat todella hyvin, joten blogiasi on ilo lukea.\n27. huhtikuuta 2013 klo 14.37\nNäin tämän täytyikin mennä. Minä uskoin koko ajan tähän käänteeseen sinun tarinassasi. Muistan tuon että itsekin hiivin syksyllä äitiysvaateosastolle ihan kuin olisin varastamassa pöksyjä! Nyt maha on niin valtava, että se ei jää huomaamatta keneltäkään. Tämäkin on ihanaa kaikessa kamaluudessaan. Olen niin iloinen puolestasi, että sydän jätti pari lyöntiä väliin kun luin täältä, että sinä olet raskaana.\nSinusta tulee loistava äiti.\njokapäivä, jokaikinen yö\n27. huhtikuuta 2013 klo 19.32\nKiitos vain taas näistä kaikille. Oman onnen hehkuttaminen tuntuu hieman omituiselta, niin paljon oon vain purkanut kipeää sydäntä tänne. Mutta enpä sitä halua peitelläkään. Olen onnellinen.\n29. huhtikuuta 2013 klo 5.07


Satunnainen Sukupuoli. Rethymnon Keskustelu Kiihottava Video Seksi Kaupat\nby Cathie · 14.10.2018\nViesti rikkoo tai kehottaa rikkomaan Suomen lakia, tai sisältää loukkaavaa sisältöä. Sieltä on upea näköala yli kaupungin, takaisin voi tulla lähempää keskustaan vievää tietä alas rantabulevardille. Hei, kiitos paljon kuva linkistä. Kävin siinä pistäytymässä paikallisella bussilla Haniassakin päivän aikana.\nKiva lomakohde, ihana pitkä hiekkarants, sopivan kokoinen kaupunki, myös paikallisia, hyvät palvelut. Sijaitsee pääkadun vierellä joten muutama huone kadulle päin, joku voi pitää häiritsevänä, itse tykkäsin katsoa paikkallisten kulkua ja eloa. Kiva kaupunki, kulinaristin paratiisi ja rannatkin ok. Kuvissamme on kuvia hotellin altaalta ja pihalta. Linnoitus on hyvin säilynyt ja mahtava rakennelma, joka tuo mm. Hotelliksi oon katsellut sellaista kuin Bay, siitäkin olis kiva saada kommentteja.\nJaksaa kävellä vanhakin läpi kaupungin,milloin mihinkin suuntaan. Kaikki turistikujilta syvemmälle vanhan kaupungin sokkeloihin tehdyt pikkutavernat eivät ole hyviä ja halpoja, yllätyksiä löytyy puoleen ja toiseen.\nRethymnonissa voit nauttia sekä rannoista että kaupunkilomailusta sex satakunta\nJännittävää päästä jo haaveilemaan reissusta vaikka matkan teen vasta huhtikuun puolessa välissä. Itse ajelimme viime kevätkesästä Rethymnonista Agio Nigolaukseen ja Haniaan ja ympäri ämpäri ja jäi vielä paljon näkemättä joten sinne siis. Fortezzan linnoitus on käymisen arvoinen paikka. Turvallista syödä ja liikua.\nHuonekuvat ovat siitä piharakennuksesta. Hyvä hikinen kävelyreitti on Perivoliasta ison koulun ja kirkonvälistä ylös kohti Kastellakia kylää. Säännölliset laivavuorot menevät Pireukseen Ateenaan joka ilta.\nRethymnon, Kreeta kokemuksia - Aurinkomatkat Eroottisettarinat raakel\nMitä mieltä olet, olisiko parempi se vanhaan kaupunkiin näkymä? On kaupunkia ja hiekkarantaa. Fortezzan linnoituksesta, mereltä ja ylhäältä, lähikylistä nähden kaupungin yleisilme on kaunis, hyvin Välimeren rantakaupungille tyypillinen. Ihanaa, kun liitit kirjoituksen. Turisteista ei ollut vielä tungosta. Ei pahaa sanaa sieltäkään.\nOttaisin pihan puolelta eli vanhaan kaupunkiin päin. Uimarannat ovat lähes kauttaaltaan hienohiekkaisia ja loivia.\nKreetan kolmanneksi suurin kaupunki ja samalla myös rantalomakohde. Ollaan käyty kahtena kesänä peräkkäin ja ihmiset ovat olleet meille ainakin ystävällisiä ei mitään moitittavaa.\nRethymnon - Kreeta - Suomi24 Keskustelut miesta lohja\nIllallinen oli myös edullinen ja maittava ja monipuolinen. Rodos oli mukava paikka. Huonompaa palvelua saa Helsingissä. Allasalue oli siisti ja aina oli vapaita tuoleja. Crete for ever Tästä tulikin mieleeni, että maanjäristyspelkoisille Rethymon on turvallisin Kreetan kaupungeista. Kyllä me olemme saaneet hyvää ja ystävällistä palvelua. Menkää jonkun matkanjärjestäjän sivulle, valitse hotelli vaikka rantakadulta, laita hotellin katuosoite Google Mapsiin, ja eikun ajeleen katuja kamera-auton mukana.\nOltiin v heinäkuussa summer dreamissa, kaksiossa.\npieni pillu escorts\nThai hierontaa helsinki bi\nSelena: Rethymnon keskustelu kiihottava


Toni Piispanen halvaantui 17-vuotiaana – Suomelle kultaa Dubaista | Apu\nRatakelaaja Toni Piispanen vammautui 17-vuotiaana ja on oppinut tien menestykseen. – Kaikenlaiset tunteet kuuluvat asiaan, mutta jos minä selvisin muutoksestani, moni muukin voi selvitä. Toiveuusinta marraskuulta 2019.\nIlmestynyt 25.11.2019 – Päivitetty 24.10.2020\nDubain parayleisurheilun MM-kisoissa 7.–15.11.2019 Suomella oli kokenut seitsenhenkinen joukkue, jonka enemmistö koostuu ratakelaajista.\nYksi heistä on Lontoon olympiavoittaja Toni Piispanen, joka kilpaili ratakelauksen T51-luokassa 100 ja 200 metrillä. Päämatkalta irtosi MM-kultaa ja 200 metriltä hopeaa.\nSuomen joukkueelle Dubaihin ilmasto vaati totuttautumista. Etenkin kelaajille oli tärkeää päästä tutustumaan rataan.\nSen pinta ja muut olosuhteet vaikuttavat siihen, millaisia säätöjä pyörätuoleihin tehdään ja miten suoritukseen valmistaudutaan.\n– Dubaissa ei tarvitse pelätä sadetta, mutta pääsääntö on, että mitä pehmeämpi radan pinta, sitä raskaampi siinä on kelata, Piispanen kiteyttää.\nToni Piispanen on luokkansa sadan metrin olympiavoittaja, maailmanmestari, ME-tuloksen haltija ja moninkertainen arvokisamitalisti. Hän on myös aviomies, kahden tyttären isä ja valtion liikuntaneuvoston suunnittelija Opetus- ja kulttuuriministeriössä.\nMitään tästä ei ole estänyt se, että 17-vuotias urheilijapoika halvaantui syksyllä 1993, kun hän putosi karatenäytöksessä niskoilleen epäonnistuneen voltin seurauksena.\nHelsingin Vuosaaressa asuva Toni Piispanen harjoittelee muun muassa Esport Centerissä Tapiolassa. Piispasella on päivätyö Opetus- ja kulttuuriministeriössä, joten treenit hoidetaan enimmäkseen iltaisin ja viikonloppuisin.\nYstäväpiiri auttoi kuntoutumisessa\nVammautuminen tai vakava sairastuminen on kriisi, johon jokainen reagoi omalla tavallaan. Erityisen vaikea asia voi olla aktiiviselle ihmiselle, jolla on urheilijaidentiteetti, mutta Toni Piispanen sanoo, että häntä tausta auttoi. Karaten lisäksi jalkapalloa ja lumilautailua harrastaneella pojalla oli halu treenata ja pärjätä.\nAikansa tilanteen hyväksyminen silti vei.\n– Vammauduin, kun olin lukion toisella luokalla, ja palasin kouluun seuraavana vuonna. Ystäväpiirin tuki sekä se, että pystyin parin vuoden sisällä toimimaan itsenäisesti, olivat isoja asioita kuntoutumisessa. Ymmärsin, että voin jatkaa elämääni.\nYlioppilaaksi kirjoitettuaan Piispanen pyrki vain yhteen paikkaan, liikuntatieteelliseen tiedekuntaan Jyväskylän yliopistoon. Ovet avautuivat ensi yrittämällä.\nOli vuosi 1996, ja Piispanen oli kautta aikojen ensimmäinen opiskelija, joka aloitti ”jumpan” opinnot pyörätuolissa. Monet yliopiston rakennuksista olivat vanhoja, ja opiskelu vaati luovia ratkaisuja.\n”Ymmärsin, että voin jatkaa elämääni vammasta huolimatta.”\n– Oli hissi, mutta se oli portaiden päässä, ja sitä rataa. Mutta kun tiloissa alkoi peruskorjaus, minut otettiin mukaan sen valmisteluun ja kysyttiin, miten esteettömyys voitaisiin parhaiten käytännössä toteuttaa. Se oli osallistavaa suunnittelua parhaimmillaan, Piispanen kiittää.\nVaikka esteettömyys otetaan nyky-Suomessa vakavasti lakia myöten, se ymmärretään arjessa usein turhan kapeasti. Esteettömyyttä tarvitsevat muutkin kuin pyörätuolin käyttäjät, kuten vaikka näkövammaiset, rollaattorin tai kepin kanssa kulkijat, eri tavoin liikuntarajoitteiset ja lastenvaunuja työntävät.\nVäestön ikääntyessä esteettömyyskysymys koskee yhä useampia suomalaisia. Vammaisten potentiaalia opiskelu- ja työelämässä taas on yksinkertaisesti hölmöä jättää käyttämättä, kun se voidaan mahdollistaa yksinkertaisillakin ratkaisuilla.\n– Suomessa tilanne on periaatetasolla hyvä, mutta toteutus ei aina toimi. Esteettömyys toteutuu sisätiloissa, mutta saavutettavuus tarkoittaa, että tiloihin pitää ensin päästä. Ja kun yhteiskunnan arjen toimintoja siirretään nettiin, olisi hyvä muistaa, että niitä pitää kaikkien pystyä käyttämään, Toni Piispanen sanoo.\nPiispanen siirtyi vuonna 2010 pyörätuolirugbysta ratakelaukseen. Hän on sen jälkeen jäänyt mitalitta vain yksissä arvokisoissa.\nLeo-Pekka Tähti on omaa luokkaansa\nParaurheilu on noussut suuren yleisön tietoisuuteen muun muassa Vuoden urheilijaksi 2016 valitun Leo-Pekka Tähden, Piispasen, Amanda Kotajan ja lumilautailija Matti Suur-Hamarin myötä. Monille on silti epäselvää, miten sen järjestelmä toimii.\nPeriaatteessa vastaus on yksinkertainen: kilpailijat luokitellaan vamman luonteen ja vakavuuden mukaan. Tilannetta voi verrata paino- tai ikäluokkajakoihin, joiden tarkoitus on, että urheilijat lähtevät keskenään samalta viivalta.\n– Minun luokkani on T51 ja Lepen (Tähti) T54. Viitonen tarkoittaa selkäydin- tai sitä vastaavaa vammaa. Jälkimmäinen numero kuvaa vamman astetta niin, että ykkönen on vakavin, eli minulla toimintarajoite on huomattavasti korkeampi kuin Lepellä, Piispanen selittää rauhallisesti.\nT51-luokassa vauriotaso on niskassa, hermotus ei toimi rinnasta alaspäin ja käsissä on toimintarajoitteita, esimerkiksi puristusvoima puuttuu. T54:ssä vauriotaso on vyötäröstä alaspäin, jolloin selkä- ja vatsalihakset sekä kädet toimivat normaalisti.\n– On selvää, ettemme kelaa Leo-Pekan kanssa samassa luokassa, kun toisella on 80 prosenttia enemmän lihaksia käytössä. Ehkä kisojen aikaan pitäisi olla jokin tikku-ukkopiirros, jolla voisi havainnollistaa näitä juttuja, Piispanen virnistää.\n– Tietoisuus siitä, mitä paraurheilijat tekevät ja kuinka kovaa kilpailu huipulla on, on lisääntynyt valtavasti, Toni Piispanen sanoo.\nHuijauksia tavataan myös paraurheilussa\nViisinkertainen olympiavoittaja Tähti on paraurheilijoiden keulakuva, mutta Piispasen kultamitali Lontoosta vuonna 2012 osoitti hänelle henkilökohtaisesti, mikä merkitys menestyksellä on ja miten paraurheilun arvostus on muuttunut.\n– Tietoisuus siitä, mitä paraurheilijat tekevät ja kuinka kovaa kilpailu huipulla on, on lisääntynyt valtavasti. Paraurheilua kohdellaan jo tasavertaisesti Olympiakomiteassa ja lajiliitoissa. Mutta niinhän se on, että menestys on parasta PR:ää. Se ruokkii kiinnostusta, tuo medianäkyvyyttä ja yhteistyökumppaneita.\nPiispasen huippu-urheilun mahdollistavat päivätyö, urheilija-apuraha ja pari henkilökohtaista sponsoria. Urheilijaelämä jaksottuu peruskuntokauteen, valmistavaan kauteen ja kisakauteen.\n"Koskaan ei kannata antaa periksi. Kaikenlaiset tunteet kuuluvat asiaan ja ovat sallittuja, mutta jos minä selvisin muutoksestani, aika moni muukin voi selvitä omastaan."\nLaji- eli kelausharjoituksia on peruskuntokaudella tyypillisesti kolme viikossa, oheis- eli voima- ja liikkuvuusharjoituksia neljä tai viisi. Päälle tulevat fysioterapia ja muut huoltavat toimenpiteet.\nParaurheilun suosion kasvu on tuonut mukanaan uutta arvostusta, yleisöä, näkyvyyttä, rahaakin. Siellä, missä näitä liikkuu, kasvaa myös houkutus huijauksiin.\nKansainvälisesti on raportoitu yrityksistä urheilla väärissä vammaluokissa tai ujuttaa vammattomia urheilijoita esimerkiksi kehitysvammaisten olympiajoukkueisiin. Muita vaihtoehtoja ovat välineiden peukaloiminen ja perinteinen doping.\nToni Piispanen ei ole törmännyt mihinkään ylläolevista, mutta kontrolliin kyllä.\n– Boostingissa vammaa ärsytetään, jolloin verenkierto ja sydän reagoivat ja antavat ennen kisaa tavallaan turbovaihteen. Sitä testataan niin, että juuri ennen kisaa pyydetään kelaajia lääkärin tekemään verenpainemittaukseen. Jos sykkeen raja-arvot ylittyvät eli on merkkejä boostauksesta, ei saa startata.\nRatakelaus on varsinaista välineurheilua sikäli, että huipulla kisatuolit tehdään jokaiselle yksilöllisesti. Piispasella on neljä pyörätuolia, joista kisoihin otetaan luottotuolin lisäksi varakappale. Takapyöriä on kuusi ja etupyöriä kolme, jotta vaihtaminen onnistuu tarvittaessa saman tien.\nKäsityönä tehdyn kisatuolin hinta on noin 6 500 euroa. Se tehtiin Piispaselle Englannissa mittojen, toiveiden ja välisovitusten mukaan, samaan tapaan kuin mittatilauspuku räätälillä.\nKun kyse on sadasosasekunneista, pienetkin yksityiskohdat ratkaisevat. Piispasen tukena on iso tiimi.\nKisatuolista huolehtii teknikko Petri Hankiola, jonka kanssa Piispanen käy läpi kaikki mahdolliset säädöt ja muutokset.\nTiimiin kuuluvat lisäksi valmentajat Jari Nordblom ja Merja Isokoski, fysioterapeutti Keijo Pitkämäki ja psyykkinen valmentaja Paula Arajärvi. Managerina toimii ex-huippu-uimari Hanna-Maria Seppälä.\nSuurin muutos tapahtui noin vuosi sitten, kun Piispasen istuma-asentoa muutettiin olkapääleikkauksen jälkeen. Kun Rion paralympialaiset pilannut olkavamma saatiin hoidettua, yhdeksän kuukauden kuntoutuksen jälkeen huomattiin, että Piispanen pystyy kelaamaan toisessa asennossa ja tuottamaan niin enemmän voimaa.\n– Videoanalyytikko katsoi varmaan kaikki kisani ja huomasi, että asentomuutoksella pääsen viivalta nopeammin liikkeelle. Noin vuosi ollaan keskitytty siihen, että ensimmäiset 10 metriä lähtee mahdollisimman lujaa, Piispanen valottaa.\nPiispasen mukaan testeissä on käyty läpi toistasataa eri säätöä. Myös muu parajoukkue on ottanut tutkimusmenetelmiä käyttöön ja hyötynyt niistä.\nData-analyysiä käytetään yhä enemmän parahuippu-urheilussa – ja kuten vammattomillakin, urheilijoiden suhtautuminen ja kiinnostus siihen vaihtelee.\nYleensä pidättyvä ex-keihäänheittäjä ja sähköinsinööri Tero Pitkämäki innostui taannoin Avun haastattelussa suorastaan suulaaksi saadessaan analysoida Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimuskeskuksen Kihun menetelmiä heittojensa tutkimisessa.\nToni Piispasta naurattaa: liikuntatieteen maisteri tunnistaa datainnostuksen.\n– Komppaan Teroa. Mittaaminen, itsetuntemus ja pienenkin tiedon löytäminen sekä hyödyntäminen on aina kiinnostanut minua. Kelauksessa ehdittiin vuosia kaivata käytännönläheisiä testityökaluja, joilla voidaan mitata optimiasentoa suhteessa vamma- ja voimatasoihin.\nRatakelaus on kirjaimellisesti välineurheilua sikäli, että kilpatuolit tehdään jokaiselle mittojen mukaan. Pienetkin säädöt vaikuttavat paljon.\nDubain ihmisoikeudet ovat ongelma\nSuurten urheilukisojen järjestäminen ihmisoikeuksia polkevissa ja epädemokraattisissa valtioissa on puhuttanut yhä enemmän. Viime vuosina esiin ovat nousseet myös ilmasto- ja ympäristökysymykset.\nPiispanen vahvistaa, ettei Dubai ollut ihanteellinen MM-kisapaikka hänelle eikä muulle paraurheiluväelle.\n– Ihmisoikeusongelmien lisäksi se ei istu kestävään kehitykseen, joka on itselleni tärkeää. Jo kisapaikkojen jäähdyttämiseen kuluu järjetön määrä energiaa, ja luonnonvaroja käytetään holtittomasti. Näitä asioita pitäisi painottaa silloin, kun kisoja haetaan ja myönnetään.\nParayleisurheilijoille MM-kisat ovat tärkeät siksikin, että niissä jaetaan paikkoja ensi vuoden kesäolympialaisiin. Kaksi parasta lunastaa suoran lipun Tokioon.\n– Tokio-projekti on vielä kesken. Se vaikuttaa kaikkeen, mitä valmentajien ja muun tiimin kanssa tehdään, Toni Piispanen sanoo.\nPiispanen kiertää paljon puhumassa muutosten kohtaamisesta, itsensä tuntemisesta, voimien löytämisestä ja vaikeuksista selviämisestä.\nMitä hän sanoisi 17-vuotiaana vammautuneelle itselleen?\n– Sen, mitä sanon nyt muillekin: koskaan ei kannata antaa periksi. Kaikenlaiset tunteet kuuluvat asiaan ja ovat sallittuja, mutta jos minä selvisin muutoksestani, aika moni muukin voi selvitä omastaan.\nToni Piispasen tukena on nykytapaan iso taustatiimi. Päävalmentajana toimii Jari Nordblom (vas.), jonka tausta on uinnissa.\nSyntynyt: 24.7.1976. Asuu Helsingissä.\nSaavutuksia: Parayleisurheilun MM-kisoissa Dubaissa 2019 kultaa T51-luokan 100 metrin ja hopeaa 200 metrin pyörätuolikelauksessa. 100 metrin olympiakultaa 2012 ja MM-kultaa 2013. Vuosilta 2011–18 kolme MM- ja kaksi EM-hopeaa sekä kaksi EM-pronssia 100 ja 200 metrin matkoilta. Pitää hallussaan molempien matkojen ME-tulosta.\nTunnustuksia: Vuoden rehti urheilija 2012, Suomen Urheilugaalan Periksi ei anneta -palkinto 2013, Vuoden helsinkiläisurheilija 2013. Kolme valintaa Espoon Tapioiden Vuoden urheilijaksi.\nKoulutus: Liikuntatieteen maisteri. Työskentelee valtion liikuntaneuvoston suunnittelijana Opetus- ja kulttuuriministeriössä.\nPerhesuhteet: naimisissa, 15- ja 11-vuotiaat tyttäret.\nMuuta: Piispanen vammautui vuonna 1993 karatenäytöksessä voltin epäonnistuttua. Kelausuraa edelsi pyörätuolirugby (1995–2010), jossa hän toimi Suomen maajoukkueen kapteenina ja kokeili myös puoliammattilaisuutta. ●\nPäivitetty 24.10.2020 – Ilmestynyt 25.11.2019


Maadoittuminen | Energiahoito | Yin jooga | Äiti Yrittää\n24.3.2019 · 2 Comments\nMaadoittuminen – Siihen keskityn 2019\nEnergiahoito ja Aroma Yin jooga – Työkaluni maadoittumiseen\nOlin energiahoitajallani Ilonalla Life Energy and Beauty hoitolassa Nokkalanpuisto 2:ssa. Nostin tuttuun tapaan intuitiokortin ensin juteltuani olostani ja ajatuksistani Ilonan kanssa. Nostin kortin Maadoittuminen.\nMaadoittuminen – Yhteys tähän hetkeen ja omaan kehoon\nSe on juuri sitä mitä kaipaan. Maadoittumisella tarkoitetaan sitä, että olet yhteydessä tähän hetkeen ja omaan kehoosi. Haluan olla enemmän läsnä lapsilleni ja miehelleni henkisellä tasolla. Fyysinen kehomme tarvitsee vahvan maayhteyden, jonka ansiosta oma mielemmekin pystyy toimimaan kehon kanssa vahvemmin yhteistyössä. Näin voimme kokonaisvaltaisesti hyvin – kehomme on terve ja mielemme on tasapainossa.\n”Maadoittuminen on läsnäoloa hetkeen ja omaan kehoon”\nMinulle työkaluja maadoitumiseen Ilonan energiahoitojen lisäksi on selvästi Aroma Yin jooga, jota pääsin testaamaan Urban Wellssiin. Tämän ihanan hyvinvointikeitaan on perustanut doulani ja tyttäremme kummi Piia Heinonen yhdessä Raakel Pirisen kanssa.\nTämä maadoittuminen intuitiokortti nousi energiahoidossa.\nPätkäunet koettelevat jaksamista\nNykyinen elämäntilanne vaatii voimavaroja. kolmas lapsemme on nyt kuusi kuukautta ja herään syöttämään häntä noin kuusi kertaa yössä. Keskimmäinenkin herättelee minua milloin mistäkin syystä. Jaksamiseni vaihtelee tosi paljon. Olen hyvinkin virkeä ja tuottelias jonain päivänä ja seuraavana päivänä saatan olla aivan loppu ja itkuherkkä.\nJos asiat sujuvat pehmeästi olen hyvällä tuulella. Pienikin ristiriita saa pakkani sekaisin. Haastava raskaus taustalla vaikuttaa varmasti jaksamiseeni. Ulkoisesti näytän kuulemma niin freesiltä, mutta lähimmät ystävät ovat nähneet myös sen toisen puolen. Mieheni sanoo, että minun pitäisi vaan levätä ja olla tekemättä mitään. Samaan aikaan saan itse kovasti voimaa arkeen kirjoittamisesta ja somessa pyörimisestä. Inspiroidun muiden matkakuvista ja voimalauseista.\nKoitan tasapainoilla tekemättömyyden ja tekemisen välillä. Odotan kesää malttamattomana vaikka samalla haluan elää tässä hetkessä. Kaipaan aurinkoa ja vihreää luontoa. Kevät on jo aivan kulman takana. Aika kuluu nopeasti. Välillä liian nopeasti, kun huomaan esikoisen olevan jo niin iso poika. Pian koululainen.\nPoikani Ilonan hoidossa\nSuurin haave tulevaisuudelle\nViime aikoina olen miettinyt vanhenemista ja kuolemaa. Olen 44-vuotias. Suurin toiveeni on saada mieheni kanssa nähdä lasten kasvavan ja perustavan perheet jos niin on tarkoitettu. Haluan olla isovanhempi. Jos tyttäreni saa lapsen samanikäisenä kuin minä sain hänet, olen 86-vuotias. Vanha siis. Toivottavasti lapseni saavat lapsia samanikäisenä, kuin minun äitini sai minut eli 20-kymppisenä.\nAroma Yin jooga kokemuksia\nOlen pitkään miettinyt, että pitäisi ottaa itseään niskasta kiinni ja mennä joogaan. Oma fyysiikka on kovilla ja minua särkee oikeastaan koko ajan selkään ja niskaan. On jäykkä ja raihnainen olo varpaista päähän. Väsyneenä tuntuu usein ylivoimaiselta lähteä johonkin, joka vaatii liikkumista autolla tai julkisilla. Nyt lauantaina mieheni oli töissä lentokentällä koko päivän ja äitini tuli auttamaan lasten kanssa. Olin päättänyt, että klo 17 suuntaan Vallilaan Urban Wellssiin ja onneksi menin.\nMinun on vaikea rauhoittaa mieleltä, tuntuu että koko ajan päässä pyörii tuhat ajatusta. Varsinkin kotioloissa lapset pitävät huolen actionista. Raakel Pirisen vetämässä Aroma Yin joogassa oli pakko pysähtyä tähän hetkeen. Aluksi mietin miten pystyn olemaan pitkiä aikoja tietyissä asennoissa ja kaikissa en pystynytkään olemaan. Keholle teki kuitenkin hyvää olla normaalista poikkeavissa asennoissa. Kehon sisällä oli jotenkin lämmin olo joogan jälkeen ja se jatkui myös seuraavana aamuna. Loppurentoutuksessa olin meditatiivisessa välitilassa. Samanlaisessa mihin pääsen usein vyöhyketerapiassa tai energiahoidossa.\nMitä Aroma Yin joogassa tehdään?\nAroma Yin – tunnilla yhdistyvät passiiviset, syvärentouttavat asanat, mindfulness, kiinalainen lääketiede sekä eteeriset öljyt. Puhtailla eteerisillä öljyillä on mahdollisuus tehostaa harjoitusta ja samalla tukea fyysistä, henkistä sekä emotionaalista hyvinvointia. Öljyjen käyttö harjoituksen aikana vapaavalintaista, tunnilla ei käytetä diffuuseria, vaan tuoksuttelu tapahtuu kämmeneltä tai vanulapulta. Tunti sisältää alku – ja loppurentoutuksen, hengitysharjoituksen sekä lyhyen meditaation.\nVaikka heitän universumille nuo toiveet haluan ennen kaikkea keskittyä tähän hetkeen ja maadoittua. Miten sinä maadoitut?\nLue Valonpolku sivustolta mitä maadoittuminen tarkoittaa\nEdellinen artikkeli: « Ferritiini eli varastorauta oli finaalissa raskauden aikana\nSeuraava artikkeli: Kehon korjausopas – Näin voit paremmin »\nVauvavuosi 2019 - Pätkäunia, uupumusta ja ihania reissuja sanoo:\n[…] maadoittuminen jutun käytyäni Urban Wellsissä testaamassa joogaa. Tarkoitus oli keskittyä vuoden mittaan omaan […]\nMistä vihan tunne johtuu? | Miksi olet vihainen? | Vihan takana pelko sanoo:\n[…] myös Maadoittuminen – Siihen keskityn […]