LAUANTAI VIIKKO PYHÄJOEN LUKION TUOTTAMA JOUKKOJULKAISU Pääsiäinen avaa ovet kevääseen. Kirsi Enon leipoma pääsiäiskakku. - PDF\nLAUANTAI VIIKKO PYHÄJOEN LUKION TUOTTAMA JOUKKOJULKAISU Pääsiäinen avaa ovet kevääseen. Kirsi Enon leipoma pääsiäiskakku.\nDownload "LAUANTAI 31.3.2012 VIIKKO 13-14. PYHÄJOEN LUKION TUOTTAMA JOUKKOJULKAISU Pääsiäinen avaa ovet kevääseen. Kirsi Enon leipoma pääsiäiskakku."\n1 P YHÄJOEN KUULUMISET LAUANTAI VIIKKO PYHÄJOEN LUKION TUOTTAMA JOUKKOJULKAISU Pääsiäinen avaa ovet kevääseen KATRIINA NUORALA Pääsiäinen on kirkkovuoden keskeisin juhlien juhla. Sitä vietetään Jeesuksen ylösnousemuksen juhlana. Pääsiäistä edeltävä viikko, eli hiljainen viikko päättyy pitkäperjantaihin, joka oli Jeesuksen ristiinnaulitsemisen päivä. Sunnuntai on Jeesuksen ylösnousemuksen päivä, joten ei ole sattumaa miksi se on vapaapäivä. Tämä sunnuntai on ilon juhla, kertoo Pyhäjoen pastori Kai Juvila. Laskiaissunnuntaina alkaa paastonaika, valmistautuminen pääsiäiseen. Itse paastonaika ei ole itsensä kiduttamista, vaan lähimmäisen rakkautta. Mistä omasta voisin luopua lähimmäisteni takia? Kai kuvailee ja jatkaa: Paastoa voisi pitää katumusharjoituksena; olenko kuunnellut Jumalaa ja lähimmäisiä. Elämä on katoavaista. Pääsiäisen suomenkielinen sana tarkoittaa paastosta pääsemistä, eli se päättää pääsiäistä edeltävän neljänkymmenen päivän kestävän paaston. Muissa kielissä pääsiäinen tulee juhlan hepreankielisestä nimestä Pesah. Juhlan ajankohta vaihtelee vuosittain. Vuonna 325 Nikaian kirkolliskokouksessa päätettiin, että pääsiäistä vietetään kevätpäiväntasauksen jälkeen ensimmäisen täydenkuun jälkeisenä sunnuntaina, joka on aikaisintaan 22. maaliskuuta ja viimeistään 25. huhtikuuta. Tänä vuonna pääsiäispäivä on 8. huhtikuuta. Seurakunnan pääsiäisaika Jotenkin pääsiäisen jälkeen alkaa odottaa kevättä ja kesää. Seurakunnan pääsiäisaikaan kuuluu hartauksia, jolloin muistellaan Jeesuksen ajan tapahtumia. Palmusunnuntaina Jeesus ratsasti aasilla Jerusalemiin, torstaiiltana hän asetti viimeisen palmusunnuntaihin, aterian, ehtoollisen. Pitkäperjantaina Jeesus kuoli ristillä. Sen muistoksi vietämme hartauksia ja hiljennymme. Lauantain ja sunnuntain välisenä pääsiäisyönä seurakunnissa voi olla messu, jolloin juhlitaan Kristuksen ylösnousemusta. Pääsiäisajan liturgiset kirkkovärit ovat musta ja valkoinen. Mustaa väriä, joka on surun, murheen ja katoavaisuuden väri, käytetään pitkäperjantaista lauantaihin. Valkoista väriä, jota kuvataan ilon, kiitoksen, puhtauden ja autuuden värinä, käytetään ensimmäisenä ja toisena pääsiäispäivänä. Koko pääsiäisaika on sekä ilon että surun juhlaa. Juvilan perhe viettää pääsiäisen hiljentymällä, rauhoittumalla ja käymällä kirkossa: Käymme perheen kanssa läpi pääsiäisajan tapahtumia. Kerron ja opetan niitä lapsilleni. Pääsiäisen ilosanoman keskeinen viesti on se, että ylösnoussut Jeesus Kristus on sovittanut minun ja meidän kaikkien synnit. Tämä ei ole ihmisen, vaan Jumalan teko, Juvila toteaa. Pääsiäisperinteet Pääsiäistä pidetään myös pakanallisena juhlana. Se on kevään tärkeimpiä juhlia. Talvi alkaa väistyä kevään tieltä, tulee aurinkoisia päiviä ja luonto alkaa vähitellen vihertää. Pääsiäiseen liittyvät muun muassa noidat, virpominen, pajunvitsat, suklaamunat, pääsiäisruoka, rairuoho sekä kokot. Rairuohon kylväminen symboloi kevättä ja on tullut suosituksi vasta 1960-luvulla. Vanhempaa perinnettä ovat pajuvitsat, joita laitettiin ennen pöytää koristamaan. Nykyään vitsoja käytetään myös virpoessa. Virpomisella halutaan karkottaa pahoja henkiä ja toivottaa virvottavalle terveyttä, onnea ja hyvää vuotta. Virpominen viittaa myös Kirsi Enon leipoma pääsiäiskakku. jolloin Jeesus ratsasti aasilla Jerusalemiin ja ihmiset heittelivät hänen eteensä palmulehviä. Nykyään lapsille se on ehkä enemmän hauska pääsiäispe- rinne. Perinteinen virpomisloitsu meneekin näin: "Virvon varvon tuoreeks, terveeks, tulevaks vuodeks, tuomaan päiväks, vitsa sulle, palkka mulle! " Pääsiäisruoka arkinen, mukava perhejuhla. Siihen ei panosteta samalla tavoin kuin esimerkiksi jouluun. Pääsiäinen menee kotona perheen kesken oleillessa sekä sukuloiden. Pääsiäisperinteitä kuitenkin löytyy, kuten varmasti monesta muustakin perheestä. Palmusunnuntai on yleensä päivä, jolloin ovien takaa Perinteisiä suomalaisia pääsiäisruokia ovat lammas, koputtelevat pikkunoidat mämmi ja pasha. Lammaspaisti vitsat kädessä. Enon per- on kuulunut muualla heessäkin lasten perinteenä maailmassa jo 600 -luvulta on käydä palmusunnuntaisin lähtien pääsiäisaterialle. virpomassa. Vitsat tietysti Meillä Suomessa pääsiäislampaan syöminen on yleistynyt vasta viime vuosikymmeninä. Mämmi valmistetaan maltaista, ruisjauhoista ja vedestä imellyttämällä, jonka haetaan ja koristellaan itse: Rairuoho kasvatetaan, tosin sekin jää aina viime tippaan ja sitten seurataan jännityksellä, ehtiikö ruoho kasvaa tiheäksi ruohomatoksi en- jälkeen seos paistetaan nen pääsiäistä, ettei pikku uunissa. Alun perin mämmi tipuja tarvitse mullan päälle valmistettiin tuohesta valmistettuihin tuokkosiin. Pashan perinteet ulottuvat alun laittaa. Suklaamunat ja suklaakarkit ostetaan kotiin aina pääsiäiseksi. Tulppaanikimppukin täytyy saada pääsiäis- perin Venäjälle, josta se on levinnyt Suomeen 1970-luvulla. Viime vuosina myös pöytään. Pääsiäinen on monelle rauhoittava juhla arjen broileri pääsiäisruokana on lisännyt suosiotaan. keskellä. Silloin oleillaan ja rauhoitutaan odottamaan Enon perheen pääsiäinen kevättä. Pääsiäinen on meille perheen yhteistä aikaa. Pirttikoskisen Enon perheessä Käydään mummolassa ja ta- pääsiäinen on aika vataan muitakin sukulaisia. Joskus sitä jää miettimään, miksi pääsiäiseen ei tule satsattua lähellekään niin paljon kuin jouluun. Pidän silti pääsiäisestä. Jotenkin pääsiäisen jälkeen alkaa odottaa kevättä ja kesää, kertoo Kirsi Eno. Muinoin kokkoja sytytettiin pelottavien noitien karkottamiseksi, mutta nykyään se on muuttunut valvotuksi, tunnelmaa tuovaksi viihteeksi virpomisen myötä. Enolla kokko kuuluu yhtenä osana pääsiäiseen: Viime pääsiäisenä kokon tilalla oli iso nuotio, mutta kyllä siinäkin makkarat ja vaahtokarkit tuli paistettua. Pääsiäiskukko Suomessa on tunnettu tapa, että pääsiäisyönä pääsiäiskukko käy munimassa lapsille piiloihin suklaamunia ja -karkkeja. Niitä lapset sitten aamulla innoissaan haeskelevat piiloista. Enonkin perheessä pääsiäisyönä tapahtuu. Pääsiäiskukko tai pääsiäispupu meillä käy. Yksi lapsista kun alkoi muutama vuosi sitten ihan oikeasti miettiä, että eihän kukko voi munia!? Eno kertoo. Joskus puhallettiin kananmunia tyhjiksi ja niitä sitten koristeltiin. Tämä jäi, kun löysin kaupasta sellaisia valmiita koristeita, jotka keitettiin munankuoriin kiinni. Viime vuosina kukko on ollut niin ahkera, että pääsiäismunien mukana on ollut myös jokin pieni lelu. Pääsiäisleivonnaiset ja koristeet Pääsiäisenä täytyy olla jotain rahkaleivonnaisia. Leivon joka vuosi yhden tietyn rahkapiirakan. Rahkapullia leivotaan, ja viime vuonna tehtiin myös pääsiäismunan mallinen täytekakku. Mitään tiettyä perinneruokaa meillä ei ole. Pääsiäisen kodista huomaa ehkä parhaiten muutamista noidista ja tipuista sekä rairuohosta. Kodin sisustamista ei pidetä välttämättä yhtä tärkeänä, mitä jouluna. Enokin kertoo, ettei kotia kovin paljon koristele pääsiäisaikaan. Muutama rakas koriste kuitenkin löytyy sekä lasten askartelemia koristeita laitetaan myös esille.\n2 sivu 2 Jeesus jäi yksin, mutta ei jää yksin. Kärsimysviikon yksi puhuttelevimmista tapahtumista on se, kuinka Jeesus jää täysin yksin koettelemustensa keskellä. Hänen ystävänsäkin jättävät hänet yksi toisensa jälkeen. Vain etäältä voitiin seurata, mitä Jeesukselle tapahtuu. Kukaan muu ei voi hänen tuskaansa lievittää. Ei edes Jeesuksen äiti, Maria. Erityisen vaikeaa on se, että Jeesus joutuu näkemään miten monet hänen ystävänsä hylkäävät hänet ja jättävät näkyvimmät heistä Juudas Iskariot ja Pietari. Kuinka monet aikamme ja kautta aikojen eläneistä ihmisistä on joutunut kokemaan saman, täydellisen yksinäisyyden. Tämä taitaa olla elämän yksi suurimmista onnettomuuksista. Kukaan ei kuule eikä voi löytää tietä yksinäisen ihmisen hätään ja tuskaan. Yksinäisyyden tragedia on siinä, ettei kukaan tunnu välittävän ja jää ilman rakkautta. Jokaisen on löydettävä oma tiensä ja elämänsä, vaikka muut eivät välitä. Kukin tehköön niin kuin haluaa. Pääsiäisen sanomaa monille aisteille Hiljaisen viikon keskiviikkona 4.4. seurakunnassa on tarjolla kaksi erilaista pääsiäishartautta. Tilaisuudet ovat kaikille avoimia ja niihin on vapaa pääsy. Aamulla klo 10 on lapsille suunnattu pääsiäishartaus Pietarin pääsiäinen. Har- Katuvalle Juudaksellekin tarjottiin tätä, kun hän palasi ylipappien luo katuen, että oli kavaltanut viattoman. Katso itse eteesi oli tyly sana ylipappien huoneesta. Epätoivoaan Juudas ei jaksanut. Jeesus jäi yksin. Hän tiesi, että näin piti käydä. Hän tiesi senkin, että ristillä hänen piti huutaa sydäntä riipaisevat sanat: Jumalani, Jumalani, miksi minut hylkäsit. Taistelu syntiä ja sielunvihollista vastaan vaati suurimman uhrin. Jumalan Pojan piti kulkea katkerimman kärsimyksen tien aina hylkäämistuomioon asti siksi, että ihmiskunta oli langennut pois Jumalan antamalta elämän tieltä. Ihmiskunta oli kääntänyt selkänsä Jumalalle ja hylännyt Hänet. Jeesus ei jää yksin. Jumala ei kuitenkaan langennutta ihmistä hylännyt, vaan alkoi etsiä häntä. Etsiessään Hän osoitti suurimman rakkautensa ja antoi kalleimman lahjansa langenneen ihmiskunnan puolesta oman Poikansa. Synnit ja rikkomukset sovitettiin ja sielunviholliselta murrettiin valta. taus toteutetaan näytelmämuodossa. Hartauteen kutsutaan mukaan erityisesti perhekerholaisia ja päivähoidon väkeä. Illalla klo 19 on vuorossa Musiikillinen pääsiäishartaus. Hartaudessa on yhteislauluja ja musiikkiopiston Pyhäjoen Kuulumiset Hän etsii hajalle joutuneita ja rikkilyötyjä. Yksi löydetyistä oli Pietari. Hän sai tuntea Jumalan Pojan anteeksiantavan rakkauden, kun hän sai olla ylösnousseen Jeesuksen puhuttelussa. Pietarin onni oli se, ettei hän jättänyt muiden opetuslasten seuraa, vaan oli siellä missä muutkin olivat. Lukittujen ovien taakse ja muihinkin paikkoihin Jeesus löysi tiensä ja toi toivon ja armon. Tänäänkin Jeesus etsii. Hän etsii sinua ja minua ja tahtoo viedä meitä opetuslasten seuraan seurakunnan yhteyteen, missä kuuluu toivon viesti: synnit on anteeksiannettu ja sinä saat olla Jumalan siunaamana kaikkina elämäsi hetkinä, myös kaikkien vaikeimpina. Ja kerran uskova saa nähdä ja olla osallinen valtavasta lunastettujen joukosta taivaan kunniassa Taivaassa, minne Jeesus ylösnousemuksellaan avasi meille tien. Hyvää ja siunattua Pääsiäistä Pyhäjoen seurakunta, Jukka Malinen oppilaiden esityksiä. Yläasteen ilmaisutaidon oppilaat lukevat pääsiäiskertomusta. Kirkon seinälle heijastetaan pääsiäiseen liittyviä kuvia. Tilaisuuden lopuksi seurakuntapastori Kai Juvila pitää puheen. Oulun Hiippakunnalle Moni lienee kiireessä pyrkinyt kokoamaan jotain nopeasti ilman kunnollista perehtymistä. Lopputulos ei yleensä ole ollut hyvä. Aikamme korostaa helppoutta ja nopeita ratkaisuja. Odotamme kaiken olevan yhdellä tai kahdella tietokoneen napin painalluksella ratkaistavissa. Osa asioista on sellaisia, että niitä ei voi omaksua kiireen ja kärsimättömyyden keskellä. Pääsiäinen ei avaudu kunnolla sille, joka etsii vain nopeaa ja helppoa ratkaisua. Kristuksen elämä, kärsimys, kuolema ja ylösnousemus ovat jotain, jota voimme toki seurata sivusta ikään kuin näytelmää. Kärsivä Kristus ei jätä meitä kuitenkaan rauhaan. Meidät kutsutaan kokemaan Kristuksen kärsimystie ja iloitsemaan hänen ylösnousemuksestaan. Meidät kutsutaan katsomosta ja kulisseista elämään Kristuksen kanssa. Kristus ei itse liioin jää sivustakatsojaksi. Kristus ottaa todesta meidän elämämme, sen rosoisuuden ja rikkinäisyyden. Elämä ei ole kertakäyttötuote, vaan ainutlaatuinen. Sinä et ole sivustakatsoja, vaan kyse on Sinun ja Kristuksen välisestä yhteydestä. Kristus ottaa todesta Sinun syyllisyytesi, häpeäsi ja kipusi. Kristuksen kuolema ja kärsimys, mutta ennen kaikkea hänen ylösnousemuksensa tulee todeksi tänäkin pääsiäisenä Sinun kohdallasi. Pääsiäinen on keskeinen osa suomalaista kulttuuria. Esimerkiksi kunnioituksesta pitkäperjantain tapahtumia kohtaan osa kaupallista toimintaa on rajattu. Yhä suurempi osa suomalaisista on kuitenkin etääntynyt tai vieraantumassa kristillisen uskomme keskeisestä juhlasta ja sen sanomasta. Tämän tosiasian keskellä kirkon työntekijöinä ja vastuunkantajina mietimme, kuinka voisimme selkeämmin välittää sen ilon ja riemun, jonka pääsiäisen sanoma meille antaa. Sanat eivät aina pysty kuvaamaan, sitä mitä haluaisimme viestittää. Kuultujen sanojen ohella tarvitsemme näkemistä, tuoksuja, maistamista ja kokemista. Tästähän on kyse esimerkiksi pääsiäisyön messussa, jossa sanat eivät ole ainoa ylösnousemuksesta kertova asia. Haluan olla rohkaisemassa etsimään yhä enemmän keinoja, kuinka pääsiäinen voidaan kokea kokonaisvaltaisesti ja siten, että se puhuttelee myös niitä ihmisiä, jotka ovat vieraantumassa kristillisestä uskostamme. Esimerkkeinä haluan seurakunnissa toteutuvan monipuolisen toiminnan keskeltä nostaa kaksi tapahtumaa tulevalta hiljaiselta viikolta. Hiippakuntamme seurakunnista, Limingassa, toteutetaan tulevan pääsiäisen alla ensimmäistä kertaa mittava pääsiäisnäytelmä, Via Dolorosa. Tämä tapahtuma on esimerkki yhteisestä haaveesta, joka kärsivällisen ja uskollisen työn tuloksena toteutuu. Hanketta toteuttamassa on suuri joukko työntekijöitä ja vapaaehtoisia. Via Dolorosa -pääsiäisnäytelmä haastaa siihen osallistuvan. Näytelmää ei voi jäädä vain katsomaan sivusta, vaan katsoja kutsutaan osallistumaan ja kokemaan Jeesuksen kärsimystie. Lapin tunturikeskuksissa puolestaan toteutetaan hiljaisella viikolla Tunturissa tuulee- tapahtuma. Joskus tunturissa tuulee niin lujaa, että edessä oleva latu peittyy lumipyryyn. Epätietoisuus ja turvattomuus valtaavat mielen. Kuinka turvallista on tällöin havaita tuiskun ja hämäryyden keskellä matkamiehelle viitaksi pystytetty maamerkki. Sen päässä voi olla poikittain lauta. Ristinmuotoisena se viitoittaa matkalaisen tietä tuiskussakin eteenpäin. Yhtä arvaamatta kuin tuisku yllätti, putkahtaa aurinko pilven takaa esille. Keli vaihtuu kirkkaaksi, aurinko lämmittää ja matkan pää näkyy selkeästi. Tunturissa tuulee Jumalan vapauttava Henki. Toivottavasti mahdollisimman moni Lapin pääsiäismatkailija saa kuulla pääsiäisen sanoman vaikkapa Ylläksellä vietettävän pääsiäisyön ulkoilmamessun yhteydessä. Pääsiäisen tapahtumia emme pysty kattavasti vangitsemaan sanojen avulla. Kristuksen ylösnousemus, kuoleman ja pahan vallan voitto, on jotain, josta itse saamme tulla osallisiksi. Me saamme ylistää ja rukoilla ylösnoussutta Kristusta. Itse haluan tehdä sen tutun virren sanoilla: Hän voittaa kärsimällä, on Hengen miekka hällä. Siunattu olkoon hän, ken meille tuo elämän. Vk 5:4 Syvän paaston alkaessa pääsiäisen alla 2012 Samuel Salmi\n3 Pyhäjoen Kuulumiset sivu 3 Pääsiäisgallup 1. Mitä pääsiäinen sinulle merkitsee? 2.Minkälaisista pääsiäisherkuista tykkäät? 3. Minkälaisia pääsiäisperinteitä sinulla on? 4. Aiotko tehdä jotakin erityistä tänä pääsiäisenä? Liisa Yrjänä 1. Koulusta vapaata. 2. Virpomiskarkeista. 3. Käydään virpomassa. 4. En mitään erityistä. Ilona Krank 1. En tiiä, kivoja päiviä. 2. Suklaamunista. 3. Käyn virpomassa. 4. Serkut ja mummi tulevat käymään. Kirsi Rautio 1. Pääsiäinen merkitsee minulle syntien anteeksiantamista. Kristillisen kirkon suurin juhla. 2. Hedelmärahkasta ja suklaamunista. 3. Rairuohon kylväminen ja kodin koristelu keväisillä väreillä. Käymme kirkossa ja laulan kirkkokuorossa. Poltamme myös oman kokon pihallamme lauantai-iltana. 4. En mitään erityistä, perinteisiä juttuja. Ville Keskitalo 1. Vapaa- ja juhlapäivää. 2. Mämmistä. 3. Käyn katsomassa pääsiäiskokkoa Yppärissä. 4.En ole suunnitellut mitään erityistä. Reetta Kangas 1. Lomaa ja herkkuja. 2. Suklaamunista ja mämmistä. 3. Käyn kokolla. 4. En mitään erityistä. Anni Mattila 1. Lomaa, herkkuja ja kevättä. 2. Suklaamunista ja mämmistä. 3. Käyn kokolla myöskin. Virpomaan! 4. Menen Olokselle.\n4 sivu 4 Pyhäjoen Kuulumiset KUULUTUS Länsi- ja Sisä-Suomen aluehallintovirasto päätöksellään nro. LSSAVI/1680/ / syyskuuta 2011 sekä Pohjois-Suomen aluehallintovirasto päätöksellään nro. PSAVI/1232/ / elokuuta 2011 ovat myöntäneet Fingrid Oyj:lle luvat suorittaa maastotutkimuksia 400 kv voimansiirtojohdon suunnan määräämiseksi välille Hirvisuo (Kokkola) Siikajoki. Asianomaisten maanomistajien tiedoksi ilmoitetaan, että tutkimukset suunnitellun voimansiirtojohdon suunnan määräämiseksi aloitetaan Kokkolan, Kalajoen ja Raahen kaupunkien sekä Merijärven, Pyhäjoen, Vihannin ja Siikajoen kuntien alueilla. Kaikille tiedossamme oleville maanomistajille olemme tiedottaneet henkilökohtaisilla kirjeillä ennen tutkimusten aloittamista. Helsingissä 23. päivänä maaliskuuta 2012 FINGRID OYJ Kirjailija Salla Simukka vieraili kertomassa Saaren koulun yläkoululaisille ja lukiolaisille kirjoittajan työstä. Simukan työ kirjailijana, käsikirjoittajana ja toimittajana oli mielenkiintoista kuunneltavaa. Vierailu oli osa Pyhäjoen ja Pyhäjokivarren muiden kirjastojen lukuharrastusta ja suvaitsevaisuutta edistävää hanketta.\n6 sivu 6 Pyhäjoen Kuulumiset Cosplay pukuloistoa ja hauskanpitoa MARLEENA MALINIEMI Jos joskus sattuu vierailemaan suurkaupungeissa animeharrastajien sesonkiaikaan, voi vastaan tulla jos jonkinlaista ihmistä. Nurkan takaa voi yht'äkkiä ilmestyä Jokeri, muumipappa tai jopa Pac-man. Siinä saattaa mennä pää sekaisin - värikirjo on suorastaan huumaava. Se voi näyttää sivustakatsojasta turhalta naamiaisleikiltä. Cosplayta ei saa kuitenkaan siihen sekoittaa, vaikka pukuleikkiähän molemmat on. Cosplayta voisi sanoa hieman vakavemmaksi puuhaksi, sillä siinä todella antaudutaan puvun tekemiseen ja suunnitteluun. Asusta on saatava mahdollisimman alkuperäisen näköinen eri materiaalien avulla. Ennen kaikkea asut on tarkoitettu irti päästämiseen ja rentoutumiseen. Niiden avulla voi päivän tai kaksi unohtaa, kuka oikeasti on. Cosplay on innostuttanut myös isojen kaupunkien lisäksi pienemmissä yhteisöissä, mukaan lukien Pyhäjoella. Pikkukylän pukuilija Pyhäjokinen Janika Silvola on kylämme aloitteleva cossaaja. Kiinnostus pukuiluun juurtui Janikan mieleen jo, kun hän oli 10-vuotias Internetistä löytyy monesti kaikkea kivaa. Sen kautta löysin myös cosplayn. Katseltuani eri harrastajien kuvia, päätin, että minustakin tulee tulevaisuudessa sellainen. Noin kahden vuoden kuluttua harrastus sai ensikipinänsä. Pelastin alaasteelta päästyäni koulun rekvisiittoihin kuuluvan mekon, joka uhattiin heittää roskiin. Korjautin sen. Siitä se sitten lähti. Korjauttamisen jälkeen Janika innostui ompelusta. Hän on tehnyt muutaman vuoden aikana mekkoja, hameita ja jopa kimonon aidosta japaninsilkistä. Itse cosplay tuli kuvioihin vasta viime lukukauden alussa: Oli se oikea cosplayn aloittaminen ollut mielessä jo pitkän aikaa. Pukuideoita oli tosi paljon. Vasta, kun kaverini kertoi Oulussa järjestettävästä animeseminaarista, päätin, että nyt lähtee! Jo jonkin aikaa hän oli haaveillut tekevänsä GlaDOS-nimisen hahmon pelistä Portal 2. Gla- Cosplay is a wonderful hobby that lets us experience bringing all our favorite characters to life. It s a mixture of art, fashion, acting and having fun! I highly recommend anyone interested to explore it, go to a convention or maybe dive into becoming their favorite characters. Because really, we can all be whatever we want with some effort and some love. - Aicosu DOS on tekoäly, ja sen takia hyvin vaikea toteuttaa. Tämän takia suunnittelin asusta gijinkan, eli ihmisversion. Aika oli suunnittelun jälkeen kuitenkin vähissä, joten hänellä ei koulun ohella ollut aikaa ommella pukua itse. Hän teetti puvun ompelijalla, ja se kannatti. Pian hän oli matkalla Animeseminaari 2011:een. Sain tapahtumassa hurjasti positiivista palautetta. Debyyttiesiintymiseksi se oli mahtava! Animeseminaarista tarttui mukaan mukavia muistoja. Puolessavälissä päivää luokseni tuli eräs nuori herra. Hän tuli pyytämään ystävänsä puolesta lupaa kuvan ottoon, sillä tämä itse oli liian ujo. Kuvan pyytäjän ujous häipyi kuitenkin pian, kun aloimme keskustella. Hän sanoi asun olevan hienoin GlaDOScosplay, minkä hän on koskaan nähnyt. Se innosti kyllä mahdottomasti harrastuksen jatkamiseen. Tällä hetkellä Janikalla on tekeillä Pokémon-gijinka ja suunnitteilla Daniela pelistä Amnesia: The Dark Descent. Jälkimmäiselle tulee käyttöä jo tänä keväänä: Suunnitelmissa olisi mennä Oulun Chibiconiin kaverin kanssa ja suorittaa siellä paricosplay. Cosplay kansainvälisenä ilmiönä Cosplay ei rantautunut pelkästään Suomeen - se on kaikkialla. Yhdysvaltalainen cosplaypariskunta Aicosu eli Sylar Warren ja Sheila Santa Maria ovat lyhyestä harrastusajastaan huolimatta jo vanhoja konkareita. Yhteisiä cosplayvuosia parilla on jo kolme. Kun Sheila vieraili ensimmäisessä animetapahtumassaan, hän inspiroitui kaikkien ihmeellisistä asuista. Pian hän jo tekikin omaa pukuaan, joka oli Tifa Lockhart Final Fantasy VII:sta. Hän harrasti sooloesiintymistä siihen asti, kunnes hän tapasi Sylarin. Tapasimme yhdessä näistä tapahtumista. Sylarilla oli jo kauan ollut haaveena toteuttaa Lalouch vi Britannia Code Geas-nimisestä sarjasta. Lupasin auttaa häntä sen teossa. Pian aloimmekin jo seurustella, Sheila kertoo. Siitä lähtien Sylar ja Sheila ovat harrastaneet pari- ja ryhmäcosplayta. He ovat kiertäneet ympäri Yhdysvaltoja mitä hauskimmissa puvuissa. Ideat pukuihin tulevat monesti peleistä ja animeista. Suuri plussa on, jos hahmon kokee itsensä kanssa samankaltaiseksi, pari toteaa. Yleensä puvun toteutuksen suunnitteluun menee viikon verran aikaa ja toteutuk- Koululta pelastunut mekko on ollut käytössä moneen otteeseen. seen kuukausi tai kaksi. Materiaalien valitsemiseen vaikuttaa tietenkin se, mitä olemme tekemässä. Vaikka puvun materiaaleihin ja osiin sekä matkoihin menee rahaa ja aikaa, on harrastus Sylarin ja Sheilan mielestä sen arvoista: Voimme olla keitä tahansa haluamme. Pukuja luodessa tulee aina kehiteltyä jotakin uutta ja erilaista. Lisäksi puvuissa esiintyminen nostattaa itsevarmuutta ja esiintymistaitoja. Aicosulla on hitaasti kasvava fanijoukko, joka seuraa näiden cosplaytaivalta internetistä. Emme ole missään määrin edes lähellekään kunnon julkisuutta, mutta olemme tietoisia koko ajan kasvavasta yleisöstämme. Olemme yllättyneitä siitä tuen määrästä, jota olemme faneiltamme saaneet. Se inspiroi meitä jatkamaan, he kertovat. Tällä hetkellä molemmat opiskelevat collegessa. Sheilan tähtäimessä on rekvisiitta-/lavastevalmistaja ja Sylarilla ääninäyttelijä. Cosplayta he aikovat jatkaa niin kauan, kuin vain suinkin pystyvät. Jos kiinnostusta löytyy, voi cosplayharrastusta käydä seuraamassa 7. huhtikuuta järjestettävässä Oulun Chibiconissa, Pohjankartanossa. Tervetuloa! FAKTAA Cosplay-lyhenne tulee sanoista "costume play". Sillä tarkoitetaan erilaisten kuvitteellisten hahmojen esittämistä pukeutumisen, kampausten, asusteiden ja maskeerauksen avulla. Myös eleet, ilmeet ja puhe ovat olennainen osa esiintymistä. Ilmiö saa konkreettisimman muotonsa erilaisissa harrastajatapahtumissa(/coneissa), joissa cossaajat esittelevät asujaan muun yleisön joukossa liikkuen, joskus jopa lavalla. Harrastuksena cosplayn juuret ovat Japanista, missä sillä on vahvat sidokset anime- ja mangakulttuuriin. Suomessa cosplayta on harrastettu jo 90-luvun puolivälistä lähtien pääasiassa erilaisissa scifi-, fantasia- ja roolipelitapahtumissa. Lisää infoa: ja Janika GLaDOS-cosplayssaan. Sylar ja Sheila Bleach-asuissaan. Hahmot ovat Ulquiorra & Orihime.\n7 Pyhäjoen Kuulumiset sivu 7\n8 sivu 8 Messuprojekti 2012 Pyhäjoen Kuulumiset ELLA ENO Pyhäjoen lukion Messuprojektin 2012 voi virallisesti julistaa alkaneeksi. Uudella messutiimillä on isot saappaat täytettävinä, mutta intoa senkin edestä. Messuprojekti on vasta alussa, mutta yksi iso päätös on jo tehty. Messupäivä on lauantaina 22. syyskuuta. Messuista tullaan säännöllisesti tiedottamaan Pyhäjoen Kuulumisissa ja muissa lähialueen lehdissä. Messuorganisaatio 2012 Projektivastaava Jemina Bäckman Viestintävastaava Ella Eno Mainosvastaavat Meri-Tuuli Pahkala ja Samuel Malinen Tiimi: Essi Kestilä, Anna Helaakoski, Sofia Pakkanen, Malviina Impola Loossivastaavat Marleena Maliniemi, Katriina Nuorala Messulehti Päätoimittaja Jenni Pietilä Graafinen suunnittelija/taittaja Malviina Impola Taittajat: Sofia Pakkanen, Jemina Bäckan ja Meri-Tuuli Pahkala Vuoden 2012 messutiimi järjestää jälleen perinteiset Pyhäjoen syysmessut. Messutunnelmissa ollaan tänä vuonna Ohjelmavastaavat Hinni Viirret Johanna Juuso Toni Kolppanen Talousvastaavat Viivi Ohvo Riia Tiikkaja Kahvilavastaavat Janette Keskitalo Anna Martinmäki Muotinäytösvastaavat Anna Helaakoski Oona Kylmälä Reetta Möttönen Tekniikkaastaava Ismo Impola Tiimi: Samuel Malinen, Marleena Maliniemi Saaren koulun vanhemmat puuhaavat yhdistystä Saaren koulun vanhemmilla on kokoontumisia takana kaksi. Selvästi yhdistykselle on tarvetta. Aloite tuli koulun puolelta, koska koetaan, että tarvitaan enemmän yhteistyötä, joka tukee lasten oppimista, kasvua ja koulunkäyntiä. Yhdistyksen tarkoituksena on, että kaikki vanhemmat ovat jäseniä. Toimintaa puuhaa työryhmä, joka rakentuu vanhemmista joka luokka-asteelta, aina eskareista ysiluokkaan. Yhdistyksen kautta vanhemmat saavat enemmän tietoa mm. opetussuunnitelmasta, koulun toimintasuunnitelmasta, koulun käytännöistä, oppilaan arvioinnista, oppilashuollosta ja oman lapsen oppimisesta ja koulunkäynnistä. Koulun on puolestaan tärkeä tietää vanhempien odotuksista ja toiveista sekä lapsen koulunkäyntiä koskevista huomioista. Tähän liittyen esimerkiksi yhdistys ja koulu järjestävät syksyllä koko koulun vanhempainillan, jossa kaikki opettajat esittäytyisivät ja iltaan voisi kuulua hyvä mm. luennoitsija. Yhdistyksen avulla vanhemmat voivat olla mukana myös kehittämässä koulun ja asuinalueiden käytäntöjä, viihtyisyyttä ja turvallisuutta. He voivat luoda yhteiset pelisäännöt mm. koulumatkoille ja kotiintuloajoille. He voivat vaikuttaa asuinalueen päätöksentekoon, ottaa kantaa asioihin; esimerkiksi energiajuomien myymisestä alle 15v. Mutta on myös tärkeää, että vanhemmat tutustuvat paremmin lapsiin ja toisiin vanhempiin. Yhdistyksen tarkoituksena ei ole keskittyä varainhankintaan pullan leivonnalla, vaan toiminta pääasiassa rahoitetaan yhteistyössä koulun ja muiden tahojen kanssa. Ensimmäinen pienimuotoinen toiminta järjestetään viikolla 17 vanhempien ja opettajien välisellä sählyturnauksella. Tilaisuudessa saa myös lisää tietoa yhdistyksen toiminnasta. Tilaisuuden tarkempi aika ilmoitetaan myöhemmin. Työryhmään kaivataan vielä lisää kiinnostuneita, varsinkin yläluokkien vanhemmista. Seuraava kokoontuminen on 12. huhtikuuta klo 18 Saaren koulun ruokasalissa. Lisätietoja vanhempainyhdistyksestä löytyy: Saaren koulun vanhempiin voi ottaa yhteyttä: pyhajoki.fi tai facebookissa: Saaren koulun "vanhempainyhdistys" Työryhmä: Heidi Mämmelä Satu Niemelä Pirjo Virpiranta Jaana Hämäläinen Marjo Luoto-Harjuhaahto Anne Vasanoja Sari Anttila Tiina Tiirola\n9 6HXWXNXQQDQ \_KGLVW\_VWHQMlUMHVWlPl P y h ä j o e n K u u l u m i s e t \_KlMRHQ3HUKHSlLYl /$8$17$,./2 021,72,0,7$/2//$.OR 0RQLWRLPLWDORDYDDRYHQVDODSVLOOH SHUKHLOOH LVRYDQKHPPLO OHMDNDLNLOOHODSVLSHUKHLGHQWDXVWDMRXNRLOOH 3lLYlQ DLNDQD YRLW WXWXVWXD SDORDXWRRQ UDSVXWHOOD KHYRVWD WDL Nl\_Gl YDLNND SLHQHOOl NlUU\_DMHOXOOD 9RLW YDLNNDSDNLHUWll VHLNNDLOXUDGDQ DV NDUUHOOD RVDOOLVWXD MXRNVXWHVWLLQ VHNl RVWDD MD QDXWWLD YLUYRNNHLWD NDK YLRVVD 7$03(5(168811$//(.l\_PPHbKWlULQHOlLQSXLVWRVVD 6lUNlQQLHPHVVlMDSDOXXPDWNDOOD.HVNLVHQN\_OlNDXSDVVDVHNlN\_OS\_Ol.LYLWLSXVVD 0DMRLWXPPH9LUURLOODQXRULVRNHVNXV0DUWWLVHVVD MRVVDPDKGROOLVXXV WXWXVWXDPP SHULQQHN\_OllQMD + WLODDQ sivu 9 +,11$7 + MlVHQHW DOOH FP ½ DOOH YXRWLDDW ½ DLNXLVHW ½ HL MlVHQHW DOOH FP ½ DOOH YXRWLDDW ½ DLNXLVHW ½ +LQWDDQVLVlOW\_\_OLQMD DXWRPDWND PDMRLWXV OLSSXHOlLQSXLVWRRQ 6lUNlQQLHPHQUDQQHNH N\_OS\_OlNl\_QWLVHNl [DDPXSDOD [ORXQDV [OlPPLQLOWDSDOD.OR MlUMHVWHWllQNHSSLKHYRVNLVD MRVVDYRLWNRLWHOODDVNDUWHOHPDVL KHYRVHQNLVDNXQWRD 3DONLQQRWRYDWOXRQQROOLVHVWLUXKWLQDDOOLVHW.OR 3HUKHSlLYlQSllWWllODVWHQElQGL7DVNXPDWWLHQNRQVHUWWL 7DSDKWXPDRQPDNVXWRQ +820 $OOH YXRWLDLOOHKXROWDMDPXNDDQ,/02,77$8780,6(7 PHQQHVVl SXK WDL K#S\_KDMRNL IL /lpslplvwl 7HUYHWXORD KIITOS kun teitte syntymäpävästäni juhlan \_KlMRHQ3HUKHYLLNNR Operaatio Ruutin tilille kertyi 2250t. Kiitos siitä. Siunauksin me saamme Intian lapsia muistaa. Kiittäen ja Taivaan Isän siunausta toivottaen Jukka Malinen 0DDQDQWDLQD.HSSLKHYRVNXUVVL + WXYDOODNOR 7RUVWDLQD ' (ORNXYLD 3DXKDVDOLVVD /LSXW ¼ /HLMRQDNXQLQJDV 3LUDWHV,URQ6N\_. /DXDQWDLQD3HUKHSlLYl 0RQLWRLPLWDOROODNOR 6XQQXQWDLQD 1DOOHNLUNNRNOR NOR.DKYLNRQVHUWWL6UN NRGLOOD <KWHLVYDVWXXQK\_YlNVL /DXDQWDLQDNOR 3DXKDVDOLVVD *DULVVP ODXOXU\_KPl.HVNLYLLNNRQD +DLNDUDLOWD 3DXKDVDOLVVDNOR MlUM +HOOXQWDLVHXUDNXQWD PXNDQDPP ODSVLDVLDYDOWXXWHWWX 0DULD.DLVD$XOD 3( ,7.b 3(5-$17$,1$ 9LLNRQWDSDKWXPLD 0DWHULDDOLPDNVX HXURD LOP &,5&8,775$,1,1* 0DDQDQWDLQD6DWXWXRNLR.LUMDVWROODNOR PP VHLNNDLOXUDWD DVNDUWHOXD KHYRVDMHOXD MXRNVXWHVWL NHSSLKHYRVNLVD SDORDXWR EXIIHWWLMD7DVNXPDWWL ElQGL.XQWRSLLULHOL /lpslplvwl 7HUYHWXORD\n10 sivu 10 P y h ä j o e n K u u l u m i s e t Parhalahden koulun ykkösten ja kakkosten pääsiäispiirustuksia Emmiina Niskanen, 1. lk Anton Luomala, 1. lk Mikael Saari, 2. lk Nea Rantala, 2. lk Antti Martin, 2. lk Iida Raappana, 2. lk Niina Pyhälä, 2. lk Konsta Oikarinen Peppiina Raasakka, 1. lk Frans Raasakka, 2. lk\n11 Seurakunta tiedottaa Kuollut: Lahja Elisabet Salmu e. Kivimäki Parhalahdelta 91 v 20 pv Lempi Matleena Kylmälä e. Heikkinen Parhalahdelta 73 v 7 kk 2 pv Vihitty: Markus Pellervo Tanska ja Jenni Anniina Impola Jumalanpalvelus kirkossa su 1.4. klo 10. Lähetyskahvila seurakuntatalolla jumalanpalveluksen jälkeen. Kotikirkko Hilma ja Aaro Leipälällä su 1.4. klo 18. Oma papisto. Voiko usko olla petollista? Avoin raamattupiiri seurakuntatalolla to klo 18. Ahtisaarna kirkossa ma 2.4. klo 19. Ahtisaarna Pirttikosken rukoushuoneella ti 3.4. klo 19. Lasten pääsiäishartaus kirkossa ke 4.4. klo 10. Kaikille avoin! Ei Ystäväkerhoa pääsiäisviikolla. Tervetuloa pääsiäisenajan muihin tapahtumiin! Kirkkokuoro kokoontuu seurakuntatalolla jälleen klo Musiikillinen pääsiäishartaus kirkossa ke 4.4. klo 19. Musiikkiopiston oppilaat ja yläasteen ilmaisutaidon ryhmä. Ehtoollishartaus Jokikartanossa to 5.4. klo 13. Kiirastorstain ehtoollismessu kirkossa to 5.4. klo 19. Pitkäperjantain jumalanpalvelus kirkossa pe 6.4. klo 10. Miesten lauluryhmä. RY:n alueellinen pääsiäislauluilta kirkossa pe 6.4. klo 19. Pääsiäispäivän ehtoollisjumalanpalvelus kirkossa su 8.4. klo 10. Kirkkokuoro. Lähetyskahvila seurakuntatalolla jumalanpalveluksen jälkeen. 2. pääsiäispäivän jumalanpalvelus kirkossa ma 9.4. klo 10. Perhekerho Sarpatissa ke klo Kirkkovuosi tutuksi lasten kanssa. Seurat seurakuntatalolla la klo 18. Jatkuu nuorteniltana. P YHÄJOEN KUULUMISET PÄÄTOIMITTAJAT Sari Rintamäki Arvo Helanti TAITTAJAT Johanna Hirvikoski Leena Lindelä Kalajoen rovastikunnan näkövammaisten kirkkopyhä Pyhäjoella su 15.4 klo 10. Helaakosken sisarukset. Messun jälkeen ruokailu ja ohjelmahetki seurakuntatalolla. Ilmoittautuminen ruokavalioineen 3.4 mennessä Mirja Hirvikoskelle p tai Lapset: -Lapsikuoro seurakuntatalolla ke klo Nuoret: -Tervetuloa ehtoolliskirkkoon to 5.4. klo 19! Kirkon jälkeen GospelCafe Sarpatissa klo 23 saakka. -Nuorten ilta la seurojen jälkeen, alk. klo 18. TULOSSA: -Tilikkutäkki, Rovastikunnallinen kevätleiri perheille Kalajoen krist. Opistolla. Tied ja ilm. Mirjalle diakoniatoimistoon 2.4 mennessä p RY: Raamattuluokka la klo Hannu Simosella Pyhäkoulu su 1.4. klo 12 Arttu Pisilällä ja Ari Ylikuljulla Alueellinen pääsiäislauluilta pe 6.4. klo 19 kirkossa Kerho la 7.4. klo 11 ry:llä Aviopuolisoilta pe 13.4 klo 19 Yppärin metsästysmajalla Raamattuluokka la klo Timo Impolalla Pyhäkoulu su klo 12 Esa Impolalla ja Jukka Nuoralalla Hartaus to klo Jokikartanossa, Matti Pahkala Kirkkoherranvirasto p avoinna ma 8-12, ti 12-16, ke Tarvittaessa voitte ottaa yhteyden papistoon: kirkkoherra Jukka Malinen p tai seurakuntapastori Kai Juvila p Pyhäjoen seurakunnan kotisivut löytyvät osoitteesta: Puh Fax (08) Taittaja: Päätoimittaja: Taloussihteeri: Pyhäjoen Kuulumiset sivu 11 Järjestöt toimivat Eläkeliiton Pyhäjoen yhdistys ry. Vapaaehtoistoiminnan piiri kokoontuu Iltaruskossa ma 2.4. klo Tervetuloa mukaan! Ma 2.4. klo 13 käsityöpiiri Iltaruskossa. Harmaahapset laulelevat Iltaruskossa ma 2.4. klo 18. Nuotit mukaan. Tervetuloa. Ti klo 12 päiväkahvit Seurakuntatalolla. Vieraaksemme saapuu Vestia Oy:n edustaja aiheenaan mm. jätteiden käsittely ja kierrätys. Arvontaa. Tervetuloa joukolla mukaan! MLL:n perhekahvila tiistaisin kello monitoimitalon kahviossa, myös salin 1. lohko käytössä. Ti 3.4. Laulelua lasten kanssa, laulattajana Arto Nauha. Ti Yhdistyksen kevätkokous. Kahvilaan voit tulla sinä äiti, isä, mummu, pappa lastesi tai lastenlapsiesi kanssa. Lapset saavat leikkiä toisten lasten kanssa, ja aikuiset voivat vaihtaa ajatuksia ja kuulumisia. Kahvilasta voi myös ostaa kahvia ja pullaa pikku rahalla, yhdistys tarjoaa mehut lapsille. Retki HopLoppiin Ouluun la (HUOM! Muuttunut päivä) lähtö kello 11, muu aikataulu tarkentuu myöhemmin. Linja-autokyyti on jäsenille ilmainen ja muille 5 /henkilö. Liput HopLoppiin jokainen maksaa itse. Sitovat ilmoittautumiset Pehkosen Pirjolle Seuraava lehti (nro 15) ilmestyy >> lauantaina Aineisto toimitettava >> tiistaina klo mennessä Painosmäärä >> vko 13-14: 1810 kpl >> vko 15: 1810 kpl puh tai Kallion Susannalle puh Pyhäjoen maa- ja kotitalousnaiset. Eila Kultala on kutsunut meidät kökkäiltaan ke klo Mukana myös Friendtextuotteiden vaate-esittelijä. Tervetuloa! Pyhäjoen Silmu. Aloitamme pääsiäisviikon tapaamisemme Patsasaukiolta ti 3.4. klo 12. Teatterimatkalle Ouluun katsomaan musikaalia Kilpakosijat la klo 13; paikkoja vielä vapaana, myös ei-jäsenille. Tied. Aino puh Pyhäjoen Sotaveteraanit, puolisot, lesket ja kannattajajäsenet. Päiväkahvitilaisuus Jokikartanossa pe klo 13. Mukana Osuuspankista pankkilakimies Merja Halonen. Arvontaa. Tervetuloa! Sotainvalidien Veljesliiton Pyhäjoen osasto. Piirin järjestämä liikunta- ja ulkoilupäivä Oulaisissa Taukokankaalla ti alkaen klo 10. Kyydin järjestämiseksi ilmoittautumiset mennessä puh Eija-Liisa Luoto. SPR Pyhäjoen osasto. Hallituksen kokous ja kummitapaaminen 2.4. klo 18 paloasemalla. Mukana Anna-Kaisa Oja Oulusta. Varaudu valmiiksi! suunnittelua. Kahvitarjoilu. Tervetuloa! Kalenteri *kirjaston vitriineissä Salli Haikolan valokuvakirjoja *ke 4.4. klo 19 Musiikillinen pääsiäishartaus kirkossa. Mukana Ylivieskan seudun musiikkiopiston oppilaita sekä yläasteen ilmaisutaidon ryhmä. Vapaa pääsy. *la 7.4. klo 18 Yppärin suurkokko Merimajalla. Lapsille trullikisa. Esiintyy Vanhat Harput. Puffetissa makkaraa, kahvia ym. Järj. Yppärin kyläyhdistys *ma klo 17 Keppihevoskurssi 4H-tuvalla. Mukaan toivotaan lasten lisäksi myös ompelutaitoisia äitejä ja mummuja. Materiaalimaksu on 5 / heppa. Ilmoittaudu puh *la klo Monitoimitalolla PERHEPÄIVÄ; mm. paloauto, seikkailurata, askartelua, keppihevoskilpailu, kahvio, klo 14 Taskumattien lastenkonsertti. Vapaa pääsy *ke klo 17 Pauhasalissa Haikarailta, vieraana mm. lapsiasiavaltuutettu Maria Kaisa Aula. *pe Veteraanipäivä: klo veteraanijärjestöjen seppeleenlasku sankarihaudoille, klo 13 ruokailu ja veteraanijuhla Jokikartanossa. Juhlapuhe kunnanvaltuuston varapj Raino Peltoniemi. Kyytiä tarvitsevat voivat ottaa yhteyden Pyhäjoen taksiin puh to klo 10 mennessä. Järj. kunta, seurakunta ja järjestöt Ilmoitushinnat (hintoihin lisätään alv 23%) >> 0,35 /pmm, toistohinta 0,30 /pmm, minimikoko 35 pmm >> puoli sivua: 100 >> koko sivu: 150 >> järjestöpalsta: 30 /vuosi Ilmoitusehdot Lehteen tarkoitettu aineisto on toimitettava vasemmalla olevan aikataulun mukaisesti. Aineiston voi toimittaa myöhemminkin, mikäli siitä on toimituksen kanssa sovittu. Mikäli ilmoitusaineisto saapuu myöhässä, eikä siitä ole ennalta sovittu, perimme kaksinkertaisen hinnan. Myös järjestöpalstalle tulevat ilmoitukset pitää toimittaa ajoissa, myöhästyneestä aineistosta perimme 10 lisämaksun. Emme voi taata myöhässä saapuneen aineiston ilmestymistä. Emme vastaa puhelimitse tulleiden ilmoitusten virheistä. Lehden vastuu ilmoituksen poisjäämisestä tai julkaisemisessa sattuneesta virheestä rajoittuu enintään maksetun määrän palauttamiseen. Muistutus virheellisestä ilmoituksesta on tehtävä seitsemän vuorokauden kuluessa julkaisupäivästä. Julkaisija: Pyhäjoki Data Oy ISSN Painopaikka: Suomalainen Lehtipaino Oy, Kajaani Lehden jakelu: Raahelainen, ilmoitukset jakeluhäiriöistä puh (Minna Lattunen)


6.1 Appia, plastisen näyttämön teoreetikko – Valaistuksen historiaa\nAdolphe Appian (1862–1928) merkitys 1900-luvun teatterin visuaalisen ilmaisun kehityksessä on kenties suurempi kuin kenenkään muun yksittäisen henkilön, sillä laaja kirjallinen tuotanto on tehnyt hänet jatkuvasti ajankohtaiseksi myös myöhemmille sukupolville. Hän hahmotteli useissa kirjoissa, esseissä ja luonnoksissa määrätietoista uudistusta.\nNykyteatterin käytännöt ovat monessa mielessä Appian vision mukaisia: kolmiulotteisen, viitteellisen lavastamisen ja valon dramaturgisen käytön voidaan katsoa yleistyneen hänen vaikutuksensa ansiosta. Myös Appian luonnostelemat lavastusaiheet ovat jatkuvasti palanneet näyttämöille monien huomattavien lavastajien töissä.\nUudistuksessa on keskeistä esiintyjän nostaminen ilmaisulliseen keskiöön maalattujen lavasteiden sijaan. Esityksessä oli pyrittävä toisaalta näyttelijän ilmaisun ja runollis-musiikillisten suhteiden harmoniaan, toisaalta näyttelijän hahmon ja näyttämökuvan harmoniseen tasapainoon.\nElävä valo ja kolmiulotteinen plastinen lavastus korvaavat maalauksen keinotekoisen illuusion ja lavastuksiin maalatut valot ja varjot. Kun esiintyjä ja valaistus vapautetaan maalaustaiteen orjuudesta, ne vapautuvat itsenäiseen ilmaisuun kolmiulotteisessa, viitteellisessä tilassa.\nValon tärkein tehtävä on draaman sisäisen elämän esiintuominen tilassa.\nUuden ilmaisun teatterissa valaistuksen ainekset koostuvat kahdesta päätekijästä: diffuusi valo, joka synnyttää pehmeän yleisvalon ja tukee näkyvyyttä, sekä elävä, muotoileva valo, joka tuottaa suunnan ja valo-varjosuhteet näyttämöllä.\nAppia ei tähdännyt teatteriteoreetikon uraan, vaan hänen päätavoitteensa oli päästä toteuttamaan näkemyksensä käytännön teatterityössä. Hän oli visionääri, jolta kuitenkin puuttui lavastajan ja ohjaajan työssä tarvittavia käytännöllisiä ja sosiaalisia taitoja. Työskentelymahdollisuudet teatterissa rajoittuivat muutamaan harvaan kertaan.\nAppian näkemykset olivat sekä teatteriyleisön että ammattipiirien kannalta radikaaleja, ja hänen teostensa ottaminen ohjelmistoon oli riski. Teosten vastaanotto oli useimmiten kiittävä, mutta traditionaalisen teatterin puolustajat kävivät voimakkaaseen vastahyökkäykseen uudistuksia vastaan. Appia oli herkkä ja änkytyksensä takia ihmisarka taiteilija, ja impulsiivisesta nuorukaisesta tuli vanhemmiten yhä pidättyväisempi erakko. Hän jatkoi kuitenkin sinnikkäästi kirjallista ja kuvallista työskentelyään ja tarttui työmahdollisuuksiin teatterissa aina tilaisuuden tarjoutuessa.\n1862 syntyi Genevessä, Sveitsissä.\n1880–1888 opiskeli musiikkia Genevessä, Pariisissa, Leipzigissa ja Dresdenissä. Näki Bayreuthissa Wagnerin oopperat Parsifal ja Tristan ja Isolde.\n1888 päätti omistautua ohjauksen ja lavastamisen uudistamiselle Wagnerin kokonaistaideteoksen idean pohjalta\n1889 ja 1890 näyttämöharjoittelijan töitä Dresdenissä ja Wienissä.\n1891–1892 kirjoitti ensimmäisen esseen wagneriaanisen draaman näyttämöllepanosta, Notes de mise en scène pour L’Anneau de Nibelungen. (Julkaistiin vasta 1954.) Piirsi ensimmäiset luonnokset Wagnerin oopperoihin. Kirjoitti laajempaa tutkielmaa Wagnerin oopperoiden näyttämöllepanon uudistamisesta.\n1895 Appian ensimmäinen teos, La Mise en scène du drame Wagnerien julkaistiin Pariisissa\n1895–1897 kirjoitti teoksen La Musique et la mise en scène. 1899 teos julkaistiin saksaksi nimellä Die Musik und die Inszenierung. (Alkukielellä ranskaksi vasta 1963.)\n1902 kirjoitti esseen Comment reformer notre mise en scène, julkaistiin vuonna 1904.\n1901–1903 työskenteli Pariisissa ruhtinatar de Béarnin sponsoroimana, tavoitteena esittää kohtauksia Tristan ja Isoldesta. Ohjelma vaihdettiin kohtauksiin Bizet’n Carmenista ja Robert Schumannin Manfredista. Hyvä vastaanotto ei kuitenkaan johtanut uusiin työmahdollisuuksiin.\n1906 tutustui eurytmiaan ja säveltäjä, musiikin opettaja Emile Jaques-Dalcrozeen, joka kehitti eurytmiaa musiikin opettamisen metodina.\n1909–1910 piirsi sarjan luonnoksia nimellä Espaces rythmiques (rytmisiä tiloja) eurytmia-esitysten näyttämölliseksi perustaksi.\n1911 Dresdenin esikaupunkiin Hellerauhin rakennettiin Jaques-Dalcroze Instituutti veljesten Wolf ja Harald Dohrn sponsoroimana. Arkkitehti Heinrich Tessenowin ja valaistuksen ekspertti Alexander von Salzmannin avustuksella suunniteltiin Appian näyttämöllisten ideoiden mukainen teatterisali.\n1912 Helleraun ensimmäisellä kesäfestivaalilla esitettiin Jaques-Dalcrozen tanssidraama Echo ja Narcissus, sekä kohtaus Gluckin oopperasta Orpheus ja Eurydice.\n1913 kesäfestivaalilla Orpheus ja Eurydice kokonaisuudessaan. Appia lavasti, Salzmann toimi lavastuksen toteuttajana ja valosuunnittelijana, insinööri Harald Dohrn valaistusteknikkona.\nLokakuussa 1913 Helleraussa Paul Claudelin L’Annonce faite à Marie, jossa Salzmannin toteuttama lavastus Appian suunnitelman mukaan.\n1914 Jaques-Dalcroze (musiikki ja liike) ja Appia olivat yhteistyössä toteuttamassa massiivista vaellusdraamaa Fête de juin Genevessä. Ohjaus Firmin Gémier.\n1914 maailmansota alkoi. Jaques-Dalcroze ja Appia eivät voineet palata Hellerauhun. Appia kirjoitti eurytmiasta myöhemminkin monissa esseissä.\n1914 Appia ja Craig tapaavat Zürichissä kansainvälisessä teatterinäyttelyssä, jossa heidän töitään esiteltiin rinnakkain.\n1915 Jacques Copeau vieraili ensi kertaa Appian luona. Appian näkemykset vaikuttivat voimakkaasti Copeaun teatterin kehitykseen.\n1916–1920 kirjoitti teosta L’Oeuvre d’art vivant.\n1918 toinen esipuhe teokseen La Musique et la mise en scène.\n1919 alkaen teatteritaiteen tulevaisuuden estetiikkaa pohtivia esseitä, useita uusia lavastus- ja ohjausluonnoksia\n1920 Echo ja Narcissus uusi versio, esitettiin Genevessä Jaques-Dalcroze Instituutissa.\n1921 L’Oeuvre d’art vivant julkaistiin. (Englanniksi The Work of Living Art, 1960.)\n1922 osallistui kansainvälisiin teatterinäyttelyihin Amsterdamissa ja Lontoossa. Appian ja Craigin töitä esiteltiin yhdessä.\n1923 Tristan ja Isolde Milanon La Scalassa Arturo Toscaninin kutsusta. Lavastus, valaistus ja näyttämöllepanon idea Appian jo 1896 tekemien luonnosten mukaan. Ohjaus Ernst Lert. Konservatiivinen yleisö ja lehdistö pitivät lavastusta liian yksinkertaistettuna.\n1924 Basel Stadtteater, suunnitelmissa esittää Wagnerin Ring-kokonaisuus, ohjaaja Oskar Wälterlin, Appian lavastus ja valaistus. Entistä yksinkertaistetumpi tyyli. Reininkulta loppuvuodesta, Valkyyriat helmikuussa 1925. Yleisesti kiittävä vastaanotto, mutta paikallisen Wagner-seuran vastustus saavutti skandaalimaiset mittasuhteet ja teatteri peruutti sarjan kaksi viimeistä oopperaa.\n1925 Basel Stadtteater, Aiskhyloksen Prometheus helmikuussa, kiittävä vastaanotto. Käännös Eduard von Liehburg, lavastus ja puvut Appia, ohjausidea Liehburg ja Appia, ohjaus Wälterlin.\n1926–1927 luonnoksia lukuisiin oopperateoksiin. Osallistui Magdeburgin teatterinäyttelyyn.\n1928 kuoli sydänkohtaukseen Nyonissa, Sveitsissä.\nAppian työskentely voidaan jakaa kolmeen pääjaksoon: Teorian kehittely Wagnerin draamojen pohjalta, työskentely Jaques-Dalcrozen kanssa Helleraussa ja 1. maailmansodan jälkeinen teatteritöiden ja kirjoittamisen vaihe.\nTeorian kehittely Wagnerin draamojen pohjalta\nAppian nuoruuden työskentelyn kulmakivi olivat Wagnerin oopperat. Hän tunsi Wagnerin teokset perusteellisesti monivuotisen opiskelun ja syvällisen analysoinnin pohjalta. Hänen mielestään Wagnerin nerokas teatterin synteesin kehittely oli jäänyt kesken, koska se ulottui vain musiikin ja tekstin suhteeseen visuaalisen ilmaisun jäädessä traditionaaliseksi.\nKauden pääteoksessa La Musique et la mise en scène on systemaattinen esitys musiikkidraaman visuaalisen näyttämöllepanon ja ohjauksen uudistamiseksi. Appialle musiikki oli kaiken perusta, musiikillisen keston pohjalta oli määriteltävissä tilalliset ulottuvuudet. Taideteoksen integriteetin edellytyksenä on orgaaninen harmonia, joka voidaan tavoittaa oikeiden suhteiden kautta. Appia käsittelee teoksen ensimmäisessä osassa yksityiskohtaisesti teatteri-ilmaisun elementtejä ja niiden suhdetta toisiinsa. Draaman elementtejä hallitsee hierarkkinen järjestys. Musiikista, joka on sisäisen elämämme ilmaus, nousee draamallinen konsepti. Sävel ja sanat muodostavat draaman säveltäjä-kirjailijan työn tuloksena. Draaman aika-elementti voidaan esittää nuottina ja librettona. Draaman tilallinen elementti ilmaistaan näyttämöllä näyttelijän, lavastuksen, valaistuksen ja maalauksen kautta, näin synnyttäen Sana–Sävel-draaman, Das Wort-Ton-Drama (Appia 1981, 26–27.)\nLavastustaiteen vaihtoehtoina Appian aikana oli joko fondimaalaukseen perustuva illuusiomaailma tai realististen ja naturalististen näytelmien oikeista esineistä ja huonetiloista koostuvat kolmiulotteiset lavastukset. Musiikkidraamat, kuten Wagnerin oopperat, esitettiin fondilavastuksissa. Appia kirjoittaa pitkällisesti siitä miten näyttämöfondit ovat rappeutunutta maalaustaidetta. Maalaustaiteessa on omat itsenäiset tavoitteensa, mutta alistettuna draamalle siitä katoaa taide. Toisaalta näyttämökuva rakennetaan teatterissa maalauksen ehdoilla, sillä valot tehdään maalausta silmälläpitäen ja näyttelijöiden valaisu on miltei ainoastaan ramppivalojen varassa. Näyttelijäntyö uhrataan maalaukselle.\nKuten musiikki, valo voi ilmaista ainoastaan sitä mikä kuuluu ”sisäisen näkemyksen olemukseen” (Appia 1981, 72).\nAppia pohtii valon ja musiikin suhdetta teoksen valaistusta käsittelevässä luvussa. Sekä musiikki että valo ovat ilmaisuvoimaisia laajalla skaalalla, yksinkertaisesta olemassaolon ilmauksesta mitä voimakkaimpiin tunteen purkauksiin. Kun valon ilmaisu luodaan orgaanisesti musiikin rakenteiden perustalta, niiden yhteinen ilmaisu synnyttää osiaan suuremman, uuden itsenäisen elämän näyttämöllä, joka on mahdollista tavoittaa riippumatta vastaanottajan musikaalisuudesta tai visuaalisesta vastaanottokyvystä.\nAppia erittelee aikansa teatterikäytännön puutteita ennen kaikkea lavastuksen ja valaistuksen kannalta, mutta pohtii myös näyttelijän hahmoon kiinteästi kuuluvia maskeerausta ja puvustusta.\nValkyyriat, 3. näytös. Appian varhainen luonnos. [Volbach, Walter: Adolpeh Appia Prophet of the modern theatre. s 48]\nAikakauden tyypillinen valaistustapa\nValaistus tehtiin vuosisadan vaihteessa neljän tyyppisillä valonlähteillä:\nFondivalaistus tehtiin kiinteillä yläramppivaloilla (borderlights) ja liikuteltavilla ramppivaloilla (striplights), joita sijoitettiin katteiden väleihin ja lattialle.\nRamppivalot (footlights), ”tuo eriskummallinen teatteriemme hirviö” valaisivat näyttelijät edestä alhaaltapäin.\nLiikuteltavien valonheittimien (kalkkivaloja ja kaarilamppuja) avulla luotiin selväpiirteisiä kiiloja tai erilaisia projisointeja.\nValaisu läpikuultavuuden avulla, läpikuultavien lavastuksen osien paljastaminen valaisemalla takaapäin (Appia 1981, 74.)\nAppian mielestä ongelmana oli valonlähteiden yhtäaikainen, toisensa kumoava käyttö ja erottelevuuden puute. Fondeihin maalattu valo on aina ristiriidassa näyttelijän kanssa. Jos fondit onnistuttiinkin valaisemaan kauniisti, kuva meni pilalle kun näyttelijöiden valaisuun tarkoitetut valot lisättiin kuvaan. Jos valot tehtäisiin näyttelijän kannalta toimiviksi, lavastuskankaiden maalausaiheet eivät näkyisi ja joka tapauksessa esiintyjän todellisuus olisi ristiriidassa lavastuskankaiden fiktion kanssa. Ramppivalot tuhoavat paitsi fondimaalausten illuusion, ne myös vääristävät näyttelijöiden kasvot. Näyttelijän hahmon on käytävä läpi uudistumisen prosessi samalla kun näyttämökuva uudistetaan (Appia 1981, 89.)\nUuden ilmaisun teatterissa valaistuksen ainekset koostuvat kahdesta päätekijästä:\nElävä, muotoileva valo.\nValon suhde elävään näyttelijään on hänen valaistusnäkemyksensä kulmakivi. Kolmiulotteisessa tilassa elävän valon realismi ei ole samanlaista ilmiön jäljittelyä kuin lavastuksen realismi, sillä valo perustuu ideaan, se on musiikin tilallinen ulottuvuus (Appia 1981, 78.)\nValon lähtökohta on luonnossa vallitsevat päivänvalon ja keinovalon ominaisuudet.\nPäivänvalo täyttää koko ilmakehän, mutta silti olemme aina tietoisia sen suunnasta. Mutta valon suunta voidaan havaita ainoastaan varjon kautta – varjon laatu ilmaisee valon laadun. Varjot muodostuvat samasta valosta joka valaisee ilmakehän. Tätä valtavaa ilmiötä ei voida saavuttaa keinotekoisesti. Pimeässä tilassa palava kirkas tuli ei koskaan voi tuottaa tarpeeksi valoa sen ilmiön synnyttämiseksi, mitä kutsumme chiaroscuroksi, eli enemmän tai vähemmän selväpiirteisen varjon heittymisen jo valaistulle alueelle. Näyttämöllä tämä tehtävä pitää siis jakaa, niin että osa valaistuskalustosta käytetään yleisvalaistukseen, kun osa käytetään varjojen tekemiseen tarkasti suunnattujen kiilojen avulla. Kutsumme niitä nimillä ”diffuusi valo” ja ”elävä valo” (Appia 1982, 74.)\nJos ei ole varjoa, ei ole valoa; sillä valo ei ole vain yksinkertaista ”näkyvyyttä”… – valo eroaa näkyvyydestä ilmaisuvoimansa perusteella. (Appia 1981, 75).\nNäkyvyys luodaan diffuusin yleisvalon avulla.\nVarjoton, tasainen valaistus saadaan aikaan eri puolille sijoitetuilla yleisvalonheittimillä eli ramppivaloilla, lattiaramppia käytettäisiin kuitenkin hyvin rajoitetusti.\nRamppien ripustuspaikat luonnollisesti muuttuisivat siirryttäessä perättäisten maalattujen kankaiden lavastuksista kolmiulotteiseen tilaan.\nValojen kirkkautta pehmennettäisiin eriasteisilla kuultavilla kankailla, jotta valon laatu olisi tasainen.\nElävä, muotoileva valo tuo tilaan valon ja varjon rytmin, valon suunnan ja liikkeen.\nSelkeästi suuntaava ja muotoa antava valo tuotetaan valonheittimien avulla, joiden kehittäminen tarkoitukseensa sopivaksi vaatisi vielä paljon huomiota.\nSuuntaavan valon avulla tehdään muuttuvia valotilanteita, ominaisuus joka tulisi olemaan tärkeä tekijä lavastuksen ilmaisun kannalta.\nValon toiminta kuuluu itse lavastukseen, ja valot luodaan yhtäaikaisesti lavastuksen kanssa.\nTärkeää näyttämökuvan ilmaisevuuden kannalta on elävän valon osittainen peittäminen, eli valon ja varjon rytmin luominen.\nDiffuusin valon ja elävän valon yhteisvaikutus syntyy niiden keskinäisten intensiteettien suhteesta ja muutoksista. Yksinään käytettynä diffuusi valo on vain näkyvyyttä, ja elävä valo yksinään ilman diffuusin valon tuomaa näkyvyyttä ilmaisee yötä, esimerkiksi kuuta tai soihtua, tai yliluonnollista (Appia 1981, 76.)\nKun maalatut lavasteet väistyvät elävän valon tieltä, värin merkitys muuttuu olennaisesti. Muuntuva valo muuttaa ja vääristää väriä, joten sen on tultava valolle alisteiseksi. Niinpä väri siirtyy valon ominaisuudeksi ja ”sana–sävel-runoilija maalaa kuvansa valolla.” Appia korostaa, että valoa ja sen vaikutusta väriin on tutkittava yksityiskohtaisesti, jotta voidaan määritellä jääkö maalaukselle jonkinlainen itsenäinen rooli (Appia 1981, 81.)\nValon keinoista tuottaa väriä Appia mainitsee:\nValon oma värisävy.\nProjisoinnissa käytettävät kuvat, joiden väritys voi vaihdella herkistä sävyistä voimakkaisiin efekteihin.\nProjisointi voi tuottaa valon keinoin maalaukseen rinnastettavaa kuvallista ilmaisua, mutta lisäksi se tarjoaa lisäksi valon kohteen muodon aiheuttaman muuntelun projisoidussa kuvassa. Muista valon keinoista hän mainitsee valon mekaanisen rajaamisen niin että se osuu vain pieneen osaan näyttämöä. Appia näki tulevaisuuden tarpeina jo suuren osan nykytekniikan kehittelyistä.\nJo näitä keinoja käyttämällä tarjoutuu lukemattomia mahdollisuuksia, joita rajoittaa vain käytettävien filttereiden ja diojen valikoima, muodot ja yhdistelmät. Valo on liikkuvaa jo sen ansiosta että esiintyjien toiminta muuttaa kuvaa alinomaa. Valon liike kasvaa, jos itse valonlähdettä voidaan liikutella, jos projisoidut kuvat voidaan saada liikkeeseen tai jos valonlähteessä olevaa linssiä voidaan liikutella.\nVärien, muotojen ja liikkeiden yhdistelmät liitettyinä näyttämökuvaan tarjoavat loputtomasti mahdollisuuksia; niistä koostuu sana–sävel-runoilijan paletti. (Appia 1981, 82.)\nValon tärkein tehtävä on draaman sisäisen elämän esiintuominen tilassa\nValo luo tunnelmaa, eristää ja korostaa henkilöitä ja merkityksellisiä tilanteita, muovaa tai henkistää näyttämötilaa.\nAppia pohtii myös katsomon, orkesterin ja näyttämön suhteita. Samoin kuin musiikki määrittelee lavastuksen elementtien suhteet, siitä on johdettavissa näyttämöaukon ja katsomon suhteet. Appia hyväksyy vielä näyttämöaukon katsomon ja näyttämön välillä, mutta aukon tulisi olla niin suuri kuin mahdollista. Kaikilta paikoilta on oltava esteetön näkymä näyttämölle (Appia 1981, 98.) Näissä ajatuksissa Appia noudattelee Wagnerin Bayreuthin teatterin perusperiaatteita.\nLa Musique et la mise en scène -teoksen toinen ja kolmas osa käsittelevät etupäässä wagneriaanista draamaa. Liitteessä on yksityiskohtaiset näyttämösuunnitelmat Tristanin ja Ringin osalta sekä luonnoksia näyttämökuvista. Appialle tyypilliset yksinkertaiset horisontaalit ja vertikaalit tasot viittaavat rakennuksiin tai luonnon muotoihin. Pehmeä yleisvalo antaa tasaisen varjottoman yleisnäkymän maisemasta, jota jyrkemmin leikkaavat muotoilevat valot rytmittävät. Valon suunta, valon ja varjon suhde ja valon yksityiskohdat ovat kuvallisen sommittelun peruselementtejä. Tällä kaudella Appian lavastusluonnoksissa oli vielä romanttisia ja symbolistisia piirteitä ja selviä luonnonaiheita, kuten oksia tai puita, jotka myöhempinä kausina muuttuvat viitteellisemmiksi.\nMiten esitetään metsä näyttämöllä?\nAppia esittää paljon siteeratun esimerkin teatterinomaisesta tyylittelystä esseessään Comment reformer notre mise en scène, vuodelta 1902. Teatterissa on tärkeämpää nähdä henkilön toiminta metsässä, kuin metsä, jossa on henkilöitä. Henkilön toiminnan ketju on riippuvainen musiikista, ja siksi musiikin analyysistä lähtee metsässä tapahtuvan toiminnan rakenne. Metsä voidaan nähdä tunnelmana, jossa nuo toiminnat ovat mahdollisia.\nNäyttämöllepanosta tulee ajassa tapahtuvan kuvan kompositio. Näyttämökuva on toteutettava todellisen elävän olennon ehdoilla. Kuva vahvistaa tunnelmaa ja antaa tilaa musiikin ilmaisulle.\n… näyttämökuvan ei tarvitse luoda täydellistä illuusiota…Kun metsää ravistelee kevyt tuuli joka herättää Siegfridin huomion, me – katsojat – näemme Siegfridin kylpevän alati muuttuvissa valoissa ja varjoissa, emmekä enää muotoon leikattujen kulissien keskellä, joita teatterin temput liikuttavat (Beacham 1989, 106.)\nEnsimmäinen toteutunut esitys\nAppian työskentely tähtäsi toiveeseen päästä työskentelemään Wagnerin oopperoiden näyttämöllepanossa lavastajana ja ohjaajana, mutta Wagnerin suku torjui jyrkästi hänen uudistuspyrkimyksensä. Saksalaiselle yleisölle suunnattu Die Musik und die Inszenierung jäi käytännöllisesti katsoen vaille huomiota. Kun Appia vihdoin vuosina 1901–1903 pääsi toteuttamaan visioitaan ruhtinatar de Béarnin tukemana Pariisissa, hänellä oli suuret toiveet uran käynnistymisestä. Suunnitteilla oli esittää ruhtinattaren yksityisteatterissa kohtauksia Wagnerin Tristan ja Isoldesta. Tristanin tekeminen pienessä yksityisteatterissa kuitenkin osoittautui mahdottomaksi ja ohjelma jouduttiin vaihtamaan kohtauksiin Bizet’n Carmenista ja Robert Schumannin Manfredista.\nPitkän suunnitteluperiodin aikana Appia työskenteli Mariano Fortunyn kanssa kehitteillä olevan kupolihorisontin ja siihen liittyvän valaistuksen käyttämiseksi produktiossa. Appia oli innoissaan Fortunyn keksinnöstä, sillä kupolihorisontin avulla tilaan voitaisiin luoda hänen valaistuksensa perusta: pehmeä, heijastuva chiaroscuro-valo. Varsinainen kupolihorisontti ei valmistunut ensi-iltaan mennessä, mutta jonkinlainen suuri taivastausta produktiossa on ollut käytössä.\nMuuten valaistus toteutettiin valonheittimin näyttelemisalueelle ja efektitarkoituksiin, ramppivalosta luovuttiin. Lavastus koostui erilaisia tasoja muodostavista näyttämökorokkeista, muutamista pilareista ja verhoista. Ranskalainen lavastaja Lucien Jusseaume avusti lavastuksen käytännön ratkaisuissa. Bysanttilaistyylistä teatteria remontoitiin Appian suunnitelmien mukaisesti. Orkesteri sijoitettiin Wagnerin tapaan piiloon orkesterimonttuun, näyttämöä ja orkesterimonttua suurennettiin.\nEsityksen yksinkertainen näyttämöratkaisu ja voimakkaan kontrastinen valaistus oli yleisölle täysin ennen kokematonta. Manfred-kohtauksessa verhon auetessa voimakas punainen valonsäde lankesi näyttämölle ylhäältä vasemmalta, valaisten silloin tällöin edestakaisin liikkuvaa Manfredia. Efekti loi vaikutelman soihdun loimotuksesta kasvoilla. Välillä hän erottui vain tummana siluettina voimakkaasti valaistua taustaa vasten. Kun Astarte esiintyi korokkeiden korkeimmalla kohdalla, hän vaikutti leijuvan hopeisessa valossa, joka loi epätodellisen vaikutelman kuin henkiolennosta. Kahden näyttelijän välinen alue säilyi pimeänä läpi esityksen (Volbach 1968, 79.)\nEsitys ja sen visualisointi tavoitti huolellisen, yhtenäisen vaikutelman. Appia onnistui toteuttamaan teoriansa käytännön tasolla, käyttämällä ainoastaan kolmiulotteisia elementtejä, muotoilevaa valoa, symbolista värimaailmaa ja veistoksellista tilaa, kaikki harmonisessa suhteessa musiikkiin ja draamaan (Beacham 1987, 45.) Öinen mustalaistanssikohtaus Carmenista oli runollisen tunnelmavalaistuksen ja nousevan tempon ansiosta vielä vaikuttavampi. Kuunvalo siivilöityi oksiston läpi kuvioituna lattialle ja viitteellisistä majatalon ikkunoista kajasti kynttilänvalo luoden kuvaan valon ja varjon alueita, joiden läpi tanssijat liikkuivat.\nAppian vaatimus, että esityksen ja sen visuaalisten keinojen tulee tukea esiintyjää eikä dominoida, toteutui ja loi uusia suuntaviivoja teatterin kehitykselle. Yleisö, joukossa Sarah Bernhardt, oli syvästi vaikuttunut ja ylisti esitystä Positiivisen vastaanoton rohkaisema Appia joutui kuitenkin pian pettymään, sillä Pariisissa ei enää tarjoutunut työmahdollisuuksia. (Volbach 1968, 79.) Vasta Jaques-Dalcrozen tapaaminen johti uuteen mahdollisuuteen teatterityössä.\nHelleraun Jaques-Dalcroze instituutti\nKun Appia vuonna 1906 näki ensimmäistä kertaa eurytmianäytöksen ja sitten tapasi Emile Jaques-Dalcrozen, hän löysi etsimänsä puuttuvan renkaan musiikin ja esiintyjän näyttämötyöskentelyn väliltä. Appialle aukesi uusi mahdollisuus hedelmälliseen yhteistyöhön yhtä innokkaan teatterin uudistajan kanssa, sekä myöhemmin myös käytännön teatterityöhön.\nJaques-Dalcrozen eurytmia oli musiikkiopintoihin liittyvä rytmisen liikunnan metodi, jossa musiikin ainekset muunnettiin liikekieleksi. Eurytmiasta kehittyi modernin tanssin edelläkävijä luonnollisten liikkeiden kuten kävelyn, juoksun ja hypyn käytössä liikekielen perusmateriaalina. Antroposofisessa Steiner-pedagogiikassa hyödynnetty eurytmia on kehitetty Jaques-Dalcrozen eurytmian pohjalta.\nAppialle eurytmiassa oli erityisen antoisaa esiintyjän harjaantuminen kehon oman luonnollisen rytmin kehittämiseen. Se herkisti esiintyjää musiikin ja tilan aistimiseen ja kehitti luonnollista tapaa liikkua tilassa. Appia halusi kehittää eurytmiaa musiikin harjoitusmetodista näyttelijäntyöhön ja tanssiin yleisesti. Näyttelijän ilmaisussa kehon kielen kehittämien oli laiminlyöty pitkään, ja tässä Appia näki eurytmian todellisen merkityksen teatterille (Beacham 1987, 49.)\nAppian katkennut teatteriura ja taiteellinen kehitys sai uuden suunnan, kun hän vuonna 1909 alkoi hahmotella luonnoksia eurytmiaharjoitusten tilallisiksi ratkaisuiksi. Rytmiset tilat olivat abstrakteja kolmiulotteisten massojen, valon ja varjon kompositioita, silti niissä oli selkeä paikan luonne. Luonnoksissa hän käsitteli teatteritilaa riippumattomana mistään tietystä teoksesta. Appia teki vuosina 1909–1910 luonnokset, jotka on tarkoitettu luomaan erityinen tyyli ihmiskehon esiintuomiseksi musiikillisessa toiminnassa. Niitä ei ole tarkoitettu mihinkään muuhun, ne ovat lähtöpiste. (Aspects of Theatre Lighting 1993, 28)\nTilallisten ratkaisujen perustana olivat määrämittaiset portaat ja korokkeet, joita voitiin yhdistellä eri tavoin. Appiaa voidaan siis kiittää nykyteatterin peruskorokkeiden (practicables) kehittämisestä. (Aspects of Theatre Lighting 1993, 39)\nSamantyyppiset tilallisten volyymien rytmit ovat myös toteutettujen esitysten perusratkaisu sekä Helleraussa että myöhemmin Baselissa. Rytmisille tiloille on yhteistä vaalea tausta, jonka kautta heijastuu diffuusi yleisvalo, useissa luonnoksissa tausta on valoisa ja sen edessä piirtyy tummempia kiinteiden elementtien massoja tai pylväitä. Monissa luonnoksissa on Appialle tyypillinen leveä horisontaalinen portaista ja tasoista koostuva näkymä.\nJaques-Dalcrozelle tarjottiin mahdollisuutta eurytmiainstituutin perustamiseen uuteen Helleraun puutarhakaupunginosaan Dresdenin lähellä. Wolf Dohrn, tehtailija ja Helleraun perustaja ja rakennuttaja, näki eurytmian mahdollisuudet yhteisön henkisen, fyysisen ja sosiaalisen kasvun edistäjänä. Jaques-Dalcrozen ehdotuksesta Appia valittiin instituutin rakennushankkeeseen suunnittelijaksi ja instituutin opettajakuntaan ja hallitukseen.\nRakennusta suunniteltiin kesällä 1910. Rakennukseen oli tulossa mm. teatteri, harjoitushuoneita, auringonottopaikka kummallekin sukupuolelle, ulkovoimistelutila, kylpyhuoneet, asuintilat opettajille ja oppilaille ja ravintola.\nDohrnin, Jaques-Dalcrozen ja Appian lisäksi suunnittelussa olivat mukana arkkitehti Heinrich Tessenow ja saksalais-venäläinen taidemaalari, valaistuksen ekspertti Alexander von Salzmann. Appian suunnitelmat valaistuksen suhteen olivat ennen testaamattomia ja teoreettisia, joten Salzmannin apu oli korvaamaton toimivan valaistusjärjestelmän kehittämiseksi. (Beacham 1987, 55)\nInstituutin suuri sali rakennettiin täysin Appian suunnitelmien mukaan. Se oli ensimmäinen moderni teatterisali, jossa yleisö ja esitystila muodostivat yhtenäisen tilan ilman erottavaa rajaa. Yleisön aktiivinen rooli oli Appialle tärkeä filosofinen kysymys. Yleisölle ei tarjottu illuusiota nähtäväksi vaan tapahtuma koettavaksi. (Beacham 1987, 58)\nSali oli 50 m pitkä, 16 m leveä ja 12 m korkea.\nTilassa oli mahdollisuus kätkeä orkesteri näkyvistä.\nValot oli kätketty näkyvistä.\nKatsomopaikkoja oli 560.\nArkkitehtuurin suunnittelussa oli alusta pitäen otettu huomioon tulevan valaistusjärjestelmän tarpeet.\nTekniikka oli poissa näkyvistä, vaikka käytössä ei ollut perinteisen teatterin kurkistusluukkua.\nSalin seinät oli verhoiltu sekä katsomon että näyttämön osalta läpikuultavalla vaalealla kankaalla, samoin kattoa peittivät vaaleasta kankaasta tehdyt liikuteltavat paneelit.\nValot, yhteensä 3.000 hehkulamppua, heijastuivat kankaan takaa pehmeänä tasaisena valona.\nTilaan saatiin haluttaessa suoraa, terävämpää valoa samojen valaisimien suorasta valosta tai valonheittimien avulla (hiilikaarilamppuja tai kalkkivaloja).\nKäytettyjen valaisimien mallista tai lamppujen valotehosta ei ole mainintoja. Koko valaistusjärjestelmää voitiin ohjata keskitetysti himmenninjärjestelmän ja 46-kanavaisen valopöydän avulla, joka oli yhden miehen hoidettavissa.\nKatto, joka koostuu liikuteltavista paneeleista, toimii enemmän tai vähemmän kuin valonheitinjärjestelmä. Valoa suunnataan paneelijärjestelmän avulla, ja siksi se käyttäytyy toivotulla tavalla – joko suoraan, läpikuultavana, tai heijastuksen kautta – ja siten taipuu kaikkiin mahdollisiin intensiteetin, liikkeen ja suunnan yhdistelmiin. Ramppivalojen brutaalin häikäisyn sijaan, joka latistaa näyttelijät kiinni taustakankaaseen … täällä on maitomainen, paratiisimainen tunnelma, joka palauttaa laiminlyödylle kolmannelle ulottuvuudelle sille kuuluvan kunniapaikan. Se tekee kehoista patsaita, joiden pinnat, varjot ja reliefit on aikaansaatu ja muovattu kuin täydellisen taiteilijan käden työnä. Samoin kuin musiikki toimii Dalcrozen metodissa – valo luo hengen ja sytyttää eloon olennon jonka se ympäröi; se käy vuoropuheluun. (Aspects of Theatre Lighting since Adolphe Appia 1993, 39)\nYleisöalueen ja näyttämön välillä ei ollut selvää valaistuksellista rajaa, mutta valot olivat huomattavasti himmeämmät yleisötilassa. Lähteet eivät kerro miten varsinaiset valonheittimet muotoilevan, elävän valon aikaansaamiseksi oli sijoitettu – niitä on kuitenkin ollut käytössä. Esim. Orfeus ja Eurydicen kohdalla mainitaan sankariin osuva kirkas valokiila muun näyttämön ollessa hämärän ja pimeän vallassa (Volbach 1968, 91). Helleraun oppilasnäytöksissä on ylhäältä tuleva valo ollut ainoa valaistus, jotta kehojen muoto ja liike, sekä lavastuksen kolmiulotteisuus tulisi selvästi esille. Valojen edessä olevien paneelien kangas oli vaaleata musliinia, joka oli sävytetty kevyesti kullankeltaisella. Salzmann, joka oli päävastuussa Helleraun valaistusjärjestelmän suunnittelusta ja toimi esitysten valosuunnittelijana, pohti Appian tavoin musiikin, liikkeen ja valon suhteita (Volbach 1968, 88.) Esityskuvissa on yleensä tasainen pehmeä valaistus, joka painottuu takavaloon tai jommankumman sivun voimakkaampaan tehoon, jolloin syntyy valo – varjosuhteita.\nKoulu muutti valmiiseen rakennukseen vuoden 1911 lopulla, mutta sitä ennen sitä käytettiin jo harjoitustilana. Helleraun ensimmäisessä kesäfestivaalissa vuonna 1912 esitettiin Jaques-Dalcrozen säveltämä Ekho ja Narkissos sekä Manalakohtaus Gluckin Orfeus ja Eurydikesta. Vuonna 1913 esitettiin koko ooppera. Appian yksinkertaisen tyylitellyt lavasteet ja valot, joiden mainittiin olevan maagisia, harmoniassa musiikin kanssa, sielullisia ja voimakkaita, osoittivat täysin uudenlaista tilankäsittelyä. Appian ja Jaques-Dalcrozen työ sai laajalti huomiota ja miltei koko Euroopan teatterin kerma näki esitykset. Hyvästä vastaanotosta huolimatta, ehkä sosiaalisen eristyvyytensä takia, Appia ei taaskaan saanut tarjouksia uusista työmahdollisuuksista (Volbach 1968, 92.)\nLokakuussa 1913 Helleraun salissa esitettiin ensimmäinen puhenäytelmä, jossa käytettiin appialaista lavastusta ja Appian ja Salzmannin valaistusjärjestelmää. Paul Claudelin näytelmä L’Annonce faite à Marie (Marian ilmestys) esitettiin tuolloin, Wolf Dhornin ja Salzmannin ideoimana ja Claudelin itsensä loppuun ohjaamana. Appia ja Dalcroze olivat molemmat Sveitsissä esityksen aikana, ja tutkijat ovat erimielisiä siitä, oliko lavastus Appian vai Salzmannin suunnittelema. Joka tapauksessa siinä on käytetty Helleraun korokejärjestelmää ja yleisilme portaineen ja eri korkuisine tasoineen oli appiamainen.\nSalzmann toteutti lavastuksen käytännössä ja toimi valosuunnittelijana hyvällä menestyksellä. Valaistusta kiitettiin plastisuudesta jonka ansiosta kohtausten muoto, liike ja väri muistutti usein vanhoja pyhäinkuvia (Volbach 1968, 93). Esitys sai yleisesti huonon vastaanoton, eikä Appia itsekään hyväksynyt tilan ja lavastuksen käyttöä muun kuin musiikkiteatterin yhteydessä (Beacham 1987, 177).\nSota katkaisi työn\nJaques-Dalcroze ja Appia olivat valmistamassa ulkoilmaesitystä Fête de Juin Geneveen kesäksi 1914, kun ensimmäinen maailmansota alkoi ja katkaisi työn Helleraussa. Sodan jälkeen parivaljakko teki vielä jonkin verran yhteistyötä, mm. uuden version Ekho ja Narkissoksesta vuonna 1920. Suunnitelmia uusista projekteista oli vielä pari vuotta myöhemminkin, mutta Jaques-Dalcroze ja Appia ajautuivat hiljalleen välirikkoon eivätkä enää työskennelleet yhdessä.\nVuonna 1938 Helleraun teatterirakennuksesta tuli poliisiakatemia ja sitten SS:n kasarmi. Kommunismin kaudella rakennus oli Neuvostoliiton armeijan hallussa ja ylläpidon puutteessa se rapistui pahasti. Vuonna 1990 rakennus vapautui ja sitä alettiin korjata aikomuksena palauttaa se alkuperäiseen tarkoitukseen taiteiden palvelukseen. Rakennus oli 1990-luvun loppupuolella Unescon Maailmanperintölistalla, jossa kansainvälisen yhteisön huomio vahvisti mahdollisuuksia palauttaa rakennukselle sen historiallinen arvo. Nykyään Helleraussa toimii kulttuurikeskus.\nMaailmansodan jälkeinen vaihe\nKirjoittamisessa laajempi taiteen merkityksen ja tulevaisuuden pohdinta.\nMahdollisuus käytännön teatterityöhön Milanossa ja Baselissa.\nHelleraun lyhyen kukoistuksen jälkeen Appia eristäytyi yhä enemmän kotiinsa Sveitsissä. Elämänsä viimeisen kymmenen vuoden aikana hän kirjoitti kuumeisesti ja luonnosteli ja teki skenaarioita useasta uudesta teoksesta. Kauden pääteos oli L’Oeuvre d’art vivant, joka ilmestyi vuonna 1921. Siinä hän pohti teatteritaiteen olemusta ja kehityssuuntia, sekä taiteiden olemusta yleensä. Monissa esseissään hän käsitteli samoja aiheita.\nAppia pohti edelleen musiikin, valon ja liikkeen suhteita ja korosti liikkuvan, elävän esiintyjän keskeistä asemaa taiteessa. Keskeiset ajatukset oli esitetty jo vuosisadan vaihteen kirjoituksissa, mutta Appia oli nyt irronnut wagneriaanisesta lähtökohdasta. Hänen kokemuksensa Jaques-Dalcrozen kanssa tehdystä yhteistyöstä toi uutta näkökulmaa tarkasteluun. Kaksikymmentä vuotta oli kulunut hänen teorioidensa esittämisestä, mutta teatteritaide oli nytkähtänyt vain aavistuksen eteenpäin.\nOopperan näyttämöllepano oli uudistunut hitaasti, jos ollenkaan, samalla kun puheteatterin piirissä Appialta ja Craigiltä omaksuttuja uudistuksia oltiin jo alettu soveltaa. Silti Appia edelleen ajatteli, että ollakseen taidetta näyttämötaiteen lähtökohtana voi olla ainoastaan musiikki. Uudet näyttämölliset elementit voivat sattumanvaraisesti löytää tiensä draamaan, mutta ilman musiikin johtavaa sisällöllistä periaatetta. Puheteatterikin saattoi olla hyvin tehtyä, jopa täydellistä, mutta vain musiikin henki ja idea puhalsi siihen taiteen läsnäolon (Beacham 1989, 209.)\nTeatterihistoria on nostanut Appian valon profeetaksi, ja hän korostaakin sen tärkeyttä tulevaisuuden teatteri-ilmaisussa. Kuitenkin hänen kirjoituksissaan on vain muutama perustava valaistuksen rooliin ja merkitykseen liittyvä ajatus, sekä joitakin huomioita kuvan rakentamisesta valon avulla. Vähäisen käytännön kokemuksen takia perustavat oivallukset eivät vuosien kuluessa juurikaan rikastuneet.\nAppian työ nosti ensi kertaa valaistuksen esteettiseen tarkasteluun ja se on teorian perustana arvokasta. Appian sanotaan luoneen valodramaturgian käsitteen, hän ei kuitenkaan itse käytä tällaista ilmaisua. Silti voidaan perustellusti sanoa, että hän näki valon juuri dramaturgiaa luovana ilmaisullisena keinona. Hänen tekemänsä ohjaus- ja visualisointiskenaariot useista näytelmistä ja oopperoista sisältävät mainintoja kohtausten valaistuksesta, joskin melko yleisellä tasolla. Skenaarioista pystyy päättelemään, että Appian valodramaturginen ilmaisu on kuten luonnoksissa, rauhallista ja teeskentelemätöntä. Valotilanteet sisältävät staattisia kohtauksen pituisia jaksoja, mutta myös liikettä sisältäviä jaksoja, joissa valo aksentoi voimakkaita rytmejä (Beacham 1989, 397–455.)\nValo on musiikin sukua\nEsseessään Notes sur le Théatre Appia tarkastelee teatterin elementtien suhdetta toisiinsa. Schopenhauerin tapaan Appia lähtee siitä, että musiikki ei kuvaa ilmiöitä, vaan ilmiöiden sisäistä olemusta. Musiikilla on korvaamaton esityksen tyyliä määrittelevä voima ja se määrittelee esityksen ajan. Oli kyseessä musiikki- tai puheteatteri, näyttelijä on esityksen toteutuksen tärkein välittäjä. Hänen jälkeensä tärkeimpänä tulee valo, sillä valo on välittömässä yhteydessä näyttelijään ja ainoa näyttämöllinen keino, jolla näyttelijän plastisuus voidaan välittää. Valo on ideaalisen joustava ja täysin kontrolloitavissa oleva elementti.\nValon ja musiikin välillä vallitsee salaperäinen suhde: Apollo ei ole vain laulun vaan myös valon jumala. (Beacham 1989, 176–177.)\nAppia ylistää musiikin ja valon taidetta jatkaen Wagnerin ilmaisua:\nÄäni ja valo! kaksi elementtiä, jotka esteettisestä näkökulmasta väistävät analyysiä. ”Kun muut taiteet sanovat: tämä merkitsee – musiikki sanoo: tämä on!” Missä muoto ja väri yrittävät ilmaista jotain, valo sanoo: Minä olen; muoto ja väri ovat olemassa ainoastaan minun välitykselläni (Beacham 1989, 177.)\nEtsiessään musiikin ja valon rinnakkaiselon mahdollisuutta näyttämöllä, Appia huomauttaa sekä musiikin että lavastustaiteen fondimaalauksineen vieraantuneen inhimillisestä ja ihmisen rytmistä. Musiikin tulee lähentyä orgaanista voidakseen toteutua elävänä näyttämöllä, ja visualistin tulee etsiä äänen elämää.\nKeskus, jossa toisaalta ääniaallot (rytmin kautta) ja ja toisaalta valonsäteet (plastisuuden kautta) kohtaavat, on ihmiskeho. Tätä tarkoittaa termi sovittava (conciliatory), väliaikaista äänen ja valon jumaluuden ruumiillistumaa (Beacham 1989, 178)\nValo näyttelijän palveluksessa\nNäyttelijän ehdoilla toimiminen tarkoittaa ristiriitaisten ainesten, ennen kaikkea maalattujen fondien ja ramppivalojen hylkäämistä. Kuten näyttelijän, myös valon on tultava aktiiviseksi. Jotta valo asettuisi dramaattisen ilmaisun joukkoon pelkän näkyvyyden asemasta, se tulee asettaa näyttelijän palvelukseen.\nValolla on miltei ihmeellinen joustavuus. Se käsittää kaikki kirkkauden asteet, kaikki värin mahdollisuudet, kaikki paletin variaatiot. Se voi tuottaa varjoja ja se voi levittää tilaan väreilynsä harmonian kuten musiikki. Valossa meillä on kaikki tilan ekspressiiviset voimat, jos tila on asetettu näyttelijän palvelukseen (Beacham 1989, 184.)\nAppia toteaa kaikkien näyttämötaiteen uudistuspyrkimysten keskittyvän valoilmaisun kehittämiseen, ja sen välityksellä näyttelijän ja tilan plastisuuden merkitykseen. Tulevaisuuden liberaalimpi teatteritaide asettaa katsojan entistä aktiivisempaan tilanteeseen. Kun maalattujen fondien illuusiomaailma vihdoin hylätään, voidaan luopua katsomoa ja näyttämöä erottavasta säännönmukaisesta rajasta. Appia myöntää, että joskus näyttämöaukko voi olla tarpeellinen, mutta se ei saa olla sääntö. Tulevaisuuden teatterirakennus voi olla yhtenäinen muunneltava tila, tulevaisuuden katedraali, joka taipuu mitä moninaisimpiin sosiaalisiin ja taiteellisiin tapahtumiin, olipa niissä läsnä yleisöä tai ei (Beacham 1989, 185.)\nTristan ja Isolde Milanossa\nElämänsä loppuvaiheessa Appia sai vihdoin kokea aktiivisen kauden käytännön teatterityössä. Vuonna 1923 hän sai Arturo Toscaninilta kutsun tehdä Milanon La Scalaan lavastuksen Tristan ja Isoldeen. Seuraavana vuonna alkoi Baselissa suunniteltu Wagnerin Ring-sarja, josta toteutettiin kaksi teosta. Vuonna 1925 Baselissa tehtiin vielä Aiskhyloksen Prometheus vaikka Ringin kaksi viimeistä teosta olikin peruttu Baselin Wagner-seuran jäsenten aikaansaaman skandaalin seurauksena. Toteutettujen esitysten lisäksi hän suunnitteli skenaario- ja luonnostasolla useita teoksia.\nMilanon La Scala oli traditionaalisen teatterin kehto ja Appian valinta rohkea teko, jonka riskit olivat tiedossa. Yleisöä valmennettiin etukäteen Appian esseiden julkaisuilla, näyttelyllä ja lehtiartikkeleilla. Ernst Lert ohjasi teoksen pitkälti Appian vuonna 1899 tekemän skenaarion mukaan ja Appian lavastus ja valot olivat myös silloin tehtyjen luonnosten mukaiset. Käytännön toteutuksessa sekä lavastuksen, valojen että näyttämötekniikan osalta toimi Appian ystävä ja assistentti Jean Mercier.\nEnsimmäisen näytöksen lavastus laivan kannella koostui kahdesta tilasta, jotka erotti toisistaan verhoilla viitteellisesti tehty teltta. Taivastaustana käytettiin parannettua Fortunyn horisonttia. Lavastuksen yksinkertaisuus ja valon ja musiikin integraatio toimi Appian itsensä mielestä hyvin. Valaistus noudatti näyttelijän psykologiaa eikä realismia, valaistuna tuli olla vain ne tilat, elementit ja objektit joista näyttelijän esittämä henkilö oli tietoinen. Valon aineksissa oli valotapahtumien jatkumoita, joiden lähtökohtana on luonnon valon käyttäytyminen, mutta siten ajoittuen, että valolla on selvä dramaturginen merkitys.\nValo voi ilmentää myös tunnetilaa, joka on kontrastinen ”realistiselle” tilanteelle. Tristanin kuollessa Isolden käsivarsille ihana, säteilevä päivänvalo, joka todellisuudessa oli heidän kuvitelmansa, laskee hitaasti mereen ja ympäröi viime säteillään päähenkilöt verisellä seppeleellä (Beacham 1987, 91.)\nAppian valoasteikko oli pehmeä, eikä hän pyrkinyt täydelliseen illuusioon. Yleisötilassa oli hämärä valonkajo, joka jatkui näyttämöllä tummuuden eri asteina valaistujen tilojen ympärillä. Näin pehmennettiin kontrastia harmonisen vaikutelman aikaansaamiseksi (Beacham 1987, 96.)\nTeoksen vastaanotto Appian työn osalta jakautui, konservatiivinen yleisö ja lehdistö vaati realismia. Toiset näkivät lavastuksen täydellisen rumana ja värittömänä ja sitä haukuttiin myös kubismista. Jotkut tyylittelyn vastustajat toisaalta myönsivät esityksessä olleen kauniita ja harmonisia hetkiä. Puolustavat kritiikit kehuivat uuden visuaalisuuden taiteellista herkkyyttä. Ratkaisua näyttää vain kaistale merta linnan ikkunan kautta kehuttiin nerokkaaksi, ja siluetit taivasta vasten toivat uudenlaista majesteettisuutta. Appian chiaroscuroa, valohämyä, verrattiin Rembrandtin teoksiin (Beacham 1987, 95.)\nKokemus teatterityön käytännön vaikeuksista ja törmäyksestä traditionaaliseen ilmapiiriin sai Appian suorastaan kauhun valtaan. Hän ei itse osallistunut yhteenkään esitykseen Milanossa. Kaikesta huolimatta hän oli pian produktiotyössä Baselissa, tarkoituksena toteuttaa koko Wagnerin Ring-sarja kautena 1924–25 Oskar Wälterlinin ohjauksessa. Appia hylkäsi yli kaksikymmentä vuotta vanhat suunnitelmansa ja teki kokonaan uudet luonnokset, jotka olivat Rytmisten tilojen tapaan yksinkertaisia, romanttisista aineksista karsittuja arkkitehtonisia tilasommitelmia. Suunnitelmissa valo oli kontrastisempaa kuin vanhempien luonnosten pehmeä valo, lisäksi tarkoituksena oli käyttää tiukasti rajattuja valokiiloja toiminnan ja plastisuuden korostamiseksi.\nReininkullan yleisesti ottaen positiivinen vastaanotto muuttui syklin toisen osan, Valkyyrian ensi-illassa. Paikallisen Wagner-seuran jäsenten agitoimana ensi-illassa nousi huutokuoro esitystä vastaan verhon sulkeuduttua, osan yleisöstä alkaessa puolustaa tekijöitä. Mekkalointi kesti puoli tuntia ja loppui vasta kun valot sammutettiin salista. Kiistely jatkui kaupungissa yksityisesti ja lehdistössä, lopulta jopa valtakunnallisesti. Vaikka suurin osa kritiikeistä ja yleisöstä piti esityksen puolta, skandaali aiheutti lopulta kahden jälkimmäisen osan peruuttamisen ohjelmistosta.\nRing-syklin lavastus koostui portaikoista, tasoista, rampeista, muutamasta pilarista ja verhoista. Reininkullan joissakin kohtauksissa oli käytössä yksinkertainen siniharmaa taustafondi, tylli joka peitti tai paljasti unenomaisesti sen takana olevat elementit, läpikuultava ja takaa valaistu fondi johon oli kevyesti maalattu Valhallan linnan hahmo, ja Valkyyrian intiimeissä kohtauksissa etunäyttämön poikki vinottain ripustettu verho. Reinintyttärien kohtauksessa perinteisesti käytetyt aaltoprojisoinnit ja uimalaitteet oli Appian työssä jätetty pois. Appia viittasi uimiseen nostamalla ja laskemalla valoja, jolloin Reinintyttäret saatiin välillä häipymään näkyvistä. Nibelungen luola luotiin raskaalla pilarilla, joka tuki matalaa kattoelementtiä. Kuvaelmien välissä käytettiin esirippua kätkemään vaihdot näkyvistä.\nValkyyriassa ensimmäinen näytöksen intiimi sisätila oli luotu korokkeista rakennetun seinäkkeen avulla. Näytöksen lopussa suuresta oviaukosta tulvi taustan kautta heijastuva valo, Wagnerin ajatuksien mukaisesti. Toisen näytöksen kalliomaisema koostui yksinomaan suurista, eri tasoilla olevista korokkeista ja verhoista. Kolmas näytös oli toteutettu vaalean taustan eteen rakennettujen korokkeiden, tasojen ja portaiden rytmeistä. Esityksessä käytettiin pehmeitä pilviprojisointeja, tehokkaita kontrasteja valon ja pimeän välillä, siluettikuvia ja erityisesti on mainittu värillisen valon käyttö II näytöksen taistelukohtauksessa (Volbach 1968, 149–154.)\nBaselin teatterin perinteinen ja suppea valaistuskalusto koostui lattia- ja kattoramppivaloista, vain kahdesta voimakkaasta (haja)valonheittimestä ja neljästä heittimestä, joissa oli värinvaihtaja, valikoimana punainen, sininen ja keltainen väri. Appia valitsi etuvaloksi mieluummin lattiaramppivalon kuin suunnitelmaansa soveltumattomat hiilikaarivalot, jotka oli sijoitettu ensimmäiselle parvelle. Teatteriin asennettiin varsinainen pyöröhorisontti vasta vuonna 1934, joten käytössä oli perinteinen taivasfondi (Volbach 1968, 146.)\nHuolimatta suppeasta valokalustosta valaistus muuntui tehokkaisiin kuviin, pehmeistä chiaroscuroista erotteleviin sivuvaloefekteihin. Etunäyttämö oli suhteellisen pimeä, jotta ei syntyisi selkeää erottelua pimeähkön katsomon ja näyttämön välillä. Yksinkertaisen, arkkitehtonisen lavastuksen ja valaistuksen yhteisvaikutelma oli graafinen valon ja varjon, viivan ja pintojen sommitelma.\nJoissakin kohtauksissa käytettiin dramaattista punaista spottia tai sivuvaloa. Volbachin analyysin mukaan 1920-luvulla useimmat modernit teatteriohjaajat olivat luopuneet voimakkaan värin käytöstä valonheittimissä; valaistuksen tunnelmien ja muutosten rakentamisessa käytettiin paljaiden valonheittimien intensiteettien säätelyä. Hän ihmettelee Appian palaamista romanttiseen, jopa vanhanaikaiseen värinkäyttöön muuten niin tyylitellyn visualisoinnin yhteydessä. Toisaalta Appia oli mestari chiaroscuron ja siluettikuvien luomisessa.\nAppia käytti joitakin tuohon aikaan harvinaisia tehokeinoja. Sellainen oli esimerkiksi tapa pitää joku tai jotkut henkilöistä valaistun alueen ulkopuolella, kontrastina valaistulle henkilölle. Hän loi usein valaistustilanteita, joissa vain pieni osa näyttämöstä oli valaistu korkealta suunnatulla sivuvalolla muun näyttämön jäädessä pimeäksi (Volbach 1968, 163–164.)\nSamaan aikaan Wagner-esitysten kanssa Baselin teatteri valmisteli Aiskyloksen Prometeuksen ensi-iltaa, joka olikin helmikuussa 1925, vain kymmenen päivää Valkyyrian ensi-illan jälkeen. Esityksen ohjasi von Liehburg ja siinä oli Appian lavasteet ja puvut. Appia lähti Baselista skandaalin ajamana ja joutui kotonaan syvään depressioon. Vaikka Prometeusta harjoiteltiin, hän kieltäytyi palaamasta Baseliin, ”kaupunkiin jossa ei voi hengittää”. Syntyneessä tilanteessa Wälterlin otti ohjat käsiinsä ja Liehburgin avustuksella ja Appian jättämien suunnitelmien pohjalta esitys saatiin valmiiksi.\nAppian lavastus Prometeukseen oli keskellä näyttämöä kohoava korkea vuorielementti, joka laskeutui ympäristöön portaina. Appia halusi alun perin portaiden jatkuvan alas orkesterimonttuun, mutta ne jouduttiin käytännön syistä päättämään näyttämön tasoon. Prometeus sai hyvän mutta melko huomaamattoman vastaanoton, ja koko produktio hautautui vielä myrskyävän Ring-keskustelun alle.\nBaselin kokemusten lannistamana Appia vetäytyi kotiinsa Nyoniin, mutta jatkoi työskentelyä kuolemaansa asti. Viimeisinä vuosinaan hän teki skenaarioita ja luonnoksia useisiin teoksiin, kirjoitti esseitä ja osallistui Magdeburgin kansainväliseen teatteritaiteen näyttelyyn vuonna 1926.\nHelleraun kulttuurikeskuksen kotisivu, tietoa rakennuksesta ja sen restauroinnista www.hellerau.org\nDiplomityö Hellerausta, Hans-Stefan Müller 1996. Sisältää diplomityön PDF-muodossa, kuvia mm. valojen sijoituksesta ja Salzmannin patentoimasta valaistussysteemistä. www.arch-m.de/arch-m/projekte/diplom\nAppia, Adolphe. 1981. Music and the Art of the Theatre. Florida: Coral Gables.\nBeacham, Richard. 1989. Adolphe Appia: Essays, Scenarios, and Designs. Michigan: Ann Arbor.\nBeacham, Richard. 1987. Adolphe Appia, Theatre Artist. New York: Cambridge University Press.\nVolbach, Walther. 1968. Adolphe Appia, Prophet of the Modern Theatre. Middletown: Wesleyan University Press.\nAspects of Theatre Lighting since Adolphe Appia. 1993. OISTAT symposiumin moniste. Amsterdam.


Noin 40 miljoonan euron avustukset myönnetty koronaepidemian vaikutusten tasoittamiseen varhaiskasvatuksessa ja esi- ja perusopetuksessa - OKM - Opetus- ja kulttuuriministeriö\nAvustusta myönnettiin 278 varhaiskasvatuksen ja esi- ja perusopetuksen järjestäjälle. Avustuksen erityisenä tavoitteena on varmistaa heikommassa asemassa olevien, erityisen ja tehostetun tuen piirissä olevien, vieraskielisten ja maahanmuuttotaustaisten lasten ja oppilaiden oppimista ja kehitystä. Lisäksi tuetaan niitä lapsia ja nuoria, joiden syrjäytymisen riskiä koronaepidemian pitkittyminen on lisännyt ja ehkäistään koulupoissaoloja ja koulupudokkuutta.\n-Korona-ajan jatkuessa lasten ja nuorten oppimis- ja hyvinvointierot ovat kasvaneet. Koronatilanne on kohdellut maan eri osia eri tavoin. Avustusta on pyritty kohdentamaan eniten niihin kuntiin, joiden lapsiin ja oppilaisiin koronaepidemia on pahiten vaikuttanut. Valtionavustuksella on merkittävä vaikutus oppimisen ja hyvinvoinnin edellytysten vahvistamisessa, opetusministeri Li Andersson sanoo.\nValtionavustusta myönnettiin yhteensä 39 999 262,60 euroa. Avustusta varhaiskasvatukseen saivat varhaiskasvatusta järjestävät kunnat ja kuntayhtymät. Esi- ja perusopetuksen avustusta saivat kunnat ja kuntayhtymät sekä yksityiset yhteisöt, joilla on esi- ja perusopetuksen järjestämislupa.\nMyönnetyt avustukset (6.9.2021)\nopetusneuvos Mika Puukko, p. 0295 330 0032, ja erityisasiantuntija Mervi Eskelinen, puh. 0295 330 160, opetus- ja kulttuuriministeriö (sähköposti: [email protected])\navustukset kasvatus koronavirukset koulutus opetus oppiminen oppimisvaikeudet perusopetus varhaiskasvatus


Roxette-Marien humalaa luultiin sairaudeksi | Viihde | Iltalehti.fi\nRoxette-Marien humalaa luultiin sairaudeksi\nTorstai 21.7.2011 klo 00.01\nRoxetten Marie Fredrikssonin lievää humalatilaa ehdittiin luulla sairauden oireiksi Tallinnassa.\nMarie Fredriksson ja Per Gessle viihtyvät taas lavalla. (EPA)\nRuotsalaisyhtye Roxette esiintyi viime maanantaina Tallinnassa, jossa se sai hurmioituneen vastaanoton täyteen ahdetun Saku Suurhallin yleisöltä.\nLoppuunmyyty keikka sai Roxetten Marien ja Per Gesslen vaihtamaan viihteelle, ja vuonna 2002 havaitun aivosyövän aika päiviä sitten selättänyt Marie ottikin konsertin jälkeen ilon irti Tallinnan yössä.\nTakaisin hotellille saavuttuaan päihtynyt Marie ei omin avuin selvinnyt autosta ulos vaan yhtyeen manageri Bo Johansson tarjosi auttavan kätensä.\nToisin kuin joissain tiedotusvälineissä on esitetty, Johansson ei kieltänyt salamavaloilla kuvaamista suinkaan Marien sairauden vuoksi. Syy oli se, että Marie ei ollut aivan edustavimmillaan juhlimisen jälkeen. Salamavalojen käyttäminen Perin kuvaamiseen kiellettiin myös.\nKaikki kuvaajat eivät kieltoa uskoneet, jolloin Johansson tarttui kuvaajien kameroihin.\nItse tähdet eivät tilanteesta hätkähtäneet.\n- Olette aivan ihania faneja. Kiitos uskollisuudestanne, Marie sanoi hotellin edessä päivystäneelle runsaalle fanijoukolle.\nRoxetten oli tarkoitus esiintyä Charm School -kiertueen tiimoilta Tallinnassa jo maaliskuussa, mutta konsertti jouduttiin perumaan Marien kurkkukivun takia.\nMarien langanlaiha olemus on myös kummastuttanut tietämättömiä. Säännöllisesti kuntoileva Marie on kuitenkin aina ollut hoikka.\nRoxette esiintyi lauantaina myös loppuunmyydyllä Paraisten kalkkilouhoksilla, ja erikoinen konserttipaikka teki vaikutuksen Marieen.\n- Olisin voinut ihailla näkymää vaikka kuinka pitkään. Aivan uskomaton paikka. Mieleenpainuvin paikka, missä olemme koskaan esiintyneet. Minulle tuli kylmät väreet lavalla ollessani, Marie jatkoi.\nRoxetten maailmankiertue alkoi helmikuussa Venäjällä, ja kiertue on ulottunut aina Etelä-Amerikkaan asti.\n-Tämä kiertue jatkuu niin pitkään kuin ihmiset haluavat tulla keikoillemme, Gessle sanoi.\nToistaiseksi konsertteja on sovittu aina vuoden loppuun asti.


Aiotko riitauttaa Pohjolan vakuutuspäätöksen? Aika käy vähiin – Asianajaja: "Oikeuden päätös jo syksyllä" Yrittajat.fi\n22.2.2021 | 14:31\nAiotko riitauttaa Pohjolan vakuutuspäätöksen? Kohta voi olla kiire – Asianajaja: "Oikeuden päätös jo syksyllä"\nKanteita hoitava asianajaja kehottaa toimimaan pian, jos haluaa saada selvyyden Pohjola Vakuutuksen korvauspäätöksen laillisuuteen tämän vuoden puolella.\nRavintoloitsijat ovat kyselleet aktiivisesti mahdollisuuksistaan riitauttaa Pohjolan korvauspäätökset. Olemme aikaisemmin kertoneet, että lähes 60 yritystä on edennyt asiassa käräjäoikeuteen. Kyseiset kanteet jätettiin Helsingin käräjäoikeuteen helmikuun 12. päivänä. Jo sitä ennen Kainuun käräjäoikeus antoi päätöksensä yksittäisen ravintolan tekemästä kanteesta.\nRavintola-alan yrittäjien vakuutuskiista sai alkunsa viime syksynä, kun Vakuutuslautakunta suositteli, että Pohjola Vakuutuksen tulee korvata ravintoloiden korona-ajan tulonmenetyksiä epidemiakeskeytysvakuutuksesta. Moni ravintola oli ottanut vakuutuksen nimenomaan vastaavia riskejä silmälläpitäen. Pohjola ei ole kuitenkaan suostunut korvauksiin.\nPohjola Vakuutuksen keskeytysvakuutuksen ehdoissa on ollut kohta, jonka perusteella muun muassa Vakuutuslautakunnan asiantuntijat katsoivat yhtiön olevan korvausvelvollinen. Muiden vakuutusyhtiöiden ehdoissa tällaista kohtaa ei ole.\nKainuun käräjäoikeus katsoi, että korvaukseen oikeuttavan viranomaismääräyksen on perustuttava vakuutusehdossa erikseen yksilöityihin lakeihin. Kyseisen vakuutusehdon mukaan viranomaismääräyksen on pitänyt perustua tartuntatauti-, eläintauti- tai elintarvikelakiin. Korvaus määrättiin kesäkuun alusta, jolloin Suomessa astui voimaan tartuntatautilain väliaikainen muutos. Yrittäjä vaati korvauksia myös keväältä ja on ilmaissut tyytymättömyytensä oikeuden ratkaisuun.\nOsa korvauspäätöksistä vanhenee pian\nHelsingin käräjäoikeuteen toimitetuista haastehakemuksista vastannut Asianajotoimisto Magnussonin asianajaja Mika Laapotin mukaan ratkaisu saadaan jo tämän vuoden puolella. Asian pääkäsittely on sovittu pidettäväksi syyskuussa.\n– Nyt näyttää siltä, että saamme tuomion jo ensi syksynä. Kanteita tullaan nostamaan lähiaikoina lisää, hän sanoo.\nLaapotin mukaan nyt on käynnistetty kakkosvaiheen haastehakemusten valmistelut. Hän kehottaa yrityksiä toimimaan nopeasti, sillä ensimmäiset korvauspäätökset vanhenevat kuukauden sisällä. Sen jälkeen asian riitauttaminen on myöhäistä. Toisaalta läheskään kaikki eivät ole vielä hakeneet päätöstä.\n– Noin kuukauden sisällä nostetaan uusia kanteita, jotka pyydämme käräjäoikeutta yhdistämään helmikuussa käynnistettyyn prosessiin. Kovin kauaa emme pysty pitämään tätä aikaikkunaa auki.\nLaapotin mukaan mahdollisten tulevien ravintola-alan rajoitteiden takia kanteita joudutaan täydentämään.\n– On todennäköistä, etteivät rajoitukset ole ainakaan toistaiseksi hellittämässä.\nSuomen Yrittäjien asiantuntija Karoliina Katilan mukaan vakuutuksenottajan tulee hakea korvauksia vakuutusyhtiöltä vuoden kuluessa siitä, kun vakuutuksenottaja on saanut tietää vahingosta.\nPohjola Vakuutus Keskeytysvakuutus epidemiakeskeytysvakuutus koronavirus


The Alcove Library Hotel (Ho Chi Minh City, Vietnam) | Expedia.fi\n133A - 133B Nguyen Dinh Chinh, Ward 8, Phu Nhuan District, Hồ Chí Minhin kaupunki\nDiamond Plaza (ostoskeskus)\nHuone (Alcove Queen)\nDeluxe-huone, 1 suuri parisänky (Alcove)\nHuone (Grand Alcove )\nHuone (Alcove Twin)\nAlcove Queen - Free Minibar\nThe Alcove Library Hotel sijaitsee bisnesalueella kohteessa Phu Nhuan, lyhyen matkan päässä lentokentästä. Itsenäisyyspalatsi ja Saigonin Notre Damen katedraali ovat huomionarvoisia maamerkkejä, ja Saigon Square -ostoskeskus ja Bến Thànhin markkinat ovat vierailun arvoisia kohteita shoppailemaan haluaville. Saigonin eläintarha ja kasvitieteellinen puutarha ja Dam Senin vesipuisto ovat vierailun arvoisia. Asiakkaamme arvostavat tämän hotellin rauhallista sijaintia.\nSotajäänteiden museo - 3 min ajomatka\nItsenäisyyspalatsi - 3 min ajomatka\nDiamond Plaza (ostoskeskus) - 3 min ajomatka\nSaigonin Notre Damen katedraali - 4 min ajomatka\nSaigonin postitoimisto - 4 min ajomatka\nSaigonin juna-asema – 10 minuutin ajomatka\nBookmark – Ravintola, jossa on baari. Tarjottu ruoka: kansainvälinen keittiö. Tarjoilee aamiaisen, brunssin, lounaan ja illallisen joka päivä; happy hour -tarjouksia\nArt deco -tyylinen hotelli; Sotajäänteiden museo sijaitsee lähellä\nRavintola, baari/aulabaari ja kahvila kuuluvat tämän savuttoman hotellin palveluihin. Käytössäsi on myös ilmainen langaton internetyhteys julkisissa tiloissa ja ilmainen valet-pysäköinti. Lisäksi majoitusliikkeessä on kattoterassi, business center ja kokoushuone. Jokaisessa 26 yksilöllisesti sisustetussa huoneessa on ilmainen langaton internetyhteys ja minibaari. Asiakkaiden käytössä on ylelliset vuodevaatteet, untuvapeitot, kylpytakit ja tohvelit.\nThe Alcove Library Hotel tarjoaa 26 ilmastoitua huonetta, joissa on minibaari ja tallelokerot. Jokainen huone on yksilöllisesti sisustettu ja kalustettu. Vuoteissa on untuvapeitot ja ylelliset vuodevaatteet. 32-tuumainen LCD-televisio, kaapelikanavat. Kylpyhuoneista löytyy suihku, sadesuihkupää, kylpytakit, tohvelit ja ilmaiset hygieniatuotteet.\nAsiakkaat voivat surffata verkossa käyttämällä huonehintaan sisältyvää langatonta internetyhteyttä. Liiketoimintaa tukeviin palveluihin kuuluvat työpöytä, ilmainen sanomalehti ja puhelin. Lisäksi huoneissa on ilmainen pullovesi ja hiustenkuivaaja. Siivous päivittäin ja silitysrauta/-lauta on saatavilla pyynnöstä.\nTilauksen mukaan valmistettu aamiainen saatavilla maksusta päivittäin klo 6.30–10.00 (278400 VND aikuisille ja 162400 VND lapsille)\nSisäänkirjautuminen kello 14.00–11.30 välisenä aikana\nPaikalliset lait voivat estää vihkimättömien parien yöpymisen samassa huoneessa. Hotelli voi pyytää sinua esittämään vihkitodistuksen. Vietnamin lainsäädännön mukaan asiakas, joka ei ole Vietnamin kansalainen, ei voi yöpyä samassa huoneessa Vietnamin kansalaisen kanssa ilman vihkitodistusta, joka todistaa asiakkaiden olevan naimisissa keskenään. Muussa tapauksessa on varattava toinen huone.\nLisä-/varavuoteita on saatavilla 533600 VND:n maksua vastaan.\nTilauksen mukaan valmistettu aamiainen: noin 278400 VND aikuisille ja noin 162400 VND lapsille\nLentokenttäkuljetusmaksu: 501600 VND per ajoneuvo molempiin suuntiin\nHyödynnä kuljetukset lentokentältä (mahdollista lisämaksua vastaan). Ota yhteyttä majoituksliikkeeseen 48 tuntia ennen saapumista. Yhteystiedot löytyvät varausvahvistuksestasi. Vain hotelliin kirjautuneet vieraat saavat oleskella huoneissa.\n10. lokak. 2013\n29. heinäk. 2013\nautovuokraamo Old Perlican\nhalvat autot Okrouhlicka\nhalvat autot Okuchi\nhalvat autot Okuni\nhalvat autot Okushumbetsu\nhalvat autot Okuwa mura\nhalvat autot Olden Norja\nhalvat autot Oldfort\nhalvat autot Olenikha\nhalvat autot Oliva de la Frontera\nhalvat autot Ollignies\nhalvat autot Olmeda de Cobeta\nhalvat autot Olpe Kansas\nhalvat autot Olya\nhalvat autot Oma Norja\nhalvat autot Omaha Texas\nhalvat autot Ölsremma\nEcono Lodge South Raleigh\nExtended Stay America - Durham - RTP - Miami Blvd. - South Raleigh\nFour Points By Sheraton Raleigh Durham Airport Raleigh\nHilton Durham near Duke University Raleigh\nHilton North Raleigh Midtown Raleigh\nMarriott Research Triangle Park Sanford\nQuality Inn Medical Park Raleigh\nSun Suites of Raleigh Raleigh\nThe Inn At Creedmoor Raleigh


Huippumalli Elle MacPherson piipahtaa Frendeissä - Viihde - Ilta-Sanomat\nHuippumalli Elle MacPherson piipahtaa Frendeissä\nAustralialaiskaunotar Elle MacPherson ansaitsi kauniilla vartalollaan lempininen The Body jo viisitoista vuotta sitten. Nykyään Elle on 36-vuotias, mutta yhä nimensä veroinen.\nElle MacPhersonin mallin ura käynnistyi tytön ollessa parikymppinen. Australialaiskaunotar oli lomamatkalla Yhdysvalloissa, ja amerikkalainen mallitoimisto pyysi Elleä listoilleen.Monen mallisisarensa tavoin myös Elleä kiinnostaa näytteleminen. Elokuva- ja tv-työtä kokeilleen Ellen menestys ei ole ollut päätähuimaavaa, mutta Elle jaksaa uskoa mahdollisuuksiinsa liikkuvan kuvan maailmassa. Ensi sunnuntaina Elle piipahtaa komediasarja Frendeissä, joissa hänen tehtävänään on näytellä Joeyn uutta kämppistä.