1 Історія створення та діяльність в СРСР\n3 Розкол 1991\n4 Розкол 1993\n6.1 Газета "Вільне слово"\n6.2 Політичні процеси над авторами "Вільного слова"\n8 Колишні і діючі активісти ДС, про які є статті у Вікіпедії\n11 Твори активістів ДС\nДемократичний Cоюз (ДС) - перша відкрито проголосила себе опозиційна політична партія в СРСР, заснована 8 травня 1988 групою радянських дисидентів і правозахисників.\nПартія придбала популярність після низки заборонених демонстрацій і мітингів у центрі Москви і Санкт-Петербурга, регулярно проводилися в 1988 - 1991 роках, які жорстко припинялися міліцією, а їх учасники затримувалися .\n1. Історія створення та діяльність в СРСР\nОргкомітет партії був утворений учасниками семінару "Демократія і гуманізм", що діяв з літа 1987 року під керівництвом Євгенії Дебрянскій і Валерії Новодворської. Основною метою нової партії ставилося мирний ненасильницький зміна політичної системи з метою встановлення в країні представницької парламентської демократії .\nПерший установчий з'їзд партії пройшов 7-9 травня 1988 - у Москві  , при постійному втручанні КДБ і міліції, які депортували зі столиці всіх іногородніх делегатів. Одне із засідань з'їзду відбулося на платформі Кратово Казанської залізниці в Підмосков'ї. У з'їзді брали участь представники неформальних груп "Демократія і гуманізм" ( Валерія Новодворська, Євгенія Дебрянскій, Ігор Царьков, Дмитро Стариков), "Довіра" (Катерина Подольцева, Ася Лащівер), "Перебудова-88" (Юрій Скубко, Віктор Кузін), "Младомарксістское товариство" (Олександр Еліовіч, Андрій Грязнов) та інших об'єднань з 17 міст СРСР ( Лев Убожко, Андрій Деревянкин, Валерій Терехов, Олександр Лукашев). Більшістю в один голос 8 травня 1988 з'їзд прийняв рішення оголосити ДС "політичною партією" (а не "громадською організацією"). Цей день вважається днем створення партії.\nВ якості своєї основної задачі партія поставила зміна суспільного ладу СРСР. В установчих документах ДС пропонувалося: скасування відомства держбезпеки КДБ і створення замість нього нової служби безпеки на іншій ідейній і кадровій основі, провести процес над керівниками КДБ як злочинцями, що скоїли злочини проти людяності, забезпечити повну незалежність КДБ і МВС від КПРС шляхом скасування політвідділів, відміна смертної кари. Незважаючи на свій здавався у ті роки епатуючим радикалізм, партією відкидалося будь насильство і терор у досягненні своїх політичних цілей:\nбудь насильницьке народний виступ - суть національна трагедія, яка не веде до гуманізації суспільства.\nУ роботі першого з'їзду ДС взяв участь Володимир Жириновський, це був його дебют в політиці, він виступив з промовою на з'їзді, був обраний до складу Центрального координаційної ради, але незабаром заявив про свій вихід з партії. , . Майбутній лідер російського руху за права сексуальних меншин Євгенія Дебрянскій восени того ж року вийшла з партії.  За спогадами одного із засновників ДС Льва Убожко, восени 1988 року виключеного з партії і заснував свою:\n... Оргкомітет складався з 15 осіб: Веліколепова, Денисова, Дебрянскій, Єлисеєнко, Звєрєва, Кузіна, Лукашева, Лащівер, Мухамедьярова, Новодворської, Скубко, Старикова, Убожко, Хрипкова, Царькова. У квітні були розроблені проекти Декларації, Програми та Статуту опозиційної організації. Чіткої ідеологічної альтернативи програмі КПРС, ми не створили, хоча система цінностей відповідала ідеалістично - західницького.\nВ ДС діяли різні фракції, що було зафіксовано і в статутні засади організації: ліберально-демократична, соціал-демократична (лідери - депутат Моссовета Віктор Кузін, Олександр скоби, Юрій Скубко, Олександр Лукашев), демокоммуністіческая (лідери - Олександр Еліовіч, Андрій Грязнов, Сергій Скрипніков), комуністів-демократів ( Сергій Біец), демохрістіанская ( Андрій Деревянкин, Адель Найденовіч). Більшість партії складали нефракціонери. Валерія Новодворська в рамках ДС послідовно створила кілька фракцій - ліберально-демократичну ( 1988), революційно-демократичну ( 1990), ліберально-революційну ( 1991). Один із засновників ДС Олександр Лукашев (убитий в листопаді 1990 року) згадував: \nЯ був одним із засновників Демсоюз, одним з 15 членів першого оргкомітету, виниклого 2 квітня 1988. Ми хотіли створити таку структуру, яка увібрала б у себе самі різні сили: від єврокомуністів до ліберальних демократів, прихильників західної моделі розвитку суспільства. Спочатку навіть не передбачалося назвати цю структуру партією.\nНа питання про структуру партії В. Новодворська говорила в жовтні 1990 року в інтерв'ю журналу " Вогник ":\nПИТАННЯ: Валерія Іллівна, ви лідер Демократичного Союзу ...\nНоводворська: Помиляєтеся. Лідерів не тримаємо. Я член Московського координаційної ради Демократичного Союзу. Партія побудована за конфедеративного принципу без централізму, без підпорядкування, без обов'язковості.\nВ організації першого і другого з'їздів ДС взяв активну участь дисидент і правозахисник Сергій Григорьянц, що залишився, тим не менш, поза партією. Один з днів роботи першого з'їзду ДС повинен був проходити на дачі Григорьянц в підмосковному Кратово, чого, однак, перешкодила міліція, затримали Григорьянц. Крім Григорьянц, в створенні і подальшій діяльності ДС взяли участь багато колишні політв'язні, учасники дисидентського руху - Юлій Рибаков, Олександр скоби, Валерія Новодворська, Андрій Деревянкин, Михайло Кукобака, Лев Убожко, Адель Найденовіч, Валерій Терехов, Ігор Царьков, Фред Анаденко, Володимир Данилов, Олександр Мусихин, Олександр Гоголашвілі, Роальд Мухамедьяров та інші. У той же час ряд дисидентів старшого покоління критично висловлювався про ДС; так, Лариса Богораз заявила: "На місці правозахисного руху - така безвідповідальна організація, як" Демократичний союз ". \nДо 1990 року чисельність ДС досягла максимуму - 1-1,5 тисяч активістів по всій країні. На третьому ( Таллінському) з'їзді ДС в січні 1990 року був представлений максимум активістів партії - більше 900 чоловік, потім чисельність партії почала знижуватися. Крім десятків міст РРФСР, відділення ДС малися на Латвії, Україна, Казахстані, Узбекистані, Таджикистані та інших радянських республіках. 7 жовтня 1988 в Ленінграді відділення ДС на дозволеному властями мітингу вперше в епоху перебудови відкрито підняло триколірний біло-синьо-червоний прапор, який пізніше став символом всього демократичного руху в Росії. На Україні ДС виступав під жовто-блакитним українським прапором.\nАктивісти ДС першими стали явочним порядком, у тому числі в своїх друкованих виданнях, використовувати старі назви міст - Санкт-Петербург (замість Ленінград), Тверь (замість Калінін), Єкатеринбург (замість Свердловськ), Нижній Новгород (замість Горький), Самара (замість Куйбишев) і т. д. Жартівливий гасло Тверського ДС в 1990 році: "Перейменуємо Калінін у Твер, а Радянський Союз - в Демократичний Союз!". Активіст ДС та депутат Ленсовета Віталій Скойбеда першим вніс в 1991 році пропозицію про проведення референдуму про перейменування міста в Санкт-Петербург, яке і було схвалено міськрадою, а потім і голосуванням на міському референдумі. \nВ 1989 - 1991 роках ДС в десятках міст проводив пікети, демонстрації, мітинги, в основному не дозволені владою. За участь у цих заходах сотні активістів ДС піддавалися адміністративних арештів. На одному з таких несанкціонованих мітингів ДС на Пушкінській площі в Москві 29 травня 1989 виступив народний депутат СРСР Борис Єльцин. З повідомлення газети "Громадський гідність" за червень 1989 року: \nУ понеділок 29 травня на мітингу Демократичного Союзу на Пушкінській площі відбулося незаплановане організаторами виступ депутата Верховної Ради СРСР Б. Єльцина. Єльцин попросив прибрати розвіваються прапори вільної Вірменії, вільної Естонії та вільної Росії, які після його звернення слухняно зникли в натовпі. Виступ під такими прапорами, на думку депутата, могло б стати додатковим компрометуючим матеріалом в очах партійної комісії щодо його персонального питання. Депутат підтвердив свою думку про те, що відмова від номенклатурних привілеїв має велике значення для морального оздоровлення суспільства, і повідомив присутнім, що від останньої своєї привілеї - дачі - недавно письмово відмовився, а на роботу відтепер вважає за краще їздити в громадському транспорті.\nУ січні 1990 року на третьому (Таллінському) з'їзді ДС більшістю голосів було прийнято рішення бойкотувати офіційні вибори як недостатньо демократичні і боротися за скликання Установчих зборів. Однак помірне крило ДС (т. зв. "Реалісти" - Дмитро Старіков, Олександр Лукашев, Юрій Скубко та ін) виступали за участь у виборах. У складі Мосради був член ДС депутат Віктор Кузін, у складі Ленсовета (Петроради) - член ДС депутат Віталій Скойбеда. У складі Державних Дум і Ради Федерації жодного діючого члена ДС ніколи не було, але деякі колишні активісти ДС, перейшовши в інші партії, були депутатами Федеральних Зборів (в Держдумі - Володимир Жириновський і Віталій Журавльов - від ЛДПР, Юлій Рибаков - від "Демвибора Росії", Олександр Чуєв - від "Єдності" і "Батьківщини"; в Раді федерації - Олексій Мананников).\nУ 1989-1990 роках в Свердловську проходив судовий процес проти активіста ДС Сергія Кузнецова, звинуваченого в розповсюдженні листівок ДС та наклепі на міліцейського генерала. У в'язниці Кузнєцов неодноразово оголошував голодовки, в суд доставлявся на ношах. Він був засуджений до трьох років позбавлення волі. \nЗ 1990 року проти активістів ДС стали порушуватися кримінальні справи за законом про образу честі і гідності президента СРСР. Найбільшу популярність придбали судові процеси проти Валерії Новодворської, Тетяни Кудрявцевої, Олени Авдєєвої ( Москва), Тамари Целікова ( Тверь), звинувачувалися також Кирило Шуйкін і Сергій Прилепська в Москві. Останній з таких процесів над активістами ДС, проти Євгена Фрумкіна, завершився вже після розпаду СРСР, в 1992 році. Суддя Фрунзенського суду м. Москви Мітюшин, раніше став відомим завдяки своїм численним рішенням про арешти активістів ДС, повністю виправдав його з формулюванням "у зв'язку з відсутністю складу злочину, події злочину, а також зміною обстановки". Студентка філфаку Тверського держуніверситету Тамара Целікова, звинувачена за розклеювання антігорбачевскіх листівок, також була виправдана в червні 1992 року, після відставки Горбачова. Захист Целікова, Новодворської та деяких інших підсудних активістів ДС вів член ДС адвокат Сергій Котов (пізніше став російським націоналістом і (в 2000-ті роки) політв'язням за 282-ю статтею КК РФ - про розпалювання міжнаціональної ворожнечі). У Петропавловську (Казахська РСР) за поширення випущеного ДС "Антирадянського календаря" за 1990 з карикатурою на Горбачова Віктор Леонтьєв був засуджений на два роки виправних робіт.\nУ підготовці та проведенні вуличних акцій ДС в Ленінграді брав активну участь Олександр Шмона, який стріляв 7 листопада 1990 в Горбачова на Червоній площі (членом ДС Шмон не був). У 1991-1992 роках ДС в Петербурзі розгорнув правозахисну кампанію за звільнення Шмонова під гаслом: "Свободу Олександру Шмонову ! ", підтримував з ним листування. У 1992 році Шмон був звільнений.\n2. Вуличні акції\nC моменту свого створення і впродовж всіх останніх років існування СРСР, партія намагалася організувати вуличні мітинги, не отримуючи дозволу на їх проведення. Так, один з них, 21 серпня 1988 на Пушкінській площі в Москві, був присвячений 20-річчю річниці введення радянських танків у Прагу. Як і інші мітинги ДС, він був припинений співробітниками правоохоронних органів: з трьохсот його учасників були затримані міліцією більше п'ятдесяти чоловік, 13 з них отримали по 15 діб адміністративного арешту .\nНайбільш масовим недозволеним мітингом ДС став мітинг на Пушкінській площі в Москві в квітні 1989 на знак протесту проти жорсткого (кілька осіб загинуло) придушення мирних демонстрацій в Тбілісі (Грузія). У ньому взяло участь близько 5 тисяч чоловік, сотні з них були затримані. Мітинги ДС проводились і по "пам'ятних" історичним датам - наприклад, 18 січня 1990 року, в річницю розгону Всеросійських Установчих зборів 1918 року, в день прав людини 10 грудня. 10 грудня 1989 Валерія Новодворська на мітингу на Пушкінській площі в Москві демонстративно знищила портрети глави СРСР М. С. Горбачова , причому натовп скандував: " Горбачов - вбивця! ". Ця акція стала широко відомою, так як була десятки разів показана по радянському телебаченню в заставці популярної телепрограми" Погляд ".\nЯк ДСР, так і ДС ("Вільне слово") виступали проти військового вирішення чеченського конфлікту, активісти ДС брали участь у вуличних антивоєнних акціях - які проходили в Москві в 1999 , 2000 , 2004 (була розігнана міліцією) , 2005, 2006 , 2007 роках  Активістка ДС ("Вільне слово") Вікторія Пасько, що брала участь у "маршах миру" на території Чеченської республіки, пропала там безвісти в 1995.\nТексти деяких плакатів, які активісти ДС ("Вільне слово") піднімали на вуличних пікетах і демонстраціях у 2000-ті роки: "За брехню, Чечню, за всю Росію - геть кремлівського месію" ( 2001), "Наслєдніков жовтневого путчу," мочітелей "Росії і Чечні - геть!" ( 2003), "Геть Путіна! Геть бійню в Чечні!", "Путіна до відповіді! Війна в Чечні - причина фашизму!" ( 2004 - 2005), "Мочітелей Політковської і всієї Росії - геть з Кремля!" ( 2007 - 2011), "ФСБ - фабрика спланованих бомб!", "Свободу вуличних акцій!" ( 2010), "Демократія! Вона потонула в путчіне!" ( 2011), "Путіна і його гебістські" бригаду "- геть!" ( 2009 - 2012).\n3. Розкол 1991\nНавесні 1991 року в ДС стався перший розкол - з організації виокремилася фракція під назвою "ДС-Цивільний шлях" (ДС-ДП) на чолі з Едуардом Молчановим і Ігорем Царьковим. Учасники фракції засуджували заклики до насильства, які, як вони вважали, поширювала революційно-ліберальна фракція. ДС-ДП проіснував близько одного року. У цей період, до кінця 1991, паралельно випускалося дві партійні газети "Вільне слово" - ДС (головний редактор Ірина Альошина) і ДС-ДП (головний редактор Едуард Молчанов). У травні 1991 року Валерія Новодворська (ДС) та Володимир Данилов (ДС-ГП) були заарештовані КДБ і поміщені у в'язницю Лефортово за звинуваченням у закликах до повалення державного ладу СРСР. Відразу після серпневих подій 1991 року вони були звільнені.\n4. Розкол 1993\nЛоготип "Демократичного союзу", Валерії Новодворської\nДо початку 1993 ДС в цілому, включаючи і прихильників Валерії Новодворської, залишався в радикальній антіельцінской опозиції. Новодворська, як і деякі інші члени ДС (Дмитро Стариков, Віталій Журавльов) полягала в клубі Сергія Кургіняна "постперестройкі", публікувалася в газеті Олександра Проханова "День", нині "Завтра" (стаття "Троє в човні, не рахуючи Росії", № 11 за 1992). У газеті "День" Новодворську в той період характеризували як "одного з найбільш послідовних і мужніх політичних діячів нашої епохи" (№ 19 за 1991).\nВ 1992, в першу річницю серпневих подій 1991, Новодворська c іншими активістами ДС провела пікет біля Білого дому під гаслами: "демократура тримається на багнетах!" і "Крючков і Язов поховали комунізм, а Єльцин - демократію! ".\nАле навесні 1993 Новодворська стала підтримувати президента Бориса Єльцина і в ДС стався новий розкол - Валерія Новодворська з групою соратників оголосила про створення нової політичної партії - Демократичний Союз Росії (ДСР), заснованої на чисто ліберальних і антирадянських принципах. \nДСР заявив про повну підтримку дій першого президента Росії Бориса Єльцина з ліквідації КПРС в серпні 1991, ліквідації СРСР в грудні 1991, ліквідації радянської влади в Росії у вересні 1993 і збройного придушення опору прихильників Верховної ради в Москві 4 жовтня 1993 . У 1999 році ДСР пройшов перереєстрацію в регіональне громадське об'єднання .\nАктивісти ДС, що залишилися в "старому" ДС (вони продовжували видавати головну партійну газету " Вільне слово ", тому неформально називали себе ДС (" Вільне слово ") залишилися в опозиції уряду Бориса Єльцина, і різко засудили кровопролиття в Москві в жовтні 1993, не підтримавши при цьому жодну зі сторін конфлікту. Ця частина ДС відносила себе до загальнодемократичної, а не чисто правої та ліберальної опозиції. Частина активістів ДС ("Вільне слово") брала участь у захисті Білого дому в жовтні 1993 - в тому числі Дмитро Стариков, Андрій Деревянкин, Адель Найденовіч, Анна Комарова, Микола Голубєв та інші. У захисті Білого дому також взяв участь активіст ДСР В. Новодворської (всупереч її позиції) Володимир Єрмаков, який загинув там 4 жовтня в результаті кульового поранення.  Член ДС Станіслав Толстих, брав участь в жовтневих подіях 1993, був незабаром після них засуджено на рік позбавлення волі за незаконне зберігання зброї.\n5. Санкт-Петербурзька організація ДС\nУ Санкт-Петербурзі, тоді Ленінграді, діяла друга за чисельністю, але перша за активністю група активістів ДС. Неформальними лідерами Пітерської організації ДС були Валерій Терехов (помер 13.11.2007 року) та Катерина Подольцева, нині проживає в США.\nУ Ленінграді / Санкт-Петербурзі виходило кілька видань ДС. З червня 1988 року друкувався фотоспособом тижневик "Демократична опозиція" (як видання ДС до жовтня 1988 вийшло 17 номерів, з 18-го номера - "незалежний тижневик"). У 1989-1990 роках у Ленінграді видавався збірник "Особиста думка" (вийшло не менше 24 випусків), унікальність якого полягала в рідкісному способі видання (шовкографії).\nВлітку 1988 року публікація в "Демократичної опозиції" вірша Володимира Яременка "Росія" - послужила підставою для порушення проти нього та інших активістів ДС останнього в СРСР кримінальної справи за статтею "антирадянська агітація і пропаганда" (стаття 70 КК РРФСР). Розслідування цієї справи, відомого як "справа номер 64", в Ленінградському КДБ порушив і вів Віктор Черкесов, згодом відомий російський політик. Було прийнято постанову про укладення Володимира Яременко під варту, а сам він був оголошений у розшук.  Володимиру Яременко вдалося втекти на Захід. У грудні 1988 пройшли обшуки на квартирах п'ятьох активістів ДС в Ленінграді: Олександра Скобова, Юлія Рибакова, Валерія Терехова, Катерини Подольцева, Ванди Добасевіч і керівника відділення НТС Ростислава Євдокимова.  Були вилучені магнітофони, відеомагнітофони, у Р. Євдокимова - телевізор; слідчі допитали понад 70 чоловік, причому всі допити були пов'язані з діяльністю ДС.  28 грудня 1991 справу було припинено постановою начальника відділу розслідування особливо важливих справ прокуратури Російської Федерації О. В. Бліновим за відсутністю в діях Володимира Яременка та інших фігурантів справи складу злочину.\nЗ липня 1989 року організація випускала газету "Установчі Збори". До складу редакції входили Катерина Подольцева, Валерій Терехов, Марк Фердман, Ольга Липовська, Андрій Мазурмовіч. Газета друкувалася в Литві та Естонії щомісячними тиражами від 5 до 10 тисяч примірників і продавалася розповсюджувачами. На ці гроші проводилися різні заходи. Обов'язки головного редактора (до червня 1991 р.) фактично виконував Андрій Мазурмовіч (участь Катерини Подольцева і Валерія Терехова було формальним). Велику роль у становленні газети як альтернативного джерела інформації зіграла Ольга Липовська. Технічну роботу по верстці і підготовці матеріалів виконували Марк Фердман і Андрій Мазурмовіч. Всього вийшло 33 номери "Установчих зборів", останній, в листопаді 1994 року, вийшов під гаслом: "Ні деспотії Єльцина! Вся влада Установчих зборів!".\nУ 1996 році в Санкт-Петербурзі був випущений збірник "ДС. Історія в фотодокументах" (автор-упорядник Сергій Сомов).\nНайяскравішою подією в діяльності Пітерської ДС була акція протесту 12 березня 1989 року, коли члени ДС Андрій Мазурмовіч і Леонід Гусєв підняли російський триколор, піднявшись на пам'ятник Кутузову у Казанського Собору.  Проти них було порушено кримінальні справи, пізніше перекваліфікувався в адміністративні. Відео тієї акції дотепер активно використовується сучасною опозицією. Леонід Гусєв під час страйків шахтарів був відряджений Пітерським ДС в Воркуту де успішно агітував шахтарів і зупинив шахту "Воргашорская" вже після того, як влада, здавалося б, розрулили обстановку. Генсек КПРС Михайло Горбачов в одній з публічних промов висловив різку критику на адресу Демсоюзу, у зв'язку з підтримкою активістами ДС страйків шахтарів: "Злітаються, як круки на падло. ДС, і не тільки він".\nВперше триколірний російський прапор в період перебудови був відкрито піднятий 7 жовтня 1988 в Ленінграді, на дозволеному властями мітингу ДС на стадіоні "Локомотив". У 1988-1989 роках цей прапор в опозиційних колах називали "ДС-івським", проте до середини 1990 року він став визнаним символом всього демократичного руху.\nПітерський ДС першим повернувся в ужиток колишня назва міста - Санкт-Петербург. Це багато в чому зумовило повернення місту в 1991 році саме цієї назви (а не "Петроград" або "Свято-Петроград", як пропонував Олександр Солженіцин). Однак на масовому міському мітингу напередодні референдуму про перейменування, представник ДС Леонід Гусєв єдиний виступив проти негайного перейменування Ленінграда, вважаючи неможливим існування, наприклад, "Санкт-Петербурзького КДБ".\n6. Партійні ЗМІ\n6.1. Газета "Вільне слово"\nЗ 15 жовтня 1988 Московська організація партії стала випускати офіційно незареєстровану щотижневу газету "Вільне слово" , яка є найстаршою з всіх опозиційних газет країни. Головним редактором першого номера став Олександр Чуєв, в 90-і роки став відомим як депутат Держдуми РФ від проурядових фракцій, а в 1988 році - один з лідерів християнсько-демократичної фракції ДС. З 2 номери, також у 1988 році, головним редактором газети став Едуард Молчанов беззмінно очолював її в найбільш політично буремні роки перебудови (до 1991 року).\nГазета друкувалася нелегально, редакція знаходилася в Москві, поліграфічна база розташовувалася в Прибалтиці . Продавалася за високою на ті часи ціною - один рубль (кілограм вареної ковбаси коштував трохи більше двох рублів). Торгували газетою в людних місцях, наприклад, на Пушкінській площі в Москві, в метро і в підземних переходах. В якості розповсюджувачів виступали прихильники та члени партії, а також випадкові особи, які регулярно затримувалися радянської міліцією . Продавали газету і на санкціонованих масових мітингах і демонстраціях інших політичних організацій та рухів. У 1988 році вийшло 6 номерів газети, її тираж складав від 500 до 1000 примірників. У 1989 році вийшло 23 номери, в 1990-1991 роках газета виходила щотижня, потім - неперіодичних (до червня 2012 року вийшло 189 номерів). Щотижневий тираж газети в 1991 році досягав 55 000 екземплярів .\nУ квітні 1991 року після V-го з'їзду партії відповідальний редактор газети Едуард Молчанов з частиною редакційного колективу відмежувалися від ДС  і спробували заснувати іншу політичну організацію - "Демократичний союз. Цивільний шлях" (ДС-ГП)      За даними, які призводить каталог "Самвидав і нова політична преса" (Укладачі: Є. Струкова, М. Паскалова, С. Соловйова 1993 р.), № 16 (94) газети "Вільне слово" за 7 травня 1991 року з'явилася в двох версіях. Редактором однієї був той же Едуард Молчанов. Редактором інший партія призначила Ірину Альошину  : на лотках вуличних розповсюджувачів сусідили дві різні газети з однаковою назвою та логотипом. Газета ДС-ДП під редакцією Е. Молчанова виходила до кінця 1991 року, причому останній (120-й) номер вийшов 7 грудня 1991 року з підзаголовком "незалежна газета".\nГазета "Вільне слово" продовжує виходити аж до теперішнього часу. Її головні редактори з 1991 року: Ірина Альошина (1991-1992); Андрій Грязнов (1994-1995); Павло Люзаков - з 1995 року по теперішній час (червень 2012 року).\nРазовий тираж газети поступово знижувався, в 1991 році він становив 55 тисяч примірників, у 1992-2001 роках - від 5 до 10 тисяч. У 2001 році ФСБ конфіскувала в друкарні 5-тисячним тиражем газети. У 2000-ті роки разовий тираж становив до тисячі примірників. Всього до червня 2012 року вийшло 189 друкованих номерів видання, 189-й номер датований травнем-червнем 2012. У 2006 році, після арешту Люзакова, коли друкований варіант видання тимчасово не виходив, виникла однойменна інтернет-версія видання. Станом на червень 2012 року, інтернет-видання "Вільне слово" продовжує існувати на безкоштовному ресурсі. В якості чотирьох основних рубрик в ньому представлені: "АнтіМедвед / АнтіПутін", "Антіармія", "Антиклерикалізм", "Антівойна" \nСеред авторів "Вільного слова" в 2000-ті роки - Павло Люзаков, політв'язні Ілля Романов і Борис Стомахін, колишні політв'язні Андрій Деревянкин, Адель Найденовіч, Михайло Кукобака, Кирило Подрабінек, журналісти Олександр Майсурян, Дмитро Стариков, Олександр Зімбовскій та інші. Автором "Вільного слова" з 1989 року по даний час є також активіст ДС Андрій Новиков, в 2006-2007 роках за вироком суду провів близько року на примусовому лікуванні за "заклики до екстремістської діяльності".\n6.2. Політичні процеси над авторами "Вільного слова"\nУ пострадянській Росії неодноразово порушувалися політичні кримінальні справи і проходили судові процеси над авторами газети "Вільне слово" та активістами ДС. Так, в 1995 за виступи проти війни на Кавказі було відкрито кримінальну справу № 230547 про образу президента РФ (Б. М. Єльцина) за статтею 131 Кримінального кодексу РРФСР ("Умисне приниження честі і гідності особистості, виражене у непристойній формі"). Справа була порушена прокурором Хамовницькому міжрайонної прокуратури Миколою Поповим за фактом міститься в листівці ДС твердження: "Боротьбу з фашизмом треба починати з головного ката, оберфашіста Єльцина, а не дрібної сошки зразок Баркашова ...". У справі проходили автори листівки Павло Люзаков, Олександр Майсурян, Євген Фрумкин та інші. Справа була заведена одночасно з порушенням кримінальної справи проти редакції телепрограми НТВ "Ляльки" по тому ж обвинуваченню (в образі президента РФ), і тоді ж закрито.\nВ 1995 - 1996 роках за організацію антивоєнних мітингів і пікетів було порушено низку кримінальних справ за статтею 200.1 КК РРФСР ("порушення порядку організації або проведення зборів, мітингу, демонстрації, ходи і пікетування") проти Валерії Любімцева, Олександра Майсуряна, Григорія Воробйова, Ольги Кашкарова, Євгенія Фрумкіна та інших. Частина справ була доведена до звинувачувального вироку, інші - припинені в 1997 у зв'язку з декриміналізацією даної статті КК. Обвинувальний вирок Валерії Любімцева був скасований Мосміськсудом з формальних причин.\nУ вересні 1997 був заарештований Федеральною службою безпеки Росії і поміщений в московську в'язницю "Матроська Тиша" один із засновників ДС Андрій Деревянкин. Проводилася кампанія в його захист, як політв'язня. Завдяки втручанню міжнародних правозахисних організацій (Helsinki Citizen Assembly та інших) звільнений у березні 1998.\n6 травня 2000 Андрій Деревянкин був знову затриманий у м. Саратов співробітниками УФСБ, за версією слідства, при розклеюванні листівок. При обшуку у нього вдома були вилучені, за версією обвинувачення, більше сотні листівок, озаглавлених "Розшукується особливо небезпечний злочинець Путін В. В.", "До зброї" і "До всіх екіпажам". 11 травня 2000 в газеті "Саратовські вести" було опубліковано повідомлення прес-служби УФСБ по Саратовської області, в якому викладалася офіційна версія арешту Дерев'янкіна. Газета "Коммерсант" (№ 233 (2118) від 10.12.2000) привела витяги з листівок, адресованих екіпажам Ту-160 і розклеєних у Енгельського льотному містечку, на аеродромі та у службовій частині, поруч зі штабами дивізії і полків: "До всіх екіпажам важкої бомбардувальної дивізії. Панове офіцери! Всього один постріл по Кремлю і ... відродиться нація ... зміцниться російська валюта ... покращиться клімат. Птахи заспівають радісніше, сонце засяє яскравіше, небо стане блакитніше " . Діяльність Дерев'янкіна суд кваліфікував як заклики до збройного повалення влади і приготування до створення незаконних збройних формувань (статті 30 ч. 1 та 208 ч. 1; 280 ч. 1 КК РФ). Колегія присяжних визнала Андрія Дерев'янкіна "винним і не заслуговує поблажливості". 8 грудня 2000 Саратовський обласний суд під головуванням судді С. Г. Рубанова засудив його до 4 років позбавлення волі. Всі чотири роки позбавлення волі Андрій Деревянкин провів у одиночному ув'язненні. В 2004 Андрій Деревянкин був звільнений.\nВ 2001 головний редактор "Вільного слова" Павло Люзаков проходив по кримінальній справі, порушеній ФСБ у зв'язку з публікацією в журналі "сепаратистів" заяви в підтримку чеченської незалежності, у нього на квартирі був проведений обшук.\n20 січня 2005 головний редактор "Вільного слова" Павло Люзаков, активно публікувався також на сайтах чеченських сепаратистів, був заарештований за звинуваченням у незаконному зберіганні зброї.  ,  Він був засуджений Останкінської судом м. Москви на два роки позбавлення волі. Як стверджувала захист і сам обвинувачений, зброю (пістолет ТТ) було йому підкинуто в ході операції спецслужб, з метою припинити його журналістську діяльність. Проводилася кампанія в його захист, як політв'язня. Перший вирок (два роки позбавлення волі) був скасований вищим судом, але другий вирок повторив ту ж міру покарання . Висновок Павло Люзаков відбував у колоніях селищ Сурмог і Нироб Пермського краю. 19 січня 2007 звільнений з табору.\nВ 2006 в місті Рибінськ (Ярославська область) був затриманий і потім засуджений судом за свої статті автор "Вільного слова" із 1989 журналіст Андрій Новіков. Він провів близько року на примусовому лікуванні за вироком суду за "заклики до екстремістської діяльності".\nВ 2006 в Москві був арештований і потім засуджений до 5 років позбавлення волі журналіст Борис Стомахін, регулярно публікував свої матеріали в "Вільному слові" (в ДС Стомахін не перебував). Газета активно брала участь в кампанії за його звільнення. На судових процесах Люзакова і Стомахін в якості свідка захисту виступала Валерія Новодворська.\nВ 2009 за фактом публікації в "Вільному слові" двох авторських статей і листівки було порушено кримінальну справу за 282 статтею КК РФ проти постійних авторів газети Надії Нізовкіной і Тетяни Стецура. Їх звинуватили в розпалюванні ворожнечі і ненависті до МВС, ФСБ, збройним силам і ФСВП (тюремникам). 31 грудня 2010 вони були взяті під варту, через місяць - звільнені. Перший звинувачувальний вирок був скасований Верховним судом Бурятії, що виносила його суддя Ірина Левандовська незабаром була позбавлена суддівського статусу за порушення професійної етики. До теперішнього часу (січень 2012) триває судовий процес.\nУ лютому 2012 Надія Нізовкіна за участь у несанкціонованій акції протесту в Москві була затримана поліцією і поміщена в психіатричну лікарню імені П. Б. Ганнушкіна, причому Преображенський суд м. Москви схвалив її примусове лікування строком на півроку. На знак протесту вона оголосила сухе голодування. Проводилася кампанія на її захист, як політв'язень, причому приміщення Нізовкіной в психлікарню за політичний протест громадськість розцінила як застосування каральної психіатрії.    У результаті через кілька днів Нізовкіна з психлікарні була звільнена.\n6.3. Інші видання\nДо числа газет, які продовжують в даний час ( 2012) виходити під грифом "Демократичний Союз", крім "Вільного слова", відноситься найстаріша в Росії саміздатскій (тобто офіційно незареєстрована) газета "Крамола" (Воронеж, виходить з серпня 1993). ("Вільне слово", на відміну від неї, було офіційно зареєстровано в червні 1993 Московської регіональної інспекцією захисту свободи друку та ЗМІ).\nВ 1988 - 1991 роках друк Демократичного Союзу переживала період розквіту і становила досить значну частину від загальної кількості перебудовного "самвидаву". Всього в Росії та інших республіках СРСР виходило понад 70 газет і журналів ДС, включаючи фракційні. Рекордно великий тираж з них і всього самвидаву тих років мала газета "Привид комунізму" (видання фракції комуністів-демократів московського ДС), разовий випуск 3-го номера якої в 1989 склав 80 тисяч примірників. (Максимальний тираж "Вільного слова" в 1991 становив 55 тисяч примірників на тиждень).\nМайже в кожному обласному місті були свої видання ДС, в деяких - кілька. Так, в Куйбишеві (Самарі) виходило видання ДС "Кредо", а потім газета "Ранок Росії". Згодом це видання тривало в Москві як фракційне - 18-й номер вийшов у 1991 як видання "революційно-ліберальної фракції ДС", а наступні номери в 1992 - 1993 роках як видання "революційного крила партії ДС". Іркутська організація ДС з січня 1990 випускала журнал "Тихвинская площа". Тираж друкувався в прибалтійській друкарні. Протягом року було випущено 6 номерів заявленим накладом у 3000 примірників . Ось список деяких російських видань ДС із зазначенням місця і часу видання:\n"Антирадянський опір" ( Грозний, 1991);\n"Буревісник", газета (Калінін / Тверь, 1990 - 1991 роки, 22 номери);\n"Бюлетень ДС", журнал ( Москва, 1988, 5 номерів);\n"Вісник ДС", журнал ( Тверь, 1990) .;\n"Напівголосно", газета ( Москва, 1990 - 1992, 4 номери);\n"Цивільний шлях", газета ( Новосибірськ, 1990, 4 номери);\n"Цивільний шлях", газета ( Тобольськ, 1990 - 1991, 6 номерів);\n"Громадянський форум", газета ( Брянськ, 1990);\n"Демократична опозиція" (Ленінград / Санкт-Петербург, 17 номерів, червень-жовтень 1988);\n"Дисидент", журнал, потім газета ( Владивосток, 1990);\n"Дисидент", журнал ( Красноярськ, 1988, 4 номери);\n"Демократ", газета ( Свердловськ, 1989);\n"Демократ", газета ( Уфа, 1990);\n"Інформаційний бюлетень" (Свердловськ / Єкатеринбург, 1989);\n"Інформаційний листок ДС" ( Красноярськ, 1989);\n"Крамола", газета ( Воронеж, 1993 - 2012, 18 випусків, останній з вийшли датований 8 червня 2012);\n"Кредо", газета (Куйбишев / Самара, 1989);\n"Листок" ( Астрахань, 1990, 4 номери);\n"Особиста думка" (Ленінград / Санкт-Петербург, 24 випуски, 1989 - 1990);\n"Нижегородський листок", газета (Нижній Новгород / Горький, 1989 - 1990);\n"Радикальна Тверь", журнал ( Тверь, 1992 - 1993, 3 номери);\n"Російська республіка", журнал ( Тверь, 1992);\n"Саратовські вісті", бюлетень ( Саратов, 1988);\n"Сах-ДС-інформ", бюлетень ( Південно-Сахалінськ, 1990);\n"Свобода", газета (Свердловськ / Єкатеринбург, 1990, 7 номерів);\n"Вільна демократична Сибір", газета ( Новосибірськ, 1990);\n"Вільне слово", газета ( Москва, 1988 - 2012, 189 номерів, останній з вийшли датований червнем 2012);\n"Вільний Кузбас", газета ( Кемерово, 1990 - 1991, 6 номерів);\n"Вільний Сахалін", газета ( Південно-Сахалінськ, 1990);\n"Тверський вісник", журнал (Калінін / Тверь, 1989 - 1990, 17 номерів);\n"Тихвинская площа", журнал ( Іркутськ, 1990, 6 номерів) ;\n"Уральські ведомости", газета ( Челябінськ, 1990);\n"Установчі збори", газета (Ленінград / Санкт-Петербург, 33 номери, липень 1989 - листопад 1994);\n"Ранок Росії", газета (Куйбишев / Самара, 1990, 16 номерів).\nСвої фракційні видання в рамках ДС випускали демокоммуністи (газети "Привид комунізму" і "Антитеза", 1989), соціалісти (газета "Нове життя", 1989 - 1991 роки), соціал-демократи (журнал "есдеків", Петроград, 1989), "революційні ліберали" ("Ранок Росії", 1991), християнські демократи (газета "Причастя" в Санкт-Петербурзі, 1990), ліберальні демократи ("Інформаційний бюлетень", 1992, Москва), "християнсько-радикальні демократи" ("Свобода і віра", Челябінськ, 1990). З усіх перерахованих фракційних видань в даний час (червень 2012) продовжує виходити газета "Привид комунізму" під назвою " Робоча демократія "як видання троцькістської Революційної Робочої партії.\nУ Москві, крім "Вільного слова", видавався дискусійний листок Московської організації ДС "Напівголосно" ( 1990 - 1991 роки, 4 номери), а також загальнопартійне видання ДС - журнал "Бюлетень Ради партії" (БСП). Перший номер БСП вийшов на початку 1990, останній 11-й номер датований 21 січня 2004.\nПартійна преса ДС існувала в 1989 - 1991 роках не тільки в обласних, а й деяких районних містах Росії. Так, в Вельський виходила газета ДС "Важская провінція", в Орську - журнал "Вісник свободи", в Юрге - газета "Свобода".\nЗа межами Росії виходили наступні видання ДС:\n"Антирадянський Кривбас" ( Україна, Кривий Ріг, 1991);\n"Антирадянський опір" ( Білорусь, Мінськ, 1991);\n"Антирадянський Харків", газета ( Україна, Харків, 1991 - 1996);\n"Позасистемна опозиція" ( Білорусь, Мінськ, 1991);\n"Вільний вісник", газета ( Білорусь, Гродно, 1990);\n"Цивільний шлях", газета ( Україна, Харків, 1990);\n"ДС - альтернатива КПРС", журнал ( Білорусь, Гродно, 1990);\n"Інформаційний листок ДС" ( Узбекистан, Ташкент, 1988 - 1990, 27 випусків);\n"Iнформацiйний листок ДС" ( Україна, Київ, 1990);\n"Кримський кур'єр" ( Україна, Сімферополь, 1990);\n"Резонанс" ( Україна, Полтава, 1990);\n"Причетність" ( Казахстан, Єсіль, 1992 - 1994; редактор газети Микола Голубєв у 1994 притягувався до суду за свої публікації);\n"Вулиця свободи / Brivibas iela", газета ( Латвія, Рига, 1989 - 1990).\n7. ДС в кінодокументалістиці\n"Екстремісти. Хід конем". Документальний фільм режисера В. А. Фонарьова про діяльність Демократичного Союзу (1989)\n8. Колишні і діючі активісти ДС, про які є статті у Вікіпедії\nБіец, Сергій Миколайович ( 1989 - 1990)\nДебрянскій, Євгенія Євгенівна ( 1988, 1991)\nДерев'янкін, Андрій Миколайович (з 1988 -)\nЖириновський, Володимир Вольфович ( 1988)\nКукобака, Михайло Гнатович (з 1989 -)\nЛюзаков, Павло Борисович (з 1994 -)\nМайсурян, Олександр Олександрович (з 1989 -)\nМолчанов, Едуард Дмитрович ( 1988 - 1991)\nНайденовіч, Адель Петрівна (з 1988 -)\nНізовкіна, Надія Юріївна (з 2007 -)\nНовиков, Андрій Володимирович (журналіст) (з 1989 -)\nНоводворська, Валерія Іллівна (з 1988 -)\nРоманов, Ілля Едуардович ( 1989 - 1990)\nРибаков, Юлій Андрійович ( 1988 - 1989)\nСкоби, Олександр Валерійович ( 1988 - 1991)\nСкойбеда, Віталій Валерійович ( 1988 - 1991)\nСтецура, Тетяна Сергіївна (з 2007 -)\nТерехов, Валерій Васильович (з 1988)\nУбожко, Лев Григорович ( 1988)\nЧуєв, Олександр Вікторович ( 1988 - 1989)\n↑ 1 2 Хронограф (сама безпартійна газета N 13, 15 вересня 1988) - www.panorama.ru/gazeta/chronogr/c13.html\nДемократичний союз - old.polit.ru/documents/102568.html\n"Політична освіта" № 9 (червень) 1989 р., стор.51\n↑ 1 2 "ДЕМОКРАТИЧНИЙ СОЮЗ" БЕЗ СЕНСАЦІЙ - ds.ru / consp.htm\nРадіостанція "Ехо Москви" / Гості / Жириновський Володимир - www.echo.msk.ru/guests/66/\nЖириновський Володимир Вольфович ("Претенденти-2008") - www.scilla.ru/works/pret08/zhirinov.html\nЄвгенія Дебрянскій / Evgeniya Debryanskaya: Біографія - www.peoples.ru/state/statesmen/evgeniya_debryanskaya/\nhttp://www.agitclub.ru/front/frontrus/demsoyuz3.htm - www.agitclub.ru/front/frontrus/demsoyuz3.htm\nЛариса Богораз, "Моральне\nБорис Вишневський. Легенда про повернення. Анатолій Собчак був противником перейменування Ленінграда" - www.politjournal.ru/index.php?action=Articles&dirid=50&tek=537&issue=16\nАлла Глібова, "Єльцин в гостях у ДС", газета "Громадський гідність" за червень 1989 Текст замітки відтворений тут: http://lyzakov-pavel.livejournal.com/54680.html - lyzakov-pavel.livejournal.com/54680 . html\nТекст вироку активіста ДС Сергію Кузнєцову, 1990. - delo.freeservers.com/docs/19891128.html\nФото акції 10 грудня 1989 - www.fotobank.ru/image/LC00-0091.html\nКомерсант-Довідник - 209.85.129.132/search? q = cache: Rma2aStVdToJ: www.kommersant.ru/factbook/note.aspx?objectid=18719 Новодворська проти війни в Чечні 1994 & cd = 10 & hl = ru & ct = clnk & gl = ru\n22.06.2000 - Мітинг ДС проти фашизму і війни в Чечні. - rko.marsho.net/i21.htm\nБі-бі-сі | Росія | Правозахисники засудили розгін пікету в Москві - news.bbc.co.uk/hi/russian/russia/newsid_3514000/3514797.stm\n::: Центр екстремальної журналістики ::: - www.cjes.ru/bulletins/?lang=rus&bid=1863\nКавказ Мемо. Ру :: kavkaz-uzel.ru :: Чечня, Російська Федерація | У Москві пройшов пікет проти війни в Чечні, фашизму і тероризму - www.kavkaz-uzel.ru/newstext/news/id/1174474.html\nПетро Рябов, Влад Тупікін. Демократичний Союз. Тривала лебедина пісня?" - piter.anarhist.org/o49-18.htm\nДокументи ДСР, Статут, Свідоцтво про держ.реєстрацію від 16 липня 1999 - ds.ru / docs.htm\nАкт судмедекспертизи тіла В. А. Єрмакова наведено тут: Іван Іванов. "Анафема. Хроніка державного перевороту" - russoc.kprf.org/Doctrina/Anafema4.htm\nПро справу № 64 - samlib.ru / j / jaremenkotolstoj_w_n / pereimenowanie.shtml\nІ. Лосєв. "Виключно мирний ДС". - Правда, 5 січня 1990 - samlib.ru / j / jaremenkotolstoj_w_n / dc.shtml\nДокументальний фільм В. А. Фонарьова "Екстремісти. Хід конем" - russkoe-znamya.narod.ru/film5.html\nВидео@Mail.Ru: Тулев: 29. За Державу обидно. : Мітинг біля Казанського собору - дивитися онлайн - video.mail.ru/list/agat103/3491/3509.html\nГазета "Вільне Слово" | Видання Московської Організації Демократичного Союзу - www.slovods.narod.ru/\n↑ 1 2 3 4 До історії іркутського самвидаву - www.slovo.isu.ru / ud / samizd.htm\n↑ 1 2 Обласна щоденна газета "Віче Твері" - www.veche.tver.ru/index.shtml?news=4841\nНовий Хронограф - інформаційна служба М-БІО і газети "Панорама" N 27. 31 січня 1991 - www.panorama.ru/gazeta/newchr/nc27.html\nПолит.ру: Демократичний союз - old.polit.ru/documents/102568.html\nIGPI.RU :: З застільних бесід з видавцем і перекладачем Андрієм Базилевським - www.igpi.ru/info/people/pyatk/archive/1155918174.html\nМОЛЧАНОВ Едуард Дмитрович - БД "Лабіринт" - www.labyrinth.ru/content/card.asp?cardid=66072\nАндрій Новіков. ПО ТОЙ БІК ДЕРЖАВНОСТІ - www.panorama.ru/gazeta/p35_novi.html\nОбласна щоденна газета "Віче Твері" - www.veche.tver.ru/index.shtml?news=4300\nРосія ХХ Століття - Електронні Публікації. Самвидав І Нова Політична Преса - www.shpl.ru/project/sam/sam_p18_1501-1600.htm\nГАЗЕТА | антіпутінізм - slovods.narod.ru / antiputin.html\n"Партизан Деревянкин хотів розбомбити Кремль" Стаття газети "Коммерсант" - www.kommersant.ru/Doc-y/165377\nУ Москві заарештований головний редактор газети - lenta.ru/most/2005/01/21/arest /. Lenta.ru (21 січня 2005). Читальний - www.webcitation.org/65DQI1rSS з першоджерела 5 лютого 2012.\nГазета | Видання Московської Організації Демократичного Союзу - slovods.narod.ru /\n"Вільне слово" потребувало захисту - kommersant.ru / doc.aspx? fromsearch = 25af6699-fbc5-4df0-96e8-4add483978e9 & docsid = 561045, Алек Ахундов, Комерсант, № 60 (3144) від 6 квітня 2005\nРедактора "Вільного слова" відправили на поселення - kommersant.ru / doc.aspx? fromsearch = 7211cf7a-7ce8-4c0b-9239-859c34fd54d3 & docsid = 578613, Алек Ахундов, Комерсант, № 88 (3172) від 18 травня 2005\n"Нова газета": "Столичні суди почали застосовувати каральну психіатрію" - www.novayagazeta.ru/news/54571.html\nВідео: В. Новодворська про застосування психіатрії проти Н. Нізовкіной - video.yandex.ru / # search? text = нізовкіна & filmId = 41247845-01-12\nВолодимир Варфоломєєв "З пікету - в психушку" - www.echomsk.spb.ru/blogs/varfolomeev/4393.php


ДИВО САМОДІЯЛЬНОГО МИСТЕЦТВА — Газета Лубенщина\nДИВО САМОДІЯЛЬНОГО МИСТЕЦТВА\nСаме такі відгуки лунали з вуст глядачів, після перегляду програми обласного огляду художньої самодіяльності «Де згода в сімействі». Йому передували майстер-класи від викладачів центру дитячої та юнацької творчості, що проходи під музичний супровід духового оркестру с.Калайдинці. Тут же любителі прикладного мистецтва могли ознайомитися з виставкою виробів народних умільців. На суд компетентного журі з обласного центру, яке очолив директор обласного центру народної творчості та культурно-освітньої роботи Дмитро Соколов були представлені пісенні, хореографічні, циркові, драматичні номери.\nСтародавні зразки пісенного мистецтва у виконанні фольклорних колективів «Діброва» (Тишки), «Берегиня» (Клепачі), «Горлиця» (Ісківці) підкорили глядачів національним колоритом, а народні і сучасні пісні, якими захоплювали публіку гурт «Українська Швейцарія», чоловічний вокальний ансамбль «Жайвір», народний жіночий ансамбль «Любисток», вокальний ансамбль «Коліжанка», народний жіночий ансамбль «Чарівниця», народий ансамбль «Вербиченька», народний ансамбль «Дивосвіт», народний ансамбль «Хорощанка», вокальний ансамбль «Корали», тріо «Яворина», вокальний ансабль «Дивограй», народний аматорський ансамбль «Калина» вражали сучасним мистецтвом вокалу. Чарівними голосами радували Анастасія Білик, Наталія Симоненко, Оксана Бойко, Олена Мацак із донькою Олександрою, родина Васильченків, посульський соловейко Анатолій Куценко, Аліна Соломаха і Наталія Карпенко. Видовищні номери у виконанні танцювальних колективів «Водограй», «Перлина», «Аміра», «Тандем», постановки драматичного колективу «Вертеп» та циркової студії «Маска», а також лялькової студії «Гостинець» були, наче бальзам на душу.\nПро це говорила у підсумковому слові начальник відділу культури і туризму райдержадміністрації Людмили Пазенко. До неї долучився перший заступник голови РДА Сергій Сіряченко, який передав вітання від голови РДА Тетяни Качаненко та подякував митцям за мистецтво. Суголосним їм був і директор обласного центру народної творчості та культурно-освітньої роботи Дмитро Соколов.


Зернову експансію України стримує застаріла залізниця — КУРКУЛЬ\nЗернову експансію України стримує застаріла залізниця\n13 березня 2018 579 0\npixabay.comЗернову експансію України стримує застаріла залізниця\nВиробництво зернових в Україні демонструє стабільно високі показники, але його експансії заважає зношена залізниця. Трейдери скаржаться, що замість виходу на нові ринки, доводиться змагатися за вагони. Уся мережа шляхів під контролем державної компанії «Укрзалізниця». Через них проходить дві третини врожаю від ферм до українських чорноморських портів. Більшість локомотивів і вагонів були виготовлені ще в 1980-х роках. Але саме ними «Укрзалізниця» намагається транспортувати сільськогосподарські культури. Водночас тари стає все менше, повідомляє Bloomberg.\nРобота над вирішенням триває. Але залізничний монополіст планує спочатку замінити вагони для перевезення вугілля та металів і лише після цього взятися за потяги, які потрібні аграріям. Існує ймовірність, що Україні просто не вистачить транспортних можливостей для перевезення.\n«Це найбільша проблема, оскільки ми не можемо експортувати стільки, скільки хотіли б. Трейдери могли збільшити продажі, вийти на нові ринки, але натомість їм доводиться змагатися за вагони», — коментує ситуацію президент Української зернової асоціації Микола Горбачов.\nУряд портягом довгого часу не вкладалв гроші в оновлення залізниці. Без цього її стан може ще більше погіршитися. У зерновій асоціації кажуть, що збільшення врожаїв може підвищити й експорт на 70% до 2022 р., що дозволить залучити достатньо інвестицій у ферми та інфраструктуру.\nПредставники трейдингових компаній наголошують, що без проблем із залізницею доходи могли б бути на 30% вище — брак поїздів призводить до затримок із поставками зерна, відповідно, Україна втрачає свою конкурентну перевагу.\nЦіни на с/г продукцію станом на 13 березня\nАграрії потраплять під обмеження на перевезення залізничним транспортом\nВелика частина зернотрейдерів грішить тіньовими схемами - експерт\n2018-03-13 18:25:092016-11-02 09:26:572016-05-04 10:25:292016-02-11 16:07:18


Російські активісти написали листа лідерові ірландського рок-гурту U2 - Korrespondent.net\nРосійські активісти написали листа лідерові ірландського рок-гурту U2\n24 серпня 2010, 15:25\nНапередодні московського концерту всесвітньо відомого рок-гурту U2 російські активісти написали відкритого листа на адресу лідера колективу Боно.\nУ листі міститься прохання звернути увагу президента РФ Дмитра Медведєва на переслідування рок-музикантів і екологів. Боно, що перебуває в Росії напередодні московського концерту U2, 24 серпня, за деякими даними, має зустрітися з Медведєвим у Сочі.\nЯк стверджують автори листа, в Росії цензура поширилася в сферу рок-музики та екології, музикантів заарештовують і погрожують розправами за зміст їхніх пісень, екологи відчувають тиск з боку правоохоронних органів.\nЯк йдеться в листі, 22 серпня на Пушкінській площі, був зірваний мітинг владою, не дозволили вмикати звукопідсилювальне обладнання. "Звичайно, це було справжня, в чомусь екстремальна рок-н-рольна пригода. Однак, як Ви розумієте, хороша музика і чесні пісні мають звучати так, щоб їх усі чули - у цьому сенсі і музиканти, і багатотисячна аудиторія були дуже засмучені і розчаровані ", - йдеться в листі.\nЛист підписали: лідер рок-гурту ДДТ Юрій Шевчук, лідер руху на захист Химкинського лісу Євгенія Чирикова, критик Артемій Троїцький, глава російського Грінпісу Сергій Ципльонков, правозахисник Лев Понамарьов.\nМузиканти U2 відомі підтримкою доброчинних рухів, таких як Greenpeace і Amnesty International. Боно активно підтримує ідею списання зовнішнього боргу найбідніших країн світу.\nНагадаємо, 22 серпня в центрі Москви зібралося близько 300 учасників мітингу на захист Химкинського лісу. Музикант Юрій Шевчук виступив на підтримку захисників Химкинського лісу. Лідер ДДТ без звукопідсилюючої апаратури і мікрофонів заспівав одну з найвідоміших своїх пісень - пісню Осінь, після чого заявив присутнім і журналістам, що мітинг буде продовжуватися.


Вітаміни для вагітних без йоду, з йодом: список ⋆ Жіночий Світ\nВітаміни для вагітних без йоду, з йодом: список\nУ період планування зачаття або під час вагітності жінці необхідно достатня кількість вітамінів. Від них залежить здоров’я майбутньої мами, так і нормальний ріст плода без відхилень. Вітаміни для вагітних без йоду призначають при його надлишку, з них — при нестачі речовини в організмі. Хорошим вибором стануть ліки з фолієвою кислотою, якщо огляду стану здоров’я калію йодид вживати не можна.\nЧому лікарі призначають препарати без йоду вагітним\nЧим небезпечний надлишок йоду у вагітних\nСимптоми надлишку йоду в організмі\nСписок вітамінів для вагітних без йоду\nВітаміни для вагітних з йодом\nВітрум Пренатал з йодом\nВітаміни без вмісту цього елемента жінкам в положенні призначає ендокринолог або акушер-гінеколог. Препарати вагітним без цього мікроелемента прописують, якщо в організмі достатньо або в надлишку, а інших вітамінів недостатньо.\nЙод відповідає за будову скелета майбутнього дитини, від неї залежить формування нервової системи і головного мозку. Входить до складу гормонів, контролюючих обмін речовин. Особливо важлива їх роль на етапі внутрішньоутробного розвитку. Гормони щитовидної залози (ЩЗ) відповідають за правильний розвиток мозку у плода.\nУвага! Підвищений вміст йоду пригнічує вироблення тироксину. Синтез інших сполук теж зменшується, що призводить до розвитку вродженого гіпотиреозу у дитини.\nТироксин — це один з головних гормонів ЩЗ, регулює обмін речовин, а також допомагає виносити потомство. Отже, препарати без йоду призначають при низькому показнику Т4.\nЩоб у малюка не розвинувся гіпотиреоз, необхідно знизити кількість цього елемента в організмі і збільшити вироблення тироксину, який залежить від тиреотропного гормону, що виробляється гіпофізом, щоб уникнути припинення вагітності і розвитку ускладнень. Якщо рівень Т4 буде залишатися низьким, збільшиться вироблення ТТГ для стимуляції щитовидної залози до вироблення гормонів. Також ТТГ забезпечує потрапляння йоду з рідкої частини крові в клітини ЩЗ, прискорює синтез протеїнів, нуклеїнових кислот і складних ліпідів. Отже, ризик розвитку вроджених патологій збільшується.\nТиреоїдні гормони важливі для дитини на ранніх етапах ембріогенезу та адекватного формування центральної нервової системи. Тому вагітні здають аналізи для з’ясування їх рівня. Частіше проводять загальний аналіз на ТТГ, який показує кількість трийодтироніну. Для дослідження беруть венозну кров.\nБаланс вітамінів особливо важливим на початковому етапі вагітності\nДля нормального функціонування організму жінки в положенні необхідно в 2 рази більше йоду. В організм має щодня надходити до 200 мкг речовини.\nЩитовидна залоза допомагає боротися вагітній жінці зі стресовими ситуаціями, щоб вона функціонувала повноцінно, важливо підтримувати рекомендований баланс йоду. Надлишок мікроелементу призводить до серйозних вад розвитку мозку дитини. Крім того, різке збільшення рівня йоду призводить до появи зобу і тахікардії. Це токсичний мікроелемент, тому його надходження в організм повинно контролюватися. Якщо вагітна вживає його в більшій кількості, настає отруєння. Зміни при отруєнні важкі, часто незворотні. Але це менш поширене явище, ніж дефіцит мікроелемента. Зміни в роботі щитовидної залози здатні порушити баланс статевих гормонів і перешкодити виношування дитини.\nВажливо! Із-за надлишку йоду у дитини розвивається вроджений гіпотиреоз, він з’являється на світ з нестачею гормонів щитовидної залози.\nНадлишок йоду небезпечний розвитком Базедової хвороби у вагітної. Хвороба частіше розвивається серед жінок 20-30 років. Для безпечного перебігу вагітності і пологів важливо нормалізувати рівень тиреоїдних гормонів.\nСкладно визначити надлишок йоду в організмі вагітної самостійно. Часто симптоми плутають з алергічними реакціями. Надлишок йоду може виникнути біля моря, при передозуванні штучного препарату. Проявляється стан наступними симптомами:\nвологий глибокий кашель;\nрозлад травної системи (тяжкість у шлунку, біль);\nТакож про надлишок йоду у вагітної можуть сигналізувати дерматологічні проблеми. З’являється краснуха, кропив’янка, дерматит, депігментація шкіри.\nВажливо! При важкій недостатності мікроелемента руйнуються зуби, і зменшується міцність скелета.\nЯкщо надлишок йоду пов’язаний з тиреотоксикозом у вагітної, можливе підвищення температури тіла без видимих причин, параліч лицьового нерва, тремтіння пальців рук і посмикування голови.\nПрепарати містять всі речовини, необхідні жінці і забезпечують правильний розвиток плоду. Склад вітамінів відрізняється незначно, він обумовлений по потребам організму.\nВ 1 таблетці вітаміну містяться 19 активних компонентів. Рекомендується вагітним для профілактики і лікування гіповітамінозу та авітамінозу, в період планування зачаття.\nВітаміни знижують ризик розвитку дефектів нервової трубки та інших вад у плода. Зменшують ознаки токсикозу.\nПриймають вітаміни вагітні по 1 таблетці на добу через 15 хвилин після сніданку. При плануванні зачаття курс триває протягом 3 місяців.\nПорада! Елевіт Пронаталь краще засвоюється, якщо запивати таблетки достатньою кількістю води.\nПротипоказаний вітамін вагітним при гіпервітамінозі а і D, при тяжкій формі ниркової недостатності, порушеннях обміну заліза і міді.\nЗастосування показано для профілактики гіповітамінозу і дефіциту мінеральних речовин у вагітних. Містить токоферолу ацетат, ретинол, тіамін, рибофлавін, піридоксин, ціанокобаламін, нікотинамід та інші речовини. Всього налічується 17 активних компонентів (11 вітамінів та 7 мінералів). Комплівіт Мама регулює обмін кальцію і фосфору, бере участь в обміні жирів і вуглеводів.\nДозування — 1 таблетка під час або після сніданку. Вітаміни можуть спровокувати алергічну реакцію.\nВагітним застосування протипоказане при сечокам’яній хворобі, гіпервітамінозі А і підвищену чутливість до речовин, вітаміну.\nМістить 12 активних компонентів. Вітамінно-мінеральний комплекс для вагітних і годуючих жінок нормалізує роботу імунітету, регулює кальцій-фосфорний обмін і відновлює формування кісткового скелета, оптимізує роботу мозку, сприяє покращенню роботи нервової системи.\nПрегнавіт приймають внутрішньо, запиваючи невеликою кількістю води. Добова доза для вагітних визначається залежно від триместру. У 1 — 1 капсула, в 2 — 2, 3 — 3.\nВітаміни протипоказані при перніциозної анемії та індивідуальній непереносимості компонентів. Можлива інтоксикація внаслідок передозування ретинолом і кальціферолом, проявляється головним болем, підвищеною стомлюваністю, сухістю шкіри і сверблячкою, нудотою.\nМікроелемент йод необхідний матері і майбутньої дитини, оскільки бере участь у синтезі гормонів, які регулюють виробництво білка в будь-якій клітині організму. Заповнення нестачі йоду при вагітності слід починати на ранніх термінах, щоб встигнути запобігти аномалії розвитку плода.\nВітаміни такого плану призначають, щоб зберегти вагітність, запобігти розладу функцій щитовидної залози у дитини і затримку росту, стимулювати розвиток нервової системи плоду, відновити метаболічні процеси.\nДіюча речовина вітаміну — калію йодид. Призначають вагітним жінкам для профілактики патологій щитовидної залози. Вітаміни прописують особам, що потребують підвищеному споживанні йоду.\nВагітним рекомендовано вживати по 200 мкг (2 таблетки Йодомарину) на добу. Приймати після їжі, запиваючи достатньою кількістю рідини. Лікування в цілях профілактики хвороб ЩЗ проводять протягом 2-6 місяців.\nЙодовані вітаміни для вагітних Йодомарин протипоказані до застосування при непереносимості лактози, гіперчутливості до калію йодиду, маніфестний гіпертеріоза і токсичних аденомах щитовидної залози.\nДіюча речовина — калію йодид + фолієва кислота + ционокобаламин. Вітамін для вагітних Йодилайф призначають при відсутності будь-якої речовини, що входить до складу препарату.\nВажливо! Препарат розроблений для запобігання дефектів нервової трубки ембріона на ранніх термінах виношування плоду. Призначають на стадії планування вагітності.\nРежим дозування — по 1 таблетці на добу. Приймати йодовані вітаміни рекомендується протягом 1 триместру вагітності. Повторний курс по рекомендації акушера-гінеколога та ендокринолога.\nВітамін не можна приймати вагітним з підвищеною індивідуальною чутливістю до компонентів, спадковій непереносимості лактози і порушеним всмоктуванням глюкози.\nВ 1 таблетці міститься 23 діючих компонента. Калію йодиду — 150 мкг. Прописують вагітним для профілактики і лікування гіповітамінозів, при нестачі мінеральних речовин у період підготовки до зачаття.\nЗастосовується вітамін всередину, після сніданку. Вагітним і тільки планують зачаття жінкам призначають по 1 таблетці на добу. Тривалість застосування визначає лікар, залежно від рівня йоду та інших речовин в організмі.\nНе рекомендований вітамін вагітним з алергією на компоненти. Препарат протипоказаний при підвищеному вмісті кальцію і залозі, сечокам’яної хвороби.\nВітаміни для вагітних без йоду допомагають підтримувати нормальне функціонування організму за допомогою інших елементів. Вчені давно визначили, скільки і яких речовин майбутній мамі необхідно для правильної роботи щитовидної залози. Вітаміни для вагітних включають всі необхідні компоненти, забезпечуючи правильний розвиток плоду.\nЧи можна займатися спортом при варикозі вен на ногах і якими видами спорту


Олександр Крижановський: «Україна – єдина країна, де донедавна не було національного виробника електрофурнітури» | ТИЖДЕНЬ\nОлександр Крижановський: «Україна – єдина країна, де донедавна не було національного виробника електрофурнітури»\nНа українському ринку електрофурнітури не так давно з’явився новий, поки маловідомий виробник зі статусом «національний» – це компанія Plank Electrotechnic. У Білій Церкві вона відкрила завод з виробництва вітчизняних розеток і вимикачів. Власне, в цьому немає нічого дивного. Дивне інше – амбітні цілі, вагомі наміри компанії, яка поставила собі завдання впродовж декількох років стати повноправним і впливовим гравцем електротехнічного ринку України, з яким би рахувалися відомі глобальні бренди…\nПро це та інше в інтерв’ю з директором Plank Electrotechnic Олександром Крижановським.\n«Обсяги ринку електроінсталяцій оцінюю приблизно в півмільярда гривень»\n– Олександре, чому власне розетки і вимикачі, адже на українському, досить конкурентному ринку, представлено багато відомих зарубіжних брендів?\n– Дійсно, не буває неконкурентного ринку, якщо слідувати логіці «стратегії блакитного океану». Треба шукати власні ніші. Мій особистий досвід, а я близько десяти років займався подібним напрямом (О.Крижановський працював в компанії «Шнейдер Електрик Україна» – прим. авт.), вказує на одну особливість – Україна одна з небагатьох країн, яка не має власного національного виробника електрофурнітури на відміну від усіх наших сусідів.\n– Наскільки ваша особиста історія вплинула на те, що компанія почала займатися виробництвом розеток і вимикачів?\n– Одним із ключових моментів, коли я захищав бізнес-план перед інвестором – групою UFuture, було те, що є людина, яка володіє певним досвідом і професійними навичками, які дозволять цей проект реалізувати.\nОкрім того, в Україні не було на той момент вітчизняного виробника електрофурнітури, ринок був поділений між потужними іноземними та більш дрібними, локальними брендами. Причому 60% ринку на 2018 рік – це турецькі та російські бренди. Найчастіше останні присутні в Україні завуальовано.\nБули, правда, компанії, які пробували власні сили в цьому напрямку, але з різних причин і обставин не змогли утвердитися в сфері електрофурнітури. Єдиний стартап, який я знав, проіснував з 2006-го по 2009 рік, проте він не пережив банківської кризи.\nВодночас ринок продовжує працювати і рости. Аналізуючи статистику, я оцінюю його обсяги приблизно в півмільярда гривень із щорічним приростом у 7-10 %. Чому? Тому що кількість точок підключення як в новому житловому фонді, так і в старому постійно зростає.\n«Ми точно розуміємо, що нам під силу зробити продукт конкурентоспроможним»\n– Ви вирішили зайнятися виробництвом розеток і вимикачів, реально оцінюючи потенціал ринку електрофурнітури?\n– Так, причому серйозно. З нашими німецькими та китайськими партнерами – KRAUSS MAFFEI і SINO MOULD CO. Ми опрацювали питання, що стосуються інженерних пластиків. І точно розуміємо, що нам під силу зробити продукт конкурентоспроможним, вітчизняного виробництва і запропонувати його, в першу чергу, українському споживачу, а після міжнародної сертифікації продавати його і на експорт.\n– Я правильно розумію, проєктування електрофурнітури робили вищезгадані компанії?\n– Ні. Дизайн розеток і вимикачів виконаний фахівцями нашого конструкторського відділу.\nОкрім того, коли ми починали будувати завод, співпрацювали із Lean Institute Ukraine та експертами Lean Institute Turkey. І все зробили правильно, тому що впровадження новітніх технологій і планування виробничого процесу самого заводу – від заготівлі сировини до складу готової продукції – це все дуже активно використовується азіатськими концернами, лідерами з виробництва електрофурнітури. І вже точно має бути використано в Україні для підвищення ефективності праці і, відповідно, нашої конкурентоспроможності.\n– Як давно працює завод у Білій Церкві?\n– Перші пробні машини ми запустили в березні торік. І практично відразу знайшли партнерів, які зацікавилися локальним виробництвом, – мережі будівельних гіпермаркетів «Епіцентр» і «Нова лінія».\n– А сировину звідки берете?\n– Тут питання навіть не в сировині, а в її рецепті. З початку проекту ми стали тісно співпрацювати з Харківським політехнічним інститутом, кафедрою полімерів і композитів, яка ще за часів Радянського Союзу виконувала роль провідного науково-технічного центру для електротехнічного виробництва. До складу ХПІ входить також науково-дослідний і проєктно-конструкторський інститут «Молния», в якому перевіряють діелектричні властивості матеріалів.\nУ тісній кооперації ми почали напрацьовувати наші унікальні рецепти. Якщо взяти базовий пластик, у нього є певні недоліки, які треба враховувати. Тому під кожну продукцію ми розробили окремий рецепт, який включав базовий елемент і добавки, які дозволяли нам отримувати матеріал необхідної властивості. У цьому процесі брали участь не лише конструктори, а й хіміки-технологи.\nЗараз у нас є прописані рецепти. Ми розуміємо той перелік матеріалів, який нам необхідний. Так, на жаль, з 2014 року в Україні не залишилося конкурентного вітчизняного виробника первинної гранули. Тому більшість компонентів ми беремо у іноземних компаній із Чехії та Угорщини.\nАле вже, правда, є перші паростки пожвавлення виробничого клімату всередині країни. Наприклад, у Харкові дві компанії випускають супербачі – спеціалізовані барвники для пластмас. Ми зараз з ними активно експериментуємо, щоб підібрати правильний рецепт і отримувати різноманітну гаму колірних відтінків нашої продукції.\nМи орієнтовані на те, щоб підняти ринок переробки пластмас в Україні в цілому. Тому що даємо роботу компаніям, які теж рухаються і експериментують у цьому напрямку. Це наша спільна кооперація, розрахована на довгострокову перспективу.\n«Весь перелік необхідної електрофурнітури вироблятиметься на нашому підприємстві та стане доступним українським споживачам»\n– Що на сьогодні представлено в лінійці електрофурнітури?\n– Те, що ми виробляємо і пропонуємо торговельній мережі, – це розподільні монтажні коробки. Вони вже продаються.\nДалі плануємо запустити повний перелік електрофурнітури у двох продуктових лінійках. Це будуть розетки, вимикачі, перемикачі прохідні, кнопкові вимикачі, рамки монтажні, телевізійні, комп’ютерні, USB-розетки.\nЗараз активно працюємо над тим, щоб почати випускати «розумну» розетку, якою можна буде керувати за допомогою гаджетів. Тобто, весь перелік необхідної електрофурнітури буде вироблятися на нашому підприємстві і стане доступним українським споживачам.\n– Питання безпеки вітчизняних розеток і вимикачів є базовим, коли йдеться про їх просування в Україні і не лише…\n– Безумовно. Ми вже завершили українську сертифікацію. Щойно випускаємо прототип якогось виробу – відразу тестуємо з фахівцями компанії «УкрТЕСТ». З ними підбираємо європейські норми, відповідно до яких і проходять випробування. Після цього отримуємо сертифікат і право віддавати продукт у торговельні мережі.\nМи дуже тісно співпрацюємо з представником міжнародного експерта в галузі випробувань і сертифікації TÜV SÜD. Мета нашої спільної роботи – повністю сертифікувати виробництво електрофурнітури за стандартами ISO 9001:2015, ISO 14001, OHSAS 18000. Крім того, будівля заводу буде сертифікована не лише Lean Institute Ukraine, а й за системою «зелених» стандартів BREEAM.\nІноземний інвестор може до нас приїхати і переконатися в тому, що в Україні теж можуть будувати цілком конкурентні виробництва.\n– Судячи з того, що ви сказали, завод створений з дотриманням європейських вимог безпеки, відповідає світовому рівню? А з точки зору енергоефективності?\n– Ми намагаємося робити так, щоб наше виробництво відповідало не лише світовому рівню, суворим європейським вимогам, а й у чомусь було більше інноваційно спрямованим. Наприклад, опалення всієї будівлі виконано з використанням енергозберігаючої технології рекуперації тепла, реверсивного теплового насоса. У нас не спалюється природний газ, пелети, немає додаткових викидів вуглекислого газу, є замкнутий цикл. Крім того, на даху будівлі розташовані сонячні батареї. Ми намагаємося мінімізувати споживання електрики ззовні. Всередині приміщення встановлено сучасне освітлення, яке дозволяє економити електроенергію.\nСама будівля була розроблена люксембурзькою компанією Astron Buildings і в комплексі поставлена в Білу Церкву. У неї високий клас енергоефективності промислових будівель. Хочу звернути увагу на той факт, що цех – це індустріальний парк типу грінфілд. Ми побудували абсолютно нову будівлю, створили всю необхідну екоструктуру, привезли зовсім нові верстати з частковою роботизацією, деякі з них датовані поточним роком випуску. Верстатний парк відповідає найновішим віянням переробки пластмаси.\nОкрім електрофурнітури ми розвиваємо ще кілька технологій переробки полімерів і композитів. Зокрема, це виробництво поліпропіленових, винятково скло- і базальтонаповнених, з кисневим бар’єром труб, фітингів – результат співпраці з німецькими партнерами.\nПодальша технологія – виготовлення тримальних конструкцій – склокомпозитної арматури різних розмірів. Вона за властивостями багато в чому перевершує метал, ідеально підходить для використання в промисловості, будівництві, сільському господарстві. Ми застосували її під час будівництва заводу. Монтажники з компанії «Основа», які працювали з цим матеріалом, високо оцінили характеристики склокомпозитної арматури. З нею зручно працювати, її легше транспортувати, вона не схильна до корозії, дешевша, ніж метал, екологічно безпечна.\n– А в монолітному будівництві її можна використовувати?\n– Звичайно. Не лише в комерційному та цивільному будівництві, а й в інфраструктурі. У Європі та Азії склокомпозитна арматура дуже поширена, у нас ринок лише формується. Зараз ми закуповуємо дві лінії з новими утворювальними філь’єрами, які дозволять нам найближчим часом запустити виробництво «кругляка», «квадрата», двотаврового профілю, швелера.\n– Що стосується асортименту, наскільки я розумію, ви не плануєте обмежувати себе в можливостях?\n– Безумовно. У нас значні плани щодо розширення асортименту. Як і по пресформах. Ми зараз вже маємо кілька постачальників, зокрема і українських виробників, які беруться за виготовлення пресформ високої складності в стислі терміни. Це дозволить розширити можливості виробництва, зробити його більш гнучким, здатним швидко реагувати на кон’юнктуру ринку.\nУкраїнський дизайн – з іспанським корінням\n– Як народжувалася вітчизняна електрофурнітура? Що було покладено в основу її створення?\n– Наша команда конструкторів не працює в системі стандартного проектного менеджменту, а використовує принцип та інструменти Agile. Це дозволяє обробляти значний обсяг інформації за стислий час. У своєму пошуку вони намагалися не прив’язуватися до якогось конкретного бренда, оскільки у кожного з них є певний набір переваг і недоліків. Нам не хотілося займатися копіюванням, а було бажання створити власні унікальні електротехнічні вироби. Отже, у наших розеток і вимикачів повністю український дизайн, створений командою конструкторів, зібраною на підприємстві, а це фахівці в галузі електроніки та електротехніки.\nКонцепція електрофурнітури сформувалася на базі тих лінійок, які випускають зараз в Іспанії. Провівши певні дослідження фокус-груп серед потенційних замовників, ми з’ясували, що б вони хотіли бачити в електрофурнітурі. Тому взяли за основу іспанське рішення, а потім його доопрацювали, щоб воно було ближче українському споживачу.\n– В якому ціновому діапазоні знаходяться ваші розетки і вимикачі?\n– Точно в середньому. Ми не намагалися створити бюджетний продукт, тому що не хотіли заради ціни йти на компроміс щодо якості та функціоналу. У той же час хотіли зробити гідний національний продукт, який би ексклюзивно можна було запропонувати українському споживачу і який би зайняв свою нішу, мав перспективи виходу на ринок наших сусідів.\nЗараз ми орієнтовані на середній ціновий сегмент, але наша команда активно працює і над топової лінійкою, яку представимо українському і міжнародному споживачу впродовж цього або на початку наступного року.\n– Як багато ви продаєте власної продукції сьогодні? Чи користується вона попитом в українців?\n– Наша продукція дуже високої якості, що підтверджено українськими та міжнародними сертифікатами. Нашим партнерам ми даємо можливість переконатися в цьому, і самим протестувати готові вироби, які активно завойовують своє місце «під сонцем» України.\nМи відчуваємо, що починаємо потроху витісняти ті іноземні компанії, які традиційно вільно почувалися, поділивши між собою ринок. Ми для них, скажімо, не зовсім приємна несподіванка. Проте така ситуація змусить їх чесно конкурувати на українському ринку. В результаті від нашої присутності, в першу чергу, виграє споживач.\nЗараз ми лише входимо в український ринок, проте робимо це досить впевнено. Наш основний показник сьогодні – що виробляємо, не припадає пилом на складі. Lean-технологія якраз і має на увазі мінімальні складські запаси готової продукції. Цього і дотримуємося. Водночас план замовлень на найближчі два місяці вже є. Розуміючи, що нині наші виробничі потужності дещо обмежені, ми навіть у певний момент призупинили прийом нових замовлень, щоб підготуватися, розширити асортимент і коло своїх партнерів.\n«2019 рік має стати роком, коли ми зможемо знайти власну нішу, показати себе українському споживачу»\n– Як ви оцінюєте найближчу перспективу? Чи стане 2019-й проривом для компанії?\n– Ми розуміємо, що рік буде непростим у плані нашої державності, проте у нас значні очікування на цей період – як мінімум вийти на національний рівень. 2019-й має стати роком, коли ми зможемо знайти свою нішу і показати себе українському споживачу.\n– Крім пластмасових частин, хто виробляє контактну групу для вашої товарної лінійки?\n– Вона розроблена практично з нуля. У контактній групі ми намагалися врахувати всі нові віяння, які диктує Європейська комісія. Ми її робимо самостійно. Спочатку ми розробили матеріали, відпрацювали в 3D-моделях, тісно співпрацюючи з компанією «FabLabFabricator» – однією з найбільших лабораторій швидкого прототипування в Україні, що є частиною загальної світової мережі майстерень FabLab, яка створена зокрема для технологічних стартапів. Потім протестували прототипи, зробили штампи, за допомогою яких виробляємо контактну групу для електрофурнітури на виробничій базі нашого підрядника в Білій Церкві. Ми надали свою унікальну оснастку, а вони вже обпресовують контактну групу, застосовують технологію покриття нікелем і сріблом.\nМета – через 5 років вийти на рівень 20 відсотків від загального обсягу електротехнічного ринку України\n– Під яким брендом ви просуваєте продукцію національного виробника?\n– Під логотипом Plank Electrotechnic. Ми зареєстрували торгову марку. Вона належить групі UFuture. І це буде та марка, продукція якої продаватиметься як українським, так і зарубіжним споживачам. У неї своя історія. Коли ми опрацьовували бізнес-план, до роботи активно підключилися Lean Institute, креативні агентства з Ізраїлю. У них уже був успішний досвід створення брендів для українських компаній. У рамках робочої групи народжувалася назва, ідея якої полягала в тому, щоб вона гідно сприймалася, була впізнавана і в Україні, і в світі.\n– Є бачення, як буде розвиватися ваше виробництво впродовж 2-5 років?\n– Ми розробляли свою стратегію на найближчі п’ять років. У тактичному плані наші дії залежатимуть від того, як буде розвиватися конкурентне середовище. З огляду на те, що електротехнічний ринок зайнятий практично 100-відсотковим імпортом, для себе ми поставили за мету через 5 років вийти на рівень 20% від загального його обсягу на внутрішньому ринку і просунутися на зовнішньому – Східна Європа та країни Чорноморського басейну. Орієнтовно це може бути 2020 рік. Інтерес до продукції з боку наших партнерів є, і ми продовжуємо йти до своєї мети.\n08:59 - 14/10/2019 У День захисника рух центром Києва перекриватимуть: масові акції


Виготовлення покрівлі своїми руками\nСаме покрівля є завершальним етапом будівництва будинку. Красива і надійна покрівля забезпечує максимум комфорту для мешканців. Крім цього, покрівля надає будинку свій унікальний вигляд. Тому влаштування покрівлі приділяється так багато уваги.\nПокрівлі можуть бути як холодними, так і утепленими. Утеплені покрівлі найчастіше влаштовуються,якщо на горищі планується обладнати житлове приміщення, зване мансардою.\nРемонт даху будинку - як і чим?\nНа світі не існує вічних будівельних конструкцій, як це не сумно, даний факт повною мірою відноситься і до покрівлі. Рано чи пізно настає час, коли доводитися робити ремонт даху будинку, до речі, якщо ви нехтуєте профілактичними оглядами та ремонтами, такий момент настане набагато швидше.Всі роботи по ремонту можна розділити на кілька етапів, виконання кожного з них дозволяє досягти одну певну мету, а загальним результатом стане справна дах.\nРемонт покрівлі житлового будинку своїми руками\nЯкі б матеріали не використовувалися для перекриття покрівлі, з часом вони потребують ремонту. Профілактичні огляди покрівлі необхідно виробляти щорічно, і при виявленні пошкоджень бажано їх усунути негайно.\nЗдійснити ремонт покрівлі своїми руками, без залучення фахівців, цілком можливо,але ця операція вимагає певних навичок і знань.\nРемонт покрівлі на дачі - усуваємо дефекти\nДля когось дача є місцем безтурботного відпочинку, а для когось, ще з часів перших серіалів, фазендою, на якій доводиться посилено працювати. Але практично на всіх є хоча б маленький будиночок, який у більшості випадків, внаслідок віку, потребує ремонту.\nОсобливо часто виникає необхідність виконати ремонт покрівлі на дачі.У часи масового дачного будівництва основним покрівельним матеріалом був шифер, тому й поговоримо про ремонт шиферної покрівлі.\nРемонт даху багатоквартирного будинку: капітальний і поточний\nЯкщо власникові приватного житлового будівництва для проведення ремонтних робіт на покрівлі необхідні тільки бажання і матеріальні можливості, то ремонт даху багатоквартирного будинку є завданням з кількома невідомими. Причому найголовнішими невідомими є не чисто технічні нюанси, а питання про те, хто повинен робити, хто буде фінансувати,куди і як звернутися. Ну, і найголовніша для наших реалій проблема - як подолати бюрократичну тяганину і змусити чиновників виконувати свої обов'язки. Давайте не будемо особливо стосуватися будівельної сторони справи, а спробуємо розібратися з основними юридичними питаннями.\nРано чи пізно кожен дах потребує ремонту. Незалежно від застосованих матеріалів утворюються протікання, втрачається привабливий зовнішній вигляд або виникають якісь інші проблеми, і тоді перед домовласником постає питання про капітальний ремонт покрівлі.


Може моторне масло витримати 30000 км? Ось як інженери тестую моторні масла - E34\nДодому Авто новини Може моторне масло витримати 30000 км? Ось як інженери тестую моторні масла\nМоже моторне масло витримати 30000 км? Ось як інженери тестую моторні масла\nОсь як Mobil 1 тестує свої найвитриваліші моторні масла\nСтаровинне автомобільне переказ говорить нам про те, що моторне масло в машині потрібно міняти не рідше ніж при пробігу 10.000 км або раз на рік. У цьому алгоритмі дій закладено багато логіки і здорового глузду. Єдина поправка полягає в тому, що виробництво автохімії, масел і зокрема, не стоїть на місці. Тепер, твердження про необхідність заміни в звичному інтервалі може бути поставлено під сумнів, якщо у вас в руках є каністра з сучасним маслом, на етикетці якої позначений міжсервісний інтервал у 30 тис. км. Знаєте, що стоїть за «гучного» етикеткою? Наука!\nНаш старий знайомий Джейсон Фенске (Engineering Explained), відвідавши одну з випробувальних лабораторій Mobil 1, побачив, як виготовляють та відчувають деякі особливо витривалі марки масел, щоб вони були здатні витримувати значний кілометраж без втрати якості захисту рухомих частин. Відео триває 20 хвилин, тому ми зробимо вибірку конкретики, опустивши ні на що не впливають деталі. Хто хоче, може включивши переклад субтитрів повністю зануриться в світ виробництва масел Mobil 1. Іншим, як кажуть, Welcome!\nВідділ маркетингу Mobil 1 починає технологічно процес, встановивши мету. В нашому випадку, створення моторного масла, яке не втратить властивості за 30.000 км Тих. завдання передається у відділ інженерам компанії.\nПісля отримання ЦУ, вчені починають експериментувати з хімічними формулами. Створюються експериментальні зразки, вони проходять через десятки різноманітних випробувань, які повинні виявити прорахунки, слабкі і сильні сторони хімічного зілля.\nДаний етап роботи може тривати кілька років, до тих пір, поки не вийде життєздатна формула та найбільш відповідний за своїми хімічними властивостями продукт. Можна сказати, що на виході другого етапу виходить прототип моторного масла.\nОкремим етапом йде тестування продукту. Глибоке вивчення властивостей масла, при якому використовуються реальні зразки двигунів у контрольованому середовищі. Тут дуже важливо витримати задані параметри та знімати показники, вірно їх інтерпретуючи. Від цього буде залежати якість продукту і його відповідність маркетинговим цілям.\nЯкщо показники в нормі, процес випробувань переміщається в польові умови, в яких моторне масло вже заливається в автомобілі, які їздять по дорогах.\nПри позитивному результаті, масло готове для продажу. В будь-якому іншому випадку напівфабрикат відправляється на доопрацювання. Проводяться перерахунки формул, проходять тестування в лабораторних умовах, цикл повторюється знову. Наближаючи момент виходу товару на ринок.\nНеважливо, про що говорять – мова завжди йде про гроші.\nПісля того, як інженери і маркетологи компанії задоволені кінцевим результатом і впевнені, що продукт буде заробляти гроші, налагоджується виробничий процес. Готується нова тара, обговорюється компанія продажу, реклама, точки збуту. Виділяються додаткові гроші на просування продукції.\nПісля цього ми можемо спостерігати барвисті пластикові або бляшані упаковки на прилавках магазинів.\nВ процесі, звісно, набагато більше нюансів, і ми все ж рекомендували б подивитися відео з включеними субтитрами, якщо вам цікаво дізнатися про теми більше, але в основних рисах він не зміниться.\nТакож рекомендуємо вам практичні поради щодо вибору та експлуатації моторної оливи:\nЧому дороге моторне масло – це викинуті гроші\nЯк правильно підібрати потрібне моторне масло для автомобіля?\nпопередня статтяНовий закон про збільшення відповідальності за керування автомобілем у пяному вигляді\nнаступна статтяЦей лайфхак може врятувати дитині життя в ДТП\nРозвал сходження: що це таке\nЗ січня 2018 року почне діяти новий регламент МВС по перевезенню...\nСезонна зміна шин: 5 кроків, які не варто пропускати!


Про це йдеться у звіті Держкомтелерадіо за результатами моніторингу процесу реформування друкованих засобів масової інформації та редакцій.\n“До Зведеного переліку (об'єктів реформування, - ред.) внесено 760 державних і комунальних друкованих ЗМІ (662 - комунальні, 98 - державних). 72 видання наразі не виходять”, - йдеться у звіті.\nЗа даними Держкомтелерадіо, станом на 18 грудня реформовано 343 друкованих ЗМІ та редакцій, серед яких 323 є комунальними (що становить близько 53% від загальної кількості видань, які реально виходять) і 20 - державними (25% від загальної кількості видань). Загальна ж кількість роздержавлених ЗМІ становить 343 — це 49%.\nУ Держкомтелерадіо акцентують на тенденції залежності інтенсивності процесу реформування від розміру дотації, яку отримують редакції з місцевих бюджетів. Зокрема, редакції, що тривалий період не мали суттєвих фінансових надходжень у вигляді таких дотацій, реформувались одними з перших.\nВодночас, із загальної кількості працюючих редакцій державних і комунальних ЗМІ 7% не роздержавилися у зв’язку з тим, що з різних причин не було ухвалено рішень співзасновників.\nЛідером процесу реформування є Тернопільська область (85% реформованих редакцій), понад 70% реформованих ЗМІ - у Миколаївській, Полтавській, Рівненській, Черкаській областях. Водночас аутсайдерами процесу залишились Київська, Львівська, Закарпатська області та місто Київ.\nДетальніше в цій категорії: « Українським педагогам приготували зарплатний сюрприз Як піти в декрет зі "спрощенки": названо шість кроків »


"Пріоритетом в роботі прокуратури автономії є забезпечення невідворотність покарання для осіб, що вчиняють воєнні злочини і злочини проти людяності в Криму" - Віталій Секретар - Новини та публікації - Прокуратура Автономної Республіки Крим та міста Севастополя\n"Пріоритетом в роботі прокуратури автономії є забезпечення невідворотність покарання для осіб, що вчиняють воєнні злочини і злочини проти людяності в Криму" - Віталій Секретар\nСьогодні, 31 липня 2020 року, у прокуратурі автономії під головуванням виконувача обов’язків прокурора Автономної Республіки Крим Віталія Секретаря відбулася нарада. Під час заходу обговорювались питання щодо стану реалізації упродовж І півріччя 2020 року повноважень на основних напрямах прокурорської діяльності, визначення основних завдань на наступний період.\nПід час підсумкової наради виконувач обов’язків прокурора Автономної Республіки Крим Віталій Секретар відзначив не тільки позитивну динаміку в роботі відомства, але і виокремив напрями, які потребують активізації зусиль.\n«Зважаючи на особливості роботи прокуратури автономії, необхідно сфокусувати увагу довкола таких пріоритетних напрямів, як розкриття злочинів проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.\nБільш ефективною має стати діяльність у сфері протидії порушенням порядку в'їзду/виїзду на тимчасово окуповану територію України, злочинам в бюджетній сфері та корупційним правопорушенням. Повною мірою необхідно забезпечити невідворотність покарання для осіб, що вчиняють злочини проти основ національної безпеки України, воєнні злочини і злочини проти людяності на тимчасово окупованій території АР Крим та м. Севастополя» - наголосив Віталій Секретар.\nВіталій Секретар зазначив останні вагомі позитивні досягнення у роботі відомства, зокрема, винесення судом вироку колишньому «Міністру охорони здоров’я Республіки Крим» за вчинення державної зради та призначення йому покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. А також, продовження активної роботи щодо підготовки інформаційних повідомлень про окремі воєнні злочини та злочини проти людяності до Офісу прокурора Міжнародного кримінального суду. Зокрема, прокуратура АР Крим направила вже 8 таких повідомлень, метою яких є початок повноцінного розслідування Офісом прокурора МКС воєнних та злочинів проти людяності злочинів вчинених в Криму.\nЗа результатами наради визначено завдання на наступний період.


Онлайн консультация врача педиатр №344738 на Likar.Info\nandriyuk.olga@yandex.ua | 2017-07-05 07:33:37\nЧи можна робити прививку дитині в 2 місяці від Поліомієлі́т? Чи варто зважати на те що перед прививкою дитина мала понос два дні, і чи лікар має бачити аналізи перед тим як зробити прививку?\nЯкщо пронос був викликаний інфекційним агентом, доцільно перенести щеплення на 10 - 15 днів.\nДоброго дня, згідно календаря профілактичних щеплень, перше щеплення від поліомієліту роблять дитині в 2 місяці. Для вакцинації використовують інактивовану вакцину (в уколах).\nТакож в 2 місяці мають робитись щеплення від кашлюку, дифтерії. правця, гепатиту В. хіб-інфекції. Всі ці 6 компонентів можна робити однією комплексною вакциною.\nПеренесене легке захворювання напередодні не є протипоказом до вакцинації, щеплення можна робити одразу після одужання дитини.\nАналізи перед щепленнями не є обов'язковими.


Главная/Технологии/Які винаходи Nokia реалізували Apple і Google\nЗ грізного гіганта-монополіста Nokia перетворилася в компанію, яка ледь зводить кінці з кінцями. І це при тому, що у її керівників був дар передбачати майбутнє мобільної індустрії.\nБув час, коли розмова про мобільні телефони починалася зі згадки Nokia. Десять років тому компанія домінувала на ринку мобільних пристроїв, причому абсолютно заслужено. Знайти поганий апарат в каталозі Nokia було майже неможливо: фінська компанія робила найкрасивіші, потужні і цікаві на той момент пристрої. А про надійність апаратів у Мережі досі ходять хвалебні легенди – деякі користувачі жартують, що знаменитим Nokia 3310 можна було колоти горіхи, пише РБК.Стиль.\niPhone 6, який багато хто вважає найкращим смартфоном у світі, “закутий” в алюміній, а його вихвалена критиками камера злегка виступає з корпусу. Те ж саме було і з Nokia N8, що з’явилися в 2010 році. Принципи роботи смартфона, який за тиждень купили 10 млн осіб, за своєю суттю не відрізняються від того, що хотіла зробити Nokia: запропонувати покупцям найкращу на ринку камеру, а також найкращу якість складання і змусила конкурентів попітніти, щоб зробити щось подібне.\nЄдине, в чому Nokia помилилася, – це програмне забезпечення. N8 був повністю технічно готовий вже на самому початку 2010 року, і якби він вийшов тоді, став би одним з перших апаратів, здатних знімати відео в HD-форматі. Але постійні затримки в розробці Symbian, операційної системи від Nokia, призвели до того, що N8 вийшов тільки у вересні. І стало очевидно, що Symbian моторошно сирий і мало кому здатний сподобатися.\n“Він великий. Але красивий і тонкий”. Якщо вирвати ці слова з контексту, то можна подумати, що вони взяті з промови Філа Шиллера на презентації iPhone 6 Plus. Насправді ж їх вимовив Анссі Ваньйокі, демонструючи пресі Nokia E7 в 2010. Тоді чотиридюймовий дисплей смартфона здавався величезним. Тепер же здається, що Nokia вже тоді знала, чого захоче споживач, адже великі екрани в сучасних смартфонах – необхідність.\nТоді Nokia представила кілька сервісів, які збирають геолокаційні дані користувачів. Зараз цим нікого не здивувати, в тому ж Facebook можна прикріпити до свого посту позначку на карті. А в 2010-му ніша мобільних навігаційних програм і карт була новою – і Nokia планувала стати в ній лідером.\nАле компанія не бажала стрімко змінюватися і, продовжуючи з року в рік оновлювати Symbian, заклала вибухівку під власний фундамент. Nokia боялася відлякати новизною своїх поточних користувачів, які звикли до колись найзручнішої ОС, і в результаті всі її флагмани, такі прогресивні в своїй суті, працювали на системі, яка не витримувала ніякої конкуренції ні з iOS, ні з Android. Вона гальмувала, погано виглядала, а додатків було мало. Та й ті, що були, часто просто не встановлювалися. У версіях Symbian можна було заблукати, і це теж не сприяло хорошим продажам.\nПереведення смартфонів Nokia на Android тоді багатьом здавався ідеальним виходом, адже із “залізною” частиною і дизайном у апаратів фінської компанії ніколи не було особливих проблем. Але Ваньйокі відмовився від цієї ідеї, вважаючи її недалекоглядною: “Це як намагатися зігрітися взимку, помочившись собі в штани”. Багато хто тоді сміявся, але тепер, дивлячись на фінансові проблеми HTC, мобільного підрозділу Sony і Motorola, здається, що глава Nokia був не так вже й не правий. Крім Google, Samsung і Huawei зараз мало хто отримує гарний прибуток з продажів Android-смартфонів.\nВ британском графстве сбылась мечта археологов, нашли след Цезаря\nЗ часом Nokia була все-таки змушена змінити вектор розвитку і вибрати Windows Phone як платформу для створення свого майбутнього. Цей процес продовжується донині, правда, вже під знаменами Microsoft.\nАле ще до переходу на WP Nokia випустила N9. Смартфон працював на відкритій операційній системі MeeGo OS, яка мала стати наступницею Symbian. І ось вона якраз стала ковтком свіжого повітря не тільки для компанії, але і для мобільної індустрії взагалі.\nВ апараті була багатозадачність, переключатися з однієї програми на іншу можна було “на ходу” за допомогою красивого слайдера. Ця особливість потім з’явилася і в інших смартфонах, включаючи всіма улюблений iPhone. Правда, Apple дійшла до цього тільки до iOS 7.\nВ N9 вперше з’явилася функція розблокування екрану подвійним натисканням на екран – зараз це один з козирів Android- “оболонки” LG. Словом, тоді N9 був одкровенням, а зовні давав фору багатьом сучасним флагманам. Але хто про нього зараз пам’ятає?\nПерший – не означає найкращий\nСписок речей, про які, випереджаючи свій час, замислювалася Nokia, можна продовжувати нескінченно. Наприклад, Ваньйокі передбачав, що в майбутньому фотоапарати замінять “камерафони”. Тоді слухати це було смішно. А зараз? В iPhone 6 Plus оптична стабілізація зображення, а роздільною здатністю матриці в 30 Мпікс нікого не здивувати. А коли у iPhone ще не було додатків, а у Android – карт, в смартфонах Nokia було вже й те, й інше.\nПросто бути першим іноді недостатньо. У керівників Nokia був дар бачити майбутнє індустрії, прогнозувати її розвиток з приголомшливою точністю, але у них так ніколи і не вийшло на належному рівні втілити свої сміливі припущення. І, можливо, якби Nokia приділила належну час програмному забезпеченню, кілометрові черги у старт продажів нового пристрою були б не до Apple Store, а до магазинів фінської компанії.


Дитяче харчування по-новому - Білопільський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) "Зірочка" Білопільської міської ради Сумської області\nХарчування відіграє серйозну роль в питанні повноцінного розвитку і зростання дітей. Воно не тільки сприяє загальному зміцненню організму дітей, але також може впливати на їхню працездатність і успішність. Достатня кількість поживних речовин і правильна культура споживання їжі не лише вберігають дитину від численних хвороб, а й роблять її бадьорішою і уважнішою.\nРаціональне харчування дошкільнят будується на дотриманні трьох основних принципів:\nЇжа у дитячому садку має бути не тільки корисною, але й смачною і різноманітною. Тому в Україні розгорнуто реформу дошкільного харчування. Новацій має зазнати не тільки склад меню та рецептури приготування, але й форми організації харчування, рекомендації до обладнання харчоблоків та роботи з постачальниками, а також підходи у формуванні культури здорового харчування у дітей, як наскрізної компетенції формування особистлсті дитини.


Трамп наклав вето на оборонний бюджет США з санкціями проти «Північного потоку - 2» » Металургпром\nГоловна / Новини / Україна / Трамп наклав вето на оборонний бюджет США з санкціями проти «Північного потоку - 2»\nСанкції повинні були вступити в силу 29 деабря, але тепер вони будуть відкладені як мінімум до 20 січня - моменту вступу на посаду обраного президента Джо Байдена, якщо Конгрес США не подолає вето до 3 січня.\nПрезидент США Дональд Трамп наклав вето на схвалений конгресом оборонний бюджет, який включає в себе в тому числі нові санкції проти проекту будівництва російського газопроводу «Північний потік-2».\nПри цьому Трамп назвав проект бюджету «подарунком Китаю і Росії», так як, на його думку, він не включає «критично важливі заходи, необхідні для забезпечення національної безпеки», передає Reuters. Він також розкритикував проект за положення, що зачіпають ветеранів і військову історію.\n«Проект суперечить зусиллям моєї адміністрації, які націлені на те, щоб інтереси США стояли на першому місці як в питаннях національної безпеки, так і в зовнішній політиці», - заявив Трамп.\nСпікер Палати представників Ненсі Пелосі відповіла президенту в Твіттері: «Протягом 60 років оборонний бюджет приймався на основі двопартійного консенсусу. Президентське вето - нерозважливий крок, який ставить під загрозу наші війська, він несе небезпеку нашої безпеки ».\nПередбачені в оборонному бюджеті США санкції націлені виключно на компанії, що будують офшорну частину майже завершеного проекту «Північний потік-2» об'ємом 55 млрд кубометрів на рік, а також на компанії, які забезпечують андеррайтинг і страхування трубоукладальних судів і сприяють переобладнання і модернізації суден. Санкції також можуть застосовуватися до будь-якого суб'єкта, який «надає послуги з випробувань, інспекції або сертифікації» трубопроводу.\nБаржа-трубоукладач «Фортуна» під російським прапором відновила укладання труб в водах Німеччини на початку цього місяця і повинна відновити роботи в датських водах з середини січня за підтримки Baltic Explorer і Murman, а також інших судів постачання. До завершення укладання трубопроводу необхідно прокласти близько 16,5 км кожної з двох ниток проекту в водах Німеччини і в цілому 127 км в водах Данії.\nЯкщо Конгресу США не вдасться подолати вето до 3 січня, санкції США проти «Північного потоку - 2» вступлять не раніше, ніж 20 січня, і приходу нової адміністрації на чолі з обраним президентом Джо Байденом.\nКоманда Байдена пообіцяла жорсткіший підхід до Росії, не кажучи про конкретний націлювання на «Північний потік - 2» так як введення санкцій проти проекту суперечить обіцянці обраного президента поліпшити відносини з ЄС.\nАле політична думка в Вашингтоні знову повертається проти Росії, на цей раз через передбачуваної кібератаки на комп'ютерні мережі, керовані урядом США. Москва заперечує свою причетність, а Трамп сказав, що сумнівається в причетності Росії, що суперечить заявам держсекретаря США Майка Помпео і генерального прокурора Білла Барра.\n«Ми не можемо залишити це без відповіді», - сказав учора Байден.


Чому люди не виконують новорічні обіцянки - дослідження - Український соціологічний портал\nЧому люди не виконують новорічні обіцянки – дослідження\nСіч 20, 2022 Дослідження, обіцянки, УСП\nНедавні дослідження показують, що люди зазвичай «відмовляються» від виконання своїх новорічних обіцянок протягом першого місяця.\n182 учасники з Австралії та Великобританії взяли участь в довготривалому онлайн-дослідженні.\nЗагальна вибірка складалася з 182 учасників, набраних із громад та університетів в Австралії та Великобританії. Жінок було 147 , 31 чоловік , 3 учасники вказали «інші», і 1 учасник не вказав свою стать\nНа початковому етапі учасники перерахували новорічну обіцянку, якій вони були найбільш віддані, і виконали декілька опитувань, щоб оцінити психічний добробут, гнучкість цілей і стійкість.\nУчасникам було запропоновано подумати про свої резолюції до Нового року, і вибрати «одну» обіцянку, яка б була для них найважливіша. Учасники були проінструктовані, що ця обіцянка має бути достатньо конкретною, щоб вони знали, чи успішно вони дотримуються її протягом найближчих тижнів.\nПід час наступних опитувань учасники виконали вимірювання добробуту та свою прихильність до новорічного рішення, затрачені зусилля та стійкість.\nЯк і передбачалося, гнучкість передбачала благополуччя протягом певного часу, але стійкість — ні.\nНі гнучкість, ні наполегливість, повідомлені на початковому етапі, не передбачили «притримування» новорічного рішення. Передбачувана взаємодія між гнучкістю та стійкістю не була значною.\nНоворічні обіцянки, зосереджені переважно на «дієті» та «фізичних вправах», були переважно тими самими рішеннями, які були відносно абстрактними. Хоча гнучкість цілей передбачала кращий добробут, результати в цілому підтверджують думку, що люди не дуже добре дотримуються своїх новорічних обіцянок.\nЯк показано в Таблиці 2 і, як і було передбачено, гнучке коригування поставленої цілі та обіцянки значно спрогнозувало рівень власного благополуччя.\nТому що стійке та наполегливе досягнення мети не передбачало благополуччя в будь-який момент часу. таким чином відчуття власного благополуччя, комфорту та, простими словами – лінь та небажання напружуватися в дотриманні поставленої мети, знижували стійкість щодо досягнення цілі на Новий рік у будь-який момент часу, а також взаємодію між гнучкістю в досягнені цілі та стійкістю.\nЗагалом, результати проведеного дослідження вказують на те, що ні риси гнучкості в досягнені цілі, ні наполегливості не підтримують стабільне досягнення новорічних обіцянок.\nОднак гнучке , а не наполегливе, досягнення мети пов’язане з вищим рівнем психічного благополуччя. Хоча прийняття новорічних обіцянок є популярним заняттям у багатьох культурах, висновки дослідників підтверджують те, що люди не дуже вміють їх дотримуватися.\nМайбутні дослідження з використанням більших вибірок можуть принести користь, якщо зосередитися на прогнозуванні щодо стійкості обіцянок, характеристик рівня цілі.