Прокат велосипедів у Києві - всі популярні місця | СЬОГОДНІ\nКатаємося Києвом: де можна взяти напрокат велосипед\n11 травня 2018, 16:03\nМи зібрали список пунктів прокату, які розташовані біля популярних для "покатушок" місць\nУ Києві є багато місць, де можна покататися на велосипеді / Фото: Анатолiй Бойко\nДо Києва прийшла літня погода – пора прогулянок і пікніків. Саме час ненадовго втекти від суєти, "осідлавши" велосипед. Навіть якщо у вас немає свого двоколесника – його можна взяти напрокат, в столиці є чимало точок з різними умовами і вартістю оренди. Також можна позичити велосипед біля зелених зон, які користуються популярністю серед любителів велопрогулянок. Ми зібрали список точок прокату велосипедів біля місць на природі і в місті, де можна безпечно і приємно покататися.\nТут можна покататися навколо фестивальної зони територією величезного комплексу або вирушити на "покатушку" до мальовничого парку із затишними доріжками й озерами, на яких живуть качки. Поблизу розташовано кілька велопрокатів.\nVeloLife (ВДНГ, біля центрального входу)\nЗа годину прокату велосипеда для дорослих буднього дня попросять 55 грн, вихідного – 75 грн. Дитячий коштуватиме 40 і 50 грн відповідно. Також діє тариф на п'ять годин: оренда дорослого двоколесника стане в 190 грн (будній день) або 250 грн (вихідний), дитячого – 100 і 120 грн. Прокат дорослого велосипеда на цілий день коштує 265 грн (350 грн – на вихідних), а дитячого – 150 грн (200 грн на вихідних). Є можливість додатково орендувати велокрісло для дитини і забронювати "велик" заздалегідь. Також тут діють спеціальні тарифи для студентів.\nЯк заставу беруть грошовий еквівалент від вартості велосипеда – від 3000 грн, або документи. Час роботи – понеділок-четвер з 10:00 до 20:00, п'ятниця-неділя – 9: 00-21: 00.\nВелократ (ВДНГ, біля центрального входу)\nВартість прокату: від 75 грн – 1 година, від 300 грн – день (з 9 до 19 годин). Велосипеди більш високого рівня, а також тандеми, фетбайки або професійний гірський велосипед стануть трохи дорожче – 75-100 грн за годину і 300-350 грн за день. Також є можливість продовжити денну оренду на ніч, за це потрібно доплатити 50 грн. У прокаті діють акції та знижки.\nУмови прокату – депозит 500 грн і документ: закордонний паспорт або водійські права. Також як заставу приймаються інші документи +1500 грн, повна вартість велосипеда або цінні речі – наприклад телефон, планшет або ноутбук. Режим роботи – щодня, з 9:00 до 19:00.\nТериторія колишньої резиденції Януковича дуже велика, тому велопрогулянка – це не тільки "покатушки" в одному з найкрасивіших парків біля Києва, а й можливість побачити всі місцеві визначні пам'ятки за 2-3 години. До того ж, на набережній вже є велодоріжки.\nVeliki.ua (біля центрального входу в парк)\nОренда велосипеда на годину коштує 125 грн в будні і 150 грн у вихідні дні. Також тут діє тариф для тих, хто має намір кататися три години: прокат байка на зазначений час стане в 300 або 400 грн. Оренда велосипеда на цілий день стане в 400 грн в буднього і 500 грн вихідного дня. За попередньою броню надається знижка.\nЯк заставу за користування двоколесниками попросять $200, €150 або 5000 грн за гірський і 3250 грн за міський. Також можна залишити як заставу документи: закордонний паспорт + 250 грн або водійські права +500 грн. Шолом, замок, аптечку і невеликий ремонтний набір видають безкоштовно.\nПирогово и Феофанія\nЦі дві локації розташовані неподалік одна від одної. Велопрогулянка по музею народної архітектури та мальовничому парку з озерами буде однаково приємна як для досвідчених велосипедистів, так і для новачків.\nБіля центрального входу в Пирогово можна знайти пункт прокату "Велократія", умови оренди – ті самі, що і біля ВДНГ. Режим роботи – з 10:00 до 18:00. Також тут є точка велопрокату мережі Veliki.ua на вул. Академіка Тронько.\nБіля Феофанії також є пункт Велократії, на вул Академіка Лебедєва, 51. Режим його роботи – з 9:00 до 19:00 без вихідних.\nЗелена зона, в якій незабаром розпочнеться реконструкція, нагадує облагороджений ліс і вважається одним з найкращих місць для покатушок в цьому районі. Правда, велопрокат тут працює тільки у вихідні і святкові дні.\nВелооренда (в парку біля ресторану "Мисливський двір")\nВартість оренди велосипеда за годину становить 80 грн, за кожну наступну – доплата 60 грн. Також діють спеціальні тарифи: на першу половину дня, з 10:00 до 14:00 – 150 грн, з 14:00 до 19:00 – 200 грн. Також можна взяти велосипед в прокат на ніч, з 19:00 до 10:00, за 150 грн. Вартість оренди на добу становить 300 грн.\nЯк заставу попросять залишити документи – біометричний закордонний паспорт або права, або 4 тис. грн. Додатково, за 20 грн на годину, можна взяти в прокат велокрісло для дитини. Прокат велосипедів працює у вихідні і святкові дні з 10 до 20 годин.\nТроєщина та Позняки\nЗдавалося б, що тут цікавого – звичайні спальні райони із щільною забудовою. Але буквально в декількох десятках від жвавих вулиць на Троєщині починається лісовий масив з чарівними річками і озерами від р. Десенки, а на Позняках можна проїхатися до лісу або до живописних озер.\nКемпінг Актив (Градинська, 3)\nОренда велосипедів на годину – від 100 грн в будні і 125 грн у вихідні. Прокат байка на добу стане від 200 грн (250 – у вихідні), на півдня – 160 грн. Також є можливість позичити двоколесника на тиждень (від 850 грн) або навіть місяць (від 2900 грн).\nЯк заставу беруть закордонний паспорт або права +1000 грн, або грошову суму – 8000 грн, $300 або €300. Крім велосипеда, тут можна орендувати туристичне спорядження – намети, спальники, рюкзаки та інше.\nVeliki.ua (вул. Оноре де Бальзака, 77а)\nОренда гірського або міського велосипеда стане в 75 грн за годину, дитячого – 50 грн. За п'ять годин попросять 175 і 120 грн відповідно. На весь день можна взяти байк напрокат за 300 грн (дорослий) і 180 грн (дитячий).\nЯк заставу за користування двоколесником попросять $200, €150 або 5000 грн за гірський, і 3250 грн за міський. Також можна залишити документи: закордонний паспорт + 250 грн або водійські права +500 грн. Шолом, замок, аптечку і невеликий ремонтний набір видають безкоштовно.\nVeloHub (вул.Бальзака, 7)\nЗалежно від оснащення велосипеда, година оренди коштуватиме 75-100 грн за дорослий і 60 грн за дитячий, півдня – 200-250 грн і 100 грн, а за день (з 9:00 до 19:00) – 250-300 грн і 150 грн. Є можливість орендувати велокрісло. При бронюванні за день надається знижка.\nVELOOnline (просп. Бажана, 10 – навпроти пабу "ЗерГут")\nТарифний план з оренди велосипеда й аксесуарів: 90 грн за годину, 170 – за прокат на робочий день, 220 – на вихідний, а 350 грн – на весь вікенд, з 17:00 п'ятниці до 19:00 неділі. Також байк можна взяти напрокат на п'ять будніх днів, це стане в 500 грн. Повний тиждень – 700 грн. Як заставу попросять 5 тис. грн або закордонний паспорт + 1000 грн. Прокат працює без вихідних: з 10:00 до 20:00, у неділю – з 10:00 до 18:00.\nОболонь і Пуща-Водиця\nУ цьому районі чимало місць для покатушок. Це і парк "Наталка", й Оболонська набережна, а якщо хочеться втекти подалі від міської суєти – вам на Міністерське озеро або в ліси Пущі-Водиці. А орендувати велосипед можна неподалік від доріг, які до них ведуть.\nGolden Bike (вул. Полярна, 15)\nТут можна орендувати велосипед на тривалу поїздку. Прокат на півдня (з 10:00 до 14:00 або з 14:00 до 19:00) стане в 110 грн робочого дня і 130 – у вихідні. Вартість оренди на добу становить 200 і 230 грн. Також можна позичити байк на робочий (650 грн) і повний (850 грн) тиждень.\nЯк заставу попросять закордонний паспорт, водійське посвідчення, техпаспорт або гроші в розмірі 4500 грн. Час роботи прокату – пн-пт: 10: 00-20: 00, сб: 10: 00-20: 00, нд: 11: 00-18: 00\nТакож на Оболоні є пункт VELOOnline на Героїв Сталінграда 4, корп. 7 – на самому початку Оболонської набережної. Умови оренди і вартість – такі самі, як у пункті на Позняках. Прокат працює без вихідних: з 10:00 до 20:00.\nVelom (вул. Героїв Сталінграда, 24)\nВартість оренди за годину становить 80 грн в будній день, і 90 грн – у вихідний. На півдня велосипед можна позичити за 180-230 грн, день – 250-300 грн, ніч – 180-230 грн, добу – 300-350 грн. Прокат дитячого велосипеда: на годину – 50 грн, півдня – 10 грн, день – 150 грн, добу – 200 грн. Також можна орендувати аксесуари для велосипеда.\nЗапорукою для видачі прокату може бути грошова застава в еквіваленті $200-300 (залежить від моделі прокатного велосипеда), малогабаритний предмет, вартість якого дорівнює або перевищує $200 (телефон, планшет, прикраса), водійське посвідчення + $100, а також дозвіл на вогнепальну та травматичну зброю.\nВелопрокат ParkPuscha (вул. Новікова-Прибоя, 10, зупинка "1-ша лінія")\nЗ понеділка по п'ятницю ціна оренди велосипедів – 55 грн за годину, 140 грн – за чотири години, 220 грн – за день, і 290 грн – за добу. У вихідні та святкові дні ціни вище: 95 грн – оренда на годину, 240 грн – на чотири години, 330 грн за день і 390 грн за добу. Також можна за 1300 грн взяти в прокат велосипед на тиждень. В якості застави приймають водійське посвідчення і техпаспорт.\nVeliki.ua (Федора Максименко, 80)\nТут вартість оренди залежить від виду обраного велосипеда. Оренда дорослому за годину буднього дня стане 75-200 грн, за півдня – 200-450 грн, день – 250-600 грн. У вихідні погодинна оплата така сама, а тривалий прокат стане дорожче: 250-600 за півдня і 350-800 за день. Також є можливість орендувати велосипеди для дітей, велопричіп або велокрісло. Є спеціальні пропозиції для сімейних покатушок.\nНагадаємо, згідно з даними опитування, 53% респондентів говорять про те, що серед їхніх колег немає тих, хто їздив би на роботу на велосипеді. А ось 38% опитаних зазначили, що за останній рік на роботу на велосипеді добиралися до 5 їхніх колег. 6% повідомили, що від 5 до 10 осіб з їхньої компанії приїжджали в офіс на велосипеді. І тільки 3% зазначили, що таких осіб було більше десяти (2% – 11 – 30 осіб, 0,7% – 31 – 50 осіб, 0,3% – понад 50 осіб).\nРаніше ми розповідали про те, як перевозити велосипеди в громадському транспорті Києва. Крім того, можна дізнатися, які правила провезення велосипеда в київському метро.\nКиїв вартість оренда велосипед прокат велосипеди умови


Рятувальники нагадують полтавцям правила пожежної безпеки у побуті (ФОТО) – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Полтавщина > Рятувальники нагадують полтавцям правила пожежної безпеки у побуті (ФОТО)\nРятувальники нагадують полтавцям правила пожежної безпеки у побуті (ФОТО)\nНезважаючи на неодноразові застереження рятувальників, продовжують мати місце випадки пожеж з травмуванням та загибеллю людей на них. До цього, під час опалювального сезону, призводять порушення експлуатації пічного, газового опалення та електрообладнання.\nЯк повідомили у ГУ ДСНС України у Полтавській області, з метою попередження пожеж та перевірки протипожежного стану житлового сектору, рятувальники провели роз’яснювальну роботу серед мешканців Семенівського району. Нагадали про суворе дотримання правил пожежної безпеки, яких щоденно слід дотримуватися у побуті.\nТакож днями вогнеборці поспілкувалися і з жителями Лубенського, Оржицького, Решетилівського, Полтавського та Хорольського районів. Місцевим жителям наголосили на необхідність дотримання правил пожежної безпеки у побуті. Окрім того пояснили, наскільки небезпечним може бути паління у ліжку, особливо у нетверезому стані. В ході профілактичної роботи дорослих попередили, що небезпечно залишати малечу вдома без нагляду, адже вони не усвідомлюють небезпеку від забав із сірниками. Під час обходів житлових будинків рятувальники оглядали опалювальні печі, стан електропроводки та електрообігрівальних приладів, вказували мешканцям на наявні порушення та давали необхідні рекомендації щодо їх усунення.\nДля кращого засвоєння інформації вручали мешканцям пам’ятки та листівки інформаційного характеру на протипожежну тематику.\nУ Лубнах відкрили першу виставку живопису та графіки молодої художниці\nЗавтра у Кременчуці стартує Всеукраїнський турнір з боксу пам’яті відомого хірурга


Відчайдушний критик Січеславської Борис Філатов понад рік очолював депутатське об'єднання "За Січеславщину!". Політика ДНІПРОГРАД\nГоловна / Політика / Відчайдушний критик Січеславської Борис Філатов понад рік очолював депутатське об'єднання "За Січеславщину!"\nВідчайдушний критик Січеславської Борис Філатов понад рік очолював депутатське об'єднання "За Січеславщину!"\nГородничий Дніпра Борис Філатов, який з піною на вустах агітує проти перейменування Дніпропетровської області на Січеславську, ще кілька років тому входив до міжфракційного депутатського об’єднання «За Січеславщину!» у Верховній Раді України. Ба більше: не просто входив, а й понад рік був керівником об’єднання.\nГрупа активістів «Громадська підтримка СічеславськаТАК» в мережі Фейсбук оприлюднила список міжфракційних об’єднань нардепів та нагадала Філатову про те, як до обрання його на посаду міського голови він рядився у вишиванку та ширив патріотичні гасла, прагнучі заручитись підтримкою українців на виборах.\nПро створення групи Філатов сам з гордістю писав у грудні 2014 року:\n«Щойно спікер оголосив з трибуни про створення в парламенті міжфракційної групи депутатів Дніпропетровської області «За Січеславщину». Основна мета групи - відстоювання інтересів рідного краю незалежно від партійної та політичної приналежності».\nВтім, за лічені тижні після обрання Філатова міським головою Дніпра, його риторика дедалі більше ставала малоросійькою, а свою діяльність він спрямував на співпрацю з екс-регіоналами, які радо підтримали його в ініціативі тишком грабувати міський бюджет.\nНині колишній «січеславець» забувся і про недоремонтований міст, і про розбиті дороги та знищену систему освіти, зосередивши всі зусилля на дискредитації та знищенні патріотичної ініціативи мешканців області.\n«Так карколомно перевзуватись в повітрі і брехати, позичивши очі в Сірка, може тільки наш упоротий Гудвін!», - кепкують з городничого активісти.\nТеги: Січеславська, Філатов


February 3, 2019 Tetiana Shvab Comments\nСканери штрих кодів - одні з найпростіших, але дуже корисних пристроїв. Вони користуються великою популярністю і встановлюються в різних закладах і торгових точках. За рахунок невеликих габаритних розмірів їх легко експлуатувати, а додаткова підставка розширює функціонал.\nВбудована функція безперервного сканування підвищує ефективність роботи і заощаджує час користувача. Вона має свої особливості і виводить обладнання на рівень промислових моделей. З функцією безперервного сканування можна ознайомитися на прикладі продукції - Netum.\nЗавдяки локальному підсвічуванні місця сканування вдається багаторазово прискорити зчитування штрих коду з товару або квитанції. Користувачеві не доведеться натискати на кнопки, але необхідно враховувати безперервність горіння смуги засвічення.\nLinear image - один із сучасних елементів зчитування штрих кодів швидко справляється не тільки з пошкодженими, а й затертими зображеннями. Це збільшує пропускну здатність, яка важлива для оптових і роздрібних підприємств.\nСканери штрих кодів Netum відрізняються високою якістю збірки. Вони справляються з високим денним навантаженням. Світлодіодна система зчитування забезпечує високу швидкість сканування і декодування.\nУстаткування має 2 варіанти підключення:\nБезпосередньо до ПК, що підтримує протокол Bluetooth (радіус дії до 100 м);\nПідставка. Постійне сканування включається після того, як устаткування встановлене на підставку. Воно знаходиться в активному режимі з включеним променем. Дані передаються спочатку на підставку, а з неї на ПК.\nВ міру ускладнення конструкції функціонал розширюється і при необхідності можна налаштувати сплячий режим. Для виходу з нього оператору досить піднести штрих код з товару, квитанції або іншого девайса.\nВиробник Netum приділяє велику увагу захисту та збереження працездатності свого обладнання. Скануючі модулі з вбудованою протиударним захистом і корпусні елементи, оснащені гумовими вставками, гарантують безперебійну роботу при падінні з невеликої висоти.\nАвтоматичний режим, який може вибрати оператор, оптимізує його роботу і підвищує комфорт від використання сканерів.


ВСІ НОВИНИ - Results from #144\nУ зонах відчуження та безумовного (обов’язкового) відселення підрозділи ДСНС, яким допомагають працівники лісових пожежних станцій ДСП «Північна Пуща», продовжують локалізацію пожеж на територіях Луб’янського, Дитятківського, Котовського, Денисовицького, Корогодського та Паришівського лісництв.\nДата публікації 27 квітня 2020 .Опубліковано у НОВИНИ\nДата публікації 28 квітня 2020 .Опубліковано у НОВИНИ\nВживаються всі можливі заходи щодо максимального пролиття окремих осередків тління трав’яного настилу, пнів, лісової підстилки та залишків деревини, з метою запобігання виникненню пожеж та недопущення нових. Спостерігається незначне задимлення на окремих ділянках.\nДля облаштування протипожежних розривів залучено важку інженерну техніку ДСНС та додатково 4 шляхопрокладачі Збройних Сил України. Інженерною технікою створено 1 тис. 10 км мінералізованих смуг.\nДо гасіння залучено 1 тис. 133 особи та 262 одиниці техніки. Авіацією ДСНС 27 квітня здійснено 30 скидів (60 т води).\nЗокрема, працівники ДСП «Північна Пуща» продовжують проливати торфовища за допомогою пожежних насосних станцій поблизу с. Крива Гора (Паришівське лісництво) та смт Поліське (Луб’янське лісництво).\nНаразі швидкість вітру сягає 21 км на годину.\nРадіаційна ситуація знаходиться під контролем.


Сьогодні відкриють пам’ятний знак жертвам голодоморів - 0372.ua\nСьогодні відкриють пам’ятний знак жертвам голодоморів\nЙого вже встановили на розі вулиць Руської та Шевченка.\nЗнак виглядає виконаний у вигляді підсвічника з 12 дзвіночками і трьома свічками, з’єднаними колосками.\nАвтором роботи є заслужений художник України Орест Криворучко, а практичним втіленням займалася майстерня Андрія Хорта, відома своїми кованими подарунками нашому місту.\nОфіційне відкриття розпочнеться 26 листопада о 15.30.\nТакож планується, що потім на цьому місці встановлять пам’ятник жертвам Голодомору.\nЧитайте також: У чернівецькій школі встановлять меморіальні дошки загиблим героям АТО\nБуковина Чернівці памятнийзнак


Датчик сухого ходу для водяного насоса: різновиди, принцип дії, схема підключення | Ванна кімната\nДатчик сухого ходу для водяного насоса: різновиди, принцип дії, схема підключення\nГоловна › Ремонт › Ванна кімната › Датчик сухого ходу для водяного насоса: різновиди, принцип дії, схема підключення\nВ домашніх системах водопостачання нерідко використовується насосна установка. Але для того щоб вона могла повноцінно і, головне, безперебійно функціонувати, важливо максимально захистити пристрій від можливого перегрівання та ін. Досягти цього можна, використовуючи певні захисні елементи (датчики), що запобігають роботу насоса на «сухому ходу». Важливо розуміти принцип роботи цих елементів, а також схеми їх підключення. Про це і піде мова далі (для наочності додається відео інструкція).\n«Сухий хід»: що це таке, які причини його виникнення\nПристрої захисту від «сухого ходу»: різновиди, принцип дії\nДатчик «сухого ходу»: схема підключення\nЯк підключити датчик сухого ходу: відео\n«Сухим ходом» зазвичай називають режим роботи насоса без води. Його вважають аварійним і, відповідно, дуже небезпечним для пристрою, выкачивающего воду. Справа в тому, що відсутність води – це загроза для функціональних елементів насоса, адже вона є свого роду охолоджувачем і здійснює мастильну функцію. Навіть нетривалої роботи насоса на «сухому ходу» (незалежно від його виду) достатньо для його виходу з ладу раніше встановленого строку.\nРада. Деякі власники водяних насосів не квапляться монтувати захисні елементи, що запобігають роботу пристрою вхолосту (без води), а варто було б, адже поломки, які виникли внаслідок роботи на «сухому ходу», не зараховуються до гарантійних випадків. А значить, ремонт вам доведеться робити за свій рахунок.\nДля початку варто розібратися в тому, чому може відбуватися недостатнє надходження води:\nНевдалий вибір насоса. Типова проблема при експлуатації пристрою в свердловині. Відсутність води можливо в тому випадку, якщо продуктивність насоса «перебиває» дебіт свердловини або ж рівень монтажу пристрою розташований вище динамічного рівня води.\nЗасмічення в трубі відкачування.\nПорушення герметичності водяної труби.\nМалий тиск води. Якщо виникає проблема, а насос не обладнаний системою захисту від «сухого ходу», він буде працювати до того моменту, поки не вийде з ладу або не буде вимкнено вручну.\nВідсутність контролю за рівнем води в иссякаемом джерелі.\nДля запобігання можливості «сухого ходу» було створено декілька пристроїв, що розрізняються між собою по влаштуванню і схемою роботи:\nРеле рівня води поплавок. Дані елементи вважаються одними з найбільш ефективних і при цьому дорогих. Головна перевага даного пристрою – відключення насоса до початку «сухого ходу». Реле представлена наступними елементами: плата, кілька датчиків (один з яких – контрольний) і дроти. Пристрій працює за простою схемою: при зниженні рівня води датчики, встановлені в свердловині, подають про це сигнал. Коли вода опуститься до контрольного, закачування води припиняється. Коли ж вода знову підніметься – насос запуститься автоматично. Поплавковий датчик (поплавок) – ідеальний варіант для закритих джерел води. Встановлюється вище насоса. Настроюється самостійно: потрібно лише відрегулювати довжину поплавкового кабелю і розташування датчика в ємності. Кабель підключається до джерела електроживлення. Якщо вода доходить до поплавця, подача електроенергії зупиняється, і відбувається відключення насоса.\nРеле і датчик тиску. Реле підійде в якості захисту лише для насосів з гідроакумулятором. «Критичний» рівень тиску в реле неможливо відрегулювати вручну (стандартно він фіксується на позначці 0,5 бар). Принцип дії пристрою простий: при опусканні тиску до рівня, зазначеного «критичним», реле розмикає контакт і насос зупиняється. На практиці ж переважна частина побутових насосів здатна працювати в нормальному режимі при тиску 1 бар. Тому можна з упевненістю говорити про те, що реле спрацює лише тоді, коли подача води буде повністю припинена. Датчики діє більш ефективно: вони подають сигнал про небезпечному рівні води при падінні тиску до 1 бар.\nДатчик протоку води. Являє собою пружинний клапан з вбудованим магнітом (з одного боку) та мікроперемикач. Датчик вимірює потік води, що пропускається насосом. При сильному водному потоці відбувається зрушення клапана, і він замикається з перемикачем. Насос приводиться в дію. Якщо тиск води знижується, клапанна пружина розтискається і той роз’єднується з перемикачем. Даний пристрій застосовується для захисту підвищувальних насосів невеликої потужності.\nРеле протоку води для насоса\nМіні АКН. Використовується для захисту однофазних насосів і регулює їх роботу в залежності від показників струму і потужності пристрою. Міні АКН користується великою популярністю через таких переваг як: мала кількість споживаної енергії, ефективний захист насоса, надійність, простота монтажу і експлуатації.\nПідключення датчика здійснюється двухэтапно: механічно і підключенням до електромережі. Спочатку датчик кріпиться на насос фізично. Зазвичай на пристрої є спеціальне гніздо.\nРада. На деяких насосах відсутнє таке гніздо. Як його заміни можна використовувати латунний тройничок, до якого, до речі, можна підключити манометр і навіть гідроакумулятор.\nПеред тим як вкручувати реле на трійник або на гніздо, необхідно ущільнити різьблення. Зробити це можна або за допомогою спеціальної (і досить недешевої) нитки, або льону.\nРада. Для надійної фіксації нитки її намотування здійснюється у напрямку до торця за годинниковою стрілкою.\nПісля намотування нитки можна приступати до закручування реле. Робити це потрібно дуже акуратно. Коли піде туго, потрібно підтягти реле гайковим ключем.\nТепер можна підключати датчик до електромережі. Насамперед знайдіть на датчику дві групи контактів. У кожній групі проводів знайдіть вільні кінці і прикрутіть до них жилу дроту. Заземлення з’єднуємо окремо, прикріплюючи його до гвинта на реле.\nПідключений датчик сухого ходу\nТепер можна приєднувати реле безпосередньо до насоса. Підійде звичайний дріт. Один його кінець під’єднуємо до вільним проводах реле, інший – до насосних проводах. Не забувайте про те, що кольори з’єднуваних жил повинні відповідати один одному.\nЗалишається лише перевірити роботу системи в дії. Підключаємо насос до електромережі і спостерігаємо. Якщо в процесі роботи насоса відбувається зростання показника на манометрі, а при досягненні максимально допустимого показника на датчику насос відключається – монтаж був здійснений грамотно. Пристрій можна експлуатувати в реальних умовах.\nНа цьому ми закінчуємо розгляд існуючих різновидів захисних пристроїв для водяного насоса, а також схеми їх підключення. Будьте уважні під час монтажу пристрою. Удачі!


Передмова: Інтуїція Ейнштейна: Квантова теорія космічної | Ukrainian\nГоловна »Книга Витяги» Передмова\n"Там немає прекрасніше, ніж вид інтелекту на боротьбу з реальністю, яка перевершує його."\nАльбер Камю (Міф про Сізіфа)\n"Ніхто не може допомогти, але в страху, коли один споглядає таємниці вічності, про життя, про чудесне структурі реальності."\nПеред була виявлена новий світ , відомий легенда, спочатку покласти перо Платоном, передбачив чудовим області, береги сховався у великій порожнечі, яка простягалася за Геркулесові стовпи (Гібралтарську протоку). Цей загадковий Атлантичний графства стояв як символ гармонії. Він був описаний як місце, повне скарбів трансцендентних де людина може розширити потенціал за рамки традиційних обмежень. Шлюз для цієї таємної землі, кажуть, порт так багата симетрії, що всі його складні деталі прийшли разом, щоб сформувати естетичний чудо з безпомилковим почуттям художньої магії.\nПроста можливість, що існували такі золоте місто був чарівним, але було щось більше до цієї легенди, щось перемішуванні і глибоким, що резонувала щоразу це було сказано. Сама ідея, що там, за туманами, весь континент був все ще чекає, щоб бути виявлені кістки був страшним. Якби це було правдою, то це означатиме, що, незважаючи на все людство знання скопив, було набагато більше, щоб вчитися. Це буде означати, що всі попередні виконання світу, що ми так віддано покладатися дико неповними; що було набагато більше світу, ніж хто-небудь уявлялося раніше. Зрештою, це зажадає людство повністю переписати свої найбільш надійних карт.\nЦя легенда пропонується можливість, що безстрашний розвідувальних RER s Коу не ігнорувати LD - можливість брати участь у вищій пошуках. Це посилюється мрію підключенню до визначених і універсальних істин, пропонуючи людству шлях доторкнутися до основної таємницю і активно розширювати своє сприйняття за горизонтом. Для тих, хто буде плисти в мерехтливих міражі, які захоплюють вечірнє сонце, це пошепки надії став найбільшим пісня сирен. З часом, приманка і пристрасний цікавість характеризується цій легенді увійшов до спільну мову і стали відомі як виклик Атлантиди. Відповідаючи на цей виклик був прийняти заповітної серце легенди Платона. Ті, хто зробив прийшов до висновку, що за зростанням по етапах раціональності досягнення просвітлення стає реальною можливість; що в кінцевому підсумку ми можемо уникнути печери невігластва і навчитися зрозуміти, що лежить за межами тіні.\nЗдебільшого, легенда про Атлантиду вважається єретичною міф. Саме поняття, що світ, що міститься цілі континенти ще належить відкрити вважався смішно і блюзнірство. Європейські карти світу ясно показав, на трьох континентах - не більше. Віра в точності цих карт виграв війну, керуючись чоловіків додому здалеку відстань місця. Отже, правителі кожній країні зберегли свої особисті карт під замком і ключем і вважали їх своїми найбільш цінні речі. Ці карти дав їм перспективу, оформлена свій світ, і визначається їх місце в ньому. Будь-які претензії, що їх карти були неправильно було скоєно напад на всій їх модель реальності. Але легенда про Атлантиду жили на.\nНайсміливіші сторінки нашого минулого пофарбовані досягнень і відкриттів галантних людей, які брали участь у havedirectly theunwraveling таємниць нашого світу. Кидаючи виклик конвенції та після їх інтуїції до більш багатою, більш повної карті, вони приносять нам нове розуміння. З історичних діячів, які спільно в цьому досвіді я згадаю два, які належним чином підготувати грунт для роботи в даному документі. Ці конкретні дослідники зробили гострий вплив на картах, які обрамляють наш сучасний світогляд. Їхнє розуміння привело багатьох з несподіваних відкриттів, в кінцевому рахунку, що мотивують багатовимірний карту ми представлятимемо і досліджувати в цій книзі.\nПерший з цих людей, можливо, таємно вірили, що казка Атлантиди було більше, ніж просто міф. Він, можливо, живив інтуїцію, що за горизонтом було більше, щоб знайти, ніж його карт вирішені; що десь в цьому ритмічної океанічної трансу міста Платона золота мерехтливий в сонячному світлі. Через сім років після Марсіліо Фічіно перевів легенду Платона про Атлантиду в латині королева Іспанії погодився фінансувати його експедицію.  Записаний мета цієї експедиції було знайти більш короткий торговий шлях до багатого континенту Cathay (сучасний Китай), Індії і легендарний золото і спеції острова Сходу. Людина, яка запропонувала цю експедицію, а потім відплив до Атлантичний прірву був Христофор Колумб. \nЦілком можливо, що Колумб використовував комбінацію чуток, легенд і карт в його розпорядженні, щоб таємно вирахувати, де земля Атлантиди швидше за все, буде. Незважаючи на його підготовки, його проекція міститься випадкове розрахунку помилку, буде керуватися його долю. Розмір Землі, відповідно до його карти, було набагато менше, ніж його фактичного розміру, тому що розрахунки були засновані на були перетворені з арабських миль - які значно більше. Як наслідок, Колумб задумав землі на Сході бути набагато ближче, ніж вони були насправді. Тим не менш, його офіційно пропонований маршрут займе його в загальному напрямку його прихованої мети.\nІсторія записи, які в той час у стадії реалізації Колумб відхилилися від пропонованого його Індія пов'язаного курсу на північному заході протягом декількох днів. Це відхилення показує, що він шукав щось не на своєму офіційному маршруті. Він плив у невідомість, що працюють тільки уві сні, і приймаючи шанс, що б назавжди змінить сприйняття людства про світ. Це ризиковано маневр майже закінчився заколот.\nХоча Колумб не знайшов Атлантиду, або більш короткий шлях до Індії, його подорож була шоу, що наші самі довірені карти можуть бути неповними дико. У цьому його інтуїція повністю виправданий. Був дійсно весь континент за атлантичних вод, чекають на відкриття. Насправді, було набагато більше до світу, ніж карти своєї епохи зображували. Більш важливо те, що частини, які пропали безвісти з цих карт були виявити. \nСотні років опісля, інший неповне карту зіткнувся. Замість графіків різних земель, розділених водами, ця карта намітили самі параметри фізичної реальності. Людина, яка кинула виклик стару карту була мрія відкрити для себе рамки, де всі закони природи були просто, гармонійним, і єдина. Він вважав, що така карта повинна в кінцевому рахунку бути в межах інтуїтивного схоплювання. Він не визнав, що стара карта, ньютонівська механіка, був вже не в змозі графіків постійно зростаючий масив людини спостережень. За його словами, це означає, що повинна бути нові параметри, які очікують виявили, і він відправився, щоб розкопати їх. Виклик цього шляху переслідування визначається все своє життя. Людина, звичайно, був Альберт Ейнштейн. Він був набагато більше, ніж батька відносності чи діда квантової механіки; він був автором нової легенди - легенди новітньої Атлантиди.\nКвест фігурки 0-1 Ейнштейна\nКарта, що Ейнштейн шукав - той, який буде виявити цю нову «Атлантіс» - називається єдина теорія поля. Ті, хто не міг почути основний виклик Атлантиди часто помилково мети Ейнштейна, щоб отримати єдину і спрощену математичне представлення гравітації і електромагнетизму, завдання не з легких в собі, але мета Ейнштейна була набагато вище. Його було мрією можливість зазирнути в тканину фізичної реальності - в онтологічно доступу і повністю зрозуміти його структуру, красу, і межі його можливостей. Його мета втілюється високе прагнення відчуває кінцевої зв'язок з природою і, схопивши найелегантніший розуміння того, що означає бути.\nЕйнштейн поетично хотів бути в змозі торкнутися, що лежить за горизонтом. Його інтуїція сказала йому, що ця мета була в межах досяжності людського духу і його дослідника наділив його пристрастю, щоб продовжити свої пошуки протягом всього свого життя. У день перед смертю, Ейнштейн назвав для паперу й написав деякі розрахунки в останній надії завершити карту. "Він знав, що вмирає. Він знав, що не зможе завершити обчислення. Він зробив це в будь-якому випадку. Проблема ще мало, і він як і раніше дбав. "(Левенсон 2004, 45) Це було його легендою.\nМалюнок 0-2 вдихів Останні декодування\nПротягом багатьох років, легенда Ейнштейна переплітаються світ. Газети сповістив кожному зі своїх публікацій з ентузіазмом очікуванні; будівництво чутки, що д-р Ейнштейн виявив ключову розуміння того, що дозволило йому розкрити деякі з найглибших таємниць природи. Коли його роботи були звільнені, люди стікалися, щоб побачити нові рівняння, хоча більшість з них вважається звіринець символів, щоб бути абсолютно незрозуміло. Прусська академія надруковані тисячі копій одного такого паперу і випустили їх на 30 січня 1929 вони негайно продані. Академія була для друку три тисячі більше. Коли один набір з цих сторінок була приклеєна у вікнах універмагу Лондон, юрби людей, які були залучені до виклику цієї нової Атлантиди зібралися в холод, штовхаючи вперед свій шанс заглянути в складний математичний трактат. Це не має значення, що тридцять три таємні рівняння були незрозумілі для більшості з них. Важливо те, що великий розум намагається привести людство трансцендентної скарб - карту розумі Бога.\nЯк з'ясувалося, ці рівняння не завершена карту. Тим не менш, як символ зростаючого визнання важливості зусиль Ейнштейна, Університеті Уеслі в Коннектикуті заплатив велику суму, щоб купити рукопис. Документи були здані на зберігання в бібліотеці університету в скарб. (Айзексон 2007 року, 343)\nЯк і Колумб, Ейнштейн так і не досяг своєї кінцевої мети. Тим не менш, його відкриття зробив показують, що ньютонівська карта неповним, що цілі континенти мірних все ще чекали, щоб бути виявлені. Ейнштейн воскрес виклик Атлантиди і залишив нас з безстрашної завдання плавання бурхливі води сприйняття, оскільки ми намагаємося виявити ці континенти.\nЩоб допомогти вести нас до нашої мети, Ейнштейн побудував "гумовий лист діаграми" в спробі eportraying викривлений простір-час (див главу 9). Ці схеми є дуже корисними, але вони також є неповними. Вони мапі кривизну тільки в двох просторових вимірів, і вони не пропонують мальовничий пояснення збочений часу. Тим не менш, деяке зображення, яке приходить з загальної теорії відносності різко покращує наше розуміння природи. Це показує, простір і час як відносні осіб, гравітаційні поля, як геометричних спотворень у вакуумі і, найголовніше, це звільняє нас від деяких з наших найбільш longheld припущень про реальність.\nКолективні ідеї Ейнштейна (відкриття фотоефекту, які зробили революцію електроніки, пояснюючи броунівський рух, які підтвердили існування атомів, і його шедеври спеціального та загальної теорії відносності) кнурів технологічна революція, яка буквально винайшов сучасний світ. В результаті у нас тепер є транзистори, атомні бомби, лазери, сканери штрих-кодів, цифрові будильники, заряджені у поєднанні пристрою в цифрових камерах, широкосмугового доступу в Інтернет, айфонів, сонячних панелей, GPS, волоконної оптики, пульти дистанційного керування, телевізори, DVD, випромінювання лікування раку, детектори диму, хімії колоїдів, який є прабатьком наших сучасних доріг, і багато хто з наших сучасних фармацевтичних препаратів від статинів в Віагра і більше. Його ідеї також приводиться в рух науки космології, вивчення кінцевих походження, який справив теорію Великого Вибуху Інфляційні і дозволило нам зрозуміти набагато більше про розвиток нашого Всесвіту і місці у ньому, ніж раніше.\nНезважаючи на драматичні ефекти ці речі мали на нашому повсякденному житті, важливо розуміти, що всі ці вдосконалення були прості піт-стопів до істинної мети Ейнштейна. Вони були легендарні спеції, що не місто золота.\nЧерез ясності він досяг вдивляючись в тканину реальності далі, ніж хто-небудь до нього, Ейнштейн ніколи не вагався у своїй вірі, що глибока істина була досяжна. Він побачив край цієї істини 'підйому кут великий вуаллю. Через це, він провів своє життя в опозиції до тих, метою якого було визначити реальність як незрозуміло. Вони спрямовані, щоб зменшити легенду Ейнштейна в простій міф, і стверджував, що людський розум має вбудовані обмеження, які ніколи не можуть бути подолані. Противники Ейнштейна заявив, що навіть якщо повна карта природі існує в принципі, було б назавжди за межами нашої здатності зрозуміти на практиці. Що ще гірше те, що ті підставні розробив самогубний поняття, що «добра наука» не може бути змішаний з хвилюванням чи духовності - що емоції і духовність може бути заземлений тільки в надприродне. Якимось чином вони ніколи не чули музику. Вони ніколи не відчував себе виклик Атлантиди.\nПерш за все, життя Ейнштейна варто спростувати цю обмежувальну точку зору. Він якось сказав , " ... серйозні наукові працівники є тільки глибоко релігійні люди ", тому що" наука може бути створена тільки тими, хто наскрізь просякнутий прагненням до істини і розумінню. "(Айзексон 2007, 390) Він глибоко розумів, що шлях науки, в кінцевому рахунку обумовлений бажанням досягти більш глибокий зв'язок з природою, відкрити для себе більш чітке, більш повний опис реальності, розкрити причинно-наслідковий історію. Без цього пристрасного бажання науковий прогрес йде в ступор. "Коли це почуття відсутня, наука порочить в безглуздому емпіризму." \nРозуміючи, що ця духовна палива, ця емоційна вогонь, потрібно цілей науки, Ейнштейн прийняв і роздмухували цю полум'я. Через це він став бачити реальність таким чином, що перевершило бачення всіх тих, хто прийшов до нього. Отже, він був першим, щоб торкнутися більш глибокий ясність - досвід, який підключений його з божественним.\n"... Космічний релігійний досвід є найсильнішим і благородним рушійною силою наукових досліджень."\nДля різного ступеня, багато людей відчули відгомони глибокий зв'язок, що Ейнштейн говорив о. Ми відчуваємо їх в моменти, розкиданих по всій нашого життя. У перший раз дитина бачить скам'янілість динозавра лютим, або дивиться в Трапеції Оріона Велика туманність в телескоп через, потужний зв'язок з просторістю простору і часу сприймається як переважна почуття благоговіння і захоплення. У перший раз ми спостерігаємо заворожує ритм гребінцевої медузи, і навіть коли ми вперше почули мелодійний трель в Жайворонок, наш інтелектуальний горизонт розширюється і наша інтуїція стає зарядженим з потенціалом зростання.\nМалюнок 0-3 Дитяча здивування\nВсякий раз, коли ми втрачаємо слід наших фізичних кордонів, чи будемо ми зрозуміти шматок Місяця в наших руках, або досвід амброзійного дотик любові, ми мигцем цьому зв'язку більш глибоке - і мерехтіння нашої "чудової незначності. Ейнштейна "космічне релігійне почуття» не обмежується по суті перемежовується інтервалами. У прямому зв'язку з божественним вона має потенціал, щоб збільшити асимптотично, поки не досягне постійного рівня ясності. Це і є мета: наші пошуки, щоб виявити кінцеву карту реальності і злитися з нашої інтуїції істинній формі природи. Від цього союзу ми виявимо, що фізичний закон сам по собі є божественним, і Бог буде викрито як крайній прояв того природи. Пасати зусиль Ейнштейна підірвати нас в цьому напрямку, вони мотивують нас продовжувати пошуки. Ця подорож більше, ніж мрія, щоб завершити карту природі; це більше, ніж естетичної бажання симетрії і математичної краси. Наукова квест про отримання пряме посилання до божественного - доторкнутися до Бога, і щоб зрозуміти істину.\nТак як це квест неминуче веде нас в незвідані води, наші записи журналу, як правило, домагатися ясності шляхом використання поетичного посилання. Як наслідок, наші відкриття часто плутають (ті не так на квесту) чогось надприродного. Але вони не є надприродним. Таке оману буде продавати досвід пошуках, і «релігійним» основою Ейнштейна, короткий. Ейнштейн ні теїстами, він не був деистом. Його «космічна релігія» відображає його відданість до задачі виявлення прихованої структури природи і його почуття обожнювання і трепет на нескінченний потенціал цього процесу. (Сьогодні багато хто визнав би йому Pantheist. ) Він сказав, "Я вірю в Бога Спінози, який відкриває себе у впорядкованій гармонії сущого, а не в Бога, який стосується себе долі і дій людини." ( Даукінс +2006 18) \nПовторне використання Ейнштейна слова Бога, незважаючи на його, знаючи, що багато з них будуть не в змозі зрозуміти його передбачуване значення, був неминучий. Він був не в змозі, як кажучи про Космос в технічному значенні, як молодий хлопчик з розповідаючи свою першу поцілунок монотонно. Його зв'язок з цією глибшої реальності - Богу - був весь сенс. Ті, хто пропустив це повідомлення, але до цих пір намагаються йти по шляху відкриття є, як пише Лі Смолін, "що йдуть на красиву квітку, але не вистачає красу, як це, що квітка прийшов, щоб бути." (Смолін +2004, 40)\nЦей квест втілює видатний таємницю. За визначенням, він прагне перевершити обмеження, які випливають з фундаменталізму. Це пошук яскравий unfurlment таємниць Природи безперешкодний догми. Це пошуки, щоб досягти нової форми здорового глузду, підвищений інтуїцію, за допомогою якого глибоке розуміння основ таємничий природно дарує нам спілкування з нескінченним.\nЕйнштейн запропонував нам, щоб зробити його мрія наша універсальна квест. Він проклав новий шлях і зробив можливим для всіх нас, щоб взяти участь у великій інтелектуальної пригод, але, як і всі пригоди він має свої небезпеки. Якщо ми приймаємо в ньому ми повинні будуть зіткнутися наше невігластво. Нам доведеться витримати густий туман хаосу і дрейф через море плутанини. Зрештою, ми навіть повинні кинути виклик нашим найбільш фундаментальні уявлення про царство ми розуміємо, щоб зрозуміти. Але робити це ми будемо частиною вічної плавання, переслідуючи відлуння найдавнішого інтуїції, і активно шукає основний таємниці. Це, само по собі, є достатньою причиною, щоб приєднатися до квест, бо це вишукано людину шукати філософської істини. Як сказав Ніцше, "Пора людині поставив собі мету. Це час для людини, щоб посадити паросток вищої надії своєї. Його грунт ще досить багата для цього. "(Ніцше +2005, 13)\nТі, хто вважають вступу в цю поїздку в першу чергу прислухатися повинні одне попередження. Вже виявлені Теми підстильної таємниці. Вони показали чудеса, які кидають виклик уяву і відкриті прірви, які не піддаються емпіризму. Але карта, яка з'єднує всі ці відкриття досі зниклими безвісти. В даний час ми втратили і плутати. Через це багато людей почали відмовлятися від поїздки. Вони відразу відмовилися. Вони кажуть, що якщо те, що ми шукаємо існує, то він не може бути захоплений людської уяви. Для них, додаткові розміри, невпевненість, корпускулярно-хвильовий дуалізм, нелокальність і судилося бути вічно за межами нашого розуміння.\nЦе відношення продовжує зростати, оскільки, здебільшого, вітрила нашого корабля залишилися слабину. Після смерті Ейнштейна ніхто не представив ідею, яка була здатна приносити таємниці сучасного світу в межах досяжності людської інтуїції. Те, що ми після інтелектуальна трансцендентність. Той факт, що ми ще не досягли його немає підстав, щоб відмовитися. Існує завжди є шанс, що творчий розуміння буде відновити вітер наших вітрил. Нова картина реальності, карта ми були після, просто, можливо, чекає когось, щоб кинути виклик припущення, що ніколи не був оскаржений. Якщо це так, то концептуальна портал ми шукали б тільки один сажень від готелю.\nНа згадку про передсмертного бажання великого мрійника, і на честь його інтуїції, авантюрний дух, і пристрасна віра в глибшу істину, зараз саме час, щоб підняти вітрила. Зараз саме час, щоб приєднатися до подорож. Це до нас, щоб продовжити пошуки, щоб витримати розмірні каскади, і оскаржувати стару карту. Це до нас вирішив з'ясувати святий Грааль сучасної фізики-Нової Атлантиди.\n"Вищим завдання фізика прибуде на цих універсальних елементарних законів, з яких cosomos можуть бути побудовані до чистої дедукції. Там немає логічний шлях до цих законів; тільки інтуїція, спираючись на співчутливе розуміння досвіду, може досягати їх ».\nУ дусі інтуїції Ейнштейна, давайте запустимо наш інтелектуальний квест сміючи берега - виходячи з припущення, що аксіомою структура простору-часу значно багатшими, ніж ми припускали це, щоб бути. Нехай наша подорож відкриття грунтуватися на ретельних експертиз таємниць сучасної фізики, творчих спроб, щоб отримати під припущень, які можуть бути стримує нас від розуміння цих наслідків, і процес просіювання через шквал нових ідей перевірки наших нових аксіом проти таємниць ми маємо на увазі, щоб пояснити. Хоча ця книга буде нести нас через цей процес, досліджуючи глибини конкретної геометричної пропозиції (що простір-час є сверхтекучая з фрактальної структурою), кінцева мета нашого дослідження буде заповнити вітрила нашого корабля з багато нового і уявою ідеї, і, щоб навчити нас, як реалізувати всю міць цих ідей, вивчаючи, як правильно обрізати, щоб вітрила, які захоплюють їх.\nЯк ми досліджуємо нові острівці думки ми шукаємо тих, які дають нам можливість візуалізувати викривлений простір-час Ейнштейна в багатій чином. Ми шукаємо точки зору, що дозволить нам вийти заміж за блиск інтуїції Ейнштейна з парадоксальними, а іноді безглуздих, видінь квантової механіки; створення виразного, наочну систему, що полегшує глибоке розуміння, як онтологічно і гносеологічно, що насправді відбувається за завісою. Скарб ми шукаємо геометричний опис простору-часу, що може бути доведено, дедуктивно відповідальність за загадкових ефектів обох Загальна теорія відносності та квантової механіки.\nНезважаючи на те, що ми будемо досліджувати конкретний набір припущень в цій книзі про геометричній структурі простору і часу (аксіоми, які лежать в основі квантової теорії простору) і слідчим ці припущення несуть нас до нашої мети отримання більшого розуміння, я сподіваюся, не переконати вас, поза всяким сумнівом, що насправді Природа дотримується структури, запропонованої в цьому документі. Швидше я сподіваюся, що це розслідування закликає вас особисто приєднатися квест, щоб кинути виклик припущень, що ви завжди само собою зрозумілим, щоб зануритися в невідоме, брати активну участь у великих таємниць, і присвятити себе, щоб зробити сенс з них все. Ця книга хроніки, як я почав той квест для себе. Чи повинен він бути корисним орієнтиром у вашій інтелектуальної подорожі, я буду вважати це успіхом.\n[Продовжити першому розділі]\nЗ майбутньої книги:\nпо Тед Робертс\nЛітературні Художники представники\n Ейнштейн Вільям Міллер, цитований в журналі Life, 2 травня 1955, в Calaprice, 261; Уолтер Айзексон, "Ейнштейн", стор. 548.\n З бридливим рішучості Колумб мав зробити пропозиції, і переключити його відданість, кілька разів. Спочатку герцога Анжу у Франції, потім в короля Португалії, герцог Медина-Sedonia, то розраховувати Медіна-Celi, і, нарешті, короля і королеви Іспанії. Всі ці пропозиції були відхилені, але після звернення їх перша відмова, король і королева Іспанії зрештою надав йому три кораблі. Джаред Даймонд, пістолети, мікроби і сталь - Долі людських суспільств (Нью-Йорк: WW Нортон & Компанія, 2005) стор. 412.\n У 1485 Фічино переклав твори Платона на латинь. Колумб зробив своє перше офіційну пропозицію Іоанна II, короля Португалії, що той же самий рік. Сім років потому Колумб в Америці. Будь або не Колумб насправді рухає бажання відкрити Атлантиду, або взагалі, або не читав він розповідь Платона було обговорено. Там просто немає надійної запису. VNevertheless, Гумбольдт, "чиї інтелектуальні портрет Колумба залишається неперевершеним" відзначає відсутність будь-якої згадки про Атлантиду від працях Колумба, але, тим не менш стверджує, що Колумб "задоволення в посилання Солона в Атлантиду." (Гумбольдт, Historie-де-ла géographie дю модерн континент, 1: 167). П'єр Відаль-НАКу і Джанет Ллойд, критичного дослідження, т. 18, № 2 (Зима, 1992), "Атлантида і народів", стор. 309. Колумб був не дуже потайним про те, як він відчував, про золото. "Золото є найвишуканішим речей," сказав Христофор Колумб. "Той, хто володіє золото може придбати все, що він хоче в цьому світі. Воістину, для золота він може отримати вхід для своєї душі в раю. "(New Scientist, 30 листопада 1978 'Золотий Ельдорадо" Крістін Кінг, стор. 705.) Це було не рідкістю думку. Іспанські конкістадори були готові до вчинення геноциду на Fing місто золота знаю як Ельдорадо. (Там же).\n Вікінги, такі як Lief Ерікссон відвідав Північній Америці п'ять століть до плавань Колумба, і полінезійці були торгувати їх курей солодкої картоплі з корінними американцями, принаймні сто років до Колумба (що перевіряється за допомогою аналізу ДНК похованих курячі кістки в Америці від між 1300 і 1424 AD, які є явно полінезійської, не іспанський, походження). Але ці зустрічі не зробили істотного впливу європейських карт світу. Збагачення європейських картах є великим досягненням Колумба. См: Елізабет Matisoo-Сміт, Університет Окленда, 2007, і виходячи з Національної академії наук, DOI: 10.1073 / ООПТ. 0703993104.\n Ейнштейн Marice Solovina, 1 січня 1951, в Solovina, 119; Уолтер Айзексон, "Ейнштейн". Стор. 462-463. Ейнштейн також сказав, "... я стверджую, що космічне релігійне почуття є найсильнішою і найшляхетнішою мотивом для наукових досліджень." (Ідеї та думки, 1954)\n З "релігії і науки,« Нью-Йорк таймс мегезин, 9 листопада 1930 року, 1-4. Друкується в ідеї і думки, 36-40; Новий Допускається цитування Ейнштейн, Збори і раз внесено Аліса Calaprice, (2005) стор. 199.\n "Пантеїсти не вірять у надприродного Бога на всіх, але використовувати слово Бога як був не надприродною синонім природи, Всесвіту, або за правомірність, який управляє його розробки." Річард Докінз, Бог як ілюзія ( Нью-Йорк: Houghton Mifflin Компанія, 2006) стор. 18.\n Він також сказав: "Я ніколи не ставиться природі мету або цілі, або що-небудь, що може бути зрозуміле як антропоморфні. Те, що я бачу в природі є чудовою структурою, що ми можемо зрозуміти тільки дуже недосконале, і що необхідно заповнити мислячої людини з почуттям смирення. Це дійсно релігійне почуття, яке не має нічого спільного з містикою. "(Докінз 2006 року, 15)\n Принципи досліджень, адреса Альбертом Ейнштейном (1918), фізичного товариства, Берлін, для шістдесятиріччя від дня народження Макса Планка.


ЧИ ДОПОМОЖЕ НАМ ЛІКАРНЯНА КАСА?\nТетяна Василівна КУШНІРЕНКО – жителька Мени, домогосподарка:\n– Читала я в газеті про цю касу – на перший погляд, справа вигідна. Але чи ж вистачить у тій касі грошей на всіх? Хворих і немічних у нас багато, і болячки їхні за п’ять гривень не вилікуєш.\nМикола Омелянович НУЖНЯК – голова правління ск “Куковицький”:\n– У лікарняну касу вступив з першого дня її створення – і не шкодую. Бо місяців зо два тому серйозно захворів: були проблеми з легенями, пішло ускладнення на серце, – то лікувався довго, навіть у Чернігові. І жодної копійки на медикаменти не витратив! Якщо порахувати, то у касу я заплатив разів у п’ять менше, аніж на мене витратили.\nГанна Дмитрівна ЛЯХ – приватний підприємець, жителька райцентру:\n– Звичайно, допоможе. І не тільки у нашому районі започатковано цю добру справу. Доводиться їздити по сусідніх – Сосницькому, Корюківському, то люди схвально сприймають створення лікарняної каси, є надія, що на момент хвороби тобі не дадуть померти, хоча в кишені може бути і пусто.\nНіна Григорівна ВИШНЯК – начальник Киселівського відділення поштового зв’язку:\n– Усе нове нами сприймається з недовірою, осторогою. Але коли мова йде про здоров’я, варто відкидати геть сумніви щодо і лікарняної каси, і профілактичних оглядів. Усе це, безперечно, потрібно. І спасибі тим людям, які придумали таку касу.\nВолодимир Федорович ПРИЩЕПА – голова правління сільськогосподарського кооперативу “Авангард”:\n– Що таке п’ять гривень? Чи багато чого за таку суму можна купити? З такою купюрою не варто на базар іти чи до магазину. А здоров’я, виходить, можна підтримувати. Але це може зрозуміти і відчути той, хто, потрапивши на лікарняне ліжко, не мав проблем з придбанням медпрепаратів – їх на тумбочку лікарі самі принесуть. Краще звичайно, не хворіти, але п’ять гривень варто сплачувати до лікарняної каси – то буде надійним гарантом нашого здорового життя.\nВалерій Іванович ЮРЕЦЬ – житель Синявки:\n– А чому не допоможе? Є вже у районі люди, які, дякуючи саме лікарняній касі, виздоровіли, стали до роботи. Це ж скільки проблем відпадає у того ж хворого і його родичів – не треба в борги залазити на придбання ліків, бігати по всіх аптеках у пошуках їх. Сплачуй собі по п’ять гривень щомісяця і живи спокійно. Це ж просто здорово придумали!\n– Зараз, крім лікарняної каси, ніхто нам не допоможе.\nПЛАТИ П’ЯТЬ ГРИВЕНЬ НА МІСЯЦЬ – І ЛІКУЙСЯ НА ЗДОРОВ’Я\nЦя благодійна організація, створена за ініціативи медиків району, діє на Менщині вже дев’ять місяців. Про те, як організувалась лікарняна каса, як вона працює, наша газета писала неодноразово. Але питання “Чи ж варто вступати до лікарняної каси?” продовжує хвилювати читачів. Сьогоднішня наша розмова з цього приводу – з головним лікарем району П.П.ХОМРАЧЕМ.\n– Чим обумовлене створення лікарняної каси у районі? Адже держава своїми основними законами гарантує кожній людині безкоштовну медичну допомогу?\n– Проблемою номер один у медичній галузі району, області, країни в цілому є недостатнє фінансування. Наприклад, минулого року медицина району отримала з бюджету 3,6 мільйона гривень, у нинішньому очікуємо трохи більше – 3,9 млн. грн. Усього. А для того, щоб забезпечити хворих медикаментами для лікування у стаціонарі та достойним харчуванням, для придбання сучасної медичної апаратури, необхідно для нашого району мінімум 7,2 млн. грн. на рік – майже удвічі більше, аніж маємо насправ-ді. Слід зауважити, що керівництво району робить усе можливе, аби поліпшити фінансування медичної галузі, завжди йде нам назустріч у вирішенні нагальних проблем, але… У багатьох країнах світу існує страхова медицина, кожен працюючий або пенсіонер відраховує певний відсоток коштів на розвиток медичної галузі. Натомість гарантовано отримує якісне і – що головне – безкоштовне медичне обслуговування.\nІснує навіть такий неофіційний девіз страхової медицини: “Багатий лікує бідного, здоровий лікує хворого”.\n– Балачки про необхідність переведення медичної галузі на механізм страхування у нас точаться давно…\n– Але поки що це просто балачки. І поки Верховна Рада не прийме Закон про обов’язкове загальнодержавне медичне страхування, медики країни ініціювали створення лікарняних кас.\n– Розмір щомісячного внеску залишився тим же?\n– Так, 5 гривень на місяць для усіх членів лікарняної каси, незалежно від віку, статі, професії і т. д. Членом каси може бути кожен громадянин віком від 18 років. По закінченню накопичувального періоду (4 місяці) кожен член лікарняної каси має право на безкоштовне амбулаторне лікування (у тому числі і стоматологічні послуги), медичну допомогу при гострих захворюваннях та лікування у стаціонарі.\n– Люди отримують гроші?\n– Ні, на руки хворому ніяких грошей ніхто не видає. Пацієнт повністю забезпечується медикаментами та витратними матеріалами. Хто лікувався за власні гроші, знає, скільки це може коштувати. А так людина, витративши на рік 60 гривень, має гарантію, що у разі біди отримає необхідне лікування. І не лише для себе, а й для своїх дітей до 18 років, або, якщо це студент стаціонарного закладу – до 20 років. Вигідно? Безумовно! Здоровий глузд підказує, що будь-хто платив би щомісяця і не 5, і не 10 гривень, аби лишень зберегти здоров’я.\n– Скільки членів лікарняної каси сьогодні? І скільки з них за дев’ять місяців проліковано?\n– Загалом до лікарняної каси вступили 1700 громадян. Колективно вступили 23 організації та підприємства району, найперші – медики, працівники райдержадміністрації, районної ради, “Укртелекому”, РЕМу. Самостійно, одноосібно виявили бажання стати членами лікарняної каси 390 жителів району. На сьогоднішній день проліковано 250 її членів. У середньому витрати на одного хворого склали 97 гривень. Але були і складні випадки, коли на одного хворого каса витрачала 350 – 400 гривень. Члени лікарняної каси мають ряд пільг. Зокрема, усі вагітні перед пологами отримують (безкоштовно, ясна річ) пакет з необхідними медикаментами та матеріалами – на суму 120 гривень. А якщо медична допомога на рівні ЦРЛ виявляється недостатньою, то після відповідної консультації в обласній лікарні хворий направляється на лікування туди, маючи при собі усі необхідні медикаменти.\n– А не буде так, що лікарняна каса швидко збанкрутує?\n– Усе детально прораховано, отож ми дійшли висновку, що це неможливо. Наприклад, на сьогоднішній день у касі є близько 5 тис. грн.\n– Якщо лікування стане таким доступним, то чи не кинуться усі шукати у собі болячки, аби лиш “на халяву” пролікуватися?\n– Так це ж добре! Краще нехай людина звернеться вчасно, аніж через брак коштів сидить і терпить хворобу. Будь-яке захворювання легше вилікувати, коли звернутися до лікаря вчасно.\n– Але ж є і такі випадки: людина з хронічною формою захворювання, отримавши необхідне лікування за рахунок лікарняної каси, не дотримується режиму, правильного харчування, нехтує здоров’ям – і в результаті знову звертається до медиків. Безкоштовно…\n– Такі випадки траплялися. І правління лікарняної каси прийняло рішення: люди з хронічними захворюваннями матимуть право безкоштовно пролікувати свою хворобу раз на рік, а от з іншими захворюваннями (приміром, апендицит, перелом чи пневмонія) – необмежену кількість разів.\n– А якщо член лікарняної каси з тих чи інших причин вчасно не зробив внесок?\n– Почекаємо два місяці, потім письмово повідомимо про затримку виплати, а якщо громадянин не зреагує і не заплатить за цей період – буде виключений із лікарняної каси. Гроші назад не отримає.\n– Якщо хворого до лікарні терміново привезла “Швидка”, наприклад уночі, – як він може засвідчити, що є членом лікарняної каси?\n– Усі дані занесені до комп’ютера, отож з’ясувати це неважко, за паспортом. А якщо вночі – хворий отримає усі необхідні медикаменти у будь-якому випадку терміново, усі формальності з’ясовуватимуться на ранок.\n– Хто працює у лікарняній касі і контролює її роботу – надходження, перерозподіл коштів?\n– Постійно у касі працюють лікар-експерт з контролю якості призначеного лікування, медсестра та бухгалтер. Їх роботу контролює правління лікарняної каси у складі дванадцяти чоловік (серед них – керівники району та міста, сільськогосподарських та промислових підприємств). Вищий орган правління – конференція, яка скликається раз на рік. Лікарняна каса зареєстрована як громадська організація в райуправлінні юстиції, має статут, гербову печатку і рахунок у Приват-банку (у сільській місцевості – у відділенні Ощадбанку).\n– Куди потрібно звернутися, аби стати членом лікарняної каси?\n– Каса розташована на першому поверсі адміністративного корпусу ЦРЛ (там, де приймальне відділення). Телефон для довідок: 2-22-72.\nНЕ ВТРАТА, А ЗНАХІДКА\nВід хвороб, на жаль, не застрахований ніхто. Хворіємо на нежить, грип… Доводиться лягати і на операційний стіл. На все це треба кошти, іноді і немалі. Саме через це, як зазначалося на ра-йонній медичній раді, чимало хворих не звертаються своєчасно за медичною допомогою. Але ж настає критичний момент – доводиться вибирати між життям і смертю. Щоб у якійсь мірі полегшити лікування людям у матеріальному плані, у центральній райлікарні створено лікарняну касу. Її послугами вже скористалися деякі жителі нашого району, на собі пересвідчилися, що то є зовсім непогана справа, відчули її переваги. Серед них і сільський голова Бірківки К.О.Фесюн.\nКатерина Олексіївна стала її членом з першого місяця заснування. І не лише вона. Приклад голови наслідували всі працівники сільської ради, лікарської амбулаторії, деякі жителі села.\nНа початку нинішнього року К.О.Фесюн захворіла і поправляти своє здоров’я їй довелося у неврологічному відділенні центральної райлікарні.\n– Коли завідуюча відділенням О.К.Полторак виписала мені рецепт на придбання ліків, я хотіла купити їх у аптеці – гроші з собою мала. Я знала, що члени лікарняної каси отримують медпрепарати безкоштовно, але мені – людині, яка має роботу, а, значить, і заробітну плату, якось незручно було скористатися таким правом, – розповідає Катерина Олексіївна. – Від-чувала якусь провину перед тими, хто не має можливості повноцінно пролікуватися. Та Ольга Костянтинівна мене умовила, адже лікування мало бути тривалим і, якщо купувати абсолютно все, що вказано в рецепті, то це відчутно позначиться на гаманці.\nІ пішла Катерина Олексіївна до аптеки імені В.І.Смирнова – тільки там відпускають безкоштовно ліки і медпрепарати для членів лікарняної каси.\n– Одного з найменувань, вказаних у рецепті, в аптеці не виявилося на той момент, і потрібний лікувальний препарат знайшли в аптечному пункті. Фармацевти самі туди зателефонували, попросили залишити його для мене, – з вдячністю до медиків розповідає К.О.Фесюн. – За весь час перебування у лікарні мені було виписано аж дев’ять рецептів. Уколи, які доводилося приймати, коштували по вісім – дев’ять гривень. Усього лікування обійшлося в суму понад сто гривень. Скажу, що лікарняна каса – зовсім непогане діло.\nКатерина Олексіївна настійно радить усім – і здоровим, і тим, хто має проблеми з самопочуттям – не цуратися лікарняної каси, а стати її членом.\n– Не думайте, що я просто агітую. Не вірите мені у перевагах лікарняної каси, спитайте про її ефективність у медиків нашої лікарської амбулаторії Валентини Іванівни Нікітченко і Людмили Федорівни Дробот. Вони є членами лікарняної каси і поправляли своє здоров’я завдяки їй. А житель нашого села, пенсіонер Петро Дмитрович Сьомка теж з першого місяця став членом лікарняної каси. Його дружина кожного місяця їде в Мену і вносить п’ять гривень до каси. Петру Дмитровичу доводиться часто лікуватися, перебувати на стаціонарі. Всі необхідні ліки медики приносять йому в палату. Безкоштовно.\nЗдається, все зрозуміло, вибір один – хочете бути здоровими, то будьте такими. Вступіть до лікарняної каси – скільки проблем з придбанням медпрепаратів відпаде. А той щомісячний п’ятигривневий внесок, як сказав П.Д.Сьомка, ніде не зачепиться, тобто, втрата такої суми від сімейного бюджету абсолютно не відчутна. Отож не втрачаємо, а знаходимо.\nУ дитячому відділенні центральної райлікарні.


У школах Дніпра з’явилися перші інтерактивні указки. Суспільство ДНІПРОГРАД\nГоловна / Суспільство / У школах Дніпра з’явилися перші інтерактивні указки\nУ школах Дніпра з’явилися перші інтерактивні указки\nДо Дня вчителя 10 шкіл Дніпропетровська та технікум зварювання та електроніки імені Патона отримали в подарунок мультимедійні комплекси CamTouch, розроблені українським студентом.\nАвтор і розробник мультимедійного комплексу Андрій Коноваленко, студент третього курсу Київського Політехнічного Інституту. Ідею CamTouch Андрій почав реалізовувати, навчаючись у 10-тому класі. Ключовим етапом створення проекту стала участь у конкурсі стартапів Sikorsky Challengе, де CamTouch посів друге місце і отримав гранд на розвиток в еквіваленті 25000 гривень.\nCamTouch - комплекс з веб-камери, стилуса і знімного USB-носія, на якому міститься програмне забезпечення. Програмно-апаратний комплекс дозволяє з будь-якої поверхні зробити інтерактивну. Через проектор зображення транслюється з комп'ютера на поверхню (стіна, дошка для презентацій і т.п.), а CamTouch забезпечує управління цим зображенням за допомогою стилуса (лазерна указка).\nТестувати продукт, який зараз перебуває в стадії бета-тестування, будуть його потенційні користувачі. Саме з цією метою компанія Noosphere подарувала 10 комплектів CamTouch школам Дніпропетровська. Вчителі та учні зможуть висловити свої зауваження та побажання щодо функціональності продукту.\nСтати учасником програми і безкоштовно отримати набір CamTouch може будь-яка школа. Для цього необхідно заповнити форму - заявку.\nУчні, які запропонували кращі ідеї, зможуть взяти участь у роботі над CamTouch, ставши студентами Noosphere Engineering School. А Автори альтернативних концепцій або інших цікавих інженерних рішень - взяти участь у конкурсі стартапів від Noosphere Ventures - Vernadsky Challenge.


Кандидати в мери Кривого Рогу "всьому світові" розкажуть про фальсифікації Вілкула - Новини політики, свіжі політичні новини України на Depo.ua. Політика України і світу.\nКандидати в мери Кривого Рогу "всьому світові" розкажуть про фальсифікації Вілкула\nКандидати на виборах в Кривому Розі обіцяють оприлюднити факти масових фальсифікацій під час голосування\n29 березня 2016 09:47\nПро це йдеться у спільній заяві кандидатів в мери Кривого Рогу, яку на своїй сторінці у "Фейсбуці" оприлюднив народний депутат від "Самопомочі" та кандидат в мери Кривого Рогу Семен Семенченко, передає depo.ua.\n"Ми оприлюднимо всі факти фальшування командою Вілкула виборів у Кривому Розі. Вся країна, весь світ мають знати про те, якими брудними методами реваншисти - послідовники Януковича - приходять до влади", - йдеться у заяві.\nНагадаємо, кандидати на виборах в Кривому Розі зробили спільну заяву щодо результатів виборів. Вони звинуватили Юрія Вілкула у фальсифікаціях та заявили, що не визнають результати виборів.\nНа позачергових виборах мера Кривого Рогу за Юрія Вілкула проголосували 74,18% виборців. На другому місці - Семен Семенченко (10,92%), на третьому - Світлана Сова (4,67%).\nМітки: Семен Семенченко, Кривий ріг, Юрій Вілкул


№1 (73) січень-лютий 2006 Тетяна Болбат\n№1 (73) січень-лютий 2006 Володимир Петровський\n№2 (74) березень-квітень 2006 Петро Камянський\n№2 (74) березень-квітень 2006 Андрій Фесенко\n№3 (75) травень-червень 2006 Костянтин Зуєв\n№3 (75) травень-червень 2006 Ігор Іваньков\n№4 (76) липень-серпень 2006 Наталія Шалашна\n№5 (77) вересень-жовтень 2006 Лариса Заник\n№5 (77) вересень-жовтень 2006 Світлана Ліпкевич\n№5 (77) вересень-жовтень 2006 Олександр Чередниченко\nЛілія Шологон Хроніка діяльності Наукового\nтовариства ім. Шевченка на сторінках\n"Записок НТШ" (1892-1914 рр.) ........................................................№1 (73) січень-лютий 2006\nКостянтин Нікітенко Роль кредитування\nпромислової кооперації України в умовах НЕПу ...........................№1 (73) січень-лютий 2006\nГалина Стефанюк Українське питання в контексті\nнімецької східної політики (1941 - 1944 рр.) ....................................№1 (73) січень-лютий 2006\nТетяна Болбат Початок культурного відродження\nнаціональних меншин Східної України у 1989 році .......................№1 (73) січень-лютий 2006\nМолдова: в лабіринті проблем ...........................................................№1 (73) січень-лютий 2006\nАндрій Міщук Роль Юліана Целевича в\nпроцесі вдосконалення діяльності товариства\n"Руська бесіда" 70-80-х рр. XIX ст. .............................................№2 (74) березень-квітень 2006\nПетро Кам'янський Станіславська Єпархія за\nєпископства Андрея Шептицького (1899-1900 рр.) ...................№2 (74) березень-квітень 2006\nІрина Лаврова Аргентина: соціальна політика\nв умовах переходу до ринкової моделі\nгосподарювання (90-і рр. ХХ ст.) ................................................№2 (74) березень-квітень 2006\nАндрій Фесенко Розвиток обновленського руху\nв східному регіоні України у 20-х рр. ХХ ст. .............................№3 (75) травень-червень 2006\nКостянтин Зуєв Політика держави щодо мусульман\nСхідної України в радянський період ........................................ №3 (75) травень-червень 2006\nІгор Іваньков Правовий статус етнічних німців України\nу системі нацистського "нового порядку" на Сході ....................№4 (76) липень-серпень 2006\nНаталія Шалашна Діяльність Одеського товариства\nісторії та старожитностей у галузі вивчення і збере-\nження книжкових пам'яток (перша половина ХІХ ст.) ...........№5 (77) вересень-жовтень 2006\nЛариса Заник Галицька "весна народів" 1848 року в\nконтексті історіографії українського відродження ХІХ ст. ... №5 (77) вересень-жовтень 2006\nСвітлана Ліпкевич Оборонна політика Латвійської\nРеспубліки щодо інтеграції у Північноатлантичний альянс ...№5 (77) вересень-жовтень 2006\nОлександр Чередниченко Іон Ілієску:\nісторико-політичний портрет .....................................................№5 (77) вересень-жовтень 2006\nХРОНІКА ДІЯЛЬНОСТІ НАУКОВОГО ТОВАРИСТВА ІМ. Т.Г.ШЕВЧЕНКА НА СТОРІНКАХ “ЗАПИСОК НТШ” (1892-1914 РР.)\nУ статті аналізується зміст одного з провідних академічних видань Галичини кінця ХІХ – початку ХХ ст. “Записок Наукового товариства ім. Т.Г. Шевченка”. З’ясовуються основні тенденції розвитку української науки вказаного періоду та окремі аспекти діяльності Наукового товариства ім. Т.Г.Шевченка.\nПеріодичні видання, як важливі історичні джерела, дозволяють науковцям простежити основні події суспільно-політичного та національно-культурного життя того чи іншого періоду. Особливо цікава українська періодика Галичини кінця ХІХ – початку ХХ ст., яку створювали у відносно сприятливих для національного відродження умовах, регламентованих австрійською конституцією. Серед значного різноманіття газет та журналів цього часу, що висвітлювали події повсякденного життя, вирізнялися академічні видання, де публікували результати своїх досліджень українські науковці. Одним з таких були “Записки Наукового товариства ім. Шевченка”, що вийшли у світ 1892 р. Основна їх цінність полягає у можливості встановлення найважливіших тенденцій розвитку української науки та діяльності Наукового товариства ім. Т.Шевченка (далі НТШ) в кінці ХІХ – на початку ХХ ст., що є важливим для сучасної історичної науки.\nВивчення ролі “Записок НТШ” у формуванні наукового світогляду українців започаткували на початку ХХ ст. В.Гнатюк , І.Кревецький . Протягом 20-30-х рр. ХХ ст. були зроблені перші спроби проаналізувати події наукового життя в кінці ХІХ – на початку ХХ ст. у працях М.Возняка , М. Грушевського , В. Щурата . Вплив академічного видання на національно-культурне відродження українців неабияк зацікавив сучасних істориків, зокрема І.Грабинського , З. Зайцеву , М.Алексіївця, В.Савенка  та інших, які досліджують різні аспекти обраної теми. Непересічні можливості у аналізі „Записок НТШ” відкриває новітня праця О.Купчинського .\nМетою статті є аналіз публікацій та окремих рубрик у “Записках НТШ”, щоб з’ясувати тематику, зміст та науковий рівень досліджень українських учених вказаного періоду. Оскільки “Записки” виходили у світ завдяки проводу НТШ, то не менш важливо прослідкувати окремі аспекти організаційної та видавничої діяльності товариства і їхній вплив на створення українознавчих праць в кінці ХІХ – на початку ХХ ст.\nНаціонально-культурне відродження українців Галичини ХІХ ст. сприяло підвищенню інтересу до національної історії, літератури, етнології, мистецтвознавства тощо. Провідні українські громадсько-політичні діячі та вчені розуміли, що необхідно докласти неабияких зусиль, щоб українська наука розвивалася на належному рівні.\nСаме тому 11 грудня 1873 р. у Львові на основі статуту, затвердженого Галицьким намісництвом, було створене Товариство ім. Шевченка, яке ставило собі за мету сприяти розвитку української науки . Чимало зусиль для його створення доклали професор української мови та літератури Львівського університету О.Огоновський, викладач гімназії Ю.Романчук та інженер краєвого виділу у Львові Т.Барановський . Найбільшим досягненням перших років роботи Товариства ім. Шевченка стало функціонування власної друкарні, завдяки якій могли побачити світ ряд друкованих видань .\nПроте переважна більшість українських громадсько-політичних діячів та вчених не були задоволені результатами роботи наукового товариства. О.Барвінський з цього приводу писав: “А все ж таки при найщиріших змаганнях своїх членів не змогло товариство ім. Шевченка вповні стати осередком і огнищем розвитку літератури і науки українсько-руської… Коли тим часом інші навіть дрібніші народи слов’янські плекають свою мову і розвивають літературу і науку в своїх академіях наук, нарід українсько-руський не тілько не має академії наук, але не витворив навіть справді наукового товариства, котре могло б положити підвалини до будучої святині наук” .\nПерший крок для підвищення ефективності роботи товариства було зроблено п’ятими загальними зборами 7 квітня 1890 р., де запропонували змінити його назву на Наукове товариство ім. Шевченка. Шосте загальне зібрання вищезгаданої організації 1 березня 1892 р. прийняло рішення про зміну назви, яка разом з статутом була затверджена Галицьким намісництвом .\nСлід сказати, що товариство запланувало чимало заходів для належної наукової реалізації українських учених, з одного боку, і глибоких фахових досліджень у різних галузях знань, з іншого. У статуті зазначалося: “ Наукове товариство ім. Шевченка має плекати та розвивати науки в українсько-руській мові та штуки (мистецтва – Л.Ш.) і збирати та зберігати пам’ятки, старовинности і наукові предмети України-Руси. До того мають служити: наукові досліди з філології і штуки, з історії і археології України, а також з наук філософічних, політичних, економічних, правових, математичних, природничих з географією і лікарських...” . Крім того, було заплановано проведення наукових конференцій учених для обговорення найважливіших проблем тієї чи іншої галузі науки, збирання матеріалів для бібліотеки та музею НТШ, премії та матеріальне заохочення вченим, письменникам та митцям. Для виконання поставлених завдань наукове товариство спрямувало свою роботу в декількох напрямках. З цією метою створили відповідні секції: філологічну, історико-філософську і математично-природничо-лікарську.\nОкрім плідної науково-дослідницької роботи, не менш важливим було ознайомлення читача із здобутками українських учених. Саме тому чи не найбільше уваги звернуло товариство на видання наукових праць окремих дослідників та періодичних збірників, які б інформували про найважливіші здобутки української науки. Одним з таких видань стали “Записки наукового товариства ім. Шевченка”, котрі виходили в світ починаючи з 1892 р. спочатку раз, два, далі чотири (1895 р.), від 1896 р. шість разів на рік. Починаючи з 1914 р. видавалися у неозначених речинцях (без визначеної періодичності) . Вони знайомили читачів з результатами роботи українських учених, зокрема діяльністю національного наукового товариства загалом. Кожне з видань “Записок НТШ” відзначалося науковою новизною, інформативною цінністю та змістовністю. Тому вони як цінне джерело з історії національно-культурного руху українців Галичини другої половини ХІХ – початку ХХ ст. заслуговують на увагу науковців. Детальний аналіз “Записок НТШ” допомагає прослідкувати зростання наукового потенціалу українських учених протягом зазначеного періоду.\nВже перше видання “Записок” в 1892 р. засвідчило високий науковий рівень академічного видання. Його упорядником був Ю.Целевич. У першу чергу заслуговує на увагу стаття О.Барвінського “Про заснованє і дотеперішній розвиток товариства ім. Шевченка у Львові”, де автор розповів про його створення, зміну назви, найважливіші напрямки діяльності і висловив сподівання, що українці будуть сприяти роботі наукового товариства як плідною фаховою працею, так і допомагатимуть йому матеріально власними пожертвами .\nКрім того, варто звернути увагу й на інші наукові розвідки, зокрема етнографічне дослідження, присвячене українським народним пісням О.Колесси “Українські народні пісні в поезіях Б.Залеського” , історичну працю М.Грушевського “Громадський рух на Вкраїні-Руси в ХІІІ віці” , критично-біографічний нарис О.Кониського “Дитинний вік Т.Г.Шевченка” , присвячений 32-й річниці з дня смерті поета, що охоплював 15 років його життя. Автор, проаналізувавши важке дитинство і юність Т.Шевченка, показав, як формувався характер великого генія. Безперечно, вищевказані праці свідчать про різноплановість статей, що публікувались на сторінках “Записок”. Найбільш суттєвий недолік цього тому – низький поліграфічний рівень.\nСуттєво покращився естетичний рівень “Записок Наукового товариства ім. Шевченка” в 1894 р. Вони вийшли з підзаголовком: “Видання присвячене науці і письменству українсько-руского народу”. Досить цікавою за своїм змістом була книга третя за 1894 р., видана з нагоди 50-х роковин з дня смерті М.Шашкевича і перепоховання його на Личаківському кладовищі у Львові. Впорядкував цей номер “Записок” О.Барвінський. На його сторінках чимало філологічних розвідок. Найпомітнішою серед них є стаття В.Коцовського “Пам’яти Маркіяна Шашкевича”, присвячена його внеску в розвиток української мови. Автор зазначає: “Маркіян Шашкевич заслуговує на такий спомин для того, що значінє його виходить поза границі Руси галицької, діяльність єго знаменна й важка также з огляду на розвиток цілої України-Руси… Він перший у нас у письменстві відозвався чистою, живою народною мовою, а через се не тільки опрокинув раз на все границю, що ділила це письменство від народа, але живим словом сильно порушив, оживив і потягнув за собою сучасників” .\nЦікавою в цьому випуску була розвідка літературознавця О.Колесси “Шевченко і Міцкевич”, де автор з’ясував значення творчості А.Міцкевича для написання поем Т.Шевченка . В рубриці “Наукова хроніка” М.Грушевський проінформував читачів наукових записок про діяльність Київської археографічної комісії з нагоди 50-річчя її діяльності. Про різноплановість цього академічного видання свідчить стаття І.Пулюя з фізики .\nУ 1895 р. редактором “Записок НТШ” став М.Грушевський. Крім вищезгаданої рубрики “Наукова хроніка”, з’явилася й нова “Огляд часописей за р. 1894”, де подали інформацію про ряд українських (у тому числі й тих, що виходили на Наддніпрянщині) та іноземних (польських та німецьких) видань. Змістовні рецензії нових праць вмістили в рубриці “Бібліографія” .\n1896 р. в підзаголовку наукових записок зазначалося: “Виходять у Львові під редакцією Михайла Грушевського”. На сторінках другої книги за 1896 р. опубліковані об’ємні за змістом та виконані на високому науковому рівні розвідки І.Франка і М.Грушевського . Крім того, досить цікава інформація вміщена у традиційних рубриках “Записок”. Варто звернути увагу на повідомлення бібліографічного характеру, де подали інформацію про періодичні видання та книги, видані за кошти НТШ протягом 1895 р. Серед періодичних видань це були трьохмісячники (видавали чотири рази на рік): “Записки НТШ” за редакцією М.Грушевського, “Часопись правнича” за редакцією К.Левицького; двотижневик (виходив двічі в місяць) “Зоря”, що редагував В.Левицький. До числа неперіодичних видань товариства, виданих в 1895 р. належали: перший том ґрунтовної праці, де зібрали важливий актовий матеріал “Жерела до історії України-Руси” за редакцією М.Грушевського, другий том російсько-українського словника під редакцією М.Уманця, перший том “Етнографічного збірника”, який редагував М.Грушевський, черговий (вісімнадцятий) том історичної бібліотеки за редакцією О.Барвінського, художні твори І.Франка та С.Руданського, “Кобзар” Т.Шевченка .\nСеред статей інформаційного характеру заслуговує на увагу розвідка М.Грушевського “Наукова діяльність Товариства імені Шевченка в р. 1985”, де автор зазначив, що НТШ докладає чимало зусиль для видання “Записок” на належному рівні і в майбутньому планує випускати шість томів на рік, тобто видавати двомісячник. Завдання цього академічного часопису М.Грушевський визначив так: “Записки товариства мали своєю першою метою заповнити осередок наукової діяльності своєрідною мовою і до нього притягнути учених українсько-руських, навчених нашими культурними і політичними обставинами ходити в сусіди до чужих видавництв і культивувати чужу науку… “Записки” заховували повну свободу в науковім трактуваню річи, ставлячи вимогу лише, щоб робота відповідала вимогам науковости… М.Грушевський також говорить про потребу вузької спеціалізації матеріалу в періодичних виданнях НТШ.\nВ книзі третій “Записок НТШ” за 1896 р. дуже цікавим є критично-біографічний нарис О.Кониського “Тарас Шевченко на першому засланню (1/13 червня 1847 – 17/29 жовтня 1850)”, написаний живою та доступною мовою, разом з тим на високому науковому рівні. Покликання дозволяють зробити висновок про використання для написання статті епістолярної спадщини Шевченка та чималої кількості матеріалів з цієї проблематики з періодичних видань. М.Грушевський у науковій розвідці “Кілька київських документів ХV-ХVІ в.”  робить глибокий аналіз неопублікованих джерел вказаного періоду. В рубриці “Бібліографія” повідомили, що НТШ прийняло рішення перевидати працю І.Котляревського “Енеїда” в серії книг “Пам’ятки української мови і літератури” . На особливу увагу заслуговує квестіонар (опитування – Л.Ш.) напередодні Великодня, складений М.Кордубою, мета якого з’ясувати всі аспекти пов’язані з фарбуванням писанок .\nПротягом 1897 р. на сторінках наукових записок з’явилися чергові критично-біографічні розвідки літературознавця О.Кониського, присвячені життєвому шляху Великого Кобзаря, а саме “Тарас Шевченко під час останньої його подорожі на Україну (3/15 червня – 7/19 вересня 1859 р.)” , “Тарас Шевченко в останні часи свого життя (7 вересня 1859 до 26 лютого 1861 р.)” . Як і попередні, вони написані на широкій джерельній базі, а науково-популярна форма викладання матеріалу зробила ці праці зрозумілими для широкого кола читачів. В книзі першій за 1897 р. повідомили, що протягом 1896 р., крім “Записок”, побачили світ такі видання НТШ: “Пам’ятки українсько-руської мови і літератури”, другий том “Етнографічного збірника”, чергові номери “Правничої часописи” та вісімнадцятий том “Історичної бібліотеки”.\n1898 р. запам’ятався для українців Галичини святкуванням століття відродження української літератури, пов’язаного з виходом у світ “Енеїди” І.Котляревського. Книга шоста “Записок” за 1898 р. була присвячена саме цій визначній даті. Провідною в цьому томі була праця І.Франка “Писання І.П.Котляревського у Галичині”, де автор зробив спробу з’ясувати вплив творчості І.Котляревського на розвиток національної літератури, розповів про популярність його творів в Галичині 1848 р. Автор зазначив: “…від перших проблисків нашого відродження аж до 1849 р. ми раз у раз стрічаємо сліди впливу Котляревського на наших писателів і на ширшу громаду” . На сторінках цього номера “Записок” подали також хроніку святкування цієї події у Львові. Опубліковані цікаві телеграми, що надійшли від різних товариств, з найвіддаленіших куточків України та з різних держав світу. Наприклад, телеграма з Курська: “Хвала і вічна пам’ять першому українсько-руському поетови Іванови Котляревському! Душею і серцем з вами”.\nЦікавою в цьому томі була рубрика “Мiscellanea”, де опубліковано листування П.Куліша з галичанами 1870-71 рр., зокрема його листи до братів Володимира та Олександра Барвінських та “Лист Куліша до Галичан”, де йшла мова про неоднакове розуміння, яку мову слід використовувати українським письменникам у своїх працях .\n1899 р. в рубриці “Наукова хроніка” “Записки НТШ” подали аналіз західноєвропейських праць з історії, літератури та мистецтва. Крім цього, тут вмістили огляд преси як україномовної, так і іноземної . Книга друга 1899 р. цікава тим, що детально інформувала читача про діяльність НТШ. Традиційно в рубриці “З товариства” опублікували статтю “Наукове Товариство імені Шевченка і його діяльність в 1898 р.” . Вказаний рік був визначним для товариства, оскільки на нього припадало 25-ліття від дня його створення. Замість цього свята НТШ відсвяткувало інше – столітній ювілей українсько-руської літератури, що традиційно пов’язувався з виходом у світ “Енеїди” Котляревського. З цього приводу на засіданні товариства із змістовною та патріотичною доповіддю виступив М.Грушевський, яку й опублікували у цьому томі. Спочатку вчений згадав найважливіші сторінки вітчизняної історії, як славні так і трагічні, і зазначив, що від “повного банкрутства народу його вирятувало його “слово”… головно завдяки свойому слову Україна стала не об’єктом кабінетної цікавости та романтичних змагань. Воно зробило патріотів з антикварів і етнографів. Воно зв’язало одним почуттям єдності розділені частини народної території далеко сильнішим, ніж могли то робити аргументи етнографії чи історії” . М.Грушевський розмірковував також над науковою діяльністю НТШ, з цього приводу він писав, що важливо не лише вивчати історію, літературу чи етнографію, а по-справжньому перейматися національними потребами власного народу .\nТрадиційно в рубриці “З товариства” повідомляли і про зміни в структурі НТШ. 1899 р. основна робота здійснювалася в трьох секціях: історико-філософській з правничою підсекцією; філологічній, у рамках якої діяли дві комісії: археографічна й етнографічна; математично-природничо-лікарській, у рамках якої працювала медична комісія .\nВидавнича діяльність НТШ станом на 1899 р. склалася таким чином: “Записки НТШ” виходили в шести томах щороку, раз на рік історико-філософська секція видавала “Правничу часопись” та “Руську історичну бібліотеку”. Чимало збірок публікувалось завдяки іншим секціям НТШ. Зокрема археографічна комісія випустила другий том збірки документів “Жерела до історії України-Руси”, раз на два роки виходив у світ інший літературний збірник “Пам’ятки українсько-руської мови і літератури”. Етнографічна комісія двічі на рік видавала “Етнографічний збірник” та раз на рік “Матеріали до українсько-руської етнології”, медична – “Лікарський збірник” (двічі на рік). Всього протягом року завдяки діяльності НТШ побачило світ 18 томів наукових видань. Крім цього, публікували україномовну художню літературу та переклади творів зарубіжних письменників. Підсумовуючи видавничу діяльність НТШ, М.Грушевський писав: “На сім кінчимо наш огляд. Як можна побачити з нього, ті, що несли на собі тяготу роботи в Товаристві, можуть із вдоволенням оглянутися на результати останнього року”. Фінансовий звіт НТШ за 1898 р. так само підтвердив ці слова .\nНа початку ХХ ст. повідомлення про організаційну, видавничу та фінансову діяльність наукового товариства на сторінках “Записок НТШ” не публікували, зате збільшився їх обсяг, покращився поліграфічний рівень .\nПочинаючи з 1906 р. “Записки НТШ” виходили у світ з підзаголовком: “Наукова часопись присвячена передовсім українській історії, філології й етнографії” і продовжували публікувати наукові розвідки вищевказаного спрямування. Зокрема в галузі мовознавства заслуговували на увагу праці В.Перетца “Матеріали до історії української літературної мови” , Б.Грінченка “Огляд української лексикографії” , М.Возняка “Студії над галицько-українськими граматиками ХІХ в.” . Літературознавчі наукові розвідки на сторінках “Записок НТШ” на початку ХХ ст. публікували: І.Франко (“Азбучна війна в Галичині 1859 р.”  та “До історії українського вертепа. Історико-літературні студії й матеріали” ), В.Щурат (“До біографії і писань Івана з Вишні”) , М.Тершаковць (“Відносини Вартоломея Конітара до галицько-українського письменства”) , Я.Гординський (“До біографії й характеристики Миколи Устіяновича”) , В.Радзикевич (“Павлин Свєнціцкий. Публіцистична, наукова та літературна його діяльність”) , Ю.Романчук (“Критичні замітки до тексту поезій Шевченка”) . Історичні статті, опубліковані в “Записках НТШ”, були присвячені цікавим та малодослідженим проблемам, зокрема І.Созанський вивчив питання, пов’язане з участю галицьких українців у Слов’янському конгресі в Празі 1848 р. , В.Герасимчук написав статтю “Виговщина і Гадяцький трактат” , Ю.Кміт - “Причинки до історії руського духовного семінаря у Львові від 1837-1851 рр.” , І.Кривецький - “Справа поділу Галичини в рр. 1846-50” . Етнографія завдяки науковим розвідкам визначних вчених поповнилася дуже цікавими дослідженнями Ф.Колесси “Ритміка українських пісень. Музикально-сінтактична стопа” , І.Франка “Варіанти мельодій українських народніх дум, їх характеристика і грунтованє” , “Студії над українськими народними піснями” .\nНа сторінках “Записок НТШ”, крім наукових досліджень з різних галузей знань, публікувалося чимало джерельного матеріалу, що зробило його цікавим для широкого кола дослідників. У книзі ІV за 1905 р. опубліковано “Лист Антона Могильницького до Я.Головацького 1848 р.”, присвячений розповсюдженню літератури народною мовою . В додатках до статті І.Созанського “До історії участі галицьких Русинів в Слов’янськім конгресі в Празі 1848 р.”  вміщено документальні матеріали про цю подію, зокрема заклики до братів слов’ян, листи до Я.Головацького та інші. Літературознавець М.Возняк в одному з випусків за 1910 р. вперше опублікував два вірші Я.Головацького . Безперечно, заслуговує на увагу матеріал, зібраний у статті Т.Реваковича “З переписки письменників 1860-их рр. в Галичині”, опублікований в “Записках НТШ” за 1913 р. . Не менш цікавий ілюстративний та фольклорний матеріал вмістив Марко Грушевський в розвідці “Гетьманське гніздо. Урочища і перекази села Суботова, зібрані в рр. 1897-9” . Один з параграфів статті мав назву “Де ж Хмельницький старий похований”. Таким чином ставилася наукова проблема і висувалися гіпотези, що сприяли її розв’язанню. Стаття супроводжувалася фотоматеріалами, де було зображено загальний вигляд Суботова, оселю Б.Хмельницького, церкву Св. Іллі.\nЦінний статистичний матеріал зібрав З.Кузеля в статті “Статистика газет, журналів в Австрії”, опублікованій в “Записках НТШ” за 1911 р. Автор приходить до висновку: “Загалом припадає в Австрії одна часопись на 24.319, а один журнал на 9.247 душ. Вище цього пересічного числа стоять лише Німці і Італійці, частково Чехи. Українці не витримують навіть конкуренції з Румунами і займають останнє місце, бо видають один часопис на 153.706, а один журнал на 130.060 душ” .\nПочинаючи з 1912 р. на сторінках наукового видання з’явилися некрологи, де повідомляли про смерть відомих людей. Оскільки українська нація втратила великого композитора М.Лисенка, то з цього приводу Ф.Колесса нагадав про його важливе значення для нашої музичної культури, де в кінці зазначив: “Остаючи під сумним вражінням смерти великого творця, ми стоїмо надто близько до него і тому не в силі ми тепер оцінити належно далекосягле значінє його музичної діяльности, на се треба дальшої історичної перспективи. Багата духовна спадщина, яку полишив Лисенко українському народови, лишається правдивим скарбом, з якого будуть черпати грядущі покоління” .\nПосмертну згадку про Івана Левицького опублікували в книзі І за 1913р., оскільки саме цього року не стало відомого галицького бібліографа, співробітника видань НТШ. Він був одним з активних дописувачів таких часописів, як “Слово” та “Зоря”. Проте, на думку автора “посмертної згадки” І.Кревецького, найбільші його заслуги в галузі української бібліографії, адже написав такі цінні праці: “Галицко-руская библиографія ХІХ-го столъття съ увзглядненіемъ рускихъ изданій появивишихся въ Угорщинъ и Буковнъ”, “Українська бібліографія Австро-Угорщини за роки 1887-1900”, “Реєстр наукових і літературних праць проф. М.Грушевського”, вміщений у ювілейному збірнику НТШ (1906 р.), присвяченому видатному історикові .\nНа сторінках “Записок НТШ” часто можна прослідкувати той чи інший аспект національно-культурного життя Галичини, починаючи з другої половини ХІХ ст. Ряд цікавих статей, присвячених розвитку українського театру Галичини, дозволяють ознайомитися з певними аспектами становлення цього виду мистецтва. Серед них наукова розвідка М.Возняка “Українські драматичні вистави в Галичині” , де автор розповів про постановку перших театральних п’єс в краї українською мовою, в 40-х рр. ХІХ ст., зокрема “Наталки-Полтавки” І.Котляревського під назвою “На милуваннє нема силовання”, і схвальні відгуки українців з приводу такої події в мистецькому житті. В іншій статті В.Радзикевича, присвяченій українському театру, іде мова про складні умови його функціонування в 50-х – 60-х рр. ХІХ ст. .\nДекілька номерів “Записок НТШ” видали на пошану видатних українських громадсько-політичних діячів та вчених. Зокрема один з випусків 1894 р., як вказано вище, присвятили пам’яті М.Шашкевича, інший 1906 р. – ювілею проф. М.Грушевського, а до сорокаліття письменницької праці І.Франка у 1913 р. також вийшли “Записки НТШ”, присвячені цій події. Досить цікавим та нетрадиційним в останній збірці був підбір авторського колективу, де переважали науковці з Наддніпрянщини та Петербурга.\nВ кінці ХІХ – на початку ХХ ст. незмінними в “Записках НТШ” залишалися рубрики “Наукова хроніка”, “Бібліографія”, “Miscellanea”, покажчики статей, опублікованих протягом року. Слід зазначити, що з часом змістовність та інформативність вищезгаданих рубрик зростала, для того щоб якомога краще ознайомити читача з найновішими досягненнями української та зарубіжної науки.\nЗагалом публікаціям “Записок НТШ” притаманна не принципова новизна методів наукового дослідження, а розробка нових для систематичної науки кінця ХІХ – початку ХХ ст. об’єктів, якими були Україна, її народ, історія та культура. Тим самим здійснювалося (у рамках традиційних галузей і напрямків гуманітарних досліджень) українознавче тематизування наукового простору .\nПлідну працю НТШ, видання власних “Записок” гідно зустріла українська інтелігенція, яка цікавилася розвитком так званих “українознавчих студій”. Проте значення такої діяльності відразу оцінити належним чином складно. В середині 20-х рр. ХХ ст. науковець та політик В.Гнатюк, осмисливши події недавнього минулого, писав: “За тридцять літ наукової і видавничої діяльности довершило Наукове Товариство ім. Шевченка великої праці. Ту працю належало міряти не тілько самим числом виданих томів, хоч і її відповідно до розмірів фондів не так мало. Також не самою їх науковою вартістю, хоч і вона значна… найважливіший вислід праці товариства – се духовний його вплив, що спричинив розбудженнє національної свідомості в українськім народі по обох боках Збруча, яка глубоко була занепала” .


USB флеш накопичувач Silicon Power 32GB Touch 830 Silver USB 2.0 (SP032GBUF2830V3S) - Інтернет-магазин БОМБА | купити в Івано-Франківську, ціна, фото, характеристики. Купить в интернет магазине, обзор и отзывы, доставка по Украине.\nUSB флеш накопичувач Silicon Power 32GB Touch 830 Silver USB 2.0 (SP032GBUF2830V3S) (SP032GBUF2830V3S) купити в Івано-Франківську, детальний опис та характеристики, ціна, фото | купить по низкой цене в интернет магазине, обзор и отзывы | Інтернет-магазин БОМБА м. Івано-Франківськ\nUSB флеш накопичувач Silicon Power 32GB Touch 830 Silver USB 2.0 (SP032GBUF2830V3S)\nКод товару: 293271\nОпис Silicon Power 32GB Touch 830 Silver USB 2.0 (SP032GBUF2830V3S)\nХарактеристики Silicon Power 32GB Touch 830 Silver USB 2.0 (SP032GBUF2830V3S)\nUSB флеш накопичувач Silicon Power 8GB Touch 830 Silver USB 2.0 (SP008GBUF2830V3S) призначений для з'єднання із зчитуючим пристроєм по інтерфейсу USB 2.0.\nПеревагою такого типу пам'яті є його невелика вага і невеликі розміри, що дозволяє зберігати флешку в будь-якому зручному місці.\nВикористовують флеш-накопичувач Silicon Power 32GB Touch 830 Silver USB 2.0 для зберігання різної інформації.\nТакож перевагою флешки є велика швидкість передачі файлів.\nВикористовувати флеш-накопичувач можна з пристроями, що мають роз'єм USB.\nФлеш-накопичувач стійкий до механічних пошкоджень і попадання пилу і бруду.\nТакож, перевагою цих флешок є їх малі енергозатрати і великий діапазон температур, в якому вони будуть чудово працювати.\nПеріод зберігання флеш-накопичувача Silicon Power 32GB Touch 830 Silver USB 2.0 дорівнює від п'яти до десяти років.\nКількість циклів запису обмежена.\nФлеш-накопичувач має високу чутливість до електростатичного заряду.\nФлеш-накопичувач виробника Silicon Power 32GB Touch 830 Silver USB 2.0 працює по інтерфейсу USB 2.0.\nДаний інтерфейс припускає високу швидкість передачі файлів High Speed - 480 Мбіт/с.\nЗавдяки тому, що всередині флеш-накопичувача немає рухомих частин, переживати за збереження не потрібно.\nПри падінні або сильної тряски пристрій не буде пошкоджено.\nФлеш-пам'ять Silicon Power 32GB Touch 830 Silver USB 2.0 є найпопулярнішим носієм даних.\nПеревагами пам'яті є маленькі розміри, велика швидкість роботи, великий обсяг пам'яті, беззвучність роботи.\nТакож, перевагою є можливість роботи практично з усіма ОС.\nМодель 32GB Touch 830 Silver USB 2.0\nВведіть вашу думку про Silicon Power 32GB Touch 830 Silver USB 2.0 (SP032GBUF2830V3S).\nВідгуки про Silicon Power 32GB Touch 830 Silver USB 2.0 (SP032GBUF2830V3S):\nКупити Silicon Power 32GB Touch 830 Silver USB 2.0 (SP032GBUF2830V3S) по низькій ціні в Івано-Франківську дуже просто! Достатньо оформити замовлення через кошик, вказавши при замовленні ваші дані. Також можна замовити USB флешку в нашому інтернет магазині зателефонувавши: (0342) 71-50-64 або (066) 790-67-69. Наші менеджери завжди з радістю допоможуть вам зробити правильний вибір та зекономлять ваш час. Отримати ваше замовлення ви зможете у нашому офісі в м. Івано-Франківськ чи скористатись послугою доставки товарів по місту та області, а також по Україні (Київ, Львів, Чернівці, Тернопіль, Луцьк, Ужгород, Рівне, Калуш, Долина). Детальні характеристики, фото, опис та відгуки допоможуть вам обрати Флешки USB і стати нашим постійним покупцем!\nПодібні товари на Silicon Power 32GB Touch 830 Silver USB 2.0 (SP032GBUF2830V3S)