Реферат: Митна служба, підприємства-декларанти, Митні ліцензійні склади - BestReferat.ru\nРеферат: Митна служба, підприємства-декларанти, Митні ліцензійні склади\nНазвание: Митна служба, підприємства-декларанти, Митні ліцензійні склади\nТип: реферат Добавлен 18:10:49 17 февраля 2011 Похожие работы\nМитна служба, підприємства-декларанти, Митні ліцензійні скла ди\nДержавна митна служба України (ДМСУ) створена у 1996 році указом президента на базі ліквідованого Державного митного комітету України, який функціонував з 1991 року.\nСтруктура ДМСТ включає центральний апарат, який здійснює загальне керівництво, 51 митницю (з них 9 регіональних і 5 прямого підпорядкування), майже двісті митних постів, а також спеціалізовані митні установи та організації.\nОсновними завданнями ДМСУ є:\n• захист економічних інтересів України, сприяння розвитку зовнішньоекономічних зв'язків;\n• контроль за дотриманням вимог митного законодавства України;\n• використання засобів митного регулювання торгово-економічних відносин з урахуванням пріоритетів розвитку економіки і створення сприятливих умов для участі України у міжнародному співробітництві;\n• удосконалення митного контролю і оформлення товарів та інших предметів, що переміщуються через митний кордон України;\n• здійснення заходів щодо захисту інтересів споживачів України і дотримання учасниками зовнішньоекономічних зв'язків інтересів держави на зовнішньому ринку;\n• створення сприятливих умов для прискорення товарообороту та збільшення пасажиропотоку через митний кордон України;\n• боротьба з контрабандою, здійснення заходів щодо запобігання порушенням митних правил.\nЗгідно з поставленими завданнями ДМСУ виконує функції, що стосуються просування товарів:\n• здійснює митно-тарифне і нетарифне регулювання під час переміщення товарів через митний кордон України;\n• вносить у державний бюджет мито й інші кошти від діяльності митних органів;\n• створює, реорганізовує та ліквідовує митниці, спеціалізовані організації;\n• організовує реконструкцію і будівництво пунктів пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення;\n• інформує суб'єктів ЗЕД і громадян про митне законодавство України, законодавчі акти;\n• забезпечує реалізацію заходів щодо захисту прав споживачів товарів, які імпортуються в Україну;\n• захищає товарний ринок України від контрабанди.\nМитний ліцензійний склад — це спеціально призначене та обладнане приміщення для зберігання під митним контролем ввезених з-за меж митної території товарів без справляння мита та інших податків протягом їх зберігання на складі, а також товарів, що вивозяться за межі митної території України.\nВласниками митних ліцензійних складів є суб'єкти підприємницької діяльності, які отримали ліцензію на право відкриття та експлуатацію митного ліцензійного складу.\nМитний ліцензійний склад може бути відкритого або закритого типів:\n• митний ліцензійний склад відкритого типу — склад, який може використовувати для зберігання товарів будь-яка особа (за договором із його власником);\n• митний ліцензійний склад закритого типу — склад, який використовується для зберігання товарів, що належать тільки власнику складу.\nПриміщення митного ліцензійного складу має відповідати таким вимогам:\n• обов'язкова наявність охоронної та протипожежної сигналізацій, що виведені на пульт організації, яка здійснює охорону митного ліцензійного складу (охоронна сигналізація повинна виключати можливість проникнення на територію митного ліцензійного складу без її реагування);\n• обов'язкова наявність обладнаних засобами зв'язку службових місць, призначених для митних службовців, які здійснюють митний контроль на цьому складі;\n• за наявності вікон у приміщенні складу потрібно обов'язково обладнати їх із внутрішнього боку металевими ґратами.\nВласник складу забезпечує матеріально-технічне обладнання складу, що є достатнім для його функціонування, у тому числі: навантажувально-розвантажувальні й транспортні засоби, складське устаткування, засоби зв'язку, оргтехніку, меблі, засоби обліку та контролю для складів, призначених для зберігання наливних та насипних товарів. Працівникам митного органу власник складу безкоштовно надає необхідні обладнані приміщення, засоби зв'язку, транспортні засоби, що відповідають вимогам митного органу.\nОхорона митного ліцензійного складу і забезпечення пропускного режиму здійснюється власником складу за його рахунок.\nОсоба, яка має намір відкрити та експлуатувати митний ліцензійний склад, подає до митниці, в зоні діяльності якої розташований склад, заяву на отримання ліцензії на право відкриття та експлуатацію митного ліцензійного складу. Заява розглядається митницею протягом ЗО днів від дня її надходження. Якщо митниця не має заперечень, пакет документів надсилається на адресу ДМСУ. Копії документів залишаються у справах митниці.\nСправа про надання ліцензії розглядається в ДМСУ протягом ЗО днів. Термін розгляду справи може бути продовжений керівництвом Державної митної служби України ще на ЗО днів. Ліцензія видається Державною митною службою України на підставі наказу голови, підписується одним із його заступників та затверджується печаткою. Вона діє безстроково за умови щорічної перереєстрації митного ліцензійного складу.\nДля оперативного керівництва діяльністю митного ліцензійного складу власник призначає відповідальну особу — керуючого митним ліцензійним складом. Власник складу відповідає за професійну підготовку керуючого та за знання ним митного законодавства України. Керуючий складом діє на підставі трудового договору, укладеного з власником митного ліцензійного складу.\nКеруючий складом, за узгодженням із власником, визначає осіб, які мають право доступу на склад та зобов'язані проводити постійний контроль відповідності товарів, що зберігаються на складі, за вартістю, вагою та кількістю даним, зазначеним у деклараціях та інших документах.\nВласник складу веде автоматизований облік і подає митним органам звіт щодо товарів, які зберігаються на складі.\nНа митних ліцензійних складах дозволяється зберігати всі види товарів українського та іноземного походження як імпортні, так і призначені для вивезення за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню митом та зборами, а також таких, що потрапляють під обмеження до ввезення в Україну та вивезення з України. Товари, що переміщуються через митну територію України транзитом, можуть розміщуватись на митних ліцензійних складах у випадках, якщо перевантаження з одного виду транспорту на інший відбувається за умови дотримання загальних термінів транзиту, визначених постановами Кабінету Міністрів України.\nНа митних ліцензійних складах забороняється розміщувати товари, що заборонені до ввезення на Україну чи вивезення за межі України, а також товари, розміщення яких на митних ліцензійних складах заборонено Законами України, нормативними актами Кабінету Міністрів України та Державної митної служби України.\nВиди товарів, зберігання яких дозволено на митних ліцензійних складах закритого типу, визначаються під час надання ліцензії на право відкриття та експлуатацію митного ліцензійного складу.\nТовари та інші предмети зберігаються на митному складі під митним контролем з обов'язковим накладенням митного забезпечення митного органу. При цьому, разом з митним забезпеченням, наявність пломби власника митного ліцензійного складу — обов'язкова. Завезення товару на склад та вивезення його відбувається у присутності уповноважених службових осіб митного органу. Всі операції на митному ліцензійному складі виконуються з дозволу митних органів та за рахунок власника складу.\nТовари, ввезені на митну територію України, можуть зберігатися в режимі митного складу протягом трьох років. Цей строк може бути обмежений для окремих видів товарів митним органом. Товари, що вивозяться за межі митної території України, можуть зберігатися в режимі митного складу протягом трьох місяців.\nДля розміщення товарів у режимі митного складу власник товару подає до митного органу мотивовану заяву, в якій визначається мета розміщення товару у цьому режимі. При надходженні товарів на митний склад, незалежно від вартості, вони підлягають декларуванню шляхом заповнення вантажної митної декларації (ВМД). Разом з ВМД до митного органу подаються такі документи:\n• договір на зберігання товарів на митному ліцензійному складі та зовнішньоекономічний договір (контракт);\n• транспортні та інші документи на ввезені товари (накладні, коносаменти, специфікації, рахунки-фактури та ін.);\n• інші документи, необхідні для здійснення митного оформлення і митного контролю.\nПід час митного оформлення на митний ліцензійний склад товарів, які підлягають при імпорті сертифікації, сертифікат не вимагається.\nТовари, які зберігаються на складі, можуть підлягати таким технологічним операціям для забезпечення їх зберігання: чистка, провітрювання, сушка (у тому числі зі створенням потоку тепла), створення оптимального температурного режиму зберігання, інвентаризація, захист від корозії, фарбування. Окрім цих операцій з товарами можуть здійснюватися операції для підготовки їх до продажу і транспортування, а саме: переміщення товарів у межах складу з метою раціонального розміщення, подрібнення партій, формування відправок, сортування, пакування, перепакування, маркування, навантаження, розвантаження, перевантаження, прості операції, пов'язані з доукомплектуванням або доведенням до робочого стану, боротьба зі шкідниками. Перелічені операції можуть здійснюватися з дозволу митного органу.\nБезмитні магазини призначені для роздрібного продажу товарів зовнішньому споживачу. їх розташовують у зонах митного контролю пунктів пропуску через державний кордон України — в аеропортах, портах, відкритих для міжнародного сполучення. Товари продаються без справляння мита та інших податків і тільки громадянам, які виїжджають з України.\nВласником безмитного магазину може бути юридична особа, яка отримала дозвіл ДМСУ на право його відкриття.\nБезмитний магазин є зоною митного контролю, тому до приміщень і схоронності товарів висуваються жорсткі вимоги.\nМагазин повинен мати торговельний зал, допоміжні приміщення і склад. Приміщення повинні відповідати не тільки всім вимогам, установленим законодавством для об'єктів роздрібної торгівлі, а й додатковим вимогам, що забезпечують зберігання і переміщення товарів під митним контролем, зокрема:\n• розташування приміщень має забезпечити неможливість входу в магазин громадян, які не виїжджають з України;\n• конструкція дверей та вікон повинна гарантувати зберігання товарів під митним контролем та виключати можливість надходження товарів поза митним контролем;\n• наявність робочого місця з телефоном для службовця митниці.\nТоргівля здійснюється тільки на тій площі, що визначена дозволом ДМСУ. Товари зберігаються в магазині з обов'язковим накладенням митного забезпечення на двері та інші місця можливого доступу. Поряд із забезпеченням митниці власник (керівник) магазину має накладати своє забезпечення (пломби, печатки та ін.). Ключі від магазину зберігаються у власника (керівника) або в уповноваженої особи. Безмитний магазин відкривається та закривається у присутності інспектора митниці.\nПродаж товарів здійснюється за національну та іноземну валюту (готівкою, за кредитними картками, чеками). Форми продажу товарів — самообслуговування або традиційна (через прилавок). Продавати товари за зразками, за попереднім замовленням та в розстрочку заборонено. Забороняється також продавати товари з допоміжних приміщень та зі складу магазину.\nБезмитні магазини здійснюють роздрібну торгівлю всіма видами продовольчих і непродовольчих товарів вітчизняного та іноземного походження, крім товарів ТН ЗЕД 27.01-27.16 (паливо та ін.). Для здійснення роздрібної торгівлі окремими товарами магазин повинен мати ліцензії (тютюнові, алкогольні вироби та ін.). Магазин не має права продавати товари, заборонені до ввезення, вивезення та транзиту через територію України.\nПравила продажу товарів у безмитних магазинах мають такі особливості:\n• товари продаються лише фізичним особам, які відправляються за кордон;\n• покупець повинен показати проїзний документ (квиток) на транспортний засіб, який прямує за межі України;\n• касовий чек пробивається у двох примірниках із зазначенням номера рейсу, ідентифікаційного коду товару та його вартості. Оригінал чека видається покупцю, а копія зберігається безмитним магазином протягом трьох років;\n• у магазині на видному місці має бути оголошення про те, що продаж здійснюється лише за умови подання проїзного документа (квитка) і покупець повинен зберігати касові чеки до відправлення транспортного засобу в рейс або до виїзду з пункту пропуску.\nЗаміна та обмін товарів у безмитному магазині здійснюється на загальних підставах згідно із законодавством України.\nБухгалтерський облік і звітність безмитного магазину не відрізняються від звичайного підприємства роздрібної торгівлі. Але функціональне призначення безмитного магазину і низька вартість товарів, що надходять у магазин, потребують посиленого контролю за його діяльністю з боку митних органів. У зв'язку з цим власник магазину при взаємодії з місцевою митницею повинен забезпечити:\n• декларування товарів, що надходять у магазин і реалізуються в ньому;\n• реєстрацію руху товарів в електронній базі даних або у книзі обліку за формою, встановленою ДМСУ;\n• подання митниці щомісячного звіту про товари, що надійшли та реалізовані в магазині;\n• подання митниці позачергового звіту у разі нестачі, порушень митного режиму, зміни матеріально відповідальної особи та ін.;\n• проведення щоквартальної інвентаризації, а також у будь-який час роботи магазину на вимогу митниці;\n• подання митниці рахунків (бухгалтерських книг) для ревізії у будь-який час роботи магазину.\nУ разі виявлення нестачі товарів безмитний магазин повинен сплатити обов'язкові митні платежі за повною ставкою.\nDuke Nukem 15:29:40 22 октября 2017\nЛопух 19:50:40 07 июля 2017\n11:18:25 29 ноября 2015\nРаботы, похожие на Реферат: Митна служба, підприємства-декларанти, Митні ліцензійні склади


Тарган-кіборг – власноруч (відео)\nНевеликий стартап Twitter Roach хоче створити нову іграшку, керовану через смартфон. В ролі рухомої радіомоделі мають виступити таргани, з яких розробники пропонують самотужки зробити кіборгів. Для цього вони створили комплект…\nНевеликий стартап Twitter Roach хоче створити нову іграшку, керовану через смартфон. В якості рухомої радіомоделі повинні виступити таргани, з яких розробники пропонують самотужки зробити кіборгів. Для цього вони створили комплект…\nСтуденти створили ґвинтокрил, яким керують силою думки\nВчені з університету Міннесоти США створили нову методику, за допомогою якої можна без проблем керувати літальним апаратом силою думки. Як зазначають творці, модель не передбачає електродів, які потрібно імплантувати, а…


Презентація студентів I курсу хіміко-біологічного факультету\nП`ятниця, 28 січня, 21:55:44\n04.11.2011 13:00 — Агенцiя\nДекан факультету Олександр Петрович Третяк привітав першокурсників зі святом. Побажав легкого влиття в студентську сім’ю та не забувати, що попереду перша сесія, яку потрібно здати успішно.\nУ концертній програмі взяли участь студенти 11 групи (спеціальність “Хімія”), 12 групи (спеціальність “Біологія”), 13 групи (спеціальність “Екологія”). Першокурсники продемонстрували свої творчі здібності у піснях, танцях, гумористичних сценках. Студенти старших курсів хіміко-біолгічного та інших факультетів привітали “першачків” з цим чудовим святом.\nТалановито, з почуттям гумору прозвучав виступ доцента Володимира Миколайовича Гаврилова із сатиричною мініатюрою: “Спостереження із студентського життя”, від якого глядачі були в захваті.\nНа завершення презентації на сцену була запрошена випускниця хіміко-біологічного факультету Федорченко Антоніна, екс-староста 2011 року, яка привітала першокурсників зі святом. А декан факультету Олександр Петрович Третяк зачитав “клятву першокурсника” і вручив старостам груп призи – фотоальбоми та торти.\nДокія Бельченко, відділ профорієнтаційної роботи та зв’язків із громадськістю ЧНПУ імені Т.Г.Шевченка


У МВС стверджують, що не використовували вогнепальну зброю - 24 Канал\nУ МВС стверджують, що не використовували вогнепальну зброю\n21:56, 19 лютого 2014 1923 Читать новость на русском\nМВС намагалося нав'язати версію про те, що майданівці самі себе постріляли, іноземним послам. Зафіксовані на відеокамери снайпери на дахах будівель в урядовому кварталі, стверджують міліціянти, теж не їхні.\nМЗС своєю чергою навіть спробувало знайти підтримку у міжнародної спільноти, однак дипломатів аргументи української влади, схоже, не переконали.\nНатомість міжнародні дипломати обурені, що українська влада трактує українських активістів і політичних опонентів, як терористів та екстремістів. Сполучені Штати Америки вже скасували візи деяким українським посадовцям, які безпосередньо причетні до застосування сили проти мітингувальників на Майдані.\nГотують санкції проти відповідальних за насильство в Україні і у ЄС. Президент Франції Франсуа Олланд та німецький канцлер Ангела Меркель напередодні обговорили події у Києві і назвали їх "огидними та неприйнятними". А у Твіттері МЗС Німеччини з'явилось повідомлення про те, що Ангела Меркель шокована ситуацією в Україні.\nТеги: Міністерство внутрішніх справ МЗС України Беркут Євромайдан Леонід Кожара\nГравець збірної України здивував кардинальною зміною іміджу\n25 січня 2017 , 20:35\n"Футбол переможе терор": фанати "Монако" скандували "Дортмунд" перед матчем, який не відбувся\n12 квітня 2017 , 13:15


Арсеній ЯЦЕНЮК: «Не можна в економіці 2004—2005 років використовувати засоби і методи економіки 1995-го» - Архів - dt.ua\nАрсеній ЯЦЕНЮК: «Не можна в економіці 2004—2005 років використовувати засоби і методи економіки 1995-го»\nНовий міністр економіки Арсеній Яценюк уже з порога повідомив, що на «Дзеркало тижня» ображений. Тому наша розмова почалася зі з’ясування стосунків, а закінчилася з’ясуванням.....\nНовий міністр економіки Арсеній Яценюк уже з порога повідомив, що на «Дзеркало тижня» ображений. Тому наша розмова почалася зі з’ясування стосунків, а закінчилася з’ясуванням... перспектив фінансових ринків та нових підходів до державної підтримки галузей. Солідний діапазон, чи не так?\n— Арсенію Петровичу, то за що на нас образилися?\n— Не те щоб образився, але засмутився. Відкриваю «Дзеркало тижня», яке я регулярно зранку читаю — люблю, знаєте-но, покреслити, подумати... І раптом у статті про уряд: взагалі-то Яценюк — хороший хлопець, але не дуже. Бо видав Порошенку кредит у 50 млн. І пригадалося мені, як на одному з провладних сайтів торік написали, що Яценюк і Шлапак замішані в корупції: мовляв, видали кредит банку Порошенка, а Порошенко витратив ці гроші на фінансування помаранчевої революції.\nДозволю собі нагадати історію з банком «Мрія».\nУ серпні 2004 року під величезним тиском на суди приймається рішення про скасування емісії акцій, здійсненої банком «Мрія», фактично — про ліквідацію банку. На той час Петро Олексійович був повністю опозиційною й опальною постаттю. Державна комісія з цінних паперів приймає судове рішення до виконання, і ми в НБУ залишаємося сам на сам із проблемою банку. Я тоді кажу Сергію Леонідовичу (а Тігіпко був у відпустці), що правління НБУ розглянуло питання; йдеться не про Порошенка, мова про 30 тисяч вкладників. І про ланцюгову реакцію, тому що 10 банків видали «Мрії» кредити. Правління НБУ винесло рішення про те, щоб надати банку стабілізаційну позику під ринковий відсоток і заблокувати ці кошти на окремому рахунку в Київському управлінні Нацбанку, щоб банк не формував резерви...\nТігіпка ми тільки проінформували. Ніхто у нього дозволу не запитував — адже рішення вже було прийнято. Тігіпко сказав, цитую: «Ви абсолютно правильно чините, на тому ж місці може бути хтось інший». І рівно через два з половиною місяці «на тому ж місці» опинився банк ТАС. Там, якщо пам’ятаєте, була аналогічна історія: закинули інформацію, що банк може збанкрутувати, і почався величезний відтік вкладів.\nНе можна дивитися на банк крізь призму його власника, адже якщо «лягає» банк, то власник першим виводить свої капітали, через кредити, тому що його банк кредитує його ж бізнес. Це — класика. Якщо банк — банкрут, то це шкодить тільки вкладнику. І я хочу ще раз підкреслити: готовий відповісти за кожен підпис, поставлений мною за весь період роботи в державній владі. У тому числі й за той кредит.\n— Виходить, ваше плавне піке в Одесу, а потім призначення міністром із Петром Олексійовичем ніяк не пов’язане?\n— Я вам можу сказати: за час мого заслання до Одеси…\n— Одесити навіть жарт придумали — до Одеси було заслано трьох: Пушкіна, Жукова і Яценюка. Це не я придумав (сміється)… Так от, за час мого перебування в Одесі Петра Олексійовича я бачив один раз, на урядовому заході під час зустрічі президентів України та Молдови. Він мені жодного разу не зателефонував, а то поспілкувалися б. Але він напевно був зайнятий...\n— А хто ж запросив вас у Кабмін?\n— Безпосередньо Юрій Іванович.\n— А чому? Якою була мотивація?\n— Знаєте, моя доля в чомусь постійна. Не те щоб одноманітна, але, я сказав би, у ній присутній уніфікований підхід...\nВзагалі-то я пам’ятаю Юрія Івановича, коли ще пацаном працював у юридичній фірмі. Ми тоді були ніким, займалися приватизацією на обласному рівні, а Єхануров очолював Фонд держмайна України — велика людина!\nА познайомилися ми дуже просто. Вашингтон, 2004 рік, я, перший заступник голови Національного банку, разом із Юрієм Івановичем брав участь у міжнародній конференції, організованій Українським конгресовим комітетом Америки. Пізніше стали зустрічатися на різних заходах по лінії уряду і парламенту. А потім сталося так, що він про мене згадав. І я не крутив носом. Така вже доля державного службовця: якщо хочеш працювати у владі, не маєш права перебирати. Бо коли перший раз тебе покличуть, а ти не підеш, то вдруге вже ніхто не зватиме.\n— Декого звуть і двічі, і тричі — все одно не йдуть.\n— Напевно, чи то їх погано звуть, чи то їм здається, що їх звуть.\n— Юрій Іванович дав вам якісь вказівки? Чого він від вас чекає?\n— Сказав: «Арсен, на тобі сконцентрована велика увага. Міністерство має стати генеральним економічним штабом країни. І твоє завдання — це зробити. Часу у тебе немає, а не зробиш — підеш на дно». Але цього, я думаю, не станеться, тому, відверто кажучи, шансів погоріти тут значно більше (сміється).\n— Мінекономіки багато хто намагався реформувати. Єхануров реформував, реформував — невідреформував. Роговий реформував, реформував — невідреформував. Давній ехануровський задум зробити з Мінекономіки генеральний штаб і підпорядкувати йому галузеві міністерства в Україні не приживається...\n— А знаєте, чому? Це глобальна проблема: або Мінекономіки розформовувати, або зробити з нього величезного ефективного монстра. Я, молодий і дурний, рватимусь на передній фланг. Я мушу щодня доводити собі й оточуючим, що гідний цього місця. І завдяки цьому, упевнений, у нас щось обов’язково вийде. Я не маю права підвести президента.\nЯ прийшов не для того, щоб мести по засіках, взяти і вкрасти. Я дуже дорого коштую.\n— У вас свій бізнес чи це ви так оцінюєте свій інтелектуальний потенціал?\n— Ні, слава богу, власного бізнесу немає. Я оприлюднив свою декларацію, вона висить на сайті Мінекономіки. Щорічно в мене доходу до мільйона гривень. На рахунках у банку — 700 тисяч.\nНова мітла для старого міністерства\n— Колишнього міністра часто називали професійним лобістом. А як ви себе позиціонуєте?\n— Я — державний менеджер. А професійний чи ні — не мені судити. Для мене ближчою є не українська мрія — спочатку стати чиновником, а потім багатою людиною, а американська. Там чиновник — це засіб самореалізації, напевно, навіть стиль життя.\n— Ви хороший чиновник?\n— Ні. Знаєте, чому? Тому що такої категорії, як хороший чиновник, просто не буває. Хороший чиновник — улесливий до всіх. А коли так, у тебе немає власної позиції. У тобі має бути якийсь стрижень, а стрижень передбачає обов’язкову боротьбу.\n— Виходить, ви — чиновник зі стрижнем. Що конкретно ви маєте намір зробити в Мінекономіки?\n— Насамперед — навести порядок. І починати треба з людей — їх заганяли: постійні зміни міністрів, постійні реорганізації, постійні реформування, постійні звільнення.\n— Кажуть, ваш попередник останнім часом працював сам або майже сам. Він не потребував колективу міністерства...\n— Я не хотів би обговорювати Сергія Анатолійовича.\n— Згодна, це не дуже добре. Але у мене не складається враження, що колектив Мінекономіки загнаний непосильною працею.\n— Я не сказав «загнаний непосильною працею». Загнаний бездіяльністю, відсутністю чітких директив, відсутністю людини, яка реально міністерством управляє. У людей повністю відсутнє бачення майбутнього, вони ні в чому не зацікавлені, тому що нікому оцінити результати їхньої праці. Зараз ми тільки почали цікавитися їхньою роботою, щось змінювати...\nДержавне управління передбачає чіткі процедури. По-перше, в обов’язковому порядку має проводитися апаратна нарада. По-друге, розширена нарада. По-третє, робота з регіонами: спасибі величезне, що відправили з Києва, — тільки тепер розумію, що там робиться. Основні події відбуваються не в столиці. Столиця повинна бути тільки «центром управління польотами». Але для цього потрібна лише дрібниця: щоб у регіонах не повзали, а літали...\nЧетверте — наші іноземні представництва, торговельно-економічні місії. П’яте — робота Агентства з питань банкрутства...\n— А чи не можна детальніше про місії?\n— З приводу місій я вже зустрічався з міністром закордонних справ і, здається, ми розставили крапки над «і». Перше, про що йшла мова, — це критерії оцінювання діяльності місій. Друге — перекидка кадрів на найважливіші економічні напрямки (Росія, США, Великобританія, Євросоюз, Китай). Третє — я запропонував протягом місяця викликати всіх керівників місій і попрацювати, у тому числі з кадрового питання. Якщо торговий представник за кордоном вільно не володіє іноземною мовою, то в мене запитання: що він узагалі там може робити? Я вже не кажу про інші, суто фахові речі.\nЄ питання в зв’язку з реорганізацією самого міністерства, зокрема й по окремих заступниках. І їх буде вирішено.\n— Готуються звільнення? А звідки набиратимете нову команду — із тих, із ким працювали в Криму, Одесі чи в Нацбанку?\n— Обов’язково візьму радником Сергія Яременка. І він ходитиме в Національний банк на наради (сміється).\nЗаміж у... СОТ\n— Слід розуміти, головна ваша мета на посту міністра — це вступ України до СОТ...\n— Я дуже серйозно вникав у цю проблему, вона була для мене абсолютно нова: у Нацбанку доводилося мати справу тільки з одним частковим питанням — про відкриття в Україні філій іноземних банків. Тепер прийшло розуміння в цілому, маю чітке уявлення про всі процедури. Попіднімав двосторонні протоколи, подивився, як вони підписувалися. Скажу вам так: просто назад дороги немає.\n— Напідписували не те, що треба?\n— Просто назад дороги немає. І зараз треба максимально вжити заходів до підписання протоколів, що залишилися.\nНа мій погляд, треба нарешті вступити до СОТ і сказати: все, базу сформовано. Виправляти допущені помилки можна лише за рахунок внутрішніх компенсаторних заходів.\n— Ви маєте на увазі помилки при укладанні двосторонніх домовленостей чи при виробленні, скажімо, політики в агросекторі?\n— Це взаємопов’язані речі. Адже як ми йшли до СОТ? Двосторонні протоколи мають відбивати внутрішню політику. Але оскільки ніхто не знав, якою ця політика мусить бути, усі гналися за тим, щоб якомога швидше підписати протоколи. І тепер нам доведеться коригувати нашу внутрішню політику під уже підписані міжнародні зобов’язання. Цим і будемо займатися.\n— Які з невирішених питань у зв’язку з СОТ, на ваш погляд, є найбільш проблемними?\n— Гадаю, найбільша проблема зовнішньоекономічних відносин — відсутність лінії як такої, відсутність чітких директив. Більше десяти років ми працювали за принципом «кожен Іван має свій план». Була маса переговорників, і кожен із них мав власну суб’єктивну лінію. Багато що програно через неналежний рівень підготовки й інтелекту. Банальний людський чинник...\n— Я не можу зараз на цьому зупинятися, оскільки двосторонні протоколи є фактично конфіденційною інформацією. Дай боже, вступимо в СОТ — я не називаю строків, але вірю, що це станеться, а вже потім відверто скажемо українцям, де, які у нас проблеми і, найголовніше, як будемо їх долати.\nВже напрацьовуються плани захисних, компенсаторних заходів, які слід вжити Україні після вступу до СОТ. Тому що в короткостроковій перспективі, протягом перших двох-трьох років, держава справді наражається на ризик — це об’єктивний процес, такими є наслідки глобалізації для будь-якої країни. Хоча, за великим рахунком, сьогодні країна майже повністю живе в умовах Світової організації торгівлі.\nНам треба чітко розуміти: будь-яка ідея має і позитив, і негатив. І хоч я жодну ідею одразу не сприймаю на віру, мушу констатувати, що іншого шляху, аніж світова інтеграція, в України немає. Держава повинна стати членом СОТ, вона зобов’язана це зробити, причому в найкоротші терміни.\n— Арсенію Петровичу, що ви маєте на увазі, говорячи про «найкоротші терміни»? Із найперших інтерв’ю ви вперто не називали ніяких дат, а тепер?\n— Я й сьогодні уникаю строків, бо треба чітко сказати: існує цілий ряд складних технічних процедур, пов’язаних зі вступом до Світової організації торгівлі. Навіть оженитися ось так одразу — проблема: поки прийдеш, поки напишеш заяву, поки оплатиш послуги, штамп поставиш... Хоча обидві сторони згодні.\n— Але ж у СОТ процедура дещо інша?\n— Майже та ж — заміж виходимо.\n— І не беруть? А хто заважає?\n— Знаєте, у такої гарної країни, як наша, забагато «шанувальників». Я не сказав би, що заважають: гарно посміхаються, обіймають, цілують, перемовляються, але кожен обстоює свої інтереси.\n— І двостороннього протоколу зі Сполученими Штатами як не було, так і немає. Кажуть, це технічне питання. Це правда?\n— Ну коли мова про те, щоб просто поставити підпис, то, звісно, технічне. Триває об’єктивний процес, і кожна країна, незважаючи на різні декларації, захищає внутрішній ринок. І Україна, і її партнери...\n— Скільки протоколів нам іще доведеться підписати й коли підпишемо останній?\n— Десять. Є два варіанти: або підпишемо до конференції в Гонконгу, або після.\n— А чи існує ризик, що коли не вкладемося до закінчення нинішнього раунду переговорів у рамках СОТ, то домовленості доведеться укладати по новій?\n— Такого ризику немає, може бути просто відтермінування. Однак існує один правовий нюанс. Навіть якщо частину національного законодавства не буде імплементовано, але в звіті Робочої групи зафіксовують, що Україна зобов’язується прийняти відповідні законодавчі зміни, то це абсолютно нормальна практика, і ми можемо стати членом СОТ. А потім уже приводити наше законодавство у відповідність із нормами цієї організації.\n— Виходить, можна в пожежному порядку не приймати змін по 14 позиціях, що залишилися?\n— А ми не в пожежному. По кожній позиції я можу дати абсолютно чітку аналітику. Єдина позиція, яку уряд зняв із розгляду, — це квота на ввезення в Україну цукру-сирцю. А знаєте, з якої причини зняв? У державі має бути вироблена чітка позиція з цього питання. Це не може бути позиція Мінекономіки чи Мінагрополітики.\nПоки це надзвичайно дискусійне питання. Відправна точка квоти щодо сирцю — 260 тис. тонн. Розкид великий, до 480 тис. тонн. Але ми вирішили, що ще поборемося...\n— Однак повернімося до того, чого, напевно, найбільше чекають від міністра економіки, — до аналізу нинішньої економічної ситуації та ризиків 2006 року...\n— Але спочатку у мене велике прохання — не розглядати економічні показники крізь призму політики. Бо відразу ж скажуть, що це критика попереднього уряду. Хоча біле є біле, а чорне — чорне. Тільки у дальтоніків виникають запитання.\n— Що проти статистики не попреш. Щоб уникнути обвинувачень Мінекономіки в упередженості, у вересні, коли почалася підготовка аналітичної записки «Стан економіки держави: висновки та ризики», ми запросили до роботи відомих економістів. І знаєте, оцінки сходяться.\nЗагальні цифри ви знаєте: темпи падіння зростання ВВП, темпи падіння промислового виробництва, негативне сальдо торгівлі товарами, така надзвичайно загрозлива річ, як чотириразове скорочення поточного рахунка платіжного балансу... Дуже погана ознака — суттєвий спад в основних галузях, які формують додану вартість, наприклад, -8% у будівництві. Я не зупинятимуся на темі зовнішніх інвестицій, це взагалі окрема історія.\nІнфляційний тиск — жахливий, але чим він спровокований? Якщо ви адміністративними заходами стримуєте інфляцію, ви тим самим створюєте так званий інфляційний стрибок. Це як пружина: ви її стискаєте-стискаєте-стискаєте і що дужче, то далі вона вилетить, якщо відпустити. Тобто в звичайних умовах інфляція йшла б собі маленькими кроками, а ви так її стримували, що замість, умовно кажучи, 1,5% зростання споживчих цін на місяць отримаєте 2,2. Ще будучи разом із прем’єром у Брюсселі, я заявив, що однозначної інфляції цього року не буде. Не можна брехати українському народу.\nДуже велике занепокоєння викликає і ще одна обставина. На тлі фактичної економічної стагнації відбувається 70-відсоткове зростання доходів бюджету. Гарно, правда?\n— Знаєте, що це мені нагадує? Якщо людину не годувати, вона пухне. Але це не означає, що вона товстішає. Зростання бюджетних доходів — надзвичайно тимчасове явище, слід розуміти, що такого тренду 2006 року не буде.\nЩе одна загрозлива тенденція — втрата зовнішніх ринків. Мене дуже непокоїть, що в торгівлі з Євросоюзом товарообіг скоротився на 4%. Бо зовнішньополітичний курс і зовнішньоекономічний повинні йти, як то кажуть, пліч-о-пліч...\n— Ми, звісно, можемо уникнути політичних оцінок, але ж було зроблено кроки, чи систему кроків, які й завели нас у... кут (я поки не кажу «глухий»). Десь були допущені проколи, у якихось питаннях недооцінили серйозність ситуації. Це важливо знати, аби уникнути тих же «граблів» у майбутньому.\n— Не хочу навіть говорити про помилки. Як мене сприймуть колеги, частина з яких працювали в минулому уряді? Як я можу їх судити?\n— Мова не про виставляння оцінок попередньому уряду. Хотілося б почути про рішення, які, на ваш погляд, не повинні були прийматися.\n— Я скажу про те, що має бути в будь-якому разі. Має бути системність. А також колегіальність і відповідальність кожного. Я це відчув у Нацбанку. Спочатку мені чомусь здавалося, що я все знаю краще, ніж інші. Однак місія керівника полягає в тому, щоб вислухати кожного. У кожної людини є раціональне зерно, і найважливіша місія керівника — зібрати з кожного по зерну і «зліпити» єдино правильну ідею. Це перше.\nДруге. Не треба було... Я змушений сказати, що, незважаючи на великі соціальні очікування населення, їхню реалізацію слід було перенести ближче під кінець року. Таким чином було б вирішено цілу низку проблем: по Пенсійному фонду, по інфляції...\nТретє. Не можна в економіці 2004—2005 років використовувати засоби і методи економіки 1995 року. Вітрило треба змінювати.\nПо окремих економічних заходах — що слід було робити, що не слід — можна наговорити на цілу шпальту «Дзеркала тижня». Але це вже історія, перегорнута сторінка. Тепер треба думати, як рухатися далі.\n— Ви придумали?\n— Є трошки.\nІснують цілі стратегічні і цілі оперативні. Стратегічні відомі всім: вступ до СОТ, двостороннє співробітництво (до традиційного Україна—Росія, Україна—ЄС, Україна—США прийнято рішення додати співробітництво по лінії Україна—Китай та Україна—Великобританія). Це означає, що протягом шести місяців ми проведемо в цих країнах економічні конференції. Що, на мій погляд, дасть позитивний ефект: інвестори хочуть дізнатися, що за уряд прийшов. Вони розуміють, що, хоча уряд і «короткотерміновий», він створює базу для 2006 року. Тому треба їхати, розповідати...\nДалі. Ми підготували концепцію зменшення вразливості до цінових шоків. Фактично йдеться про те, що на ціни сьогодні треба впливати не через закон зразка 1991 року, не через Державну інспекцію з питань контролю за цінами, а через фінансові й товарні інтервенції. Зараз розбираємося, що відбувається в Держрезерві...\nТепер що стосується законотворчості. Треба реально дивитися на речі: навіть якщо всі подані Кабміном законопроекти буде прийнято Верховною Радою, то, на превеликий жаль, у найближчі місяці від цього практично нічого не зміниться, тому що немає часу на їхню імплементацію. Ухвалений закон ще не означає виконаний закон. Таким чином, треба жити в існуючому правовому полі, відрегулювавши те, що в компетенції уряду, нормативно-правовими актами Кабінету міністрів. До речі, ми вже повернули на доробку Програму соціально-економічного розвитку країни на 2006 рік.\nЦентр і регіони\n— Ту програму, що її тільки у вересні було затверджено на Кабміні? Чому?\n— Тому що Програма соціально-економічного розвитку не може бути нікому не потрібною дисертацією. Це ті речі, які мають бути доступними й зрозумілими для всіх...\n— Те ж саме заявляв уряд Ющенка—Єханурова: програма мусить бути короткою і зрозумілою.\n— І що, погано спрацював уряд Ющенка?..\nМи хочемо змінити програму так, щоб у ній побачив себе кожний регіон. Щоб додатком до програми був регіональний розріз. Для кожної області плануємо запровадити індикатор економічного розвитку.\nНаша мета — проаналізувати, чого вони збираються досягти як за рахунок місцевого бюджету, так і державного. Адже на практиці, закладаючи кошти на субвенції та державні капіталовкладення, ми не бачимо результату від їхнього використання.\n— Про це можна поки не перейматися: капіталовкладень практично немає.\n— Я думаю, вам сподобається моя ідея щодо капіталовкладень.\n— Але щоб завершити регіональну тему, я хотіла би поцікавитися, як ви відловлюватимете «липу». Недавно наш кореспондент в одній з областей вирішив з’ясувати ситуацію з реалізацією передвиборної обіцянки президента про створення п’яти мільйонів робочих місць. Так от, з’ясувалося, що обласний центр план на цей рік успішно виконує — принаймні на папері. Адже в податковій відомості про зростання обсягів прибуткового податку отримати не вдається, кілька десятків тисяч нібито створених робочих місць на загальну атмосферу в місті практично не вплинули, на офіційних даних щодо зайнятості теж не позначилися. Зате всі відрапортували!\n— Це ви влучили в десятку. Оскільки єдиної методології підрахунку робочих місць не існує, перевірити правильність цифр, поданих підприємствами, можна тільки непрямими методами — за темпами приросту прибуткового податку з громадян. Але поки ми не хочемо нічого в методиці змінювати: над нею треба дуже серйозно попрацювати.\nПовірте, подібних дірок дуже багато. Але що менше ми будемо ставити перед регіонами нереальних завдань, то менше «липової» звітності отримаємо.\nЩе одне принципове рішення — припинити «штампувати» державні цільові програми, не забезпечені коштами держбюджету. Зупинити формування цього пакета макулатури: стратегія до 2015 року, до 2025-го, до 2030-го...\n— Ви тільки-но грозилися поділитися своїм баченням, як краще здійснювати державні капітальні вкладення...\n— Я — противник того, щоб за державні гроші тягти газ у село, де 20 хат, і витрачати на це мільйони.\n— Арсенію Петровичу, та за такі розмови, та ще й перед виборами, вас розіпнуть...\n— Я знаю, нехай розпинають. Треба думати трохи наперед. Ми тягнемо в глибинку газ, знаючи, що він подорожчає. Що таким чином досягається? По-перше, ми збільшуємо енергозалежність, по-друге, нарощуємо неплатежі, адже за газ нічим буде розраховуватися.\nЩо в такій ситуації роблять у мудрих країнах? Є кілька можливостей, але тільки не прокладання газопроводу вартістю в сотні мільйонів гривень. У нас є вугільна галузь, котра є дотаційною. Розумію, існують проблеми з якістю вугілля, питання транспортування тощо. Але одна з основних альтернатив дорогому газу — саме вугілля.\nЯ не готовий сказати, як це зробити. Це та концептуальна річ, яка має бути пророблена: переведення енергопостачання з газу на той вид палива, який є в країні і дотується.\nДругий шлях — використання скрапленого газу. Стара й добра тема. Третій — електроенергія, у нашій країні її перевиробництво. Чому ми всього цього не використовуємо?\nСкажу чесно, я не фахівець із питань енергетики. Це те, що я, як економіст, поки нюхом відчуваю, як у Нацбанку відчував курсові коливання. Треба заглибитися в тему. Якщо встигну — заглиблюся.\nЯ переконаний, що виникне сотня технічних проблем. Давайте рахувати, думати. Адже колись газифікацію села також економісти придумали. Але тоді газ був дешевшим за мінеральну воду.\n— А менш екзотичні ідеї у вас є?\n— Гадаю, вам сподобається моя ідея залишити державні капіталовкладення тільки для аварійних об’єктів. Аби «заощаджені» кошти пішли на збільшення статутних фондів державних банків.\nОщадбанк та Укрексімбанк не повинні ці кошти направляти на купівлю державних цінних паперів, як це завжди у нас практикувалося, — вони повинні відкрити програму кредитування комунального сектора. Це приблизно те саме, що пропонує нам сьогодні Світовий банк у вигляді позики на розвиток інфраструктури.\nСуть у чому? В країні існує і державна влада, і місцева. Якщо муніципалітет хоче, щоб у його місті були дорога, каналізація, а в будинках — вода, він із великим задоволенням передає в заставу банку певні об’єкти. До того моменту, поки муніципалітет знатиме, що держава дасть гроші за так і їх можна закопати, то «закопуватимуть», причому в кількості втричі більшій, аніж потрібно насправді. Якщо ж на місцях знатимуть, що гроші років через десять доведеться повертати, то ставлення стане зовсім іншим. Тільки тоді дивитимуться, скільки реально труби проклали і чи потрібна ця труба взагалі.\nЗ іншого боку, держбанк зможе позичати гроші під 6%. І цей ресурс для нього все одно буде прибутковим, адже збільшення капіталізації відбулося за рахунок бюджетних коштів.\nМоя ідея — відійти від класичного патерналізму. За все треба платити. Ви хочете газопровід, водогін й усі інші блага? Держава має забезпечити вас лише дешевим і довгим ресурсом, а ви повинні забезпечити повернення цього ресурсу. Працюйте з місцевими бюджетами, інвентаризуйте землю, яку ви продали втричі дешевше, ніж треба, об’єкти, віддані задарма в оренду, перегляньте список приватизації комунальних об’єктів, які ви роздали по сто доларів за метр квадратний, і контролюйте власних підрядників, а не одержуйте з них 20%...\n— На мій погляд, ваш підхід до капвкладень припаде по душі міністру фінансів Пинзенику. А от зі збільшенням капіталізації держбанків за рахунок бюджетних коштів, швидше за все, буде проблема...\n— Я переконаний, що з усім буде проблема.\n— Що, стосунки з Мінфіном не складаються?\n— Ні, у нас із Віктором Михайловичем дуже гарні стосунки. Людські, маю на увазі. А професійні питання... Навіщо, щоб Мінфін із Мінекономіки сурмили в один голос? У нас повинні бути професійні позиції, і якщо вони в чомусь розходяться, це нормальне явище.\n— І все ж таки хотілося б почути щось просте, приземлене...\n— Перше, що ми хочемо зробити по малому бізнесу, — сконцентрувати всі джерела витрачання коштів на його підтримку. Зігнати їх на один механізм — компенсації відсоткової ставки за кредитом банку.\nВи знаєте, напевно, як сьогодні витрачають кошти Фонду зайнятості? Не знаєте?! Це ж класика! Працюючи в Одесі, я дізнався, як це робиться. Ви підприємець, приходите, одержуєте 2 тис. гривень на створення робочих місць із Фонду зайнятості, потім наступного дня знімаєтеся з реєстрації як суб’єкт підприємницької діяльності. Шукай вітра в полі...\nВ Україні що вже тільки перепробували! Давати гроші через Фонд підтримки підприємництва — не проходить, через Фонд зайнятості — не проходить. Єдиний вихід — щоб банківська спільнота розробила стандарти кредитування малого та середнього бізнесу, і частково, за прикладом АПК, компенсувати відсоткову ставку. Все інше, усі ці регуляторні акти — тріскотня... Підприємцям треба дати гроші, і вони самі в усьому розберуться.\nСподіваємося, що коли ми перестанемо лякати бізнес, менше йому розповідатимемо, як жити, ситуація почне поліпшуватися.\n— Але ж бізнес у нас, вважай, уже зовсім задавили податками. Одне забирання частини прибутку у держпідприємств чого варте...\n— У мене є проста ідея щодо 2006 року — мораторій на зміну податків. Треба навчитися жити в існуючому правовому полі. Не можемо ми щороку змінювати то концепцію оподаткування, то механізм стягування.\n— А це казав свого часу, здається, пан Азаров.\n— Яка у вас пам’ять! Погляньте, я кажу про те саме, про що казали розумні люди (сміється). Я вам скажу, що уряд максимально зменшить кількість податкових ініціатив. Але є ще одна проблема: якби тільки Кабмін вносив свої пропозиції, то ще й депутати вносять...\n— Я ще раз хочу повернути нас до проблеми посилення податкового тягаря на держпідприємствах, який зазвичай затверджується держбюджетним законом. Таким чином ми тільки збільшуємо перерозподіл ВВП через бюджет, але нічого доброго з цього не вийде...\n— Згоден, треба зупинятися.\n— І що Мінекономіки пропонуватиме в цьому плані?\n— Встановити мораторій на зміни в оподаткуванні. Це перше. По-друге, зафіксувати соціальні витрати на тому рівні, що вже досягнутий. Я зараз зупинився б, заспокоївся, розібрався. Віктору Михайловичу рано чи пізно перепідпорядкують податкову. Це вже кілька разів декларувалося.\n— Ваша жорстка позиція щодо соціалки вказує на те, що ніяких планів у зв’язку з березнем майбутнього року у вас немає?\n— Ну чому ж — після березня попрацювати ще якийсь час на посаді в.о. міністра.\n— Ще одне важливе питання, Арсенію Петровичу. То чи відновлятимуть пільги певним суб’єктам вільних економічних зон? Президент сказав: компенсувати сумлінним суб’єктам зон їхні втрати.\n— А ви що, не знаєте, що за законодавством усі вони сумлінні? Закони наскільки недосконалі, що дозволяють спочатку взяти інвестзобов’язання, а потім, якщо з виконанням щось не клеїться, переглянути його. Причому позитивне рішення досить провести через раду з питань управління ВЕЗ і ТПР.\nВи розумієте, бувають тупикові питання. І це також тупикове. Неправильно, що пільги забрали. Неправильно їх і повернути. Крапка.\nта підтримку галузей\n— Як будуватиметься взаємодія з НБУ? Прохолодні, м’яко кажучи, стосунки з Володимиром Семеновичем Стельмахом на ній не позначаться?\n— Взагалі-то це запитання не до мене. Але я гадаю, що не можна собі дозволяти ставити особисті амбіції вище за державні інтереси. Якби це були Стельмах і Яценюк. Це ж глава Нацбанку й міністр економіки. Зовсім інша категорія...\n— Чи маєте ви намір пролобіювати для банківської системи країни ще якісь питання, крім збільшення капіталізації держбанків за рахунок держбюджету? Плідні ідеї з цього приводу є?\n— Обов’язково зарубаю всі новації, пов’язані з додатковим оподаткуванням.\nКоли ми говоримо про економічний розвиток, це не загальні фрази, це певні конкретні речі. У принципі, можна обкласти податками все. І забрати відразу все. Якщо стимулюємо внутрішнього виробника, отже, йому треба дати заробити і не забирати останнє. Держава зобов’язана товаровиробнику, роботодавцю, банку — зобов’язана створити умови. Цю тезу мусить усвідомити кожен чиновник. А то якась нескладушка виходить...\nЧого ми хочемо від того ж банку — чи то довгого й дешевого інвестиційного ресурсу, чи то податків, зараз і негайно, на сплату яких піде все, що встиг заробити? Якщо хочемо інвестресурсу, то ми повинні дати банку тимчасову преференцію — підкреслюю, тимчасову! Щоб він міг наростити фінансові м’язи.\nЯкщо подивитися на ситуацію в часовому розрізі, то ви побачите і зростання обсягів кредитування, і зниження ставки. Чому далі вона не падає? Тому що прив’язана вже не до капіталізації, наявності ресурсу, а до індексу інфляції. Тобто обмежена не «згори», а «знизу». Ставка не може стати від’ємною щодо інфляції.\n— Ну, у нас ставки за депозитами досить часто виходять від’ємними.\n— Стосовно депозитів я вже неодноразово висловлював свою думку: депозит — не спосіб заробітку, а спосіб заощадження грошей. Інфляція плюс один відсоток — от і все. Жорстко, але правильно. Хочете заробляти — йдіть на фондовий ринок, якого в нас немає... Таким чином хоча б виникне попит на фінансові інструменти.\nПроблема як була три роки тому, так і залишилася: тупий депозит, тупа валюта і купівля квартири в Києві. Як країна може розвиватися за повної відсутності фінансових інструментів?\nЯким може бути бюджет розвитку\n— Уряд може якимось чином змінити ситуацію? Може випустити привабливі інструменти?\n— Не треба уряду випускати інструменти. У держави — запишіть, будь ласка, мою думку — немає інституціональної можливості використовувати інвестиційний ресурс інакше, ніж через два державні банки і, можливо, через Державну іпотечну установу.\nНу, припустимо, ми залучили з ринку гроші. І як їх уряд використовує? Часто кажуть про бюджет розвитку. Але збудувати газопровід — це не бюджет розвитку, чергову каналізацію — не бюджет розвитку. Ці витрати не генерують у майбутньому доходів. Бюджет розвитку і розвиток інфраструктури — це дві великі різниці.\nВисловлю, можливо, безглузду ідею, але бюджет розвитку, як на мене, — це щось інше. Пам’ятаєте, в деяких галузях — автомобілебудуванні, суднобудуванні — діяли податкові пільги, які на сьогодні скасовано? Якщо держава вважає ці галузі пріоритетними, вона мусить стати міноритарним акціонером цих об’єктів і внести гроші до їхніх статутних фондів.\n— За нинішнього корпоративного законодавства це небезпечно: можуть і «кинути»!\n— Нічого не небезпечно! Раніше держава роздавала підприємствам податкові пільги, нічого не отримуючи натомість.\nЯкщо держава вважає галузь пріоритетною, вона внесе гроші і дозволить підприємству динамічніше розвиватися. Капіталізація державної частки відбувається наростаючими темпами, і згодом, вийшовши на фондовий ринок, можна буде вигідно продати цей міноритарний пакет.\nІнша річ — металургія, вона не потребує державної підтримки у вигляді інвестицій. Вона потребує держпідтримки шляхом лобіювання інтересів наших виробників на зовнішніх ринках.\nПідтримка будівництва — не шляхом прямого вкладання коштів, а шляхом розвитку Державної іпотечної установи. У нас дуже багато різних фондів: молодіжного будівництва, будівництва на селі, у передмісті і ще деінде. Всі гроші слід каналізувати в Державну іпотечну установу, і тоді в країні виникне та категорія, що називається соціальним житлом.\nМоя позиція щодо космічної та бронетанкової галузі — їхня підтримка має йти через Укрексімбанк. Державі слід зробити тільки одне — створити при ньому кредитно-гарантійну установу для стимулювання експорту товарів подвійного призначення.\n— Ви людина високоорганізована. Чи маєте план найближчих дій, скажімо, на місяць?\n— Попрацювати трошки (сміється). Над усім тим, про що я вам стільки наговорив. Є проблеми, до яких іще руки не дійшли, але метушня навколо них уже почалася. Тарифи, наприклад, і питання технічної допомоги...


ПриватБанк Київ, вул. Межигірська, 17 відгуки\nПриватБанк Київ, вул. Межигірська, 17\nАдреса: Київ, вул. Межигірська, 17\nПриват Банк не змінюється! Черги великі, рівень обслуговування падає.\nКаса мала відкритись о 15:00, але досі закрита, зараз 15:40. Як пояснюють через крупні сумми які поступили за дверима каси. Скільки ще часу необхідно - касири не відповідають, не можуть обслужити клієнтів, не можуть відповідповісти, грубили мужчині я.. Читати далі »кий запитував.\nIVR меню по замовчуванню російською, зрада?\nЧерги! Я не перша, хто на це скаржиться, можна ж цим щось зробити. Вже годину у відділенні з простим питанням, і ще треба чекати\nДуже довгі черги. У черзі 8чоловік , обслуговує 1дівчина . 2інші сидять з телефонами , не приймаючи людей. Задавши питання працівнику , вона сказала ставайте в чергу і продовжила далі пити каву ,втупившись у телефон . Заходила двійчи у один день . Ні.. Читати далі »чого не змінилось . Прошу будь ласка додати хоча б одного працівника для консультаціі та обслуговування клієнтів . Дякую за розуміння .фото прикріплено


Триває спільний проект МВС України, Всеукраїнського об’єднання автошкіл України та компанії AB InBev Efes – «Випробуй у безпеці» | Спільнота СВБ\n«Випробуй у безпеці» – це освітній проект, запроваджений Всеукраїнською асоціацією автошкіл у рамках національної програми «Випив? За Кермо Не Сідай!». Завдяки співпраці Національної поліції України та пивоварної компанії AB InBev Efes в автошколах і спеціалізованих установах запроваджені тренінги щодо наслідків керування у нетверезому стані.\nПроект «Випробуй у безпеці» привертає увагу громадськості до надзвичайно важливої та актуальної проблеми дотримання правил дорожнього руху, допомагає підвищити культуру водіння і виховати дисциплінованих водіїв.\nДенис Хренов, в. о. генерального директора AB InBev Efes, говорить: «Я мріяв налагодити співпрацю з поліцією ще років з 10 тому, коли дізнався про подібну практику наших чеських колег. Тоді це здавалося мені майже нездійсненним. Але, коли робиш важливу для суспільства справу, неможливе стає можливим. У 2012 році ми зрозуміли, що модуль з небезпеки нетверезого кермування необхідно запровадити у програму автошкіл. Через 5 довгих років завдяки багатьом небайдужим однодумцям у Національній поліції, Всеукраїнському об’єднанню автошкіл та креативній ідеї з окулярами відбувся перший урок в автошколі. Сьогодні вже десятки тисяч людей пройшли цей тренінг. Переконаний, що вони сформують зовсім іншу культуру відповідального споживання алкоголю і керування автотранспортом у цілому».\nУсю інформаційно-матеріальну базу проекту «Випробуй у безпеці» забезпечує компанія AB InBev Efes разом із Всеукраїнським об’єднанням автошкіл України. Це спеціальні окуляри Drunk Busters, конспект лекцій, анкети (заповнюються учасниками до та після тренінгу), відеотренінг, набір вправ із використанням інструментів та спеціальний вініловий килимок, який необхідний для виконання цих вправ. Надіваючи окуляри Drunk Busters, учасник переживає імітований стан сп’яніння й завдяки цьому усвідомлює всі небезпечні фактори, з якими стикається на дорозі нетверезий водій. Окрім того, учасник експерименту, звичайно, перебуває у повній безпеці. Набір інструментів, наданий для проведення тренінгів, допоможе водіям на практиці дізнатися про наслідки керування транспортним засобом у нетверезому стані та усвідомити обсяги цих наслідків і небезпеки для всіх учасників дорожнього руху.\nЯк соціально відповідальна компанія AB InBev Efes намагається сприяти безпечному споживанню пива і, зокрема, безпеці на дорогах, реалізуючи кампанії всеукраїнського рівня. Так, у рамках присвяченого глобальній корпоративній соціальній відповідальності проекту Better World, який діє з 2009 року, AB InBev Efes представила програму «Випив? За Кермо Не Сідай!». Ця масштабна кампанія формує у суспільній свідомості неприпустимість керування автомобілем у стані алкогольного сп’яніння. Її глобальна мета – зменшити кількість дорожньо-транспортних пригод за участю нетверезих водіїв і у такий спосіб змінити світ на краще.


Чим закінчиться пандемія коронавірусу? | Світ новин\nЧим закінчиться пандемія коронавірусу?\nМайже мільйон заражених і понад 45 тисяч загиблих, а ви все ще не вірите в коронавірус?\nЕпідемія COVID-19 в Європі наближається до свого піку і поки невідомо як вона закінчиться. Деякі експерти припускають, що це далеко не остання глобальна спалах подібного вірусу.\nБагато українців кілька тижнів тому не відносилися до COVID-19 серйозно або взагалі не чули про будь-якому вірус. Вчора ж через коронавируса в нашій країні заборонено виходити на вулицю без маски і вільно гуляти по паркам.\nІ навіть першого квітня 2020 го нікому не до жартів, оскільки вчені прогнозують розвиток епідемії, і не можуть сказати напевно, коли вона закінчиться.\nЗ огляду на, що ще рік тому у Всесвітній організації здравоохраненіяпрогнозіровалі розвиток пандемії на Землі, яка забере життя близько 80 млн людей, – подібні сценарії цілком реальні.\nЧи зможемо ми цього літа не відмовляти собі у відпочинку і зустрічах з друзями або нам варто готуватися до ще більшої ізоляції – давайте розбиратися разом.\nНобелівський лауреат Майкл Левітт, американо-британо-ізраїльський біофізик, який викладає структурну біологію в Стенфордському університеті і проводить велику частину свого часу в Тель-Авіві, несподівано став ім’ям прозивним у Китаї, пропонуючи суспільству заспокоєння під час піку епідемії коронавірусу Covid-19 у країні.\nЛевітт не знайшов ні лікування, ні ліків, а просто зробив те, що у нього виходить найкраще: аналізував цифри. Статистика привела його до висновку, що, незважаючи на похмурі прогнози, поширення вірусу буде зупинено. Заспокійливі послання, які Левітт посилав своїм друзям у Китаї, були перекладені китайською і передавалися від людини до людини, що зробило його популярним об’єктом для інтерв’ю в азійській країні.\nЙого прогнози справдилися: із 7 лютого кількість нових випадків захворювання, що реєструються щодня, почала знижуватися. За тиждень рівень смертності теж почав падати. Можливо, він не фахівець в сфері епідеміології, але Левітт розбирається у розрахунках і статистиці, сказав він «Calcalist» у телефонному інтерв’ю на початку цього тижня (переклад з англійської – «Лехаїм»). Спочатку інтерв’ю планувалося провести у фешенебельному комплексі «Сарона» в Тель-Авіві, де наразі проживає Левітт. Але після того, як він застудився – «не коронавірус», – жартома зауважив він, – інтерв’ю перетворилося на телефонне. Незважаючи на те, що він вважає, що пандемія закінчиться, Левітт підкреслює, що підтримує усі заходи безпеки, які зараз вживаються, і необхідність їх дотримання.\nЗа початкових темпів зараження в провінції Хубей – весь світ мав би заразитися протягом 90 днів. Але потім тенденція змінилася..\nНа карантині #залишайсявдома\nЧи піде пандемія на спад, коли потеплішає?\nЧи є новий коронавірус сезонним, як більшість вірусів грипу? Та як на його поширення впливають кліматичні і погодні умови?\nСпалахи багатьох інфекційних захворювань поступово згасають з настанням теплої пори року. Грип або кишкова інфекція норовірус більш розповсюджені у зимові місяці.\nПік зараження тифом випадає на літо. Випадки кору знижуються влітку в помірному кліматі, а у тропічних регіонах підвищуються під час посухи.\nОтже, цілком закономірне питання – чи залежить від сезону і активність нового коронавірусу, епідемія якого почалася всередині минулого грудня в Китаї, а тепер перемістилася у Європу та США.\nНайбільші спалахи захворювання на Covid-19 сталися в регіонах, де погода прохолодна, а отже, чи можна припустити, що з настанням літа пандемія піде на спад.\nБільшість вірусологів, однак, не надто оптимістичні. Вірус SARS-CoV-2, який спричинює коронавірусну інфекцію, – новий і поки що мало вивчений.\nА найближчий до нього за походженням вірус Sars, спалах якого відбувся у 2003 році, стримали швидко, і отже, інформації про те, як на нього вплинула б зміна пори року, немає.\nВтім, дещо відомо про інші види коронавірусів, які заражають людей.\nДослідження деяких з них показали, що спалах спричинених ними інфекцій дихальних шляхів має “помітну зимову сезонність”. Тобто найбільше захворювань було між груднем та квітнем, так само як і з грипом.\nДані перших досліджень SARS-CoV-2 показують, що вірус надає перевагу прохолодній і сухій погоді.\nЙого поширення пов’язане з кількома погодними чинниками: температурою повітря, швидкістю вітру та відносною вологістю.\nПомірний теплий, а також холодний клімат є найбільш сприятливими для спалаху Covid-19.\nА от тропічні частини світу, ймовірно, постраждають найменше, кажуть дослідники.\nУтім, є одне велике “але”. Пандемії часто не відповідають закономірностям звичайних сезонних спалахів.\nНаприклад, пік іспанки припав на літні місяці, тоді як більшість спалахів грипу відбувається взимку.\nАле чому інші коронавіруси сезонні та що дає надію на те, що і новий вірус SARS-CoV-2 також має цю рису?\nКоронавіруси належать до сімейства так званих “загорнутих вірусів”. Вони вкриті маслянистою оболонкою – ліпідною двошаровою структурою, “прикрашеною” білковими наростами, які схожі на корону. Звідси й назва – “коронавіруси”.\nДля світу, який веде важку боротьбу з поширення вірусу, це може бути час, якого він відчайдушно потребує.\nІснує три можливих способи перемогти коронавірусну інфекцію.\nI. Наступні місяці\nВідстаючи, США буде важко – але не неможливо – наздогнати інших. До певної міри найближче майбутнє встановлено, оскільки COVID-19 – це хвороба повільна і тривала. Люди, які були заражені кілька днів тому, зараз почнуть проявляти симптоми, навіть якщо вони вже ізолювали себе. Деякі з цих людей надійдуть до реанімації на початку квітня. Станом на минулі вихідні в країні було 17 000 підтверджених випадків, але фактична кількість, ймовірно, десь була між 60 000 і 245 000. Число тепер починає експоненціально зростати: станом на ранок в середу офіційний підрахунок випадків становив 54 000, а фактична кількість випадків невідома. До кінця тижня ця цифра перевалила за 80 тисяч. Медичні працівники вже бачать тривожні ознаки: зменшення обладнання, кількість пацієнтів, яка збільшується, а також лікарі та медсестри, які самі заражаються.\nІталія та Іспанія пропонують похмурі попередження про майбутнє. Лікарні не мають палат, запасів та персоналу. Не маючи змоги лікувати або врятувати всіх, лікарів змушені діяти неможливо: нормувати догляд за пацієнтами, які, швидше за все, виживуть, а інші помирають. У США менше лікарняних ліжок на душу населення, ніж в Італії. У дослідженні, опублікованому командою в Імперському коледжі Лондона, було зроблено висновок, що якщо пандемія залишиться без контролю, ці ліжка будуть переповнені до кінця квітня. До кінця червня на кожне доступне ліжко інтенсивної терапії припадатиме приблизно 15 пацієнтів з COVID-19, які потребують одного. До кінця літа в результаті пандемії будуть безпосередньо вбито 2,2 мільйона американців попри тих, хто побічно загине, оскільки лікарні не в змозі піклуватися про звичайний серцевий напад, інсульт та автомобільні аварії. Це найгірший сценарій. Щоб запобігти цьому, потрібно зробити чотири речі – і швидко.\nПерше і найважливіше – швидко виготовляти маски, рукавички та інші засоби індивідуального захисту. Якщо медичні працівники не зможуть залишатися здоровими, решта реакцій припиняться. У деяких місцях запаси вже настільки низькі, що лікарі повторно використовують маски між пацієнтами, закликаючи пожертвувати громадськість або шиють власні саморобні альтернативи. Цей дефіцит трапляється через те, що медичне постачання виробляється на замовлення і залежить від міжнародних ланцюгів поставок, які наразі напружені і перериваються. Провінція Хубей в Китаї, епіцентр пандемії, також була виробничим центром медичних масок.\nII. Кінець гри\nНавіть ідеальна реакція не призведе до закінчення пандемії. Поки вірус десь зберігається, є ймовірність, що один заражений мандрівник знову запалить іскру у країнах, які вже загасили пожежу. Це вже відбувається в Китаї, Сингапурі та інших азіатських країнах, у яких, здається, вірус під контролем. За цих умов існують три можливі сценарії: дуже малоймовірний, дуже небезпечний і дуже довгий.\nПерший полягає в тому, що кожній нації вдається одночасно приборкати вірус, як і оригінальну ГРВІ в 2003 році. З огляду на те, наскільки широко поширена пандемія коронавірусу, і як дуже багато країн просувається, шанси на світовий синхронний контроль здаються надзвичайно малими.\nДруга полягає в тому, що вірус зробить те, що зробив минулий пандемічний грип: він прокотиться світом і залишить після себе достатню кількість одужалих із імунітетом, тому в кінцевому підсумку не зможе знайти життєздатних господарів. Цей сценарій “колективного імунітету” був би швидким і, таким чином, спокусливим. Але це також призведе до жахливих наслідків: SARS-CoV-2 є більш трансмісивним і смертельним, ніж грип, і він, ймовірно, залишить після себе багато мільйонів трупів і зіпсованих систем охорони здоров’я. Сполучене Королівство спочатку, здавалося, розглядало цю стратегію захисту, перш ніж відмовитися, коли моделі виявили жахливі наслідки. Зараз, здається, США також розглядають це.\nТретій сценарій полягає в тому, що світ грає в тривалу гру з вірусом, знищуючи спалахи хвороби, поки не буде проведена вакцинація. Це кращий варіант, але також найдовший і складний.\nВартість досягнення цієї точки з якомога меншим випадками смерті буде величезною. Приблизно кожна п’ята людина у США втратила робочий час або роботу. Готелі порожні. Авіакомпанії здійснюють наземні рейси. Ресторани та інші малі підприємства закриваються. Нерівності будуть розширюватися: люди з низьким рівнем доходів найсильніше постраждають від заходів, що провокують соціальне відставання, і, швидше за все, виникнуть хронічні стани здоров’я, що підвищують ризик виникнення важких інфекцій.\nПісля того, як інфекції почнуть вщухати, настане вторинна пандемія проблем психічного здоров’я. У момент глибокого страху і невпевненості людей відрізають від заспокійливих соціальних контактів. Обійми, рукостискання та інші соціальні ритуали тепер небезпечні. Люди борються з тривогою або обсесивно-компульсивним розладом. Літніх людей, які вже виключені з більшої частини суспільного життя, просять дистанціюватися ще далі, поглиблюючи свою самотність. Азійці страждають від расистських образ, викликаних президентом, який наполягає на маркуванні нового коронавірусу “китайським вірусом”. Випадки побутового насильства і жорстокого поводження з дітьми можуть різко зрости, оскільки люди змушені залишатися в небезпечних будинках. Діти, чиї організми в основному захищені від вірусу, можуть перенести психічну травму, яка залишається з ними в дорослому житті.\nКлючі: #залишайсявдомаборотьба з коронавірусомборотьба з пандемієюсценарії пандемії\nДопомога Китаю і міжнародних організацій у боротьбі з коронавірусом\nФільм "Бладшот" (2020)


Товщина листа 0.35-0.50 мм\nМін. довжина 0.15 м\nПрофнастил покрівельний використовується для будівництва дахів будь-яких будівель і споруд. Наприклад він ідеальний в якості покрівельного матеріалу для об'єктів промислового призначення, для побутових приміщень, тимчасових споруд, гаражів, об'єктів соціального призначення (офісні та торгові центри і т.д.).\nДо всього іншого, покрівельний профнастил, завдяки збільшеній висоті профілю, що забезпечує профнастилу додаткову жорсткість, може бути використаний не тільки для будівництва покрівель. Крім того, можна використовувати профнастил для будівництва парканів та огорож, тимчасових споруд, малих архітектурних форм, використовувати в якості перекриттів. По суті, область застосування профнастилу обмежена лише Вашими потребами.\nВи можете вибрати оцинкований профнастил або фарбований (з полімерним покриттям). Скажу, що термін служби профнастилу фарбованого набагато вище ніж просто оцінковка даху. Але для того щоб перекрити дах сараю в селі оцинкований профнастил може підійти ідеально, сміливо скажу, що цей вид покрівельного матеріалу по праву називається ЦІНА ЯКІСТЬ.


У Суботові науковці знайшли ймовірне поховання Хмельницького\nПошук останків Б.Хмельницького\nУ родовій церкві-усипальниці георадари зафіксували старовинний склеп. Фахівці припускають, що це поховання самого гетьмана, яке шукали понад 300 років.\nВ українській історіографії сталася подія, яка може змінити загальноприйнятну версію про поховання засновника української державності, великого гетьмана України Богдана Хмельницького. Цього року в родинній церкві-усипальниці, що в Суботові, за допомогою сучасної апаратури геофізики зафіксували об’єкт, схожий на склеп. За попередніми висновками науковців, нові дані допоможуть розкрити найбільшу інтригу останніх століть. А разом із цим на нас чекає низка приголомшливих сенсацій. За всю історію пошуків – а вони тривали фактично 300 років – ще ніхто так глибоко не досліджував імовірне місце поховання великого гетьмана.\nВтім, все по черзі.\nРік тому ГО " ФОНД ВЕЛИКИЙ ЛЬОХ" під патронатом Православної Церкви України зініціювала масштабні пошуки праху гетьмана України Богдана Хмельницького.\nДо наукової експедиції увійшли авторитетні українські науковці: археологи, геофізики та історики, а також знані незалежні експерти. Місцем для пошуку стала Свято-Іллінська родинна церква-усипальниця, що в Суботові. За офіційною версією, саме тут і було поховано Богдана Хмельницького та його сина Тимоша.\nСвято-Іллінська церква збудована у 1651-1655 роках за наказом Богдана Хмельницького. Це була родинна церква-усипальниця. 1869 року її вперше капітально відремонтовано та прибудовано галарею й цегляну дзвіницю.\nЦікаво, що пошуки могили Богдана Хмельницького розпочалися невдовзі після його поховання. Про деякі з них згадував навіть Тарас Шевченко у своїй поемі "Великий льох". Проте всі вони були безуспішними. А на початку ХХ століття до знаменитої Свято-Іллінської церкви навіть приїхала перша експедиція археологів.\nДо речі, востаннє археологи досліджували ґрунт церкви відносно недавно – 2005 року. Та попри цікаві знахідки у сфері культурних артефактів, склеп із рештками Богдана Хмельницького дослідники так і не знайшли. Коли доходили до так званого материкового ґрунту на глибині 1,7 – 2 метри, що передбачено традиційними методами дослідження, пошуки припиняли. Бо археологи були переконані, що нижче нічого вже немає. А історики переконували, що в ті час не ховали людей на глибині більше як 3 метри.\nВтім, результати нещодавніх досліджень у Суботові приголомшили. На глибині понад 2 метри науковці зафіксували геофізичну аномалію, джерелом якої може бути великий археологічних об’єкт.\nДЛЯ ПОШУКІВ ПРАХУ ХМЕЛЬНИЦЬКОГО ГЕОФІЗИКИ ВИКОРИСТАЛИ ПРОВІДНІ СВІТОВІ ТЕХНОЛОГІЇ\nКсенія Бондар – кандидат геологічних наук, старший науковий співробітник науково-дослідної лабораторії теоретичної та прикладної геофізики Інституту геології Київського національного Університету ім. Тараса Шевченка.\n"Під час розвідки в Свято-Іллінській церкві ми застосовували один із найпоширеніших та перевірених у світовій практиці геофізичних методів – метод високочастотних електромагнітних зондувань, або ж георадарний метод. За допомогою чотирьох георадарів з різною робочою частотою і, відповідно, різної роздільної здатності та глибинності, ми обстежили простір під підлогою церкви до глибини більше ніж 4 метри. Раніше не було можливості дослідити підземний простір до такої глибини, не руйнуючи його. За результатами обробки даних георадарного зондування ми отримали чітке тривимірне зображення аномалії у центральній частині церкві. Її геометрія та розміри (довжина 3 м, ширина 1,3 м) відповідають об’єкту, схожому на склеп.\nУ світовій практиці відомі аналогічні розташування склепів, скажімо, у храмах Західної Європи. Це лише підтверджує, що місце у центральній частині церкві в ті часи часто використовували для поховань.\nДо речі, ще 1970 року саме центральну частину церкви, де ми передбачаємо наявність склепу, досліджував відомий український археолог Роман Юра. У своєму щоденнику він відмітив зміщення фундаметної плити однієї з колон на північ, у бік, як ми думаємо, вхідного тунелю до передбачуваної підземної споруди. Проте їм не вистачило буквально метра, аби дійти до об’єкта".\nІван Ільчишин – геофізик, незалежний експерт\n"Скажу відверто, спочатку я взявся за дослідження в Суботові лише тому, що мене попросили допомогти люди, яких я поважаю. Та коли почав працювати… Знаєте, до Свято-Іллінської церкви георадарним методом я дослідив понад 100 церков та храмів. Проте з власного досвіду знаю лише два випадки, коли в середині церкви, на глибині понад 4 метри, були аномалії, схожі на крипти. Свято-Іллінська церква у Суботові стала в моєму списку третім таким об’єктом. За результатами мого дослідження, там було знайдено 4 аномалії, одна із них на 90% є криптою.\nОкрім того, є сліди ймовірно засипаного підземного проходу з південно-західної стіни церкви в бік вівтаря або до підземної крипти. Для перевірки отриманих даних потрібні археологічні та інженерно-геологічні дослідження.\nТа чи не найбільша інтрига наших досліджень в тому, що до цієї знахідки історики в один голос переконували, що в ті часи на такій глибині не ховали".\nЛариса Виногродська – кандидатка історичних наук, старша наукова співробітниця Інституту археології НАН України\n"У нас є вагомі підстави припускати, що один зі знайдених підземних ходів, імовірно, веде до церкви. Його зафіксовано на глибині 4,5 метра. Якщо є хід, значить, він кудись веде. А зважаючи, що територію Свято-Іллінської церкви перетворили на цвинтар лише у XVIII столітті, коли згоріла Михайлівська церква, то попереду багато цікавих відкриттів. Адже ми досліджуємо місце, де понад 300 років тому поховали гетьмана України, який став символом української незалежності та державності. Наступний етап дослідників – зондування стін церкви сучасними технічними засобами. До речі, для цього достатньо малих отворів у стінах. Ми маємо докопатися до істини. Важливо, щоб держава підтримувала продовження цих досліджень”.\nФОТО ПІДЗЕМНИХ СПОРУД-ХОДІВ, де чітко видно проходи\nЗнайдено метрику, де зазначено точне місце поховання Хмельницького\nСенсаційною та символічною у нещодавніх пошуках праху великого гетьмана стала також знахідка цінного історичного документа. Як повідомила науковиця Ксенія Бондар, це сталося, коли їхня група шукала в державній науковій архітектурно-будівельній бібліотеці ім. В. Заболотного зображення Іллінської церкви для реконструкції послідовності подій. І саме тут вчені натрапили на копію метрики Іллінської церкви (оригінали зберігають у Санкт-Петербурзі), її склав ще 1885 року вчитель Медведівської церковно-приходської школи О. Татаров. У метриці чітко записано, що праворуч церкви біля середньої колони, ближче до заходу, є склеп Зиновія Богдана Хмельниьцкого та його сина Тимоша, закиданий будівельним сміттям під час перебудови церкви. "Зважаючи на такі обставини, вже невдовзі ми проведемо електрометричне зондування місця, яке зазначене в метриці та яке є неподалік вже знайденої аномалії", – каже Ксенія Бондар.\nЗнайдена копія метрики також підтверджує офіційну версію поховання, яку своїх книгах описав один із найкращих біографів Хмельницького Іван Крип’якевич.\nЧОМУ ТІЛО ХМЕЛЬНИЦЬКОГО БІЛЬШЕ ЯК МІСЯЦЬ НЕ ХОВАЛИ\nЗгідно з офіційною версією, Хмельницький помер 27 липня 1657 року в тогочасній столиці молодої Української держави – Чигирині. А поховали гетьмана в родовому помісті, у Суботові, у склепі Іллінської церкви 25 серпня.\n"Інтрига навколо місця поховання Богдана Хмельницького полягає в тому, що на початку XVIII століття у кількох тогочасних історичних творах – Літописі Григорія Граб’янки та Чернігівському літописі – було записано, що під час завоювання України польськими військами 1664 року тіло Богдана підступно викинули з гробниці на попелище за наказом коронного гетьмана Стефана Чернецького", – розповів доктор історичних наук Тарас Чухліб.\nЗа словами історика, Григорій Граб’янка та невідомий чернігівський літописець описували цю подію майже через півстоліття, а отже, не були очевидцями! Та й сам Чернецький у своїх звітах королеві нічого не писав про знищення поховання Богдана Хмельницького. Аби вдатися до такого вандалізму, яке літописці приписують Чернецькому, треба було мати особливу образу, але в Чернецького, як свідчать історичні факти, її не було.\nІ хоча тогочасні оригінальні історичні джерела не підтвердили, саме версія про помсту Чернецького стала найпоширенішою. А неспроможність віднайти могилу Хмельницького її лише підсилювала.\nЩе одна інтрига була пов’язана з тілом вже померлого гетьмана, якого більше як місяць не ховали. Тарас Чухліб каже, що до цього причетний Іван Виговський, який мріяв про гетьманську булаву.\n"Загальновідомо, що Богдан заповів, щоб після його смерті гетьманував його молодший син Юрій! Ба більше, ще за життя Хмельницького, козацька рада у квітні 1657 року вручила булаву Юрію Хмельницькому, який автоматично після смерті батька й став гетьманом. Однак Іван Виговський затягує з похоронами. І в цей час активно переконує козацьку старшину, полковників та сотників, що Юрась замолодий для гетьманської булави. Що, зрештою йому вдалося. Тож після урочистих поховань Хмельницького, козацька рада таки призначила на гетьманство Виговського, зробила його також опікуном Юрія Хмельницького, "поки не возмужає", – розповів Тарас Чухліб.\nТривале тримання тіла Хмельницького також породило низку версій. Найпоширеніша – оточення гетьмана готувало склеп, а це вимагало часу. А історичний факт про невеликий підрозділ найманих для охорони турків-яничарів, які більше від місяця, до дня поховання, охороняли Суботів, цю версію лише вкорінив. Мовляв, зважаючи на складну політичну ситуацію, охороняли, аби вороги не викрали тіло.\nНа думку ж Тараса Чухліба, відомо, що турки, які охороняли Суботів, взяли участь у битві українців з поляками під Батогом 1652 року та в поході корпусу козацького полковника Антона Ждановича до Польщі в 1657 році. Можливо, що саме цим професійним воїнам Османської імперії доручали стежити за порядком під час сумних урочистостей у Суботові. Адже на похорон фундатора Української козацької держави з’їхалося багато людей, – наголосив Чухліб.\nУКРАЇНЦІ ДОСТЕМЕННО НЕ ЗНАЮТЬ ЖОДНОГО МІСЦЯ ПОХОВАННЯ СВОЇХ ГЕТЬМАНІВ\nПавло Костенко – голова ГО "ФОНД ВЕЛИКИЙ ЛЬОХ", ініціатор та організатор пошуків поховань Богдана Хмельницького\n"Треба визнати, що в Україні немає українського національно пантеону, який є основним чинником національного самоствердження. Ми досі часто навіть не знаємо, де поховані великі українці, завдяки яким Україна і сформувалася як держава ще понад 300 років тому.\nСтоліттями Російська імперія знищувала та приховувала будь-яку інформацію, яка стосувалася теми національної ідентичності українців. А коли не могла викорінити історичну пам'ять – нав’язувала міфи. Так з’явився Переяславський міф, так вкорінилася думка, ніби тіло Хмельницького спалили. Як наслідок такої пропаганди – ми навіть не знаємо, де поховані українські гетьмани. І сьогодні настав час ці міфи розвінчувати.\nКоли ми організовували експедицію, то наша принципова позиція була залучити до пошуків провідних українських науковців. Як результат, маємо два висновки наукового дослідження – від геофізиків національного університету ім. Т. Шевченка та знаного незалежного експерта Івана Ільницького. У них чітко зазначено, що під церквою у Суботові є наявні підземні споруди.\nОсобливо почесно та відповідально, що нашу місію благословив сам предстоятель Православної Церкви України Епіфаній. За його сприяння було призначено голову організаційного комітету з пошуків поховань Богдана Хмельницького, який очолив керуючий Черкаською єпархією Православної Церкви України митрополит Іоан".\nМитрополит Іоан – керуючий Черкаською єпархією Православної Церкви України,\nуповноважений Православною Церквою України курувати пошуки поховань Богдана Хмельницького\n"Для церкви пошуки поховання гетьмана України Богдана Хмельницького, які з ініціювала ГО "ФОНД ВЕЛИКИЙ ЛЬОХ" дуже важливі. Від початку Свято-Іллінську церкву будували як родинну, яка мала стати усипальницею для роду Хмельницьких. Тому для нас важливо віднайти та належно вшанувати тих, кого тут поховано. Адже мова про гетьмана, який створив українську державність. Відтак пошуки поховань Хмельницького особисто благословив блаженніший митрополит Епіфаній та призначив мене звершувати безпосередню взаємодію між усіма сторонами, які задіяні в цій благій справі".\nЯкщо науковцям таки вдасться віднайти склеп самого Богдана Хмельницького, а ймовірність дуже висока, то українці нарешті матимуть першу могилу українського гетьмана й шанс на створення національного пантеону. Основне його призначення – на могилі відомих українців об’єднати живих, змусити українців відчути гордість та причетність до творення великої історії свого народу.\nВажко любити Україну, не знаючи її історії. А саме таких знань дуже бракує сучасним українцям.\nДослідження та проведення всіх наукових робіт стали можливими завдяки підтримки Олега Бахматюка, власника та СЕО одного із найпотужніших українських аграрних холдингів “Укрлендфармінг”\nЗ висновками наукових досліджень докладніше можна ознайомитися на нашому сайті в розділі "Дослідження"\n1,780 views0 comments\nВисновки Всеукраїнської науково-практичної конференції\n8-го липня на базі Інституту історії України НАН України відбулася Всеукраїнська науково-практична конференція «Усипальниця гетьмана Богдана Хмельницького: історія, міфи, сучасний стан» в якій взяли\nНевідомий Хмель: Тільки Бог знає, що Хмельницький гадає\nПерші результати розкопок очима журналістів телеканалу "Інтер"


День захисника України в нашому місті - At Brovary\nДень захисника України в нашому місті\n14 жовтня у Броварах відбулось масове гуляння присвячене нашим захисникам. Цього дня відзначались свята світські й церковне - День козацької слави, Покрова Пресвятої Богородиці. Свято для броварчан створили артисти Парку "Київська Русь". Перед початком гуляння команда "At Brovary" поспілкувалась із директором, головним режисером, художнім керівником Театру давнього Києва, Олександром Андрієнком.\n- Розкажіть, будь ласка, про "Київську Русь". Як правильно називати учасників заходу: артисти, аніматори?\n- Парк "Київська Русь" це театр давнього Києва, який складається з двох підрозділів: піші та кінні актори. Це професійні актори, яки втілюватимуть сьогоднішню програму. Витоки козаччини глибокі, вони йдуть з глибин Київської Русі, тому поява тут частинки старого міста невипадкова, адже ми прагнемо перекинути місток між минулим та теперішнім. Звісно, щоб втілити такий проект, необхідно представити ті види ратної справи, світського життя, які були притаманні нашим пращурам. Тому тут з'явились коні різних історичних порід. Ви бачите унікальні породи, це чистокровні коні з п'яти континентів планети, їх було привезено з тих історичних місць, де їх розводять. Тут є найтяжчі, найвищі, найшвидші породи у світі. Тобто цікаво не тільки те, що каскадери виконуватимуть на них трюки, але й самі коні є цінністю в кінному світі.\nКінний театр демонструватиме вправність володіння конем на голопі, елементи джигітовки, володіння всіма видами середньовічної зброї (верхи й пішки). Окрім того, ви побачите світську культуру того часу: хороводи, танці, ігри. Такий зріз силами Парку "Київська Русь" і Професійного таетру давнього Києва.\n- Чому ви обрали саме Бровари? Я маю на увазі, що захід столичного масштабу.\n- Так, рівень столичний, проте зараз у міст-супутників "відкривається друге дихання", вони шукають внутрішні резерви, аби не орієнтуватись на столицю, а бути самобутніми, самодостатніми. У цьому є позитив, адже кожне місто має власну історію, і нівелювати це і прив'язувати до тієї ж столиці це не зовсім правильно.\nУрочисте відкриття заходу було досить ефектним, пан Олександр давньою мовою Бояна звернувся до присутніх, він розповів про славетні часи козаччини та про історію свята Покрови. Не всі зрозуміли саме за змістом вступну промову (адже це була практично церковно-слов'янська), але пафос, інтонації ведучого наводили присутніх на вірні думки краще за слова. Після вступного слова кінні актори провезли стяги незалежної України, давнього Києва, хоругов Святослава Хороброго та прапор Великого князя, Володимира Ясне Сонечко.\nНа святкуванні ми побачили багато людей у формі, дехто був з родиною, переважна кількість гуртувались чоловічою компанією, дехто йшов майже на початку заходу.\n- Вам не подобається свято, - питаємо ми в Сергія, який крокує до виходу з парку.\n- Та ні подобається, - ніяковіє чоловік.\n- А чому уходите?\n- Щоб брати участь у таких заходах, все одно потрібно щось робити. Я зараз у відпустці, і зранку начебто хотів прогулятися, але походив годину й втомився чомусь, - сміється. - Три дні сплю, а все одно спати постійно хочу.\n- Так ви ідете спати?\n- Добрих снів.\nПісля представлення прапорів, відбулась історична фотосесія, присутні мали змогу зробити світлину з акторами й тваринами. Зауважимо, що на заході організатори добре пильнували за безпекою. Протягом усього святкування можна було почути попередження.\n- Ззаду до коней не підходьте. Пам'ятайте, кінь, хоча тварина блогородна, але полохлива. Коні не люблять різких звуків і рухів, якщо ми будемо поводитися спокійно й природно, спокійним буде й кінь, адже це дуже чутлива тварина.\nКоли всі охочі сфотографувалися, їх попросили знову зайти за огорожу, адже на черзі була джигітовка. Під час виконання трюків каскадерами, публіка затамувала подих, кожен з присутніх на власні очі переконався, що це не просто ефектно, а й вкрай небезпечно. Під час виконання одного з елементів, каскадер Стрілка не втримався й впав з коня на повному ходу.\n- Не варто зойкати, - заспокоює ведучий глядачів - каскадер - людина свідома, він знає на що йде. - І дійсно Стрілка швидко підвівся та продовжив виступ. У джигітовці брали: участь воїн Стрілка зі своїм другом, конем на прізвисько Етіль, вершник Барс на північно-африканському коні Хасані, чарівна Амазонка та прекрасна вершниця Азія джигітували на коні фрійської породи на прізвисько Велес, окрім того у джигітовці брав участь каскадер, Купідон. Після виконання трюків, учасники продемонстрували вправність у стрільбі з луку верхи на коні, що мчить.\nЗа кожне попадання лучник отримував три бали, підбити підсумки виявилося не складно, адже окрім Барса, який промахнувся єдиний раз, жодний учасник не попав жодного разу, хоч ведучий і намагався підбадьорити тих, кому не дуже щастило, проте марно. Отже переможцем виявився воїн Барс.\nДалі глядачам було запропоновано перевірити, чи дійсно "один у полі не воїн", актор у середньовічних обладунках намагався відбити атаки лучників, до речі доволі вправно. Не зважаючи на те, що вершників було набагато більше, лицар не був легкою здобиччю й добре тримав оборону.\nПісля показових виступів, на арену запросили глядачів - настав час хороводу. Танцювали всі, малі й старі, люди веселились від душі. Головною умовою хороводу була нерозривність ланцюга. Потім усім миром танцювали Маразулю - кривий танок. Емоції били через край.\nХоча не обійшлося і без прикрих "але". Каменем спотикання стала вбиральня, для такого заходу туалетів мало би бути набагато більше. Особливо потерпали вагітні жінки, та жінки з малими дітьми, адже дитинка не завжди мала терпіння вистояти чергу.\nВедучий оголосив, що за активну участь присутнім роздаватимуть талони на безкоштовне відвідання локацій: поїздка парком на фіакрі, куштування козацького кулішу, майстер-клас з лицарського мистецтва, хоча це більш заохочувальна міра, ніж правило, адже локації були безкоштовними для всіх.\nКулішу козаки наварили аж 350 літрів. Секрети приготування нам розкрив кухар, пан Олександр.\n- Давно ви готуєте куліш?\n- Близько п'яти років.\n- Що сьогодні входить у страву?\n- Куліш готується "похідний", тобто м'ясний. Входить сало, м'ясо, реберця, цибуля, морква, пшоно, вода, сіль, спеції - трави-зелень.\n- Скільки готуватиметься?\n- Такий казан приблизно 4 години.\nОце вже люди нагулялися: і натанцювалися, і наїлися, і видовищну програму подивилися. Насправді, останній час масові святкування проходять на високому рівні, ось і це свято виправдало наші сподівання.\n09.10.2015 АНОНС (на 14.10.2015): День козацької слави у Броварах\nОпубліковано: 15.10.2015 15:08 | Автор: Sonina | Переглядів: 496 | Рейтінг: -


Кабмін відкрив доступ до державних даних щодо земель, будівництва, газу та вакцин\nУряд ухвалив постанову про відкриття даних щодо фінансової звітности, земельного кадастру, будівельної діяльности, кількости вакцин та ліжкомісць у лікарнях.\nФото Carlos Muza, unsplash.com\nКабінет Міністрів України зробив доступною інформацію щодо низки державних даних. Про це на своїй сторінці у телеграмі повідомив Міністр цифрової трансформації Михайло Федоров.\n«Прийняли історичну постанову щодо відкриття даних, якими володіє держава. Більше 100 нових наборів відкритих даних — обов’язкові для публікації. Це фінансова звітність, відомості державного земельного кадастру, реєстр будівельної діяльності, відомості про ГТС України, дані про кількісний склад вакцин від COVID-19, інформація про кількість вільних ліжко-місць у лікарнях із запасами кисню», — зазначив міністр.\nЗа його словами, відкриті дані мають високий антикорупційний, соціальний та економічний вплив. Бо кожен може перевірити законність будівництва і наявні дозвільні документи, якість та вартість ремонту доріг, моніторити екологічний стан тощо.\n«Кожен громадянин України зможе ознайомитися з реальним фінансовим станом усіх компаній та розмірами сплат податків у бюджет України. Українці отримають доступ до фінзвітности всіх без винятку державних і комунальних підприємств. Це дозволить платникам податків перевіряти якість і найголовніше — ефективність їхньої роботи», — зазначає Михайло Федеоров.\nТакож посадовець сказав, що Україна серед лідерів за темпами розвитку відкритих даних. Наприкінці 2020 року ми вперше ввійшли до європейського рейтингу відкритих даних Open Data Maturity Report 2020.\nбудівництво вакцини відкриті дані земля Міністерство цифрової трансформації


Шведська мова - MAP[N]ALL.COM\nМова - Шведська мова\nМова > Шведська мова\nШведська мова (svenska) належить до північногерманських мов, нею розмовляють понад 9 мільйонів людей, здебільшого — у Швеції та Фінляндії, де вона має рівні права поруч із фінською мовою. Шведська мова великою мірою є з норвезькою та данською мовами. Подібно до інших північногерманських мов шведська походить від давньоскандинавської мови, що нею розмовляли германці Скандинавії в епоху вікінгів. Станом на сьогодні шведська мова є найпоширенішою з північногерманських мов за кількістю носіїв.\n, що нею розмовляють здебільшого шведи, є національною мовою, що походить від центральношведських діалектів 19 століття, а міцно вона утвердилась на початку 20-го століття. Хоча й досі існують місцеві різновиди мови, що походять від давніших сільських діалектів, усна та письмова мова є уніфікованою та стандартизованою.


колекція. Feb 25th, 2021\nТравень 11, 2018 11В, AB 212, ВВС, ВПС Італії, Agusta, Agusta-Bell, Alenia, AMX, Белл, Ембраєр, Євро Винищувач, F 104, F 35, HH 101, HH 139, HH 212, IDS, ВПС Італії, Ваша команда літати, Блискавка, Lightning II, Lockheed, Lockheed Martin, Panavia, Спеціальний Колір, Винищувач, Торнадо, Тайфун, Westland\n11 Травень 2018, База ВПС Istrana\nУ минулому році святкування було зроблено в Гроссето, де IX, X, XII, Тринадцята і вісімнадцятий AOS Group відсвяткувала сторіччя віку.\nУ цьому році він був в Istrana, де групи “двадцять” (XX, XXI, XXII е XXIII) вирізати ту ж мету.\nЗахід характеризується загальним збором у всіх групах. Для того, щоб святкувати належним чином підготовлені 3 Літаки Спеціальні кольори: 1 Тайфун тандем з квітами XX, 1 HH 212 з тими, в XXI і F 104 “подвійне обличчя” з квітами XXII і XXIII групи. Вони були присутні в аеропорту, принести вітання і найкращі побажання інших зграй наших ВВС, Також інші літальні апарати: 1 АМХ 51 °, 1 Tornado IDS дель 6 °, 1 F 35 32 ° і 15 ° HH101.\nЦеремонія була короткою, але інтенсивної Засідання проходило під головуванням заступника головного dell'A.M., Gen. S.A. Сьомий Капуто.\nЦе сталося перед 3 Літаки Спеціальні кольори, війська розгорнуті і велика аудиторія втрутилася. церемонія, в світлі, Це було перший політ над парою тайфуну двадцятого Group (моно і два-місний) а потім 2 HH212, які зробили правильне отвір над збором.\nВ кінці церемонії він був відкритий пам'ятник на честь події, Вона представлена на сторінках відкритої книги, несучих герби 4 прославлені групи. Книга лежить вище горизонтальної площини 1 F 104 Винищувач, Повітря міфічний кінь, який був все 4 Групи протягом багатьох років.\nЩоб закруглити церемонії триколор Стрілки виконали політ, герметизацію верхньої програми цей прекрасний день святкування\nFairchild A 10 Удар блискавки - ВВС США - RAF Fa\nMc Donnell Douglas F 15C Eagle - ВВС США - Amendola A\nвітер: 0км / год W


Сюжет «33 каналу» 13.09.2019 | АТ Хмельницькобленерго\nСюжет «33 каналу» 13.09.2019\n13 Вер 2019 1851\nСервіс «Єдине вікно» АТ «Хмельницькобленерго» відтепер працює за новою адресою\nМаєте житловий будинок, магазин чи офіс? І напевне ж хочете, щоб там було світло? Для приєднання електроустановок різних потужностей слід звертатися до акціонерного товариства «Хмельницькобленерго».\nВ першу чергу, замовнику необхідно отримати технічні умови на приєднання до електричних мереж. Для цього фізичній особі або представнику юридичної особи слід завітати до «Єдиного вікна» Товариства. Віднедавна цей сервіс розташованийза новою адресою: м. Хмельницький, вул. Красовського, 2. Змінився також і номер телефону: для отримання консультації набирайте (0382) 69-52-18.\nАТ «Хмельницькобленерго» безкоштовно готує договір про стандартне та нестандартне приєднання. Окрім того, надає послуги з виготовлення проектної документації, проводить будівельно-монтажні, пусконалагоджувальні роботи та вводить в експлуатацію новозбудовані чи реконструйовані електроустановки до точки приєднання замовника. Отже, спершу потрібно звернутися до «Єдиного вікна» із заявою типової форми та необхідними документами.\nОкрім того, якщо замовником виступає юридична особа або фізична особа-підприємець, слід додатково надати копію витягу з Реєстру платників єдиного податку або копію свідоцтва платника ПДВ. Якщо ж замовником є просто громадянин, потрібна копія ідентифікаційного коду (або ж підтвердження аргументованої відмови від нього).\nВажливим аспектом є потужність електроустановки, яку бажають приєднати.\nНагадаємо: приєднання новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників до електричних мереж регулюється Кодексом системи розподілу.


Вундерчадо, розвивальний центр на 0532.ua\nОпис Відгуки (8) Допомога Онлайн Про нас Послуги\n36000, Полтава, вулиця Соборності, 46, (Октябрьская)\n11.43 дуже добре\nВідвідую Вундерчадо з донькою з 8ми місяців. Так як сама навчалася у Паростку, то вирішили саме сюди. Подобається підхід та...\nМи відвідуємо "Вундерчадо" при "Паростку" з вересня місяця. Я і моя донечка задоволені нашим педагогом і групою. Дуже цікаво, корисно...\nМоя дочка ходит на занятия с большим удовольствием, и впитывает информацию с интересом! Занятия проходят в игровой форме, что не...\nОн-лайн педагогічна допомога у Полтаві\nВашій дитині потрібна допомога у виконанні шкільних завдань? Педагоги- професіонали готові надати он-лайн консультації для дітей 7-9 років. Ми можемо...\nПрограма школи раннього розвитку на весь дошкільний період життя дитини починаючи з 7 місяців. Ми маємо унікальний і найбільший у Полтаві досвід роботи у цій галузі освітніх послуг, бо працюємо уже 25 років. Пропонуємо перевірені часом та практикою педагогічні технології та досвідчених фахівців, які постійно вдосконалюють свою роботу, добираючи найефективніші із новітніх методик у цій сфері.\nПрограма школи раннього розвитку на весь дошкільний період життя дитини починаючи з 7 місяців.\nМи маємо унікальний і найбільший у Полтаві досвід роботи у цій галузі освітніх послуг, бо працюємо уже 25 років.\nПропонуємо перевірені часом та практикою педагогічні технології та досвідчених фахівців, які постійно вдосконалюють свою роботу, добираючи найефективніші із новітніх методик у цій сфері.\nНе вибрано parostok@ukr.net


Комахи в бурштині або бурштин з інклюзами?\nІнклюзи - частинки флори та фауни, що потрапили в стародавню смолу і застиглі на мільйони років. Найпоширеніші включення - частинки членистоногих і рослин, дуже рідко зустрічаються хребетні та ссавці. Бурштин з інклюзами становить близько 10% від усього видобутого бурштину. Особлива кристалічна структура викопної смоли, бульбашки повітря, інклюзи, різний ступінь прозорості роблять сонячний камінь оригінальним, а вироби з нього – ексклюзивними.\nЩоб крапля смоли стала бурштином, їй необхідно було затвердівши, потрапити в воду, де вона не мала б можливості висохнути, окислюватися та розкластися. Як же з'явилися в бурштині комахи?\nДрібна комаха прилипала до в'язкої смоли, не маючи можливості вибратися. Згодом все нові верстви смоли покривали невільника, ув'язнюючи його в темницю, тим самим забезпечуючи відмінне збереження його для сьогоднішніх досліджень. Палеонтологи широко використовують такий бурштин як матеріал для дослідження будови древніх комах. Автори книг та режисери ще більш фантазують на тему бурштинових інклюзів, створюючи фантастичні сюжети. Ювелірних справ майстри особливо цінують такі камені за їх ексклюзивність і незвичайність.\nКрім комах, в бурштині застигали й інші представники фауни. Жаби, скорпіони та ящірки, замуровані в древній смолі, представляють величезну цінність не тільки для палеонтологів, але й для колекціонерів. Важко уявити, як такі, досить великі, тварини загрузли в смолі ... По всій видимості, вони були ослаблені через хворобу або сутички з ворогами. Як би там не було, але такі інклюзи в бурштині складають дуже скромну частку від усього світового бурштину та коштують десятки тисяч доларів.\nЧленистоногі - найпоширеніші включення в бурштині. Але крім них зустрічаються також і рослинні інклюзи: шматочки моху, кори дерев, стеблинки і т. д. Також не рідкісні мінеральні інклюзи, серед яких - пірит, бульбашки повітря та газу. Інтерес представляють і такі частинки, як шерсть, волосся, пір'я тварин і птахів.\nЛегко уявити, що шматочок стародавньої смоли, в якому ув’язнений фрагмент комахи або рослини, вік яких кілька мільйонів років, не буде коштувати «копійки». Сонячний камінь сам по собі - не дешеве задоволення, а з унікальними включеннями є великою цінністю. Але якщо поділити всі камені з включеннями, то вийде наступна шкала:\nКамені з дрібними бульбашками повітря, створюють незвичайний перелив відтінків, - вид бурштину який зустрічається частіше, тому може бути доступний практично кожному.\nФрагмент рослини або комахи може коштувати дорожче, особливо, якщо шматочки рослини або рослинний «сміття» створюють неповторний візерунок.\nРізнобарвний камінь (наприклад, коричневого кольору з мазком зеленого або іншого кольору) також коштує дорого.\nНайдорожчі камені ті де є ціла комаха в бурштині.\nБурштин з інклюзом від ТМ «Янтар Полісся»\nБезсумнівно, в наш час високих технологій люди вміло підробляють будь-який камінь, навіть бурштин з включеннями. Тому можна легко зустріти безліч пропозицій ювелірних виробів з каменями, в яких видно комахи, схожі на сучасних мошок, комарів, павуків. Ціна таких каменів досить доступна, що наштовхує на підозри. Перш, ніж купити рідкісний бурштиновий камінь, слід упевнитися, що сам камінь і його інклюз є справжніми древніми копалинами.


Оприлюднено закупівельні ціни на живих свиней на 6 – 12 червня - MeatNews\nАналітичний відділ Асоціації «М’ясної галузі» повідомив прогноз закупівельних цін на 6 – 12 червня 2022 року: 52-53 грн/кг на свиней живою вагою.\nПрогнозується, що ціна на свиней буде на рівні 52-53 грн/кг.\nНа німецькій біржі VEZG ціна на наступний тиждень на напівтуші кондиційних свиней 1,8 євро/кг (56 грн/кг), на напівтуші свиноматок 1,05 євро/кг (33 грн/кг). Ціни вказані без ПДВ.\nНа польській біржі CennikRolnicze середня ціна на живець також залишається на позначці – 6,17 злотий/кг (42,3 грн/кг). Діапазон цін на живих свиней: 5,5 – 7 злотих/кг (37 – 47 грн/кг).\n🟢 1,91 €/кг (+1%) у ЄС\n🔻 1,28 €/кг (-3%) у Бразилії\n🔻2,29 €/кг (-2%) у США\n🟢 1,49 €/кг (+0%) у Канаді