Mehmet Metal Mejhem: Nedeljni metal pregled 22-08-2020 – Cveće zla i naopakog\nMehmet Metal Mejhem: Nedeljni metal pregled 22-08-2020\nObjavljeno 22 avgusta, 2020 by mehmetkrljic\nU nekim se nedeljama prosto ne isplati ustajati iz kreveta, pa tako i u ovoj iza nas u kojoj su oko Stefana Nemanje „polemisali“ Goran Marković (koji, svojim ponovljenim tekstovima za peščanik plašim se, samo nastavlja svoje klizanje u potpuni nesmisao i puki resantiman) i Emir Kusturica (a koji u svom otvorenom pismu govori o „imenjaku“ Stefanu Nemanji ali onda sebe u potpisu i dalje dednejmuje iz sve snage). Srećom, nisam investiran u ovu priču jer bi, da se ja pitam, ovaj grad prvo morao da podigne spomenik Brusu Dikinsonu. Da vidimo mi umesto toga šta je bilo od metala protekle nedelje. Čuje mene „gorgrajnda“, metala, kažem!\nNo, prvo blek metal. Poljaci Skullthrone slave srećnu trinaestogodišnjicu albumom prigodno nazvanim XIII Years of Chaos a koji, zapravo nije kompilacija već drugi propisan album ovog benda, sa sedam novih pesama mitraljeski brzog i agresivnog blek metala. Odjeci pankerskih početaka benda se i dalje čuju u po kojem rifu i harmoniji ali Skullthrone su ozbiljna metal ekipa u ovom trenutku, na tragu onoga što su Šveđani poput Marduk ili Naglfar radili na prelazu milenijuma. Poljaci su i dalje vrlo posvećeni satanizmu i imaju odličnu produkciju pa je ovo, uz upečatljive rifove i dobro napisane pesme, album za sladokusce.\nHrvatski Moribund na svom prvom i istoimenom albumu zvuče prilično sigurno i usvirano sa pesmama koje ne probijaju sad neke nove granice ali je ovo ubedljiv melodičniji, atmosferični blek metal a bez toga da upada u neke atmoblek afektacije. Ovo je muzika jednostavna za sviranje ali konzistentnih aranžmana i dobre atmosfere, sa solidnim miksom i generalno vrlo pristojnim kvalitetom svega ponuđenog. Svaka čast:\nIz Kanade nam dolaze Sulfure i njihov prvi demo, Neurotisme, koji je pravi protivotrov za gluposti kojima smo izloženi svakog dana. Sirov, napaljujući, „glup“ na najpametniji način, Neurotisme je suština ekstremnog metala koji sebe uopšte ne vidi kao nešto ekstremno nego kao jednu prirodnu emanaciju stanja duha i emocija te neke omladine danas. Snimljena „uživo“, dakle, koliko shvatam, ceo bend odjednom, uz, verovatno ipak nasnimavanja makar solaža, ova kaseta ima neke dobre rifove i teme, muljav ali adekvatan zvuk i odličnu atmosferu. Mislim, sve pesme su dobre, ali Endémie chthonienne, recimo, osvaja melodičnošću koja se sjajno uklapa uz sirovost zvuka. A iza nje ide furiozna Chimère de l’asthénie da bi se snimak završio impresivnim elektroakustičnim kolažom Labyrinthe de la déliquescence. Izvrsno.\nGrci Acrimonious su takođe prilično dobri na svom trećem albumu, Eleven Dragons koji nudi kolekciju podužih, vrlo atmosferičnih pesama. Ali i pesama koje donose žestoku, znojavu svirku. Acrimonious nisu atmosferični ili depresivni bend već posvećenici okultnog i satanskog pa je i njihova muzika, uz sva povremena zdrava skretanja u egejske skale, žestok i mračan blek metal po meri stare škole. Pritom, ovo digitalno izdanje zadržava, kako i bend naglašava, nekomprimovan mastering vinilnog izdanja i to mom uhu veoma prija, sa dinamikom i slojevima zvuka koji se lepo čuju uprkos strašno distorziranoj gitari.\nŠveđani Arsonists of Lucifer ne kriju svoju agresivnu stranu, debi album im se zove Prophecy of Hate, na kraju krajeva, ima crkvu u plamenu na omotu kasete, a prva pesma, iako ima određene elemente „atmosfere“ je agresivna, oštra blek metal kompozicija sa demonskim vrištanjem na mestu pevanja, a pod naslovom Eternal Hell. Bend se diči time da je njihova muzika „uncomfortable and horrifying“ ali kada malo prodrete ispod zastrašujućih vokala i čestih harmonskih oneobičenja, kompozicije pružaju kvalitetan old school program sa rifovima od kojih krv krene brže da struji pa me ne bi začudilo da se neko od mlađih slušalaca zaleti do najbliže crkve sa kresivom u rukama. Ne da ja to odobravam, naravno, ali Arsonists of Lucifer podsećaju na ovu stranu blek metala i njegovu istoriju, te vreme kada je u pitanju bio zbilja opasan, zastrašujući socijalni pokret (a pre nego što se otklizalo ka nacizmu), nudeći interesantnu muziku kojoj se sviđa da nam bude neprijatno ali se izrazito trudi oko pesama. Fino:\nŠpanski (+ galicijski) AkoúΦenom ima odličan materijal na svojoj strani splita sa Kurskom. Ove četiri pesme nude ekstremno glasan (preglasan, kad smo već kod mastera) ali maštovit i po atmosferi veoma konzistentan a dinamičan black/ death metal koji ima i energiju i brzinu, i hipnotičku repetitivnosti i sve što treba. Ekstremni metla koji, znate, zvuči ekstremno, ali i zapravo SVIRA. Poslednja pesma je sjajna obrada Sarcofaga pa za to idu dodatni poeni:\nVećina hrišćanskog (un)black metala nije naročito sjajna muzički, možda potvrđujući onu da „đavo ima sve najbolje melodije“ ali finski Apodictia ruši ovaj trend solidnim EP-jem Kaiken lihan ylle. Jeste ovo sobni projekat jednog čoveka ali ima pre svega onu skandinavsku autentičnost koja se jako dobro čuje kroz kombinaciju gorkoslatkih melodija i sirovosti koja ih smešta u pravilan kontekst, a onda i kroz aranžmane koji su interesantni i pružaju zanimljivo igranje sa harmonijama i temama. Ni sam miks, iako decidno jeftin, nije loš, sa prominentnim basom u zvučnoj slici i jednim toplim, iznenađujuće bogatim zvukom.\nFrancuzi End of Mankind su na zanimljivoj poziciji između post-blek metala i drugotalasnog blek metala devedesetih pa je živi album, Live in Paris a koji izlazi četvrtog Septembra (ceo trenutno dostupan da se čuje na Bandcampu), prilično idealna prilika da se čuje kako oni to spajaju staru školu i školu takoreći budućnosti. Dobro, prilično dobro ih spajaju i Live in Paris je vrlo ubedljiv album, baziran najpre na njihovom jedinom studijskom dugosvirajućem projektu iz 2018. godine, sa prilično dobrim zvukom i svirkom zavidnog kvaliteta. End of Mankind zaista uspevaju da imaju i jare i pare, dakle i žestinu i brzinu ’90s klasike, sa lepim, upečatljivim melodijama međ testerisanjem i vriskom, ali i ekspanzivnije „post“ momente atmosfere i sutilnije emocije. Pritom, bend piše dobre pesme i uživo zvuči veoma disciplinovano a opet ne bez „live“ energije. Impresioniran sam:\nAko ste nežnija dušica i niste ljubitelj svih tih satanista i palikuća, možda će vam debi album belgijsko-nizozemsko-francuskih Silver Knife biti po volji. Unyielding / Unseeing je melodičan i melanholičan atmosferični blek metal na granici sa post blek estetikom, ali se i dalje držeći klasičnih ritmova i tehnika. Ovo je vrlo meditativno sa masteringom koji insistira na nedinamičnosti (bubanj se jedva čuje od razularenih i raspevanih gitara), ali muzika je zdravo žestoka, sa vrištećim vokalom koji je toliko utišan u miksu da imate utisak da sanjate da neko tu peva ispod nežnih akorda koji vas sve vreme zapljuskuju. Simpatično:\nJoš atmobleka stiže nam od pouzdanog italijanskog izdavača I, Voidhanger (a čiji me logo svaki put iznova fascinira) a u formi albuma Apotheosis a koji je druga dugosvirajuća ploča jednočlanog projekta Ars magna Umbrae. Nije ovo klasičan atmosferični blek metal jer, u skladu sa I, Voidhangerovom reputacijom, Kthunae Mortifer, autor sve muzike na ovom albumu (inače pola Grk, pola Poljak, po imenu Petros Xolaiathyos, a koje je i samo prilično metal!) nesputano eksperimentiše sa strukturama pesama pa atmosfera, iako je prominentna na ploči, nije onaj uobičajeni gorkoslatki, izmagličasti pokrivač tipičan za obične atmoblek albume. Apotheosis je mračna ploča, povremeno vrlo izraženih, kinematskih tema i iznenađujuće maštovitih kompozicija, smeštena u tamni, odjekujući prostor. Vrlo uzbudljivo, vrlo htonski, vrlo dobro:\nI još jedan odlični švedski album dobijamo sa debijem trija lepih, plavih muzičara po imenu Serpesta. Mislim, Serpesta je ime trija, ne zovu se sva trojica Serpesta. Album, Inevitable Demise je tvrd, veoma „švedski“ blek metal uradak, sa pretećim rifovima ali i razrađenim melodijama u refrenima, brzim tempom i odličnom produkcijom. Serpesta imaju dosta old school šmeka sa forama koje po dobru pamtimo još iz osamdesetih, iz prvog talasa, ali nisu rivajvl bend i trude se da te klasične elemente uklope u moderniji, i, uostalom, sopstveni zvuk. Dobro im ide i Inevitable Demise je sjajan skandinavski blek metal preporučljiv za ponovljena slušanja i studiranja.\nStoner i doom sekciju započinjemo bendom koji „stone“ ima već u imenu. Stone Rebel su PONOVO tu, svega par nedelja nakon albuma The Last Mile of Destiny koji nam se dosta dopao. Novi album, vrlo ambiciozan, zove se Rebelion Part I a što, pretpostavljam, znači da je Part II već gotov i samo se čeka da nam se malo slegne prvi deo pa da ga dobijemo. Elem, Stone Rebel svakako ne menjaju ni metu ni odstojanje, i dalje vrteći minimalni gruv sa sanjivim gitarskim meditacijama odozgo, ali ovde prva pesma traje više od pola sata i to ovaj album izdvaja od drugih (snimljenih ove godine…). Nije to neko veliko izdvajanje i ako ste do sada slušali Stone Rebel tačno znate da li vas Rebellion Part I zanima ili ne. Ovaj bend i dalje uspeva da od najmininalnijih sastojaka napravi muziku koja skoro da ne može da ne bude površna a koja ipak ima određenu dostojanstvenost i dubinu. Lepo.\nLatvijski Saturn’s Husk na albumu The Conduit izvlači dugačke, masne psihodelične džemove koji traju po desetak minuta i nemaju pevanja. Bend, pak, pored cele te space/ psych komponente ima i određena doom stremljenja, svirajući sporo, stameno i uz podlogu rifova koji su povremeno zaista „metal“. Kvalitet zvuka nije idealan, ovo zvuči kao dobar snimak iz garaže, ali svirka, posebno razularena solo gitara, dosta toga kompenzuje:\nNovi dan i nova Stoned Karma, reklo bi se. Slično Stone Rebelu i ovi Francuzi imaju zastrašujuću over-produkciju instrumentalnih stoner albuma zasnovanih na džemovima, ali, srećom, takođe slično, to uglavnom bude dosta dobro. Indigo je EP od tri pesme i ovo je mekano, opušteno i prijatno plutanje lenjim (letnjim?) gruvom i uljuljkivanje u gitarske kolevke napravljene od dileja und wah-waha. Stoned Karma su solidno unapredili kvalitet zvuka pa se ovo sluša sa uživanjem:\nNa sličnoj su talasnoj dužini i Black Sky Giant iz Rozarija u Argentini čiji album, Orbiter, pretpostaviću prvenac, takođe vozi taj neki opušteni gruv i nežne instrumentalne džemove (samo ovde ima i vokalnih smeplova za ekstra nivo hipnoze). Black Sky Giant su za nijansu više „space“, i tematski, ali i muzički sa naglašenim psihodeličnim efektima i sekvenciranjem albuma da bude kao jedna dugačka kompozicija iz više delova. Prija to, neću lagati i može lepo da se vrti u krug. Plus, na omotu je, kako je to neko primetio, praktično svemirski brokoli!\nŠvedski fuzz-rock veterani Ball se vraćaju novim albumom, Like You Are…I Once Was…Like I Am – You Will Never Be (poučno!) i ovo je solidan paket psihodeličnog, faziranog gruva sa šmekerskim etitjudom i prijemčivim zvukom. Ball se ne zamaraju pitanjima da li je muzika koju sviraju metal, pank, rok, bluz ili nešto deveto i više se fokusiraju na pisanje lepljivih, faziranih bluz rifčina i masnih solaža. Tempo je poletan, pevanje pohotno – nema na ovom albumu baš ničega što je teško voleti. Navalite:\nItalijani Black Elephant su svoj prethodni album nazvali „Cosmic Blues“ pa to daje dovoljno informacija da se i njihova nova ploča, Seven Swords sluša sa korektnim očekivanjima. Odlična je ovo muzika, zaista, spajajući težinu stoner roka sa bluzerskim gruvom (i masnim, prijatno distorziranim solažama) i kosmičkim, psihodeličnim maštarijama. Bend uspeva da nađe fino srednje rešenje između previše mekane svirke koju isporučuje veliki broj novih psihodeličnih bendova koji ko da nisu nikad čuli za faz pedalu, i predrkanog stonera koji bije po ušima kao da nam sutra neće trebati, praveći pesme koje jesu „heavy“ ali imaju lep dinamički opseg i značajno su aranžmanski suptilnije nego što isprva očekujete. Da je master samo malo dinamičniji, ovo bi bio idealan album ali i ovako dobijamo sedam odličnih pesama apeninskog svemirskog bluza kome se malo šta ima zameriti.\nKvalitetan hard rok/ dezert rok stiže nam iz Argentine na EP-ju Superstition argentinskih Bad Magick. Gitarista ovog benda se, slutim, jako ložio na Angusa i Malcolma Younga dok je učio da svira jer je gitarski rad na pogotovo prvoj pesmi PRVORAZREDAN, ali i ostatak benda je solidan, sa šmekerskim gruvom i kvalitetnom svirkom. Ostale pesme, nakon prve, nisu jednako bučne i imaju čak i nijansu old school heavy metala u sebi ali to vrlo lepo curi a pevač Lucien Kurgan vrlo šarmantno kasapi engleski jezik dok peva. Sve se završava solidnom obradom Hellacopters pa nema razloga da ne kliknete:\nŠveđani Blues Pills su izdali treći album, Holy Moly!, prvi posle razlaza sa gitaristom Dorianom Sorriauxom koga su u bend uzeli kada je imao samo šesnaest godina, nakon što su ga upoznali na turneji u Francuskoj. Elem, Blues Pills nisu baš, jelte, metal bend, ali njihova muzika je teška i strastvena pa se savršeno uklapa u ono što ovde radimo. Hoću reći, Holy Moly! se legitimno da nazvati hard rok albumom iako je ovo u najvećoj meri bluz i gospel ploča. Ali bluz i gospel ploča koju sviraju beli muzičari odrasli na crnom bluzu i gospelu ali i na belom hard roku i metalu, jelte, pa je ovo žestoko, glasno i veoma srčano. Pevačica, Elin Larsson je, naravno, zaslužna za veliki deo identiteta Blues Pills sa svojim moćnim glasom, bluzerskim šmekom i gospel snagom, ali bend ovde demonstrira izvanredan songrajting, uzimajući muziku staru mnogo decenija i smisleno je revitalizujući za 2020. godinu. Danas je popularno analizirati „kulturnu aproprijaciju“ i diskutovati o tome da li je u redu da beli – po definiciji, već, privilegovani – umetnici zarađuju pare koristeći nešto što su izmislili pripadnici drugih, manje privilegovanih kultura, i to je važna diskusija, svakako, ali pošteno je i prepoznati kada je nešto jednostavno dobro bez obzira na to kako se do toga došlo. Siguran sam da Blues Pills ne bi postojali da Jimmy Page, Ritchie Blackmore i Eric Clapton nisu obožavali Muddyja Watersa i Howlin’ Wolfa i mada su se ova trojica nepristojno obogatili a ova druga dvojica ne, to ne kvari kvalitet ploče kao što je Holy Moly! a ako ona podstakne mlade da potraže i originalne bluz i gospel muzičare od kojih je sve poteklo, pa, tim bolje.\nAustralijanci Hammers su, pretpostavljam, nazvani po nekom lokalnom klubu koji igra australijski fudbal pa to objašnjava težak, masan zvuk njihove muzike. Nije ovo „čist“ stoner niti desert rock, ali njihovih primesa ima najviše dok album Kicking Goals hita napred kroz motorhedovsku glasnoću i rejdiobrdmenovski pank-rok polet, u sve ubacujući dobro razrađene bridževe i refrene koji prave sponu sa „pravim“ hevi metalom. Hammers su odlični u tom svom spoju hard roka i panka, imaju odličan zvuk i pišu pesme koje imaju gruv i karakter, a gde pevač zvuči zanimljivo i priča intrigantne priče. Veoma lepo:\nNisam nešto često rad da slušam instrumentalno post-sludge metal ili kako bi se već muzika jednočlanog projekta Habitus dala nazvati ali pošto je autor Beograđanin, onda sam odvojio uvo i prijatno to beše. Mihailo Matović je svoj EP Markhor vrlo dobro uradio, praveći pet pesama koje vrlo uspešno idu od atmosfere do atmosfere, od gruva do gruva i tempa do tempa, noseći tu neku konzistentnu estetiku ali se bacajući u svim pravcima. Matović svakako nije neko kome manjka kreativnosti pa je Markhor ploča puna ideja i, pošto je instrumentalna muzika u pitanju, aranžmani se često vrte oko toga kako od tih ideja napraviti narativ a da se ne uđe u klasičan strofa-refren obrazac. I ima tu odličnih rešenja. Blaga zamerka ide na malčice glasan bubanj koji u bržim delovima (npr. blastbitovi u Charging) zaklanja interesantan gitarski rad ali ovo je svakako zanimljiv debi:\nDungeon Weed je odlično ime za bend kojim se odmah sugeriše kakva muzika će se čuti na prvencu Mind Palace Of The Mushroom God. Drogeraška, naravno, ali ovo je zapravo vrlo zanimljiv projekat. Dmitri Mavra, autor sve muzike, nastanjen u Kaliforniji, ima podugačku meditaciju o tome kako je ove pesme napisao još pre neku godinu ali da su tek tokom izolacije izazvane aktuelnom pandemijom počele da dobijaju na značaju u njegovom umu i da su meditacije izazvane samoćom (i drogiranjem, jelte), porodile njihove finalne forme. Ovo je snimljeno sasvim solidno, sa puno prljavštine ali sa puno dobrog gruva a Mavrine višeslojne gitare i sintisajzeri pružaju odličnu podlogu za dualne muško-ženske vokale koji slušaoca provode kroz teški, valjajući, psihodelični stoner koji je u ponudi. Vrlo sirovo ali i vrlo zaokruženo i dobro:\nVenus Skytrip je drugi album britanskih Psychlona i dovoljno je da kažemo da ga je izdao Ripple Music pa da se zna kako je u pitanju ploča vredna pažnje. Psychlona su vrlo fazirani, vrlo psihodelični i imaju jedan organski ali disciplinovan gruv koji njihov psihodelični desert rock čini eminentno slušljivim i za normalan svet i za posvećene drogeraše i psihodeličare. Pesme imaju u sebi i lepo jezgro propisnog pop-roka sa psihodeličnim prelivom pa ovome svemu teški fuzz dodaje finu dimenziju „metala“.\nRipple Music imaju još jedno vrlo dobro izdanje ove nedelje a to je bend Brimstone Coven iz Ohaja sa svojim četvrtim albumom, The Woes of a Mortal Earth. Čim bend ima „Coven“ u imenu, znamo da smo uleteli u neko okultno, veštičje sranje (tu su i kosturi na omotu, just in case), ali ovo je vrlo prijatan okultni doom/ hard rock na tragu heroja sedamdesetih godsina, dakle, Black Sabbath/ Pentagram i St. Vitus, sa miksom koji lepo razdvaja instrumente i odlično služi da vozi ove bluzirane, melodične doom himne. Izdavač kaže da je ovo najmračnija ploča benda do danas, ali kad se stavi u aktuelni kontekst, ovo je zapravo feelgood muzika, prijemčiv, skoro pa nežan teški rok sa gorkoslatkim, post-hippie vokalnim aranžmanima i bluzerskim, prijatnim gruvom tokom celog albuma. Veoma dobro, kako nas je Ripple Music i navikao:\nChasing the Coyote su iz jugozapadne Oklahome i Teksasa i njihov istoimeni debi album ima pet pesama vrlo faziranog, gruverskog pustinjskog roka. Bend veoma polaže na bluz osnovu i ovo je dezert rok koji bih mogao da zamislim i sviran na akustičnoj gitari uz, jelte, vatru, ali, da budem iskren, najbolja pesma mi i jeste Holy Serpent koja je rađena najvećim delom bez distorzija i ima jedan pomalo ritualni šmek. Najveća zamerka ide na bubnjara koji, kako da to sad kažem, svira PREVIŠE, trudeći se da svaki gruv ukrasi sa nekoliko udaraca više nego što je neophodno. Ali iako je uzdržanost vrlina, ovo je sitna zamerka i svakako vredi čuti ovaj album i njegov psihodelični, fazirani, drogirani pustinjski bluz.\nRedinžani (dakle, stanovnici Redinga, iz Engleske), Moss Eater na svom prvom albumu, No Shelter, No Heaven kažu da sviraju „post-doom“ i ovo je svakako ploča sporog tempa. A zvuči još sporije zbog brojnih momenata u kojima bend izbacuje ritmove iz upotrebe i samo pušta da okinuti rifovi zamiru jedno vreme, kanališući svoju najbolju interpretaciju Sunn0))) formule. Drugde ova ploča ima post-metalsku melanholiju i ekspresivnost i mada je povremeno možda malo naporna za slušanje – ali bend to tako možda i želi, jelte – ima izvesnog štofa:\nDa ne preskočimo Grke ni ove nedelje, tu je album umetnika po imenu ΛΔΛΜ (Adam, jelte) a koji je svojih sedam kompozicija, nastajalih tokom skoro cele decenije kroz džemovanje, snimio i izdao na albumu Sun. I ovo je, za Grke već tipično, kvalitetan spoj dobre produkcije (mada je mastering, znate već, preglasan) i odličnog osećaja za gruv i atmosferu. ΛΔΛΜ svira sporo i gruvi, sa dosta grunge šmeka u pesmama a album ima i solidnu psihodeličnu crtu u završnoj trilogiji, Monolith. Fino:\nMonoatomic God je dobro ime za bend – pogotovo francuski! – a Astronaut Witch Bootcamp je i sjajan naziv prvog EP-ja. Sreća da muzika nije loša jer bi to bio gadan antiklimaks! Monoatomic God sviraju malo krševito produciran ali simpatičan stoner rok, sa pevačicom koja ima dobar glas i pesmama koje uobičajen program na bluzu zasnovanih rifova obogaćuje sa malo doom metal harmonija. Ima ovo dobru osnovu i da malo sazri i lepše se snimi, biće vrlo dobro:\nPoljaci Hydra osnovani su prošle godine i From Light to the Abyss je njihov prvi album, veoma dobro snimljen i prijatan. Pogotovo ako volite doom metal starije škole sa naglašenim stonerskim šmekom i odličnim pevanjem. Hydra su veoma vidno inspirisani Black Sabbathom ali njihova muzika nije puka imitacija već kvalitetno inspirisan, domaćinski stoner-doom. Pet pesama ali dosta muzike. I to dobre:\nČlanovi Camel of Doom i Esoteric, Kris Clayton i Greg Chandler imaju, sa bubnjarom po imenu Tom Valleley prvi album zajedničkog projekta, Self Hypnosis i ovo je ploča od skoro osamdeset minuta progresivne svirke sa temeljima u doom metalu ali nadgradnjom koja ide daleko izvan tradicionalnih granica žanra. Contagion of Despair počinje sasvim beskompromisno, pesmom Contagion od preko trinaest minuta, ali ovo je zapravo dobra, interesantna svirka koja svakako profitira od normalizacije sporosti i epike koju je odradio doom metal (pogotovo njegova funeral inačica) ali ovde ima primetno više „rada“ nego što je slučaj kod dooma. Atmosfere su mračne, preteće i hipnotičke, ritmovi imaju jedan industrijski, robotski kvalitet a gitare i vokali doprinose tom spoju ritualnog i sintetičkog, podsećajući me, u najboljem smislu, na Neurosis sa polovine devedesetih. Dobro je ovo napisana, ambiciozna ploča koja uspeva da opravda svoje dugačko trajanje pa čak i da iznenadi relativno dinamičnim masteringom. Vrlo vredno truda:\nZa ovonedeljnu porciju funeral doom metala zaslužni su pouzdani 20 Buck Spin koji su kvebečkom Atramentus izdali prvi album, Stygian. Atramentus je dugo vremena bio samo jedan čovek, trenutni gitarista i pevač, Philippe Tougas a koji je ovaj album napisao još početkom decenije pa onda čekao da skupi bend pa su ga onda snimili 2018…. Sve u svemu, od ovoga je moglo i da ne bude ništa, a to bi bila šteta jer je Stygian izvrstan primerak funeral doom pristupa sa svojim ekstremno sporim, svečanim, jako dugačkim kompozicijama koje spajaju težinu, melanholiju distorziju i lepotu u hipnotičku smesu koju možete da slušate u krug satima. Tehnički, album ima tri pesme (šesnaest i po, pet i dvadesettri minuta) koje prate prelazak jeseni u zimu i iako koriste standardni funeral doom arsenal (od ambijentalnih momenata sa šapatom do teških posmrtnih marševa), to rade veoma elegantno i sa svežom, ubedljivom energijom. Standardni instrumentarij je odličan ali korišćenje orgulja svemu daje dopunsku dimenziju svečanog a srednja pesma, ambijentalni prelazak iz jednog u drugo godišnje doba je odlična i sugeriše da bi Tougas bez problema mogao da snimi album samo ambijentalnih kompozicija. Ipak, finale, 23-minutna Stygian III: Perennial Voyage (Across The Perpetual Planes Of Crying Frost & Steel-Eroding Blizzards) je veličanstven ep odsviran toliko sporo da se čini da traje večno a opet, kada stignete do kraja, skoro sigurno krećete iz početka. Već ponavljam kao pokvarena ploča ali 20 Buck Spin imaju toliko konzistentno impresivan autput ove godine da ste mogli pare da dajete na neviđeno i da ni jednom ne pogrešite.\nMalezijski Ø Mother su toliko žanrova sklopili na svom istoimenom debiju da nisam znao gde da stavim osvrt na ovaj njihov album (EP? Ovo ima samo četiri pesme i traje oko pola sata). Recimo da je ovo pre svega blackened doom metal, sa tempom koji varira od iznurujuće sporog pa do blek metalskog treširanja. No, bend harmonski i svakojako drugačije zaista eksperimentiše i istražuje, čini se, trudeći se da uhvati nekakvu sponatnu energiju u pesmama koje su svakako napisane i uvežbavane pa ovaj album ima dosta te „leftfield“ senzacije iako je pre svega u pitanju mračna, glasna, heavy muzika. Interesantno je:\nKada vam se bend zove „svinjac“ verovatnoća da ćete nastupiti na Pesmi Evrovizije je razumljivo mala ali je njoj obrnuto proporcionalna verovatnoća da ćete biti nesnosan detinjasti sobni grindcore projekat napravljen da šokirate normalan svet i merite čiji je veći sa ostalim sobnim grajnderima po internetu. E, pa, češki Pigsty su me prijatno iznenadili jer njihov deathgrind je vrlo solidnog kvaliteta, sa ambicioznim kompozicijama od po tri i po minuta i profi zvukom. Pig Blood im je četvrti album za više od dve decenije rada i ovo je vrlo sazrela muzika u kojoj se hromatski rifovi sreću sa kibernetskim horovima u pesmama dinamičnih izvedbi i visokog tempa. Rispekt!\nPo sličnom sam šablonu bio spreman da mrzim debi album sveže formiranog japansko-ukrajinskog goregrind dvojca Pharmacist. Ti bendovi što meću slike iznutrica i izmeta na naslovne strane albuma uglavnom ništa ne valjaju jer se fokusiraju na šok-velju i ne zanima ih da pišu pesme koje bi bile ikako, jelte, originalne ili zaista izražajne, već samo kopiraju elemente muzike Carcass i njihovih naslednika. No, kliknuo sam na Medical Renditions Of Grinding Decomposition i ovo je pristojan album. Mislim, naravno, odvratan je, ali ovde je to pitanje estetskog izbora a ne manjka kreativnog napora. Pharmacist su VEOMA bliski Carcass školi sa mnogo sličnih aranžmanskih trikova i harmonskih pristupa kakve su momci iz Ujedinjenog kraljevstva rabili u osamdesetima, ali iako ne prebacuju previše iznad koncepta klon-benda imaju i ponešto svoje u zvuku. I podsećaju zašto nam je goregrind tamo, pre više od trideset godina i bio zanimljiv, kombinujući najcrnju estetiku sa agresivnom, neprozirnom muzikom za ritual teranja ličnih demona. Dugačke pesme, solidan (mada lo-fi) zvuk i dosta energije čine ovaj debi album vrlo pristojnim naslednikom klasika poput Reek of Putrefaction.\nInteresantan progresivni (death?)grind stiže nam iz od nemačkog kvarteta Brecht. Njihov novi EP, Blut glüht. (sa sve tačkom) ima četiri pesme dobrog gruva, zanimljivih prelaza između ritmova, upečatljivih rifova, i, svakako, mnogo urlanja i blastbitova. Ovo je muzika zaista zainteresovana da izađe iz ustaljene forme i Brechtu to dobro polazi za rukom, kreirajući osobene atmosfere ali ne ispuštajući energiju i brzinu bitne za grindcore. Alice, pevačica, je takođe odlična.\nOzbiljno agresivan death metal stiže iz Ekvadora posredstvom drugog albuma grupe Reject Messiah, a koji se zove Irakalla. Reject Messiah su u suštini brutal death metal ekipa, sa sve „bri-bri“ momentima u pevanju ali između blastbitova njihove pesme imaju interesantan gruv koji se ne uklapa u većinu dominantnih paradigmi u brutalnom ili slamming death metalu. Ovo kompozicije čini svežim i mada bend ima jako glasan, komprimovan mastering, Irakalla je meni zanimljiv album za slušanje, pun osobenih kompozitorskih zahvata.\nEvo još simpatičnog grindcorea iz mesta koje se zove Norveška (Norway) ali u Mejnu, dakle u SAD. Sores je, pretpostaviću, bend a ne jedan čovek ali to nije mnogo bitno. Societal Decay je dobro snimljen, energičan i gruva pun grindcore EP koji ima pesme kraće od minut, lepe rifove i mnogo pevanja. Mislim, „pevanja“, znate već. Ali dobro to Sores rade i ovo me podseća švedski Deranged, samo komprimovan na grindcore brzine i trajanja. Fino.\nRusi Crust mešaju black metal, death metal, sludge metal i nešto malo doom strategija za vrlo potentnu, zapaljivu smešu na svom drugom albumu, …and a Dirge Becomes an Anthem. Ovo je izuzetno bučna, robusna muzika sa pesmama koje su nabijene energijom i eksresivnošću, ali i jakim rifčinama. Crust su bend koji ne preteruje sa komplikovanjem u komponovanju i ovo su pesme oslonjene na rifove i organsku izvedbu radije nego na složene arnžmane, podsećajući me u pozitivnom smislu na 20 Buck Spin grupe iz SAD. No, i zvuk je malo glasan, što je još jedna sličnost, pa treba malo i izdržati, ali Crust se ponose time da su makar snimali bubanj uživo, mikrofonima, bez semplova i treba ceniti tu posvećenost sirovosti koja dolazi u paru sa povremeno zaista nadahnutim melodijama koje bend izvalači. Fokusirano, energično, maštovito ali ne natrpano „muziciranjem“, ovo je još malo pa remek-delo moćnog, izražajnog metala iz srca zime. Sjajno!\nKvebečani Fast Idle sebe reklamiraju kao „excessive speed / beer drinking thrash, existing only to fuel your local pit“, što zvuči jako dobro, na ekranu, jelte. Kad se dođe do muzike na njihovom prvom EP-ju, Drunken Thrasher, paaaa, stvari nisu toliko razbijačke čak ni u pesmi koja se zove Speed Burst. No, Fast Idle su zapravo vrlo solidni u svojoj sasvim ’80s verziji thrash metala koji se susreće sa hardkor pankom, alkoholom i skejtbordima. Ima ovde mnogo dobrih rifova, nervozne energije i pravog etitjuda, sve spakovano u kvalitetno odsvirane pesme i solidan miks. Ako volite SDI, DRI, DBC i razne druge bendove iz onog vremena, probajte:\nEvilyn je projekat nastao 2017. godine spajanjem članova Coma Cluster Void i Thoren za potrebe pravljenja death metala stare škole, ali „sa više disonance nego što biste normalno čuli“. Do 2020. godine projekat je mutirao u nešto gde disonanca svakako dominira a muzika, iako u osnovi death metal, ima veoma avangardni pristup, bez tradicionalnog oslanjanja na hromatski rif i tvrdi mošerski ritam. Inside Shells, prvi EP ovog sastava gde sada glavnu reč vodi Thorenov Anthony Lipari je ploča neparnih ritmova, neprirodnih prelazaka iz jednog u drugi tempo, iznenadnih eksplozija brzine, disonantnih gitara… Iako poređenje nije najsrećnije, Evilyn me donekle podsećaju na Wormed sa svojom ljubavlju ka disharmoniji i jednim organskim osećajem sred vrlo tehnički napredne svirke. Mislim da je sasvim fer reći da će se publici koja voli Wormed dopasti i Inside Shells, a pogotovo ako žudi za još eksperimentalnijim, još nepredvidivijim muzičkim pristupom.\nMalezijski Rehearse imaju zaista nesrećno ime, ali logo im je dobar, a debi album, Myth još bolji. Nakon sedam godina vežbanja i svirke koliko je prošlo od prvog EP-ja, ulazak u studio za novi album porodio je devet pesama klasične death metal svirke, tvrdih, mračnih rifčina, bubnjarskog rešetanja i užasnih vokala. Myth je ploča koja pogađa pravu ravnotežu između tih osnovnih gradivnih elemenata death metal klasike i nešto tehničkije (ne smem da kažem i „avangardnije“ svirke) pa bend zaprema zdrav prostor u kome se pazi i kakvi su rifovi i kakve su pesme i kakva iznenađenja valja pripremiti da se slušalac ne uljuljka u death metal generiku. Otud Rehearse, obdareni i vrlo dobrom produkcijom, zvuče zrelo i autentično na ovom albumu, pišući i izvodeći autoritativno death metal koji je „pametan“ ali koji ne masturbira na svoju pamet i ume da uživa u čistoj primitivnosti i moći. Vrlo dobro:\nMoskovljani Renunciation zvuče izvrsno spajajući na svom EP-ju The Terminal Archetype death metal, black metal i progresivu, kreirajući muziku koja bi trebalo da je zanimljiva i metalcore/ melodeath publici ali i nama sklonijim mračnijoj strani ekstremnog metala. Ovo je pet vrlo dobro napisanih i produciranih pesama sa puno kinematskog senzibiliteta i pamtljivih gitarskih tema, ali, a što je meni uvek važno, veoma visokog tempa i ubedljivog energetskog nivoa. Jeste ovo za nijansu „komercijalnija“ muzika od nečeg što bih uobičajeno slušao ali Rusi su veoma dobri i zavređuju svaku pažnju:\nVrlo dobar split album dva češka goregrind benda, a koji nema ime, dobili smo saradnjom Purulent Spermcanal i Carnal Diafragma. Iako su imena bendova sačuvajbože, muzika na ovom izdanju je kvalitetan, zapaljiv i poletan goregrind sa dobrim rifovima i odličnom produkcijom. Ovakvu muziku su uglavnom kidnapovali bendovi kojima je mizoginija glavna estetska odlika a muzika je bezdušni kompjuterski dril, pa je pravo osveženje čuti nešto što ima malo srca i prave energije:\nAko vam se sluša dobar demo snimak talentovanog muzičara, Cody Knarr je tu pod svojim umetničkim pseudonimom, Ascended Master. What Was...And What Shall Be Again je zapravo odlična kolekcija kvalitetnog old school deaththrash zvuka sa moćnim rifčinama i ubedljivim pevanjem, a, kako ovo zaista jeste demo snimak, i sa impresivno dobrim zvukom. Knarr nije neiskusni dečkić koji pravi prve korake u čudesnom svetu snimljene muzike, i već iza sebe ima solidnu diskografiju dva benda sa kojima je svirao, ali ovaj demo je mnogo impresivniji nego što sam očekivao, pre svega tehnički a zatim i u pogledu solidnog kvaliteta pesama. Ponekad vam jedan dobar rif ulepša dan a ovde ih ima dosta, sa aranžmanima koji su mestimično izvrsni:\nDanci HOAK sebe opisuju kao death/ black/ thrash metal bend i istina je da svega toga ima na njihovom debi EP-ju Only Here For The Violence ali ima tu malo i te neke metalizirane hardcore komponente. HOAK (a što je akronim od Hatred Of All Kind) vole mošerske ritmove, blastbitove i odvrištane/ odurlane vokale, ali vole i da im muzika ima taj neki razgovetni, prijemčivi element, bliži „normalnijoj“ publici a koji fino balansira njihovo generalno čukanje. Dobar je ovo EP, sa glasnom ali kvalitetnom produkcijom i solidnim pesmama.\nSimpatičan thrash metal stiže nam iz Slovačke na albumu Death Sentence for Tomorrow sastava Manyac. Bend svira vrlo dobro i produciran je solidno a muzika je klasičan thrash sa razrađenim aranžmanima, dobrim idejama i sociopolitičkom ambicijom u tekstovima. Što su sve vrlo pozitivne strane albuma. Bend je očigledno odrastao na klasicima kao što su Sacred Reich, Testament, Holy Terror itd. i ovo je vrlo lepa moderna reinterpretacija njihovih klasičnih ideja. Odobrava se!\nД. И. В. А. ima novi singl, Witchers Nest – šta god TO značilo – i ovo je, zvuk bubnja na stranu, lepa, melodična a žestoka pauer metal pesmica, da podseti da ovaj bend nije rođen samo da piše akustične balade. Ima ovde mekših, više folki delova i to svakako lepo stoji ali je glavni deo pesme pristojan metal kako bog zapoveda:\nOklendski Soul Void je posle dva EP-ja iz prošle i ove godine snimio i živi EP, Public Degradation i, pa, lepo to zvuči. Ovo su četiri mučne pesme death metalom oplemenjenog hardcorea, a što sve zvuči kao vrlo mračni sludge metal koji se pari sa ’80s industrial zvukom Godflesh i sličnih projekata. Dakle, mračno, turobno, preteće, al ima dušu i vrlo dobro zvuči ovako uživo sa bendom koji izgara na bini i pruža odličan program. Novi Zeland uvek ima šta da ponudi:\nDa se razumemo, ja sam star i ogročeno čovek i kada čujem sintagmu „progresivni deathcore“, što kažu u onom pozorišnom komadu, mašim se za pištolj. Ali Poljaci Binding Light su nekako ovo uspeli da mi prodaju. Album Lights of Dawn je više progresivan nego što je deathcore, da budemo jasni, od deathcorea ovde najviše imamo štim i ljubav ka denflovanim temama od jedne ili svega dve-tri note, ali to je samo delić muzike ovog benda. Muzika im je, zapravo, raskošno bogata i aranžirana, čuvajući metalcore i deathcore zvuk ali praveći kompleksne i zanimljive kompozicije koje pritom svoj dug progresivi odužuju kroz brojne smele harmonske ispade i ritmičke preokrete. Na sve dođe i vrišteći vokal koji ne iritira već prija i, eto, ko bi rekao, imamo jedan od najzanimljivijih albuma ove nedelje.\nRetko ovde pominjem reizdanja, ali kada je u pitanju nešto zaista značajno onda se valja. U pitanju je ploča iz 1985. godine (koja će na vinilu biti reizdata tek u Novembru ali evo sada digitalnog reizdanja) a radi se o prvencu nemačkog speed metal benda Mad Butcher, pod naslovom Metal Lightning Attack. Mad Butcher su izdali samo dva albuma osamdesetih godina (uz treći koji je snimljen 1988. godine a izašao tek ove) i kada slušate Metal Lightning Attack ovo je ona nedostajuća spona između Accept i Steeler sa jedne strane i Destruction i Grave Digger sa druge. Ovaj album i dalje ima u sebi dosta tragova klasičnog bluz razmišljanja iz koga su izrasli hard rok i hevi metal (slušajte cepelinovske solaže na Right or Wrong) ali je ploča odsvirana u furioznom speed metal tempu sa prskajućim solažama i napaljivim pankerskim rifovima. Sjajno. I važno:\nFrancuzi Mercyless su imali razna stilska lutanja u svojoj karijeri ali su poslednjih nekoliko godina shvatili da im ipak najbolje ide klasičan ’90s death metal pa je i novi album, The Mother of All Plagues odrađen u tom maniru. I to solidno. Mercyless se ne ubijaju od neke velike maštovitosti ovde ali sviranje u okviru stilskih međa koje su uz Morbid Angel i Deicide i sami stvarali im ide lako od ruke, pa su pesme, iako nisu kratke, ispunjene energijom i prijatnim, ukusnim rešenjima, od dobrih rifova, preko dinamičnog ritma pa do skoro ritualističkog pevanja. Ovo je lepo snimljena ploča sa, doduše, preglasnim masterom, ali kako bend svira odmereno i dinamički ujednačeno, sve to zvuči valjano.\nNorvežani Töxik Death verovatno nominalno spadaju u blackened thrash metal ili tako nešto, ali da budemo jasni, ovo je čist speed metal stare škole i ovaj je album, solidan zvuk na stranu, mogao nastati i 1988. godine. Sepulchral Demons, kako se ovo cenjeno sočinjenije zove, drugi je album benda čiji se, uostalom, prvi album vrlo manifestno zvao „Speed Metal Hell“ i donosi sedam pesama srčane svirke, dobrog tempa, sitno seckanih, pretećih rifova i pevanja koje zapravo nije ni vrištanje ni nekakva druga „tehnika“ ekstremnog metala već najpre napaljeno izvikivanje stihova. Ovo Töxik Deathu daje jednu prijateljsku, narodsku oštricu koja i podseća da je ekstremni metal, uostalom, u dobroj meri nastajao odbacujući uobičajene metal stilizacije und ukrštaući se sa „radničkom“ muzikom poput panka i hard, jelte, kora. Elem, ovo su dobro napisane pesme koje ne idu na spidmetalski glamur jednih, recimo Butcher, već samo krljaju napred i, za moj groš, pružaju dosta zabave i uživanja, pogotovo uz prijatno dinamičan mastering.\nKanadski Recorruptor na svom drugom albumu, The Funeral Corridor serviraju prilično zbunjujuću kombinaciju death metala sa metalcore/ deathcore brejkdaunima, naklonima ka melodičnom death metalu ali onda i vokalima koji ne bi bili potpuno neobični na kakvom slem albumu. Na sve to, bend ima sklonosti ka tech-death komplikovanju pa je rezultat da su kompozicije sastavljene iz mali milion elemenata i, s obzirom koliko brzo proleću, čoveku se malo zavrti u glavi. No, kao neko ko je drkadžija i mršti se kad mlađarija ubacuje sve te njihove inovacije u „normalan“ death metal, moram da kažem da su mi Recorruptor dobri i zanimljivi. Pesme verovatno imaju previše delova i traju predugo – naslovna stvar koja album otvara ima skoro sedam minuta – ali album u principu solidno „radi“, sa brzim tempom i mnogo energije koji ovde, srećom, nisu upropašćeni miskom i masteringom:\nAko znate šta je „Guru meditation“ onda ste, kao i ja, veoma matori i težak nerd, ali evo, tako se zove album norveškog dvojca Next Life a koji svoju muziku opisuju kao „electro violence“. Electro-violence jeste bila pesma Overkilla u osamdesetima, ali Next Life osamdesete oživljavaju na drugi način uzimajući chiptune muziku videoigara za Commodore 64 i NES kao osnovu za svoj progresivni, matematičarski elektro-metal. Ovo nije „uobičajen“ chiptune covers bend, sve kompozicije su originalne i samo sadrže sintetičke delove koji emuliraju chiptune estetiku, ali aranžmani i harmonske ideje su bliže eksperimentalnom, spastičnom pristupu bendova poput Hela ili Orthrelm. Što znači da ovo nije za svakoga i nije za slušanje po ceo dan ali je impresivno i vredi da se pusti:\nDonekle sličnu, nerdovsku, tematiku baštine i teksaški Expander čiji drugi album, Neuropunk Boostergang donosi vrlo bučan, ali dobar progresivniji thrash metal koji se iz sve snage oslanja na klasičnu cyberpunk estetiku. Muzički, ovo je predugo bio domen gotovo isključivo EBM i industrial bendova, kao da mi metalci ne volimo Williama Gibsona, pa je lepo videti da se ravnoteža malo uspostavlja. Elem, Neuropunk Boostergang je kao da ste uzeli VoiVod pa od njih napravili „kompjuterski“ pank bend. Mislim, nije ovo ni kompjuterska muzika a ni pank, ali ima tu neku pankersku cyber komponentu sa jakim efektima na vokalu, a proggy thrash gitare i težak ritam daju valjanu podlogu da se šutirate dok tripujete da ste haker koji ruši korporacijske ICE prepreke i krči put kroz trodimenzionalni kiberprostor što nam je obećan ali ga nikada nismo dobili. Fina ploča:\nU našoj stalnoj povremenoj rubrici o bendovima osnovanim pre više od četiri decenije a koji još sviraju i izdaju nove ploče danas nam stiže novi album kalifornijskih legendi Vicious Rumors. Iako osnovani još 1979. godine i solidno popularni tokom osamdesetih, Celebration Decay je tek trinaesti album ove skupine. Ali je solidan, Rumorsi su čvrsto držani na okupu dvojcem Howe/ Thorpe i ovde imaju odličnog novog pevača, Nicka Courtneyja koji bendu ubrizgava priličnu količinu energije. Ne da ovde energije fali, Vicious Rumors su principijelno heavy metal/ power metal ekipa, ali Celebration Decay i pored solidnog prisustva melodije, ima vrlo naglašenu tvrdu thrash metal osnovu sa surovim rifovima i teškim bubnjarskim bombardovanjem Larryja Howea. Ovo ipak, naravno, nije thrash ploča i aranžmani su razrađeni sa dosta melodičnih razrešenja i Courtneyjevom vokalnom akrobatikom koja preko teških, grlenih urlika i melodičnih refena stiže i do falseto krešenda. Bend zvuči inspirisano i napaljeno u pozitivnom smislu, ne da se takmiči sa mlađima već da pokaže da je njihova muzika uvek u sebi imala autentičnost i energiju koji na Celebration Decay ne deluju usiljeno i namešteno. Masiv rispekt:\nPreskočiću ovonedeljna izdanja ukrajinskih Midgard i kanadskih Unleash the Archers jer, iako su se narodu dopala, meni nešto nisu bila po volji, pa da ne mračim, a red je i da završim sa albumom nedelje koji mi je IZUZETNO ulepšao ne samo Petak nego i celu nedelju. Naime, Incantation su izdali novi, jedanaesti album i, pa, svi mi znamo da death metal nije mrtav, ali je opet lepo da se vidi da sveci-zaštitnici ove muzike ne samo potvrđuju ovu istinu već je čine na neki način i istinitijom. Sect of Vile Divinities je kvintesencijalni Incantation utoliko što ovo sada zvuči baš onako kako očekujemo, sa svim udobnim mešanjima doom i death metala, a da opet čuva onu esenciju ludila i ubeđenja koja ih je krasila još od osnivanja 1989. godine. Kada je prvi album benda, Onward to Golgotha iz 1992. godine izašao, death metal, pogotovo severnoamerički već je pronašao svoj „pravi“ zvuk i bendovi sa Floride, pogotovo oni koji su snimali u studiju Morrisound su diktirali trend superkomprimovanih gitara, zategnutih, tačkastih bubnjeva i hrskave, čiste a teške produkcije. Incantation su bili antiteza svemu ovome, orkan crnila i besa, kombinujući doom death dementnost sa mitraljeskom paljbom, sve kao snimljeno u pećini, od strane pećinskih ljudi. 28 godina kasnije, Sect of Vile Divinities je proslava svečanih doom death marševa, ubitačnih death metal rifčina, klasičnog dubokog, grlenog pevanja i žestokog tempa. Incantation se ne menjaju drastično od albuma do albuma, i šta god da novo uvedu oni čuvaju taj ekspresivni raspon koji ih čini jednako potentnim i kad sviraju iznurujuće sporo, i kada rokaju svom brzinom. Ovaj album još jednom potvrđuje kvalitet komponovanja kog sada već sedobradi John McEntee rafinira duže od trideset godina, uz pesme koje sa lakoćom menjaju tempo i atmosferu a bez nekakvih naglih zaokreta i napadnih „tehničarenja“. Incantation su uvek imali jednu prirodnu, spontanu energiju koja je njihovoj muzici davala otmenost i zrelost iako se ona uvek držala tipičnih tema poput satanizma i okultizma pa je tako i na novom albumu koji sa velikom lakoćom izbegava ikakve dileme oko toga je li muzika koju bend piše i izvodi u skladu sa nekakvim modernim kretanjima u death metalu, ili je zamrznuta u jantaru i predstavlja obrazac stare škole. Odgovor na oba pitanja je radosno „ne“ jer Incantation sviraju – kao Incantation a ne kao bilo ko drugi i mnogi bendovi inspirisani njihovom svirkom su se porodili za ovih tridesetak godina – notabilno, veliki deo moderne old school death metal scene koju tako često hvalim ovde – ali Incantation su i dalje na čelu čopora, reklo bi se bez mnogo napora. McEntee je ove godine već snimio vrlo solidan album sa Beast of Revelation, ali novi Incantation je, ne bez razloga DOGAĐAJ. Uz novog gitaristu, Lukea Shivelyja iz Dismembermetn koji muzici benda dodaje čitavu novu dimenziju, Incantation su, usudiću se da kažem, bend koji i dalje stoji na čelu čopora. Je li Sect of Vile Divinities nešto revolucionarno doneo opusu ovog benda? Ne, nije, ali Incantation su praktično izmislili ovo što sviraju i još uvek su u tome među najboljima. Obavezno:\nPrethodni članak Pročitani stripovi: Pulp\nSledeći članak Strip: Lepe naslovnice: Malo od svačega ali uglavnom novoga\n2 mišljenja na “Mehmet Metal Mejhem: Nedeljni metal pregled 22-08-2020”\nPovratni ping: Mehmet Metal Mejhem: Nedeljni metal pregled 23-01-2021 – Cveće zla i naopakog


HTC u februaru predstavlja 2 zvanična Facebook telefona — Online Tržište\nHTC u februaru predstavlja 2 zvanična Facebook telefona\nObjavio(la) admin u kategoriji Gadžeti, Generalno, Socijalne mreže na dan 26. Januara 2011. / ostavite komentar\nPrema novim navodima, tajvanski proizvođač mobilnih uređaja, HTC, će idući mesec predstaviti ne jedan, nego dva Facebook smartphone-a.\nKako se navodi telefoni će biti u zvaničnim Facebook bojama i u skladu sa prethodnim glasinama, pokretaće ih modifikovana verzija Google Android operativnog sistema.\nPrvo zvanično predstavljanje Facebook telefona se očekuje na Mobile World Congress koje se održava u Barseloni sledećeg meseca.\nHTC uređaji će navodno imati Facebook integraciju koja treba u mnogome da olakša pozive i poruke vašim Facebook prijateljima a takođe će prikazivati i news feed na početnom ekranu. Još nije potvrđeno ali se očekuje da bi Facebook telefoni takođe trebali da uključuju i funkcije poput Facebook Chat, Messages, Events and Photos.\nNakon glasina koje su se pojavile prošle godine o pokretanju projekta Facebook Phone, društvena mreže je u više navrata to oštro demantovala navodeći da nema govora o tome da ulaze u bilo kakav projekat oko izrade telefona. Iako Facebook tehnički ne proizvodi smartphone, ovo je ipak rezultat Facebook Phone projekta.\nTagovi: facebook phone, facebook telefon, htc\nFacebook surađuje sa INQ Mobile na izradi dva telefona\nFacebook u ponedeljak predstavlja projekt Titan poznat i kao "Gmail ubojica"\nTwitter predstavlja brži način pristupa korisničkim profilima sa Hovercards\n76% korisnika mobilnih telefona ne koristi mogućnost pristupa internetu\nNokia N8 će biti poslednja iz N-serije telefona bazirana na Symbian OS\nMikro USB punjači mobilnih telefona postali Evropski standard\nApple razrađuje strategiju za plaćanje putem mobilnih telefona\nGoogle Body Browser predstavlja Google Earth za ljudsko tijelo


NASLOVNA » PITANJE PASTIRU, Sveštenstvo i monaštvo » Davanje blagoslova\nNedavno sam u jednom razgovoru sa mirjanima čula da igumanije ne mogu dati blagoslov mirjaninu. Da li je to tačno jer me zbunjuje jer sam mnogo puta dobijala blagoslov od igumanije u manastiru. Iako znam da žene ne treba da blagosiljaju u prisustvu sveštenika koji to čine u okviru svog služeenja, ipak znam da je svaka majka uvek upućivala blagoslov svojoj deci, da se setimo samo majke Sv. Serafima Sarovskog kome je majka dala blagoslov za odlazak u manastir a onda zar ne bi duhovna majka igumanija mogla blagosloviti svoju duhovnu decu.\nDraga sestro Dušanka, Kratak odgovor na tvoje pitanje je da igumanije mogu davati blagoslov mirjanima. U obrazloženju ovog odgovora poslužiću se sažetim izlaganjem na slično pitanje iz knjige ”Praktična Veronauka” Episkopa raško-prizrenskog Artemija: Sama reč „BLAGOSLOV“ tačan je prevod grčke reči „ευλογια“ i bukvalno bi značilo „dobra, blaga reč“, dok u glagolskom obliku „blagosloviti“ znači „dobro govoriti“. U suštini pak svojoj, i po svome unutrašnjem, dubinskom značenju, blagoslov je dobra molitva, ili molitvena želja da blagodat Božija dođe na onoga ili na ono što se blagosilja.\nBlagosilja uvek stariji, a blagoslov prima mlađi. Roditelji blagosiljaju decu svoju, pa se stoga i kaže u Premudrostima Solomonovim da „blagoslov roditelja utvrđuje domove dece svoje“. U susretu praoca Avrama sa tajanstvenim Melhisedekom, carem Salimskim, Melhisedek blagoslovi Avrama, a sveti apostol Pavle, pominjući to, konstatuje da „veće blagoslovi manje“, jer Melhisedek beše praslika samoga Gospoda Isusa Hrista.\nU strogom smislu reči, u kojem je pitanje postavljeno, blagosilja samo pravilno i kanonski rukopoložen episkop ili sveštenik, koji stoga ima pravo da složi prste desne ruke „imjanoslovno“ (u znak Imena Isusa Hrista) i da onoga koji blagoslov prosi oseni znakom krsta, uz izgovaranje reči (ili bez njih) : „Bog te blagoslovio“, pri čemu ovaj celiva njegovu desnicu. U širem smislu, blagoslov se može tražiti od svakog sveštenog ili duhovnog lica (dakle, i od običnog monaha, đakona ili igumanije) , pri čemu se onda samo poljubi desnica dotičnoga.”\nU pravu si kad primećuješ da mati igumanija svakako blagosilja svoju duhovnu decu. Među Srbima u Americi i Kanadi još je sveža rana od privremenog ”rastanka” sa Mati Igumanijom Evpraksijom (Paunović) iz manastira Roždestva Presvete Bogorodice u Nju Karlajlu (Indijana, SAD) koja je imala brojnu duhovnu decu (ne samo u monaštvu nego i među mirjanima) . U prethodno pomenutom širem smislu, može i svešteno lice da traži blagoslov od igumanije sledujući rečima Apostola ”čašću činite jedan drugoga većim od sebe (Rim. 12, 10) ”…\nDakle, nek’ se ne zbunjuje srce tvoje već nek’ se raduje u Gospodu! Svako ti dobro od Gospoda, đakon Stefan


Srbija odlučila o epidemiološkim mjerama za praznike: Evo šta je obavezno – Sandzaklive.rs\nSrbija odlučila o epidemiološkim mjerama za praznike: Evo šta je obavezno\n0 137 Manje od minute\nU Srbiji neće biti pooštravanja epidemioloških mjera tokom predstojećih praznika, odlučio je Krizni stožer Vlade Srbije.\nPo riječima ministrice za rad Republike Srbije Darije Kisić Tepavčević, članovi Kriznog stožera konstatirali su da su mjere koje su do sada bile aktuelne – nošenje maske u zatvorenom prostoru, poštovanje fizičke distance, cijepljenje i kontrola covid propusnica, dale rezultate.\nPodsjetimo i dalje su obvezne propusnice u ugostiteljskim objektima od 20 sati uvečer.\nPo riječima ministrice, uskoro bi trebalo da počne sa radom aplikacija koja će sa većim obuhvatom sprovoditi kontrolu propusnica, a moći će da prepozna i falsificirane certifikate.\nJavni doček Nove godine bit će organiziran u Beogradu i drugim gradovima Srbije.\nSrbijanska narodna poslanica postala hit na internetu: Ko se to nama obukao kao jelka\nMuškarac pokušao otvoriti vrata aviona na letu za Tuzlu jer nije želio putovati za Beograd (VIDEO)


MILIVOJ BEŠLIN: Po(r)uke globalne apokalipse | Autonomija\nSrbija kao svojevrsna replika Enver Hodžine Albanije u 21. veku\nU istoriji ljudskog roda epidemije koje su izazivale masovne pomore imaju posebno mesto u kulturi sećanja. U Tukididovoj „Istoriji Peloponeskog rata“, ovekovečena je kuga u Atini („ljudi su u gradu umirali, a zemlja se izvan njega pustošila“), vrhunac je bio kada je pokosila i najtalentovanijeg državnika Perikla.\nU šestom veku nove ere je Justinijanovu Vizantiju sasekla nezapamćena epidemija kuge (540‒542), da bi najpoznatija epidemija zadesila Evropu u 14. veku i postala inspiracija za Bokača da napiše slavni ,,Dekameron“.\nUz Bokača, i drugi književnici ušli su u istoriju svojim remek-delima tematizujući razorne epidemije. Nijedna od ovih pošasti nije samo izazivala žrtve i očaj savremenika, već je uticala i na promenu sveta i temeljnu izmenu društvenih, ekonomskih, naposletku i političkih struktura.\nPoslednja apokaliptična epidemija, „Španska groznica“ zadesila je čovečanstvo krajem Prvog svetskog rata (1918) i prema nepreciznim procenama istoričara odnela je između 50 i 100 miliona života. Nažalost, Bokačo bi, gledajući danas užas severa Italije, ponovo mogao da napiše svoj „Dekameron“.\nApokaliptična situacija u svetu, koja bi mogla da liči i na antičke tragedije, u državama sa autoritarnim i/ili populističkim režimima poprimila je sasvim osobene razmere.\nObe globalne supersile sa planetarnim ambicijama, pokazale su svoje najgore lice u različitim fazama krize sa korona virusom. Kineski totalitarni režim je mesecima krio podatke, „mrak“ je gutao stručnjake koji su ukazivali na epidemiju, hiljade ljudi iz zaraženih delova Kine pušteni su za kinesku Novu godinu da turistički putuju po Evropi i najviše Italiji, da bi od trenutka kada je režim priznao postojanje problema, efikasno upravljao katastrofom.\nZbog početnog neodgovornog odnosa Kine prema korona virusu i teškim posledicama po živote i zdravlje ljudi širom sveta, kao i zbog izvesnog ekonomskog kraha globalnih razmera, neretko se pominje potreba, kada epidemija prođe – ekonomskog i političkog distanciranja od Kine. Najveći dobitnik globalizacije, koji je sebi dao za pravo da ne poštuje gotovo nijedno od pravila igre, neće ostati nekažnjen zbog krize koja je odgovornijim pristupom u inicijalnim fazama mogla biti sprečena, upozoravaju najugledniji zapadni mediji. Bio je to kineski „Černobilj“, nekoliko meseci posle velikog uspeha istoimene serije, koja je podsetila na još jednu ljudski izazvanu kataklizmu totalitarnog sovjetskog režima.\nBez američkog liderstva\nS druge strane, SAD pod vođstvom Donalda Trampa pokazale su retku nesposobnost i neodgovornost i prema sebi i prema ostatku sveta. Američko liderstvo u vreme predsednikovanja Baraka Obame (2008‒2016) u suzbijanju virusa ebole i brojne strateške i sistematske mere koje je demokratska administracija pravovremeno provela u saradnji sa ostalim međunarodnim subjektima i saveznicima, sprečile su katastrofu u najavi.\nOvoga puta Amerikom, nažalost, vlada klovnovski groteskna i desno-populistička administracija Donalda Trampa. Od početka svog mandata Tramp je sejao sumnju u nauku, negirao naučne argumente i metodologiju, širio laži i teorije zavere, a tako se ponašao i na početku krize sa korona virusom. Prateći njegovo negiranje opasnosti i ismevanje sa mogućim posledicama, grešku za greškom pravila su ključna ministarstva koja su morala biti okosnica američke odbrane od opasnosti. O odsustvu bilo kakve saradnje sa saveznicima i međunarodnim institucijama da se i ne govori.\nRezultat toga je pad američkog globalnog liderstva i haos sa velikim brojem žrtava u nacionalnim okvirima. Tragični neuspeh Trampove administracije da zaustavi pandemiju i održi svoje građane zdravima kao i time uslovljeni predstojeći ekonomski slom, po svoj prilici će koštati Trampa drugog mandata u Beloj kući. Populizam ima svoju cenu i američki građani će u ovoj krizi to bolno iskusiti. Milioni Italijana, nažalost, danas plaćaju cenu naprslog sistema, koji već decenijama trpi štetu različitih populističkih eksperimenata i neodgovornih lidera, od S. Berluskonija do komičara B. Grila, na čelu države.\nOd lidera u našem regionu najviše pažnje medija i javnosti je proizveo predsednik Srbije Aleksandar Vučić svojim svakodnevnim, višesatnim konferencijama za novinare.\nZa razliku od svih drugih predsednika u regionu koji su se jednom ili nijednom pojavili, ostavljajući lekare, stručnjake ili ministre zdravlja da komuniciraju sa javnošću, predsednik Srbije je bio ne samo centralni, već i gotovo isključivi kanal komunikacije prestrašene javnosti sa nadležnim institucijama i stručnjacima.\nZbog toga se na društvenim mrežama u Srbiji već pojavio brojan pokret #vučiću, ostani kod kuće, a psiholozi otvoreno govore o njegovim dramatičnim i politički kontroverznim istupima koji ozbiljno iritiraju, uznemiravaju i politički polarizuju građane.\nPoput Trampa ili brazilskog populističkog ultradesničara Bolsonara, srpski predsednik je u početku omalovažavao opasnost od virusa koji je već pustošio Kinu i prešao u Evropu, pozivajući krajem februara da se opasnost otklanja „čašicom“ alkohola, a dežurni virusolog je stojeći pored šefa države govorio o „najsmešnijem virusu“ sa interneta.\nTek nakon predaje izborne liste vladajuće stranke, dok se već odigravala italijanska kataklizma, vlast u Beogradu je priznala postojanje prvog zaraženog, a nedelju dana kasnije Vučić je, suspendujući parlament, uveo vanredno stanje (15. marta), uz retoriku i mere koje su mnoge podsetile na ratno stanje zavedeno tokom bombardovanja 1999. godine.\nPromjene strateške orijentacije\nI kao da je bilo malo političkih zloupotreba tragične situacije, predsednik Srbije se na pres-konferenciji, koja će postati predmet različitih komentara širom regiona, ali i u Evropi, teško obrušio na Evropsku uniju kao sebičnu i egoističnu, sugerisavši najtoplijim rečima da Srbija u najtežim trenucima može da računa samo na pomoć i „čelično prijateljstvo“ totalitarnog kineskog režima i „brata Sija“, kako je nazvao lidera Komunističke partije Kine.\nSve je to pojačano Dačićevim vulgarnim javnim uvredama na račun EU. Mnogi zapadni mediji tumačili su da Srbija odustaje i zvanično od svoje evropske orijentacije i nudi se za ulogu kineske ispostave u Evropi, svojevrsne replike Enver Hodžine Albanije u 21. veku. Uzalud se već sutradan Sem Fabrici, šef delegacije EU u Srbiji, pravdao i dokazivao da je Unija u posledjih 20 godina uložila milione evra u srpsko zdravstvo i da je ta pomoć neuporediva sa bilo čijom, demantujući da je Srbiji onemogućeno da kupuje medicinsku opremu u državama EU.\nUzalud je EU četiri dana kasnije hitno odobrila Srbiji 7,5 miliona evra bespovratnih sredstava za borbu protiv epidemije korona virusa. Uzalud je u isto vreme Norveška dodelila Srbiji dodatnih 5 miliona evra pomoći i medicinski materijal za borbu protiv korone. U beogradskim, strogo kontrolisanim, medijima sve je to prećutano ili minimizirano, a naslovne strane, desetak režimskih dnevnih listova, donosile su napise da je jedini spas u Kini i njenoj očekivanoj pomoći Srbiji. Najzad, ta pomoć, koja je upućena iz Pekinga i ostalim evropskim državama, dočekana je uz najviše počasti s državnim vrhom na aerodromu.\n„Zaborav“ za Crnogorce\nNa Vučićevoj konferenciji za medije na kojoj je obznanio uvođenje vanrednog stanja jedan detalj je bio posebno indikativan. Nabrajajući sve narode koji žive u Srbiji, koje želi vanrednim merama da zaštiti od opasnog virusa, upadljivo je izostavio Crnogorce. Nije se na tome stalo. Četiri dana kasnije iz ambasade Srbije u Podgorici je saopšteno da je „na predlog opštine Budva predsednik Srbije Aleksandar Vučić doneo odluku da se hotel MUP-a Srbije u Bečićima ustupi i stavi na raspolaganje lokalnim vlastima za privremeni karantin“.\nKršeći ovlašćenja definisana ustavima i Srbije i Crne Gore, srpski predsednik je zaobišao legalne institucije susedne države – crnogorsku Vladu i Ministarstvo zdravlja, jedine nadležne da odlučuju o karantinu za potencijalno zaražene korona virusom i direktno komunicirao sa svojim lojalistima koji su na vlasti u lokalnoj upravi Budve. Osim što je odbila ovaj predlog, Vlada Crne Gore, očito, nije želela da pravi slučaj od još jedne u nizu provokacija koje dolaze iz beogradskih vladajućih krugova.\nNaposletku, ima li bilo čega pozitivnog u užasu koji, zatvoreni u svojim domovima, živimo, čekajući nevidljivu štetotočinu da nam uništi život i ugrozi bližnje?! Kod nemalog dela ljudi javila se nova solidarnost i empatija, reafirmisala se svest da živimo u društvu, u zajednici sa drugima i da naša sreća jeste uslovljena i dobrobiti drugih. I drugo, nauka i razum su, ipak, nadvladali u ovoj krizi. Sve domaće i svetske ludorije sa antivakcinašima, teoretičarima zavere, raznim priučenim homeopatama i sličnim eksperimentima u čijoj osnovi je sumnja u razum i struku – ustupili su mesto govoru kompetentnih, upućenih i specijalizovanih stručnjaka.\nTo je lekcija koju svet mora da pamti i kada ova tragedija prođe. Kao što je kriza pokazala – društva neće poboljšati zadrti nacionalisti i neodgovorni populisti, jednako kao što čovečanstvo neće spasiti popovi i religijske dogme; mogu mu pomoći jedino – nauka i razum.


Đilas: Potreban jak opozicioni savez, ne labava koalicija\nIzvor: B92, 14.Mar.2018, 12:03\nBeograd -- Bivši gradonačelnik Beograda Dragan Đilas izjavio je da opozicija u Srbiji mora da se udruži u čvrst savez koji bi imao zajedničko predsedništvo.\nĐilas je za TV N1 ocenio da su izbori u Beogradu pokazali da je ujedinjenje opozicije u jedan savez - jedino rešenje za promene u Srbiji.\n"Moj predlog je da se formira jedan savez koji će biti iznad obične koalicije, koji će imati svoja tela, da svaka stranka da svoje ljude, da ima neke programske stvari", >> Pročitaj celu vest na sajtu B92 << naveo je Đilas i istakao da opozicija građanima mora da ponudi programska rešenja - u ekonomiji, zdravstvu, prosveti.\nĐilas je rekao i da je za promenu vlasti u Beogradu na izbore trebalo da izađe bar 850.000 građana, dok bi SNS sigurno izgubio vlast da je glasalo 960.000 građana.\nNoviMagazin.rs: Đilas: Potreban jak opozicioni savez, a ne labava koalicija\nBeta: Djilas: Potreban jak opozicioni savez, a ne labava koalicija\nN1 televizija: Đilas: Na regularnim izborima bi SNS bio ispod 30 odsto\nNajveća gastro manifestacija na otvorenom 8. i 9. septembra u Novom Sadu\nKako stvoriti zdravo okruženje: Uspostavite balans privatnog i poslovnog života\nSvečanost povodom proslave dana Asean 2018


naida delalić, Author at JKP Visoko - Page 48 of 53\nAutor: naida delalić\nOdržan radni sastanak sa drugom grupom predsjednika kućnih savjeta zgrada na području grada Visoko\nUz poštivanje svih donesenih epidemioloških mjera, danas je u Kulturnom centru Altidang održan radni sastanak, a na kojem su prisustovali: Gradonačelnica Grada Visoko Amra Babić, tehnički direktor JKP “VISOKO“…\nVodosnabdijevanje je uredno i bez planiranih prekida, a kanalizacioni sistem uredno funkcioniše. Za odvoz komunalnog otpada danas planirana su sljedeća naselja i ulice: Novootvorena…\nOdržan radni sastanak sa prvom grupom predsjednika kućnih savjeta zgrada na području grada Visoko\nUz poštivanje svih donesenih epidemioloških mjera, danas je u Kulturnom centru Altidang održan radni sastanak, a na kojem su prisustovali: Gradonačelnica Grada Visoko Amra…\nZavršeno postavljanje dodatnih 38 kontejnera u osam mjesnih zajednica na području grada Visoko\nPrethodnih dana JKP “VISOKO“ d.o.o. Visoko, odnosno Služba za za čistoću i odvoz komunalnog otpada na Zahtjev predsjednika mnogih mjesnih zajednica sa područja grada…\nU gradu Visoko vodosnabdijevanje je uredno i bez planiranih prekida, a kanalizacioni sistem uredno funkcioniše. Za odvoz komunalnog otpada danas planirana su sljedeća naselja…\nPostavljen zeleni otok u ulici Branilaca kod zgrade “Bios“\nJKP ¨VISOKO¨ d.o.o. Visoko putem svojih nadležnih službi svaki dan nastavlja sa dosta dobrim i pozitivnim radnim aktivnostima na području cijelog grada Visoko, tako…\nObavještavamo javnost i korisnike komunalnih usluga u gradu Visoko da danas JKP “VISOKO“ d.o.o. Visoko, odnosno Služba za vodovod i kanalizaciju realizuje radove na…\nU svim naseljima u gradu Visoko vodosnabdijevanje je uredno i bez planiranih prekida, a kanalizacioni sistem uredno funkcioniše. Za odvoz komunalnog otpada planirana su…\nJKP ¨VISOKO¨ d.o.o. Visoko obavještava stanovništvo i korisnike usluga Službe za poslove stambenog upraviteljstva i održavanje objekata u gradu Visoko, danas su započeli građevinsko-zanatski radovi na adaptaciji…\nRadovi na rekonstrukciji slivnika i potpuna obustava odvijanja saobraćaja u ulici Ferhatovića\nJKP ¨VISOKO¨ d.o.o. Visoko obavještava javnost i korisnike komunalnih usluga u ulici Ferhatovića, da će zbog radova na kanalizacionoj mreži odnosno rekostrukciji slivnika, u…\nPrethodno 1 … 47 48 49 … 53 Slijedeće


Premijerka Novog Zelanda zbog ragbija prekršila ograničenje brzine - Xmag - Index.hr\nPremijerka Novog Zelanda zbog ragbija prekršila ograničenje brzine\nPREMIJERKA Novog Zelanda Helen Clark pod žestokim je napadom javnosti jer je njezina motorizirana pratnja prošli tjedan uvelike premašila odredbu o prekoračenju brzine kako bi šefica vlade stigla na ragbi susret Novog Zelanda i vječnog suparnika Australije.\nClark je "zapela" na novozelandskom Južnom otoku, a kako bi ulovila zrakoplov za Wellington, pratnja ju je iz grada Waimate morala prevesti do Christchurcha znatno brže od dozvoljenih 100 kilometara na sat na otvorenoj cesti.\n"Morala je znati da njezina pratnja juri ko luda, no možda misli da ima pravo rastjerivati s ceste panične seljane kao da je južnoamerički diktator", rekao je glasnogovornik oporbene stranke Stephen Franks.\nClark je stigla na utakmicu na kojoj je Novi Zeland uvjerljivo pobjedio Australiju 16-7 i tako osvojio Bledisloe kup.


JAVNI KONKURS - Oblast saobraćaj, sigurnost i bezbjednost u saobraćaju, ČUVAŠ SEBE, ČUVAŠ DRUGE!\nNa osnovu člana 32v Zakona o nevladinim organizacijama (“Službeni list CG“, br. 39/11 i 37/17), a u vezi sa Odlukom o utvrđivanju prioritetnih oblasti od javnog interesa i visine sredstava za finansiranje projekata i programa nevladinih organizacija u 2020. godini (“Službeni list CG“, br. 57/19) i Pravilnikom o sadržaju javnog konkursa za raspodjelu sredstava za finansiranje projekata i programa nevladinih organizacija, izgledu i sadržaju prijave na javni konkurs (“Službeni list CG“, br. 14/18), Komisija za raspodjelu sredstava nevladinim organizacijama u oblasti saobraćaja, sigurnosti i bezbjednosti u saobraćaju, Ministarstvo saobraćaja i pomorstva, objavljuje: JAVNI KONKURS - Oblast saobraćaj, sigurnost i bezbjednost u saobraćaju, ČUVAŠ SEBE, ČUVAŠ DRUGE!\nJAVNI KONKURS - Oblast zaštite životne sredine u saobraćaju, Budimo Eko-Mobilni!\nNa osnovu člana 32v Zakona o nevladinim organizacijama (“Službeni list CG“, br. 39/11 i 37/17), a u vezi sa Odlukom o utvrđivanju prioritetnih oblasti od javnog interesa i visine sredstava za finansiranje projekata i programa nevladinih organizacija u 2020. godini (“Službeni list CG“, br. 57/19) i Pravilnikom o sadržaju javnog konkursa za raspodjelu sredstava za finansiranje projekata i programa nevladinih organizacija i izgledu i sadržaju prijave na javni konkurs (“Službeni list CG“, br. 14/18), Komisija za raspodjelu sredstava nevladinim organizacijama u oblasti zaštite životne sredine u saobraćaju, Ministarstvo saobraćaja i pomorstva, objavljuje: JAVNI KONKURS - Oblast zaštite životne sredine u saobraćaju, Budimo Eko-Mobilni!\nNastavak dinamičnih investicija u sektoru saobracaja\nMinistar saobraćaja i pomorstva Osman Nurković sastao se danas sa predstavnicima kreditne rejting agencije Moody's, koji borave u Crnoj Gori u okviru redovne godišnje posjete.\nOdluka o izboru člana Komisije za raspodjelu sredstava nevladinim organizacijama u 2020. godini u oblasti saobraćaja, sigurnost i bezbjednost u saobraćaju\nNa osnovu člana 32b stav 2 Zakona o nevladinim organizacijama ("Službeni list CG", broj 39/11 i 37/17), a u vezi sa članom 3 i 9 Uredbe o izboru predstavnika nevladinih organizacija u radna tijela organa državne uprave i sprovođenju javne rasprave u pripremi zakona i strategija ("Službeni list CG", broj 041/18), Ministar saobraćaja i pomorstva, donosi Odluku o izboru člana Komisije za raspodjelu sredstava nevladinim organizacijama u 2020. godini u oblasti saobraćaja, sigurnost i bezbjednost u saobraćaju...\nOdluka o izboru člana Komisije za raspodjelu sredstava nevladinim organizacijama u 2020. godini u oblasti zaštite lica sa invaliditetom u saobraćaju\nNa osnovu člana 32b stav 2 Zakona o nevladinim organizacijama ("Službeni list CG", broj 39/11 i 37/17), a u vezi sa članom 3 i 9 Uredbe o izboru predstavnika nevladinih organizacija u radna tijela organa državne uprave i sprovođenju javne rasprave u pripremi zakona i strategija ("Službeni list CG", broj 041/18), Ministar saobraćaja i pomorstva, donosi Odluku o izboru člana Komisije za raspodjelu sredstava nevladinim organizacijama u 2020. godini u oblasti zaštite lica sa invaliditetom u saobraćaju...\nOdluka o izboru člana Komisije za raspodjelu sredstava nevladinim organizacijama u 2020. godini u oblasti zaštite životne sredine u saobraćaju\nNa osnovu člana 32b stav 2 Zakona o nevladinim organizacijama ("Službeni list CG", broj 39/11 i 37/17), a u vezi sa članom 3 i 9 Uredbe o izboru predstavnika nevladinih organizacija u radna tijela organa državne uprave i sprovođenju javne rasprave u pripremi zakona i strategija ("Službeni list CG", broj 041/18), Ministar saobraćaja i pomorstva, donosi Odluku o izboru člana Komisije za raspodjelu sredstava nevladinim organizacijama u 2020. godini u oblasti zaštite životne sredine u saobraćaju...\nLista predloženih predstavnika nevladinih organizacija u Komisijama za raspodjelu sredstava nevladinim organizacijama po oblastima za 2020. godinu\nNa osnovu člana 32b stav 1 i 2 Zakona o nevladinim organizacijama ("Službeni list CG", broj 39/11 i 37/17), a u vezi sa članom 8 stav 1 i 2 Uredbe o izboru predstavnika nevladinih organizacija u radna tijela organa državne uprave i sprovođenju javne rasprave u pripremi zakona i strategija ("Službeni list CG", broj 041/18), Ministarstvo saobraćaja i pomorstva objavljuje listu predloženih predstavnika nevladinih organizacija u Komisijama za raspodjelu sredstava nevladinim organizacijama po oblastima za 2020. godinu...\nUspješno realizovan projekat "Procjena putne bezbjednosti"\nMinistarstvo saobraćaja i pomorstva, uz finansijsku pomoć Evropske unije, uspješno je realizovalo projekat vrijedan 470.000 eura, pod nazivom "Procjena putne bezbijednosti". Posrijedi je jedan od četiri nacionalna projekta iz sektora saobracaja, ukupne vrijednosti 34 miliona eura, za koje je Evrposka unija bespovratno obezbijedila 24 miliona eura. U okviru ovog projekta, čiji je krajnji koristnik Uprava za saobraćaj, analizirano je 1.853 km magistralnih i regionalnih puteva u Crnoj Gori, uz korišćenje međunarodne metodologije procjene bezbjednosti (iRAP).\nNurković sa pomoćnikom državnog sekretara SAD za fosilnu energiju\nMinistar saobraćaja i pomorstva Osman Nurković sastao se danas sa pomoćnikom državnog sekretara SAD za fosilnu energiju, Stevenom Winbergom. Posjeta američke delegacije odvija se u sklopu inicijative za pripremu studije o potencijalima upotrebe fosilne energije, primarno LNG (tečni prirodni gas) i mogucnosti saradnje sa americkim kompanijama u ovoj oblasti. Tokom posjete, delegacija je posjetila Luku Bar gdje je organizovana i radionica, obavljeni su razgovori sa menadžmentom kompanije I predstavili mogućnosti daljeg razvoja ove oblasti.\nDelegacija Ministarstva saobraćaja i pomorstva na poziv Euromaritime 2020 boravi u Marseju\nNa poziv organizatora, ministar saobraćaja i pomorstva Osman Nurković i generalna direktorica Direktorata za pomorsku privredu Maja Mijušković borave u Marseju, gdje je otvoren Euromaritime 2020. Posjeta delegacije Ministarstva saobraćaja i pomorstva ovakvom događaju, koji okuplja najznačajnije kompanije u pomorskoj privredi, prilika je da se osnaži postojeća saradnja pomorske privrede u Crnoj Gori sa renomiranim kompanijama na evropskom tržištu i šire, a takođe predstavlja priliku i da se uspostave novi vidovi saradnje...


Mediji u Srbiji u bezizlaznoj situaciji | Politika | DW | 16.06.2011\n„Kako novinar može da bude slobodan i da se bavi istraživačkim novinarstvom, ako ne sme da pita kolika mu je plata? A na žalost, to je kod nas situacija: novinari u Srbiji su osiromašeni, poniženi, ućutkani i uplašeni.“\nStanje medijskih sloboda u Srbiji nije zadovoljavajuće, a ogromna većina zaposlenih u medijima ima veoma male plate i izloženi su pritiscima iz različitih formalnih i neformalnih centara moći, ocenili su učesnici godišnje Skupštine Evropske federacije novinara koja se održava u Beogradu.\nSkup koji se održava pod motom „Ključ za slobodu medija u Evropi: Novinarstvo kao javno dobro” otvorio je predsednik Srbije Boris Tadić, koji je rekao da je tačno da mediji i novinari imaju problema, ali je ocenio da slika nije tako crna i da je Srbija slobodno društvo.\nČelnici medijskih udruženja, asocijacija i sindikata, međutim, nisu se složili sa ocenom političara. Vukašin Obradović, predsednik NUNS-a, za Dojče vele kaže da postoje različiti uticaji na medije. „Pre svega, to je uticaj države, to je uticaj neformalnih grupa. Mi ne znamo ko su danas zapravo stvarni vlasnici pojedinih medija”, kazao je Obradović.\nPredsednik Upravnog odbora ANEM-a Saša Mirković ukazao je i da uticaj marketinških agencija raste iz dana u dan. „Tržište je u toj meri osiromašilo i mediji su u tako bezizlaznoj situaciji da su spremni da prave kompromise ne samo sa vlastima, već i sa oglašivačima. Tako da se ona pozicija koju smo imali pre nekoliko godina čini kao bajka u odnosu na trenutnu realnost”, objasnio je Mirković.\nDragana Čabarkapa, predsednica Sindikata novinara Srbije, kazala je da nema dijaloga između sindikata i poslodavaca i ocenila da su novinari na prosjačkom štapu. „Kako novinar može da bude slobodan i da se bavi istraživačkim novinarstvom, ako ne sme da pita kolika mu je plata. Kako, ako ne sme sindikalno da se organizuje i da traži svoja prava koja mu pripadaju po zakonu o radu. A na žalost, to je kod nas situacija: novinari u Srbiji su osiromašeni, poniženi, ućutkani i uplašeni”, ocenila je Čabarkapa.\nStrategija - nada ili uteha?\nSaša Mirković za naš program kaže da se nada da će medijska strategija, čiji je nacrt dovršen i nalazi se na javnoj raspravi, popraviti situaciju. „Mislim da bi bilo idealistički očekivati da strategija može da razreši baš sve probleme, ali siguran sam da može da da neke preduslove koji bi mogli da vode nekom zdravijem okviru za funkcionisanje i preživljavanje i razvoj medija”, smatra Mirković.\nVukašin Obradović ima i određene bojazni u pogledu medijske strategije, jer se plaši da li postoji politička volja da se u predizbornoj godini medijsko zakonodavstvo drastično menja. „To bi političarima izmaklo kontrolu nad medijima, što oni žele da izbegnu pod svaku cenu”, ocenio je Obradović.\nFinansijska nezavisnost jeste osnovni problem medijskih kuća u jugoistočnoj Evropi, smatraju evropski analitičari. Njima nedostaju medijska sloboda i politička kultura. (15.05.2011)\nSloboda medija na Kosovu je i dalje na dosta niskom nivou što su potvrdile i kompetentne međunarodne organizacije. Kako ocenjuju predstavnici novinarskih udruženja, skori boljitak se ne očekuje. (03.05.2011)\nU Srbiji se često nalazimo u naizgled paradoksalnoj situaciji: mnoštvo medija, ali se često dešava da zapravo nemamo pravu mogućnost izbora u moru sličnih ili istih sadržaja. Lako je pretpostaviti da je na delu cenzura. (30.12.2010)\nKljučne reči mediji, srbija, novinari, medijske slobode\nTrajni link https://p.dw.com/p/11b81


Otvoreni atelje F u Subotici: Prostor slobode bez ograničavanja (FOTO)\nOtvoreni atelje F, foto: NJ/Magločistač\nVizuelna umetnost, likovna umetnost, grafiti, sito štampa, umetničke izložbe, kreativni haos, boje, detalji, sloboda… samo su neke od prvih asocijacija koje čoveku padnu na pamet kada zaviri u prostor Otvorenog ateljea F u Subotici, u kom, prema rečima umetnika koji su govorili za Magločistač, važi kućni red – „Bez uslovljavanja, bez ograničavanja, bez uznemiravanja“.\nOvu neformalnu grupu slobodnih vizuelnih umetnika okupljenih oko ideje Otvorenog ateljea F čine Jasminka Tabak, Damir Pavić Septik i Miroslav Lazendić. Jasminka se bavi slikanjem, Damir strip ilustracijama i grafikama, dok je Miroslav strip crtač koji se bavi ilustracijama, grafičkim dizajnom, street art-om i sito štampom.\nU razgovoru za Magločistač, ovi slobodni umetnici ističu da Subotici nedostaju alternativni prostori „zato što su umetnici u svim društveno-socijalnim previranjima svedeni nekako na goli opstanak“.\nAtelje je otvoren za sve, i njegove potrebe se formiraju u skladu sa potrebama korisnika ovog prostora. Domaćini za početak imaju u planu da organizuju izložbe koje će se održavati dva puta mesečno, a vremenom i muzičke događaje, video-projekcije i edukativna okupljanja.\nProstor za umetnike koji se bore za egzistenciju\nLikovna umetnica, Jasminka Tabak, kaže da Otvoreni atelje F postoji oko godinu i po dana, a da je ideja za pokretanjem jednog ovakvog prostora došla od toga što mnogi umetnici svoja dela prikazuju u raznim haustorima, što se naziva otvorenim ateljeom.\nJasminka Tabak, foto: NJ/Magločistač\n„To je meni toliko ostalo u srcu, kao neko rešenje za umetnike koji se bore za svoju egzistenciju, da bi negde bili prisutni i da bi uspeli nešto i da prodaju. Želim da ovaj prostor podelim sa onima koji se bore za egzistenciju i želim ovde stvoriti celodnevnu radnu atmosferu – bez uznemiravanja. Oni koji samoinicijativno žele da daju svoj doprinos, ovde imaju prioritet“, navodi Jasminka.\nPrema njenim rečima, sve je počelo tako što je ona sa ovom idejom došla kod Damira Pavića Septika koji je kao trećeg člana predložio Miroslava Lazendića, sa kojim godinama sarađuje, i koji je, kako kaže, „neverovatno sposoban da tehnički brzo izvede neku zamisao“ za koju su njih dvoje možda previše apstraktni.\nSloboda kao cilj\n„Svako od nas ima višegodišnju umetničku putanju i sklop nas troje je bio neki logičan redosled događaja“, kaže Damir Pavić Septik, koji i sada vodi razne projekte i inicijative u oblasti vizuelnog stvaralaštva.\nKako navodi, njihov cilj je da budu slobodni – ma koliko to bilo teško.\n„Sve troje smo jako različiti, imamo različite ambicije i ideološke putanje, ali kada je u pitanju umetnost, tu smo se nekako uklopili i shvatili da moramo to svoje ’ja’ da prevaziđemo da bismo ovako nešto zajedno ostvarili“, objašnjava Damir.\nDamir Pavić Septik, foto: NJ/Magločistač\nOn ocenjuje da je važno da umetnici imaju neki slobodan prostor, zato što su oni u svim društveno-socijalnim previranjima, koja su i dalje aktuelna, svedeni nekako na goli opstanak.\n„Većina umetnika u Subotici je na neki način prestala da radi slobodno, pa se bave tetovažom, ili nečim drugim što ih ograničava, i nemaju vremena da rade ono što bi zaista želeli“, kaže Damir.\nU narednom periodu očekuje da će imati još saradnika koji će im se pridružiti, što će uticati i na njihove dalje planove i način funkcionisanja ove neformalne grupe.\nDamir napominje da ovde dolaze i afirmisani i neafirmisani autori, da se umetnicima ništa ne naplaćuju, kao što se ne naplaćuje ni ulaz.\nKako kaže, njihov cilj je da ovde mogu slobodno da rade, bez nekih uslovljavanja i obostranog uznemiravanja.\n„Kad se svi nađemo na istom mestu, pozitivno raspoloženje preovladava i to tera ljude da rade i da budu kreativni. Glavna namera nam je da konektujemo što veći broj ljudi, da se mešaju među sobom“, navodi Damir.\nKako objašnjava, njihova primarna namera nije da ovde stvaraju kako bi potom prodavali svoje radove, jer to rade svakako:\n„Da se ne razmišlja prvo o novcu i statusu, nego obrnuto. Prvo o radu, pa ćemo videti šta ćemo raditi sa tim. Mi se oslanjamo na nas same i na ljude koje očekujemo da će nam se pridružiti“.\nNa proleće prva izložba na otvorenom\nStrip crtač Miroslav Lazendić kaže da je njegov plan da se u narednom periodu Otvoreni atelje F što više koristi napolju, jer tu može mnogo toga da se uradi.\nTako bi, prema planovima ove neformalne grupe, u aprilu ili maju trebalo da se ovde održi prva izložba na otvorenom.\nMiroslav Lazendić, foto: NJ/Magločistač\n„U pitanju je grafiti radionica koja je rađena za Filmski festival na Paliću i u bioskopu Abazija, i posle na otvorenom. To su ogromna platna, s obzirom na dimenzije, pa bi pola bilo unutra, a pola napolju, u dvorišnom delu ateljea. Prvi slobodni termini su nam od aprila“, navodi Miroslav.\nTakođe, imaju ideju i da pokrenu radionicu pravljenja recikliranog papira i da od pločica prave mozaike.\n„Jednostavna je tehnologija, a opet je u pitanju reciklirani papir. Svaki komad je unikatan i sam po sebi već ima neku vrednost, i zanimljivo je“, ocenjuje Miroslav.\nGrupna izložba umetnika koji su obeležili godinu dana rada Otvorenog ateljea F, otvorena je u subotu, 29. januara. Na izložbi, koja se može pogledati u naredne dve nedelje, mogu se videti radovi oko 15 autora, kao i radovi grafičke radionice Entropija.\nPredstavljeni su radovi autora: Bojana Jarošenko, Damir Pavić Septic, Maja Kovač, Šandor Kerekeš, Jasminka Tabak, Bojan Milojević, Kristina Rilak, Miroslav Lazendić, Luča Radmanić, Arpad Slančik, Deymos Rascal, Csaba Hirman, Svetlana Klopan, Goran Rudić Vranić, Gabriel Kubat, Jugoslav Sivić, Branislav Bukvić. Grafička radionica Entropija: Marko Stanković, Ivor Gajić, Miroslav Lazendić, Septic Art, Vanja Subotić, Božidarka Vidaković.\nZavirite u šarenilo inspirativnih boja koje smo zabeležili za vas 🙂\nOtvoreni atelje F nalazi se na adresi Zadarska 10.\nDamir Pavić Septik Jasminka Tabak Miroslav Lazendić Otvoreni atelje F Savremena umetnost\n“Otvoreni atelje F u Subotici: Prostor slobode bez ograničavanja (FOTO)”\nadresa na kojoj se nalazi Otvoreni atelje F je Zadarska 10.\n02.02.2022 at 22:40\nŠta je problem napisati gde se nalazi Otvoreni atelje f\nAdresa je pottrbna.


Prof. dr Milan Perović predsjednik KO za kvalitet | Privredna komora Crne Gore\nKoordinacioni odbor za kvalitet Privredne komore Crne Gore konstituisan je 9. aprila 2021. godine.\nVerifikovani su mandati 31 članu odbora – predstavnicima renomiranih kompanija, Ministarstva ekonomskog razvoja, institucija infrastrukture kvaliteta, akademske zajednice, nevladinog sektora. Usvojeni su Poslovnik i Program rada Koordinacionog odbora za 2021.\nZa predsjednika Koordinacionog odbora izabran je prof. emeritus dr Milan Perović, doajen i utemeljivač filozofije kvaliteta u Crnoj Gori. Njegov zamjenik je prof. dr Aleksandar Vujović iz Centra za kvalitet Mašinskog fakulteta Univerziteta Crne Gore. Sekretarka Koordinacionog odbora je Marga Koković, iz Sektora za obrazovanje i kvalitet Privredne komore.\nProfesor Perović je zahvalio na izboru i ujedno čestitao mandate članovima Koordinacionog odbora.\n- Vi ste članovi najznačajnijeg koordinacionog odbora, jer je najvažniji zadatak razvoj i njegovanje kvaliteta u Crnoj Gori. Kvalitet je iznad svake politike. Moramo biti svjesni uloge koju imamo i postati jedno vrlo aktivno tijelo – rekao je Perović.\nOn je najavio da će preko ovog odbora, između ostalog, inicirati aktivnosti na unapređenju zakona koji se odnose na rad i položaj institucija infrastrukture kvaliteta, kao i uspostavljanje nacionalne nagrade za kvalitet. To je, prema njegovim riječima, praksa razvijenih država svijeta i preduslov da laureati budu u konkurenciji za Evropsku nagradu kvaliteta.\nTokom sjednice diskutovali su Slobodan Stanić, Remid Vis, Snežana Ćalasan, Navira IT Solutions,Snežana Milošević, Luka Bar, Slavica Jovanović, DLS Montenegro, Tanja Radović, Akreditaciono tijelo Crne Gore, Velimir Strugar, EPCG, Đina Janković, NVO Udruženje zaštite na radu, Saša Vujičić, 13. jul – Plantaže AD. Oni su, između ostalog, istakli potrebu donošenja misije i vizije Koordinacionog odbora, uključenja predstavnika javne uprave, prije svega lokalnih samouprava kao i predstavnika NVO sektora iz oblasti zaštite životne sredine u njegov rad, ispitivanja mogućnosti za organizovanje obuka iz oblasti bezbjednosti hrane i turističkih objekata u susret sezoni, zatim rada na promociji potrebe da se akredituje što više mikrobioloških laboratorija, i o drugim temama.\nSjednicu je do izbora predsjednika vodio generalni sekretar Privredne komore Crne Gore Mitar Bajčeta.\nOn je informisao da je Upravni odbor Privredne komore Crne Gore, na sjednici održanoj 1. marta 2021. godine, donio odluku o obrazovanju Koordinacionog odbora za kvalitet. Koordinacioni odbori, u skladu sa odredbama Statuta Komore, predstavljaju posebne oblike organizovanja i rada koji razmatraju pitanja od značaja i zajedničkog interesa za više oblasti privrede i pojedinih privrednih grana.


Šaćirijevi svedoci - 10.06.2021, Sputnik Srbija\nŠvajcarska je dobro poznata ljubiteljima fudbala u Srbiji, naročito posle Svetskog prvenstva u Rusiji i već čuvenog duela koji je naš nacionalni tim praktično... 10.06.2021, Sputnik Srbija\nŠvajcarska igra svoju igru na potpuno čudan način, ne postiže mnogo golova, ali ih i ne prima, a do Evropskog prvenstva je stigla veoma lako, što može da zavara rivale o njenoj stvarnoj snazi.Najbolji igrač: Đerdan ŠaćiriSukobljen između svog originalnog i stečenog identiteta, ofanzivac nekada nazivan „Mesijem sa Alpa“ je omražena ličnost na našim prostorima, ali je nesumnjivo fudbaler velikog kvaliteta, iako se čini da njegovo vreme polako prolazi. Ipak, godine provedene pred najsjajnijim reflektorima fudbalske scene čine ga uvek opasnim po odbrane protivničkih ekipa i liderom ove generacije švajcarskog fudbala.Grupa A, protivnici: Turska, Italija, Vels.Raspored utakmica:12.06, 15.00 Vels – Švajcarska16.06, 21.00 Italija – Švajcarska20.06, 18.00 Švajcarska – TurskaSelektor: Vladimir PetkovićGolman: Jan Somer (Borusija Menhengladbah), Ivon Mvogo (PSV), Jonas Omlin (Monpelje).Odbrana: Manuel Akanđi (Borusija Dortmund), Loris Benito (Bordo), Niko Elvedi (Borusija Menhengladbah), Kevin Mbabu (Volfsburg), Bećir Omeragić (Cirih), Rikardo Rodriges (Torino), Silvan Vidmer (Bazel), Fabijan Švar (Njukasl), Džordan Lotomba (Nica), Eraj Komer (Bazel).Vezni: Granit Džaka (Arsenal), Denis Zakarija (Borusija Menhengladbah), Remo Frojler (Atalanta), Đibril Sou (Ajntraht Frankfurt), Admir Mehmedi (Volfsburg), Đerdan Šaćiri (Liverpul), Ruben Vargas (Augzburg), Stiven Cuber (Ajntraht Frankfurt), Edmilson Fernandes (Majnc), Kristijan Fašnaht (Jang Bojs).Napad: Bril Embolo (Borusija Menhengladbah), Mario Gavranović (Dinamo Zagreb), Haris Seferović (Benfika).► Velšani se uzdaju u „deža vi“► Pretnja iz senke – pravo sa Bosfora► Čizma nema velika imena, ali – ima ubojit špic i tvrdi đon\n12:45 10.06.2021 (Osveženo: 12:05 12.08.2021)\n© Sputnik / Alekseй Daničev / Uđi u foto-galerijuĐerdan Šaćiri\nŠvajcarska je dobro poznata ljubiteljima fudbala u Srbiji, naročito posle Svetskog prvenstva u Rusiji i već čuvenog duela koji je naš nacionalni tim praktično eliminisao sa takmičenja, zbog raznoraznih okolnosti.\nŠvajcarska igra svoju igru na potpuno čudan način, ne postiže mnogo golova, ali ih i ne prima, a do Evropskog prvenstva je stigla veoma lako, što može da zavara rivale o njenoj stvarnoj snazi.\nNajbolji igrač: Đerdan Šaćiri\nSukobljen između svog originalnog i stečenog identiteta, ofanzivac nekada nazivan „Mesijem sa Alpa“ je omražena ličnost na našim prostorima, ali je nesumnjivo fudbaler velikog kvaliteta, iako se čini da njegovo vreme polako prolazi. Ipak, godine provedene pred najsjajnijim reflektorima fudbalske scene čine ga uvek opasnim po odbrane protivničkih ekipa i liderom ove generacije švajcarskog fudbala.\nGrupa A, protivnici: Turska, Italija, Vels.\n12.06, 15.00 Vels – Švajcarska\n20.06, 18.00 Švajcarska – Turska\nSelektor: Vladimir Petković\nGolman: Jan Somer (Borusija Menhengladbah), Ivon Mvogo (PSV), Jonas Omlin (Monpelje).\nOdbrana: Manuel Akanđi (Borusija Dortmund), Loris Benito (Bordo), Niko Elvedi (Borusija Menhengladbah), Kevin Mbabu (Volfsburg), Bećir Omeragić (Cirih), Rikardo Rodriges (Torino), Silvan Vidmer (Bazel), Fabijan Švar (Njukasl), Džordan Lotomba (Nica), Eraj Komer (Bazel).\nVezni: Granit Džaka (Arsenal), Denis Zakarija (Borusija Menhengladbah), Remo Frojler (Atalanta), Đibril Sou (Ajntraht Frankfurt), Admir Mehmedi (Volfsburg), Đerdan Šaćiri (Liverpul), Ruben Vargas (Augzburg), Stiven Cuber (Ajntraht Frankfurt), Edmilson Fernandes (Majnc), Kristijan Fašnaht (Jang Bojs).\nNapad: Bril Embolo (Borusija Menhengladbah), Mario Gavranović (Dinamo Zagreb), Haris Seferović (Benfika).\n► Čizma nema velika imena, ali – ima ubojit špic i tvrdi đon


Godina od ubistva Džordža Flojda: "Ikona revolucije", porasla svijest o rasnoj nepravdi\nostaje pitanje koliko će se stvari promijeniti\nVideo snimak incidenta Flojdovog ubistva izazvao je proteste širom svijeta, dok su milioni širom SAD gledali uživo prenos suđenja Dereku Šovinu kojeg je u aprilu porota proglasila krivim za ubistvO\n12721 pregleda\t4 komentar(a)\nMjesto na kome se odaje počast Flojdu u Mineapolisu, Foto: Reuters\nPolicijsko ubistvo Afroamerikanca Džordža Flojda prije godinu dana pokrenulo je proteste širom Sjedinjene Američke Države (SAD) i u svijetu protiv policijske brutalnosti, ali i rasne nepravde.\nIpak, iako je to, kao i druga ubistva crnaca, podiglo svijest o rasnoj nepravdi, ostaje pitanje koliko će se stvari promijeniti, dok u SAD i dalje traje rasprava o reformi policije, pišu svjetski mediji.\nObičan čovjek koji je postao simbol\nČetrdesetšestogodišnji Flojd bio je običan čovjek, otac, sin i brat, kojeg je mučno ubistvo pod koljenom policajca u Mineapolisu transformisalo u simbol ranjivosti crnih Amerikanaca izloženih rasizmu, piše Fajnenšl tajms.\nVideo snimak incidenta Flojdovog ubistva izazvao je proteste širom svijeta, dok su milioni širom SAD gledali uživo prenos suđenja Dereku Šovinu kojeg je u aprilu porota proglasila krivim za ubistvo.\nFlojd, odrastao u Hjustonu u Teksasu, izgubio je posao tokom pandemije i borio se sa zavisnošću od opioida.\nSada je, kako piše Fajnenšl tajms, "ikona revolucije", kako je naslovljena gotovo četiri metra visoka slika na raskrsnici gdje je ubijen.\nPosjetioci ostavljaju cvijeće ispred prodavnice u kojoj je Flojd navodno upotrijebio falsifikovanu novčanicu od 20 dolara, zbog čega je pozvana policija.\nAktivisti pokreta "Crni životi su važni" nadaju se da će Flojdova smrt biti podsticaj za promjene, ali, ističe britanski list, pitanje koliko će se stvari promijeniti zasad nema odgovora.\nDemonstranti su ove godine opet izašli na ulice protestujući zbog ubistva troje Afroamerikanaca.\nPredsjednik SAD Džozef Bajden je pozvao kongresmene da razmotre zakon o reformi policije koji nosi ime Džordža Flojda za zabranu određenih opasnih policijskih tehnika i za poboljšanje obuke policije.\nUbistvo Flojda istaklo je paralele između policijskog nasilja nad crncima širom svijeta, poput ranije smrti Adame Traore u Francuskoj i Marka Dugana u Velikoj Britaniji, iako se okolnosti razlikuju, ukazuje Gardijan (The Guardian).\nPogubljenje u Mineapolisu, ocjenjuje list, odrazilo je zajedničku istoriju nasilja nad crncima, od ropstva do kolonijalizma, koja je ujedinila demonstrante u globalnom pokretu protiv imperijalnog nasljeđa i njegovih trajnih rasističkih simbola.\nOd Flojdove smrti, takvi javni prizori su brzo uklanjani – od rušenja statue trgovca robljem u Bristolu, u Engleskoj, do zvaničnog uklanjanja statue vođe Konfederacije Džefersona Dejvisa u glavnom gradu države Kentaki.\nViše statua posvećenih Konfederaciji uklonjeno je u proteklih godinu dana nego u prethodne četiri godine, pokazuju podaci američke organizacije SPLC (Southern Poverty Law Center).\nOd Flojdove smrti, skoro 170 statua, imena ulica i drugih posveta Konfederaciji uklonjeno je ili preimenovano u SAD, ali na javnim mjestima je ostalo više od 2.100 posveta Konfederaciji, od čega su najmanje 700 spomenici.\nU Velikoj Britaniji je 39 imena ulica, zgrada i institucija, kao i 30 statua, ploča i drugih spomen obilježja promijenjeno ili uklonjeno od prošlogodišnjih protesta "Crni životi su važni", ističe Gardijan, ukazujući da istoričari to opisuju kao javno suočavanje "bez presedana" s Britanskom imperijom.\nU Francuskoj, jedinoj zemlji koja je zabranila ropstvo, a potom ga vratila, ogorčenje zbog Flojdove smrti brzo je oživjelo napetu raspravu o teretu kolonijalne istorije i prošlosti trgovine robljem.\nPočevši od francuskih karipskih ostrva, demonstranti su rušili ili uništavali statue.\nOdgovor na Flojdovu smrt "već je imao međunarodnu dimenziju", rekao je istoričar s univerziteta UCLA Robin Keli.\n"To nije bilo samo saosjećanje s još jednom žrtvom među Afroamerikancima. To je bilo priznanje da se ovakva vrsta nasilja dešava širom svijeta".\nMnogo više od krivične pravde\nProtesti zbog smrti jednog čovjeka dotakli su mnogo više aspekata američkog života od samog pitanja krivične pravde, ocjenjuje Politiko.\nU godini otkako je Džordž Flojd umro pod koljenom policajca iz Mineapolisa, eksplozivni talas protesta širom zemlje poprimio je gotovo ustaljeno značenje, ističe Politiko, dodajući da su to bili pozivi na reformu policije, ali i da se Amerika suoči s rasnom nejednakošću koja prožima svakodnevni život.\nU svojoj širini i uticaju, reakcija na Flojdovo ubistvo takođe je prostrujala kroz sva očekivanja šta bi "protest" mogao dotaći.\nRazmišljanje o rasi, ukazuje portal, proširio se na radna mjesta, učionice, zakonodavna tijela; potresao je svijet umjetnosti, književnosti i medija i Amerikanci su o svojoj istoriji počeli da govore drugačije, dok su se talasi protesta proširili u inostranstvu.\nGodinu dana poslije Flojdove smrti, policajac je proglašen krivim za ubistvo, ali crnci i dalje umiru u takvim slučajevima, piše Politiko i ističe da sljedeće poglavlje tek treba da bude napisano.\nNeriješena pitanja rasne nejednakosti\nGodinu dana pošto je Flojdova smrt širom SAD poslala milione na ulice u nekim od najvećih dugačkih protesta u američkoj istoriji, grad u središtu tog pokreta nastavlja da se muči u sopstvenom suočavanju po pitanjima policije, jednakosti i rasne pravde, piše Vašington post.\nŠareni natpisi na kojima se nalazi Flojdovo ime i lice i dalje ukrašavaju dvorišta širom Mineapolisa u kolektivnom zahtjevu za pravdom, dok su i dalje vidljivi ožiljci nemira koji su izbili poslije Flojdove smrti, s brojnim oštećenim ili uništenim zgradama.\nI dok se priprema da u utorak, 25. maja, obileži prvu godišnjicu Flojdove smrti, Mineapolis je i dalje u previranjima, s mnogim neriješenim pitanjima rasne nejednakosti koja su istaknuta tokom prošlogodišnjih protesta.\nSamo policijsko odjeljenje je u krizi s manjkom osoblja poslije odlaska skoro trećine policajaca, demoralizovanim službenicima i istragom Ministarstva pravde o njenim praksama.\nIstovremeno, u Mineapolisu je došlo je do izrazitog porasta kriminala, dok je odnos između policije i stanovnika i dalje slomljen.\nIako je grad usvojio nekoliko policijskih reformi, uključujući zabranu zahvata gušenja ili pritiskanja vrata koji je policajac Šovin upotrijebio nad Flojdom, mnogi stanovnici kažu da nisu vidjeli dokaze o stvarnim promjenama u policijskim redovima koji su dugo optuživani za rasizam, kao i njihovo agresivno ponašanje, posebno prema ljudima nebijele kože.\nI dalje bez dogovora u SAD o reformi policije\nBajden će ove nedjelje obilježiti godišnjicu Flojdove smrti, prijemom njegove porodice u Bijeloj kući, što će pružiti predsjedniku novu priliku da izvrši pritisak na kongresmene da postignu sporazum o zakonu o reformi policije, ukazuje CNN.\nPotreba za većom odgovornošću u policiji postala je dodatno izražena u godini otkako je Flojda ubio bijeli policajac, ističe CNN, navodeći da su se slučajevi policijske brutalnosti i nesrazmjerne upotrebe policijske sile prema ljudima crne ili braon kože, stalno pojavljivali u vijestima od Flojdove smrti, stvarajući novi nivo svijesti o rasnoj nepravdi u susretima s policijom u vrijeme kada većina Amerikanaca vjeruje da su potrebne velike promjene u policiji.\nBajden se u početku nadao da bi ključni kongresmeni uključeni u pregovore o policijskoj reformi mogli da postignu kompromis do godišnjice Flojdove smrti u utorak, 25. maja, ali su senatori uključeni u pregovore rekli da to neće biti moguće.\nIako kažu da su ostvarili "značajan napredak", takođe navode da su demokrate i republikanci i dalje udaljeni u nekim svojim stavovima.\nKljučni pregovarači, kako navodi CNN, postigli su sporazum o federalnim standardima za naloge bez kucanja na vrata, zabranu zahvata s gušenjem i ograničenja na opremu koju Ministarstvo odbrane može poslati policijskim odjeljenjima.\nMeđutim, dvije strane i dalje pokušavaju da premoste razlike u ključnoj oblasti kvalifikovanog imuniteta koji štiti policajce od građanskih tužbi.\nDoktrina koja omogućava policijsku brutalnost\nPresudu protiv policajca Šovina mnogi Amerikanci su dočekali s olakšanjem, ali iza te presude vreba problem – da Šovin nije krivično gonjen, kao što nije velika većina policajaca koja izvrše ubistvo u vršenju dužnosti, možda se uopšte ne bi suočio s posljedicama, piše u uredničkom komentaru Njujork tajms , ukazujući da se iza toga krije doktrina kvalifikovanog imuniteta koji omogućava policijsku brutalnost.\nDoktrina kvalifikovani imunitet razvila se tokom godina u neprobojnu barijeru za pomoć mnogim žrtvama policijske brutalnosti, ističe list.\nU nizu presuda od kraja 1960-ih, Vrhovni sud je odlučio da je policajac imun na odgovornost, osim ako se može pokazati da je prekršio "jasno uspostavljen" zakon, s tim da je na tužiteljima teret dokaza pri čemu je letvica apsurdno visoka.\nVrhovni sud je pravdao kvalifikovani imunitet argumentom da bi policajci mogli da donesu razumne, mada pogrešne odluke, ali je u praksi postao "apsolutni štit" koji "policajcima kaže da mogu prvo pucati, a kasnije razmišljati".\nUkidanje kvalifikovanog imuniteta, dodaje Njujork tajms, neće biti opšti lijek za policijsku brutalnost i sistematske reforme treba da omoguće lakše otpuštanje loših policajaca i da javnost jasno vidi kako se postupa u slučajevima neprimjerenog ponašanja, kao i čvršći federalni nadzor nad policijskim odjeljenjima koja ne uspijevaju ili odbiju da poprave sopstvenu kulturu nekažnjivosti.\nAko vladavina prava išta znači, zaključuju urednici Njujork tajmsa, to znači da oni koji su se zakleli da će sprovoditi zakone ne bi trebalo da budu iznad njega.\nDžordž FlojdSADSjedinjene Američke DržaveDžozef BajdenDerek Šovinrasarasna nejednakostMineapolisSAD policijapolicijska brutalnost\nBorisov: Sofija neće pregovarati sa Skopljem dok Bugari ne uđu u Ustav Severne Makedonije\n28.10. 09:55 h\t15412\n28.10. 09:06 h\t9215\n28.10. 07:45 h\t9134\n28.10. 07:42 h\t8514\n27.10. 18:55 h\t7806