Toyota u ponedeljak predstavlja nekoliko noviteta u Americi - Auto Republika\nToyota je najavila automobilskim novinarima da „isprazne“ svoj kalendar sledećeg ponedeljka, to jeste 18. aprila, jer će najveći svetski proizvođač vozila tog dana debitovati s nekoliko novih modela. Reč je o primercima koji se prodaju na američkom tržištu gde je Toyota prošle godine isporučila skoro 2,4 miliona vozila i završila kao druga najprodavanija marka, odmah iza lidera Forda. Iako proizvođač nije potvrdio o kojim specifičnim modelima je reč, mediji imaju predstavu o tome, na osnovu špijunskih fotografija.\nToyota je ranije zaštitila ime „Venza“, pa se predpostavlja da će ovu oznaku poneti veći krosover s ciljem da popuni prazninu između modela RAV4 i Highlander. Japanski gigant je već ranije koristio ovaj naziv na sličnom krosoveru koji se proizvodio od 2009. do 2015. godine, a ugašen je nakon razočaravajuće prodaje od tek nešto više od 290.000 jedinica u tom periodu.\nEksperti nagarađju da će Venza biti ništa više nego model Harrier s japanskog tržišta, koji je debitovao u novoj generaciji tokom prošlog meseca. Na domaćem tržištu, Harrier se nudi s atmosferskim 2,0-litarskim benzincem kao i s 2,4-litarskim hibridom. U Americi bi početna cena trebalo da iznosi oko 30.000 dolara. Toyota vidi konkurenciju u rivalskim takmacima kao što su Ford Edge i Nissan Murano.\nPored Harriera, u ponedeljak će biti predstavljen najmanje još jedan hibrid. Novinari nagađaju da je verovatno reč o novoj generaciji multivena Sienna. Treća generacija ovog modela je debitovala još 2011. godine, a iako se i dalje prodaje izuzetno uspešno, definitivno pokazuje godine i po mnogim karakteristikama kaska za modernijim konkurentima. Sienna nikada nije bila dostupna kao hibrid, pa bi ovaj potez definitivno bio iznenađujući.\nMnogo veće šanse da vidimo u ponedeljak ima pikap kamionet Tundra. Sadašnji model je u proizvodnji još od 2008. godine, s nekoliko minimalnih dizajnerskih izmena, a prethodnih meseci na internetu su viđene mnogobrojne špijunske fotografije naslednika na testu.\nTakođe je procurela i informacija da će Toyota ukinuti ponudu velikih agregata s osam cilindara i da će ih zameniti sa modernijim turbo benzincima sa šest cilindara. Na vrhu te liste se našla upravo Tundra gde bi trebao da debituje novi 3,5-litarski V6 agregat uz pomoć električnog motora.\nI za kraj je potrebno spomenuti da omiljeni svetski hibrid Prius ove godine slavi 20 godina postojanja u Americi. U tu čast Toyota sprema poseban model nazvan „20th Anniversary“. Reč o standardnom Priusu sa crnim detaljima, a biti će proizvedeno samo 2.020 primeraka.\nU svakom slučaju, očekuje nas zanimljiv dan u ponedeljak.\ntags: Toyota Harrier Toyota Prius 20th Anniversary Toyota Siena Toyota Venza\nprevious Volkswagen ponovo obustavlja proizvodnju u Volfzburgu\nnext Kupeizovani Volkswagen Tiguan skoro potpuno ogoljen\nAktuelna Sienna im je iz 2011. godine? I onda neko prigovara Fiatu da ima vremešne modele 🙂\npa b klasa napravljena 2011, par fl sa minornim izmjenama i trajala sve do 2019…uglavnom, kad god neko napise da fiat ima vremesnu ponudu, pljunem ga u celo, jer istu kovanicu ne koristi za druge, neg samo po fiatu se pljuje i pisa. Trebalo bi malo to istraziti, zasto se to desava, iz kojeg razloga se po fiatu smije pljuvati (sjecas li se slucaja lancie, kad su komentari bili da je prepakirani ovaj ili onaj, kao da je fiat to skrivao, a kad vw napravi 4 od 1, onda niko to ne spominje) a po drugima se to ne radi.… Pročitaj više »\nBarem ovde u Americi retko kog kupca Toyote je briga da li je model predstavljen pre godinu dana ili pre 10 godina. Kupcima Toyote ovde je samo bitno da je pouzdan. Sta-vise, kupci Toyote vole da nije rec o potpuno novom modelu jer ako je isti model u proizvodnji vec neko vreme vecina sitnih gresaka bude otklonjena.


Sjemenke lana sadrže velike količine kalija, magnezija, vitamina E, esencijalnih aminokiselina, uključujući i Omega 3 masne kiseline. Blagotvorno djeluje ne samo na zdravlje čovjeka nego i na kožu kao odlično kozmetičko sredstvo.\nLanene sjemenke iz ove maske donose u vaše potkožno tkivo svoje ljekovitosti, pomlađujuće masnoće i vraćaju onu “mladenačku napetost” u “ispuhane” i naborane zone lica, posebno u osjetljive zone kože oko očiju gdje je koža najtanja i najsklonija borama. Ukupno 12 tretmana u 12 dana i nećete prepoznati sebe, izgledat ćete fantastično!


Wannabe intervju: Akcent - WANNABE MAGAZINE\nWannabe intervju: Akcent\nPrilikom ugovaranja ovog intervjua, vrlo popularni rumunski bend Akcent činila su tri momka: Adrian, Sorin i Mihai. Međutim, u roku od nekoliko dana, bend su napustili Sorin i Mihai, te je u istom ostao samo Adrian.\nAdrian Sînă, osnivač ovog benda, sada kao jedini član istog, nastaviće da nastupa pod dobro poznatim imenom benda Akcent. U ovom eksukluzivnom intervjuu, Adrian otkriva neke zanimljive činjenice kao što su razlaz benda, njegovi dalji planovi i još mnogo toga.\nWANNABE MAGAZINE: Adrian, osnovao si grupu Akcent 1999. godine, te si stoga najduži vremenski period član istog. Neki drugi članovi su odlazili i dolazili, ali ti si u bendu od samog početka. Da li su promene članova benda uticale na muzički stil i po čemu se nove pesme razlikuju od starijih?\nAdrian Sînă (Akcent): Da, osnovao sam Akcent 1999. godine sa Ramonom, ženskim vokalom. Zajedno smo objavili album na kom smo imali dva velika hita u Rumuniji. Era boj-benda je počela krajem 2001. godine i to je odvelo grupu Akcent na sasvim novi nivo. Naš prvi album je prodat u više od 130,000 primeraka, a osvojili smo i Platinum nagradu (Platinum Award) ubrzo nakon objavljivanja istog. Tokom 14 godina postojanja grupe Akcent, naša muzika je obuhvatila različite podžanrove pop-dance muzike. Na našu muziku su oduvek uticala naša putovanja, kao i kulture sa kojima smo se susretali, a ne članovi benda. Osim mene, Marius je bio jedini član uključen u pisanje pesama.\nTi i tvoj menadžerski tim ste nas obavestili da su Sorin Brotnei i Mihai Gruia upravo napustili bend. Da li možeš da nam kažeš šta se dogodilo?\nTo je duga priča i nije mi namera da bilo koga napadam, samo sam se osetio izdanim u poslednje vreme. Pored toga, ponekad osećate potrebu za promenom i valjda je sve to bilo previše da bi Akcent mogao da nastavi da se razvija. Ja sam stoprocentno bio uključen u celokupan projekat ovog benda još od prvog dana i nisam spreman da se sada odreknem tako uspešne priče, koja uključuje 14 godina rada i toliko dostignuća, samo zato što neki ljudi nisu spremni da idu dalje i čine da njihov rad napreduje.\nOdakle ideja za ime benda?\nJa sam poreklom iz Transilvanije, severnog dela Rumunije. Mi na severu govorimo malo drugačijim akcentom nego ostali stanovnici države. U periodu dok sam radio kao radio DJ, moje tadašnje kolege su se uvek šalile na račun mog akcenta. To je poslužilo kao ideja za ime benda Akcent.\nKoji je tvoj rodni grad i da li te tvoji sugrađani podržavaju?\nMoj rodni grad je Baia Mare, mali grad na severu Rumunije, u blizini granice sa Mađarskom i Ukrajinom. Iako je grad mali, njegovi stanovnici – moji sugrađani, zaista me mnogo podržavaju. Oni me pozivaju, ne samo radi posete, nego i radi nastupanja najmanje četiri puta godišnje, što smatram fantastičnim.\nAdrian za sebe kaže da je ambiciozan\nAko bi trebalo sebe da opišeš jednostavnim izborom reči, šta bi rekao?\nOsim muzike, da li imaš i neka druga interesovanja i hobije?\nMuzika je moj život i ne mogu da zamislim sebe da radim nešto drugo. To je više od hobija, zapravo, to je moj način života. Od svoje 16. godine sam DJ za radio i razne klubove. Zatim, poslednjih 14 godina sam umetnik, kompozitor i producent za Akcent i mnoge druge rumunske umetnike kao što su: Sandra N, Rukandra Bar, Lora, Roller Sis i druge. Pored svega toga, studirao sam glumu, te ne bih rekao da se to računa kao hobi. Volim i da putujem, vidim nova mesta, upoznajem nove ljude i različite kulture .\nZa internacionalne hit singlove “That’s My Name”, “Stay with Me” i “Lovers Cry” ti si, kao producent, zaslužan. Šta te je inspirisalo da stvoriš tako divne pesme koje su postale svetski hitovi?\nInspirisalo me je lično životno iskustvo, uključujući i putovanja na kojima smo otkrili neka predivna nova mesta. To je bilo u periodu kada smo naše prve pesme na engleskom jeziku “Kylie”, “Jokero” i “King of Disco” svirali internacionalno.\nDa li možeš da nam kažeš nešto o popularnosti i turneji u Americi? Koja je razlika između evropske i američke publike?\nNekoliko naših pesama je popularno u američkim klubovima. Najnovija je “My Passion”, koja je takođe puštana na mnogim radio stanicama dance muzike. To je razlog zbog kojeg smo bili pozvani da uradimo kratku turneju po SAD-u prošle godine. Akcent će verovatno tamo imati još jednu turneju u narednim mesecima. Publika je veoma topla i prijatna svuda. Definitivno mogu da kažem da nas muzika sve spaja, bez obzira na to gde smo i odakle smo.\nRaduje se ponovnom nastupu u Srbiji\nGrupa Akcent je posetila Srbiju. Vaši nastupi u Beogradu i Novom Sadu bili su spektakularni. Kako ti se dopada srpska publika i da li planiraš da posetiš Srbiju ponovo?\nHvala ti! Da, bili smo nekoliko puta i radujem se ponovnom nastupu u Srbiji. Publika je fantastična i odlično reaguje na našu muziku. Bio sam iznenađen da su znali tekstove pesama koje čak nisu ni bile objavljene kao singlovi.\nŽeleli bismo da znamo koji su tvoji dalji planovi, predstojeća izdanja i turneje?\nUpravo sam objavio novi singl na rumunskom jeziku pod nazivom “Nu ma tem de ea”, namenjen publici iz Rumunije. Za nekoliko nedelja ću objaviti novu dance numeru namenjenu međunarodnom tržištu, za koju se nadam da će biti voljena i slušana, naročito zbog toga što će zvuk biti drugačiji od onoga što smo radili ranije. Takođe, postoji još jedan projekat na kojem radim. Naime, u pitanju je muzička tema za film koju radim za indijski blokbaster koji bi trebalo da bude pušten početkom 2014 .


Tariq Ramadan: Ista vrijednost se mora dati svakom životu - Medžlis Islamske zajednice Bijeljina\n“Koliko god da osuđujemo napad, ljudi širom svijeta moraju dati istu vrijednost bilo kojem životu… Ljude ubijaju isti nasilni ekstremisti u Siriji i Iraku, kao da je to normalno. Dvanaest ljudi u Francuskoj, to je međunarodna kontroverza i izaziva reakcije, dok je ostalo normalno?”, zapitao se Ramadan.\n“Ovaj diskurs postaje noramalan na Zapadu, ne samo kod desničara, tradicionalne partije islamiziraju [krive] sve probleme, kreiraju atmosferu islamofobije”, rekao je te istaknuo da bi se islamofobija trebala tretirati kao rasizam.\nTo što “zapadne vlade traže od muslimana izvinjenje” pokazuje da neke države vjeruju da “životi Arapa i muslimana imaju manju vrijednost od života zapadnjaka”, kazao je Ramadan.\nMuslimani moraju ostati dostojanstveni\n“Moramo biti dostojanstveni u tome kako se borimo za pravdu. Moramo biti dostojanstveni za Siriju, Irak, Palestinu…”, dodao je.\n“Kada su se pojavile karikature u Danskoj, rekao sam muslimanima – zauzmite distancu, ne miješajte se, ovo je zamka, samo kažite da se nama ovo ne sviđa, budite iznad toga, puni dostojanstva…”\n“Često me pozivaju da kao musliman govorim o islamu. Međutim, muslimani koji žive na Zapadu trebali bi govoriti i o edukaciji, socijalnoj pravdi, ekonomiji i drugim problemima s kojima se susrećemo.”\nRasprava s urednikom Charlie Hebdoa\n“Međutim, zaštiti njegovo pravo da govori ono što je govorio bilo je važno.”\n“Tada sam ih pitao kako to da zastupaju slobodu govora a imaju duple standarde. Ako smo protiv rasizma, trebali bismo biti protiv svakog rasizma”, zaključio je.


Najbolji srpski košarkaš koji je igrao u Evroligi Dejan Bodiroga | Sport | Košarka\n18. septembar, 22:16\nTeško pitanje ili ne: "Ko je najbolji SRBIN koji je igrao u Evroligi?" 27 Podeli Podeli na facebook Podeli na twitter Podeli na viber Pošalji na mail\n01.04.2020. / 11:32\nKomentari na pitanje Evrolige su mahom slični...\nNema sporta, ali zato ima prostora za razbibrigu!\nEvroliga je u utorak svojim pratiocima zadala zanimljiv zadatak da sastave najbolji tim ovogodišnjeg takmičenja u granicama budžeta, i po pozicijama, dok su u sredu imali možda i teže pitanje za sve ljubitelje košake...\nPostavili su sledeće pitanje: "Ko je najbolji srpski košarkaš koji je igrao u Evroligi?"\nIako je ovo prilika je i da se vi dobro zamislite koji je to Srbin ostavio najbolji utisak od kada postoji Evroliga, zanimljivo je da je jedan odgovor poprilično dominirao u komentarima, a vrlo moguće je da je to bila i vaša prva asocijacija.\n"Dejan Bodiroga", napisalo je desetine navijača na pitanje Evrolige.\nUz legendarnog "Bodi Bonda", koji je dva puta osvajao Evroligu sa Panatinaikosom i jednom sa Barselonom, spominju se još i Nemanja Bjelica, Bogdan Bogdanović, Miloš Teodosić, pa i Peđa Stojaković...\nU diskusiju se uključio i Điđi Datome, košarkaš Fenerbahčea, koji je "tvitnuo" samo ime, dovoljno da znamo na koga je mislio.\n— Gigi Datome (@GigiDatome)April 1, 2020\nDa čujemo vas, ko je najbolji srpski košarkaš koji je igrao u Evroligi?\nWho is the best Serbian player in EuroLeague history?#GameON\n— Turkish Airlines EuroLeague (@EuroLeague)April 1, 2020\nevroliga Dejan Bodiroga miloš teodosić Bogdan Bogdanović nemanja bjelica\n01.04.2020. / 23:15\nJokić je po meni najbolji NBA igrac danasnjice u proseku sada ubacuje bar po 15 poena\n01.04.2020. / 17:22


Medvedev u odličnom finalu savladao Thiema i osvojio Završni masters ove sezone | TRT Bosanski\n23.11.2020 ~ 04.12.2020\nMedvedev je sa 4:6, 7:6, 6:4 nakon dva sata i 44 minuta igre pobjedio , a meč je obilježila odlična igra oba tenisera, posebno kada je riječ o taktičkom pristupu meču.\nMedvedev je prvi imao šansu da već u drugom gemu napravi brejk, no Thiem je spasio dvije brejk prilike, dobio taj gem, a onda u petom gemu oduzeo servis Rusu iskoristivši svoju prvu brejk šansu.Thiem Medvedev je zamalo iskoristio u trećem gemu trećeg seta, no nije uspio realizovati niti jednu od tri vezane brejk lopte, ali ono što tada nije uspio jeste u petom gemu kada je ponovo napravio žestok pritisak na servis Austrijanca i iskoristio treću brejk loptu koju je dobio u tom gemu za vodstvo od 3:2.\nThiem je bio bolji igrač u drugom setu i pritisak na servis Medvedeva napravio je u petom i sedmom gemu u kojima je došao do ukupno tri brejk lopte. Medvedev ih je spasio, a onda u osmom gemu i sam došao do prilike da brejkne Thiema, no nije mu to pošlo za rukom.\nMesut Ozil stigao u Istanbul; Fenerbahče doveo veliku svjetsku zvijezdu\nU Istanbul je stigao Mesut Ozil, velika zvijezda njemačkog fudbala, kojeg navijači Fenerbahče nestrpljivo već danima čekaju očekuju.


Četiri osobe sačekale Davida na Trgu Krajine 18.03. u 2 časa i 25 minuta – PRAVDA – ISTINA\nDavid Dragičević sa dvije nepoznate osobe koje su ga sačekale…\nZa to vrijeme, prva dvojica (oni ispred “Boske”), sa kojima se pozdravio, dižu se i prilaze na desetak koraka od Davida i druge dvojice, koja su ga presrela u Gospodskoj ulici.\nOvaj snimak takođe baca novu sumnju na tvrdnje Darka Ilića, načelnik Uprave za organizovani kriminal MUP RS, o kretanju Davida Dragičevića kobne noći 18. marta. Ilić uopšte nije naveo da postoji ovaj snimak, a policija nije dala odgovor – ko su osobe sa snimka, šta oni znaju i zašto ih policija nije pronašla?!!!


Lopez, osvajač sedam ATP titula i direktor turnira u Madridu, smatra da ce novčani fondovi za nagrade sledeće sezone biti prilično smanjeni.\n"Kompanije i sponzori moraće da otpuštaju ranike. To se događa svugde u svetu i prva stvar koje se odriču su sponzorstva. To znači da će takve odluke masovno pogoditi i tenis. Moramo da shvatimo da tenis više neće biti isti, barem jednu, dve ili tri godine. Ne znam kako dugo", rekao je Felisijano Lopez, a prenosi BBC.\nComo me gusta explorar el mundo 🗺 contigo!Seguimos con nuestro viaje! 🧭 🧳❤\nTeniska sezona je suspendovana je do 1. avgusta, a još nije poznat kalendar takmičenja.\nUS Open će se verovatno igrati u Njujorku od 31. avgusta, iako su neki teniseri poput Novaka Đokovića, Nika Kirjosa, Simone Halep i Rafaela Nadala izrazili suzdržanost zbog najavljenih strogih mera kojima je cilj sprečavanje širenja korona virusa.\nI legendarna američka teniserka Serena Vilijams volela bi da igra na US openu, ali i ona, poput Noleta i Rafe ima određene strepnje.\n"Lično bih išao da igram na US Openu i mislim da većina tenisera to želi. Znam da su organizatori US Opena svesni da dosta igrača ne želi da dođe da igra, ali mislim da turnir u Njujorku ne zavisi samo od vodećih tenisera. Moje je mišljenje da oni planiraju organizuju US Open uzimajući u obzir činjenicu da neki teniseri možda neće igrati", rekao je Lopez i dodao:\n"Poštujem odluku Rafe i Novaka da u ovakvim specifičnim uslovima ne igraju US open. To je sa određenog stanovišta fer, ali bi mi ostali trebalo da igramo. To je dobro za tenis i većinu igrača. Uslovi nisu idealni, ali ih bar ima".\n"SAIGRAČA SU NAM OTELI VANZEMALJCI, STVARNO!" U klubu ubeđeni da je to istina: Verujemo mu, 100% NE LAŽE, eksperimente je detaljno opisao!\nOn je naveo i da je uveren da će se turnir u Madridu održati sredinom septembra uz prisustvo publike "od 30 do 40 odsto" u odnosu na maksimalan kapacitet "magične kutije".\nVIDEO: Žurka tenisera posle Adria tour-a u Beogradu: Zverev kibla na glavi, Nole sa laserima\nZATVOREN ZLOGLASNI VRTIĆ NA VOŽDOVCU Inspekcija donela odluku nakon skandaloznog snimka


Dobijanje drzavljanstva BiH - Page 3 - Vize i papirologija - Klub putnika\nDobijanje drzavljanstva BiH\nStarted by majaaaa, November 6, 2012\nJa bih vas zamolila da mi pomognete. Htela bi dobijem nekako bosansko drzavljanstvo, inace sam i ja i muz mi drzavljani srbije i imam samo srpsko drzavljanstvo. Kako bi ja mogla dobiti bosansko drzavljanstvo?\nEdited October 31, 2016 by Edita\nДа ли сте пореклом из БиХ? Да ли сте питали у амбасади БиХ каква је процедура?\nЕво неких линкова па видите испуњавате ли услове:\nOn 29/11/2012 at 1:48 PM, majaaaa said:\nEvo da vas obavestim kako to sve ide. Potrebno je da se prijavite na adresu i prijavite boravak na teritoriji BiH.Karton boravka dobijate na 90 dana.Nakon isteka se opet produzava.Da bi dobili drzavljanstvo morate imati boravak od 1 god.na prostorima BiH.Dakle,kada istekne tih godinu dana moyete prdati za licnu kartu i pasos,s tim sto vam je potrebno da iz Srb.dostavite izvod iz knjige rodjenih,drzavljanstvo,izvod iz knjige vencanih.2 fotografije,i potvrda iz MUPa da niste osudjivani i da se protiv vas ne vodi krivicni postupak.Dakle,bitno je samo da ste prijavljenih tih godinu dana u BiH posle ide sve lako.\nĆao ćao,posto vidim da si upućena htela bi da te pitam!Moja mama je rodjenja bosanka(Doboj),ali vec vise od 30god živi u srb,sad nisam sigurna koje drzavljanstvo ima jer jednom prilikom je imala problem oko vadjenje licne karte pa je morala sa se prijavljuje nesto ne sećam se!moje pitanje je sad,jer je ista procedura za dobijanje drzavljanstva koje si navela ovde ili je drugačije??\nOn 1.12.2016. at 1:30 PM, ivancica8869 said:\nЗа тебе или маму?\nJel zna neko kakva je procedura za dvojno drzavljanstvo SRB-BiH u 2017.godini?pozdrav\nКоје имаш и које би да добијеш?\nImam drzavljanstvo Srbije,hteo bih drzavljanstvo Federacije BiH..Naime,zakasnio sam preko porekla jednog roditelja jer zakon kaze da moze do 23.godine a ja imam 23.godine..\nCisto sumnjam da bih se mogao provuci ako bih trazio sad preko roditelja\nEdited September 11, 2017 by opusteno1993\nJel neko ima informacije za drzavljanstvo BiH kakva je procedura?\nНебитно каква је процедура ако не испуњаваш услове.\nАко си из БГ, можда да скокнеш до амбасаде и питаш?\nKakva je procedura za dobijanje državljanstva BiH?\n7 hours ago, Marijan34 said:\nImam 27 godina, moj otac je rodjen u Tuzli i ima dvojno drzavljanstvo (Srpsko i BiH) pa me sada interesuje da li ja imam neke sanse da na osnovu toga dobijem i ja dvojno drzavljanstvo i kakva je procedura. Posto citam nesto da sam kao mogao do 23 godine da dobijem drzvljanstvo bez problema a sada kao ide nekim tezim putem? Tj sada bih trebao da idem da prijavim boraviste kod njih i da cekam 3 godine a tek tada da podnesem zahtev za drzavljanstvo?\nEdited January 7, 2018 by armagedon


Veliki pritisak na Severnu Makedoniju iz Bugarske; "Nećemo pristati" - Politički.rs\nSkoplje — Predsednik Severne Makedonije kaže da njegova zemlja neće ugroziti svoj identitet i udovoljiti zahtevu Bugarske koja je uložila veto na početak pregovora sa EU.\nBugarska, članica EU, blokirala je pregovore o pridruživanju sa severnom Makedonijom i želi da njen sused formalno prizna da njen jezik ima bugarske korene.\n“Članstvo u bilo kojoj međunarodnoj organizaciji nema nikakvu vrednost ako se od vas traži da se odreknete svog identiteta”, rekao je predsednik Severne Makedonije Stevo Pendarovski u parlamentu.\nMakedonija je ušla u NATO ranije ove godine, nakon što je rešila dugotrajni spor sa drugim susedom, Grčkom, tako što je promenila ime iz Makedonija u Severna Makedonija, usled zabrinutosti Atine zbog potencijalnih teritorijalnih ambicija.\nEU je nedavno upozorila Bugarsku da rizikuje da ugrozi bezbednost u jugoistočnoj Evropi ako nastavi da blokira pregovore o članstvu.\nTagged: BUGARSKA, EU, SEVERNA MAKEDONIJA


Starlink Internet uskoro u javnoj beta fazi testiranja | PC Press\nStarlink Internet uskoro u javnoj beta fazi testiranja\n28. oktobar 2020. 28. oktobar 2020. Branislav Bubanja\nSpaceX je aplicirao za Rural Digital Opportunity Fond koji je raspisala federalna komisija za komunikacije u iznosu do 16 milijardi dolara, za razvoj širokopojasnog Interneta u ruralnim sredinama. Cilj ovog fonda je da se obezbedi download brzina od minimalno 25 Mbps za oko šest miliona domova i kompanija koje trenutno nemaju pristup širokopojasnom Internetu.\nTokom internih testiranja, Starlink Internet je dostigao brzine od 103 Mbps za download i 40.5 Mbps za upload, sa maksimalnom latencijom od 19 ms, što su mnogo bolje vrednosti od konvencionalnog satelitskog Interneta i kablovskog Interneta (koji nije isplativ da se dovede u većinu ruralnih krajeva).\nOvo se može smatrati prvim korakom ka Starlink public beta fazi testiranja, jer se privatna beta testiranja već se obavljaju u Kanadi i SAD-u. Pri tome, kako se broj satelita i zemaljskih stanica bude povećavao, povećavaće se brzine i vreme operativnosti, a latencija će se smanjivati. Već za leto sledeće godine, obećavaju da će latencija pasti na 16 ms.\nNaravno, to neće biti besplatno za korisnike. Neophodna oprema za konekciju na Starlink Internet koštaće 499 dolara, a mesečna pretplata 99 dolara.\nTagovi: beta testiranje, Internet, satelitski internet, Starlink\n← Tinder “licem u lice” video chat lansiran globalno\nCanon PowerShot ZOOM za približavanje akciji →


Zlatna modna pravila\nModa i trendovi vremenom se menjaju, ali bez obzira na to koji stil odevanja negujete, ova zlatna pravila oblačenja važe uvek i svuda.\n28-06-2017 | 14:31 | Autor/Izvor: Naxi media\nFoto: Bigstockphoto/ iordani\nKvalitetna odeća u neutralnim tonovima - Ovakvu odeću možete nositi više sezona, kao i da je kombinujete u raznim varijantama i za različite prilike.\nNosite ono što je za vas "kao saliveno" - Ponekad je dobro da ignorišete trendove i da nosite ono što vam je udobno i u čemu se osećate prijatno. Ovo podrazumeva i modne dodatke. Nemojte nostiti nešto u čemu se ne osećate komotno, i što se vidno razlikuje od vašeg uobičajenog stila.\nSmanjite garderober - Kada je garderoba u pitanju, jedan dobar komad odeće je neophodniji od gomile nekvalitetnih i loših odevnih predmeta.\nAkcesoar - Investirajte u kvalitetne modne dodatke. Uz njih će vas celokupni odevni stil izgledati kao "milion dolara".\nPokažite samo najbolje - Izaberite ili dekolte ili kraću suknju, nikako oba. Uvek se odlučite za seksepil naspram vulgarnosti.\nUnesite malo boje - Ako se vaša garderoba temelji na neutralnim komadima, dodajte ešarpu, jaknicu, majicu u svetloj, veseloj boji. Ovako možete da "razbijete" monotoniju i kombinaciju učinite interesantnijom.\nPopis stvari - Napravite dobar inventar garderobera. Kada budete svesni šta sve imate u njemu, lakše će vam biti da kombinujete odeću.\nTagovi: moda za žene zenska moda modni savet odeca\nOdevni komad koji nikada ne izlazi iz mode kada je reč o letnjoj garderobi svakako je bela košilja.\nGlumica Anja Tejlor Džoj, odlučila je da ovogodišnju dodelu Zlatnih globusa, iako u online prenosu, provede u jednako glamuroznom izdanju. Talentovana glumica je osvojila nagradu u kategoriji za Najbolju glumicu u seriji ograničenog trajanja za ulogu u seriji "The Queen's Gambit", a za tu priliku ponela je kreaciju kuće Dior koja je izazvala veliku pažnju.\nSpremni u delicu sekunde: Novi adidas Z.N.E. duks\nInspirisan sportistima koji u svakom trenutku dana žive svoj sport, ali i onima koji su uvek spremni za nove izazove, adidas Athletics kreirao je novu verziju čuvenog Z.N.E. duksa, čuvajući izuzetan kvalitet i prepoznatljivi dizajn.\nKara Delevinj predstavlja neuobičajene venčanice\nHaljina o kojoj većina devojčica, kasnije devojaka sanja jeste ona venčana. Ideal glamura, ostvarenje svih mladalačkih vizija trebalo bi da bude satkano upravo u ovoj haljini - prošlost, sadašnjost i lep početak budućnosti.


MAKSIMOVIĆ NAPUŠTA NAPOLI: Turski velikan nudi srpskom štoperu platu od 10.000.000 evra | Novosti.rs\nKako prenose turski mediji defanzivac kluba iz Napulja je velika želja Emrea Belozoglua, trenera Fenerbahčea, koji je spreman da mu ponudi fenomenalne uslove.\nNavodi se da je turski velikan spreman da Maksimoviću ponudi četvorogodišnji ugovor vredan 10.000.000 evra.\nTačnije, nekadašnji štoper Crvene zvezde će po sezoni zarađivati 2.500.000 evra.\nfudbal FK Napoli Sport fudbalski transferi Nikola Maksimović FK Fenerbahče Fenerbahče


Magična stena koja menja boje: U srcu Australije stoji Uluru | Putovanja | Direktno\n05. 01. 2021. 11:45 1\nMagična stena koja menja boje: U srcu Australije stoji Uluru\nU srcu Australije, “zemlje na kraju sveta”, smešten je Uluru - Kata Tjuta, jedan od dva najpoznatija i najveća Nacionalna parka te zemlje.\nUluru je jedinstvena turistička atrakcija koja se nalazi u vlasništvu i pod upravom domorodačkog naroda Anangu, starosedelaca koji ovde žive više od 30.000 godina.\nUluru je najpoznatiji rezervat biosfere u Australiji. Međutim, za lokalno stanovništvo ovo područje je važno ne samo zbog prirodnih lepota, nego i kao zona u kojoj se nalazi dom mnogih božanstava.\nUluru je ustvari brdo stvoreno pod uticajem tektonskih poremećaja pre 500 miliona godina. Pesak nošen vetrom oblikovao je zaobljenu, slonovsku masu koja se naglo uzdiže iz ravnice.\nNajveći deo ove stene ukopan je u pesak, iz koga izranja njegov jedini vidljivi deo - zaravnjeni vrh visok 348 metara.\nAboridžini ovu stenu zovu Uluru, dok je u svetu poznatija pod nazivom Ayers Rock. Za Aboridžine je ova drevna crvena stena oduvek bila sveto i mistično mesto, a danas je svojevrstan nacionalni simbol.\nKako se sunce kreće po nebu, tako se Uluru žari u različitim nijansama. U zoru sjaji narandžastim sjajem, u rano jutro senke ga boje u tamnije nijanse, u podne dobija boju jantara.\nIpak, ovo stenovito brdo je najimpresivnije u suton, kada se pretvara u masu spektakularnog izgleda, nalik užarenom ugljenu.\nSve do sedamdesetih godina 19. veka Ayers rock nije bio poznat Evropljanima, a onda su ga otkrila dva istraživača koji su steni dali ime po tadašnjem premijeru države Južna Australija.\nVećina turista, naravno, ne može da odoli izazovu i oglušuje se o upozorenja i molbe Aboridžina.\nIz okolnog prostora uzdiže se 36 kupola od kamena, koji se ređaju jedna za drugom formirajući krug. To je planina Kata Tjuta, znana i pod imenom Olga. Prevedeno sa njihovog jezika to bi značilo Mnogo glava.\nNajviša kupola doseže 550 metara nadmorske visine, što je i najviša tačka nacionalnog parka Uluru. Kupole su podeljene uskim gudurama i klancima, a u jednom jarku u samom središtu planine, nalazi se zadivljujuća zelena oaza nazvana Dolina vetrova.\nOvaj nacionalni park specifičan je i po svojoj flori i fauni. On je stanište mnogih neobičnih biljnih i životinjskih vrsta. Ako nekada budete doputovali ovde, nemojte se začuditi i uplašiti ukoliko pored vas protrči divlji aboridžinski pas.\nAustralija Priroda Uluru\nBLJAK Zmija jede zmiju (VIDEO)\nZbog zemljotresa u ovoj šumi drveće raste naopako (FOTO)\nNaučnici se hvataju za glave: Prosto nemaju objašnjenje


Zašto se javlja dehidrirana koža - Akademija\nZašto se javlja dehidrirana koža\nZašto se javlja dehidrirana koža?\nDehidrirana koža lica prepoznaje se po finim površinskim linijama i odsustvu sjaja. Takođe se javlja osećaj zatezanja i neprijatnosti. Ovi simptomi mogu biti izazvani smanjenim brojem distributivnih kanala za hidrataciju u koži, poznatih pod nazivom akvaporini, koji prenose vodu između ćelija u dubljim epidermalnim slojevima. Kada se broj akvaporina smanji, prirodni balans vlage u koži se pogoršava i narušena je barijerna funkcija kože. Kao posledica toga, koža je manje otporna na uticaje spoljašnjih agresivnih činilaca kavi su suvi i hladni klimatski uslovi ili iritirajuće supstance, i može postati osetljivija. Sastojci poput glikoglicerola pomažu da se akvaporini ponovo aktiviraju, da se koža intenzivno i dugotrajno hidrira, kao i da se podrži prirodna barijerna funkcija kože.\nSuva koža lica se može kretati u rasponu od grube do ispucale i crvene, a javlja se usled gubitka površinskih lipida koji čine prirodnu barijeru, kao i prirodnih vlažećih faktora (PVF) kakvi su urea i laktat koji smanjuju gubitak vode. Kada se ovaj balans jednom naruši, počinje gubitak vlage kroz kožu.\nOba stanja mogu uzrokovati osetljivosti kože na iritanse.\nReaktivna preosetljiva koža lica je mnogo češća kod žena nego kod muškaraca, i može biti u vezi sa primenom kozmetike i godinama starosti, a ispoljava se pojačanim gubitkom vode kroz epiderm. Simptomi se ispoljavaju nakon nanošenja proizvoda na lice, i mogu se pojaviti odmah, ili se mogu primetiti nakon više sati ili dana. Ovi neprijatni osećaji se subjektivno opisuju kao, između ostalog, peckanje i osećaj vreline, a mogu biti praćeni crvenilom (eritem), perutanjem i pojavom pustula (gnojanica). Korišćenjem proizvoda koje sadrže vrlo malo sastojaka koji se dobro podnose je ključ za smanjenje uticaja ovakvog stanja.\nSaznajte šta je mezoterapija lica


SAMO POZITIVNO: Optimisti žive duže i manje oboljevaju od srčanog i moždanog udara | Ekspres.net\nLjudi s pozitivnim gledanjem na svet verojatno će se ređe nego pesimisti suočiti sa srčanim ili moždanim udarom, a verovatno će i duže živeti, pokazala je nedavna analiza.\nU analizi koja se temelji na postojećim istraživanjima, naučnici su istražili podatke iz 15 studija u koje je bilo uključeno nešto manje od 230.000 ljudi, a praćeni su prosečno 14 godina, prenosi Jutarnji list.\nTokom tog vremena, najoptimističnije osobe imale su 35 posto manje šansi od najpesimističnijih za srčani ili moždani udar, a 14 posto manje izgleda da umru iz nekog drugog razloga, objavljeno je u JAMA Network Open.\n“Ti rezultati sugerišu da pozitivno i negativno razmišljanje ne samo da utiču na kvalitetu života nego mogu biti povezani i sa zdravljem”, rekao je Alan Rozanski, vodeći autor studije i naučnik na Icahn School of Medicine u Mount Sinaiju u Njujorku.\nOptimisti imaju pozitivnije zdravstvene navike koje im pomažu da žive duže, rekao je Rozanski. Oni bolje jedu, više vežbaju i manje puše od pesimista, a imaju i bolje načine nošenja s problemima koji im pomažu da budu proaktivni na polju svog zdravlja i da prolaze kroz teška vremena ne menjajući navike u nezdrave.\nPesimizam, suprotno tome, može potstaći češće upale i učiniti ljude podložnijima razvoju metaboličkih poremećaja koji mogu skratiti život, kazao je Rozanski.\nDok su mnoge studije kroz predhodnih nekoliko decenija povezale stres i promene raspoloženja s povećanim rizikom od srčanih bolesti, ovi rezultati nude sveže dokaze da gledanje na život može uticati na zdravlje srca.\n(VIDEO) ZDRAVLJE & FITNESS: 50 vežbi koje možete raditi bilo gde, čak i na putovanju. ZDRAVLJE: Fit i nakon praznika ZDRAVLJE: Namirnice koje imaju poseban status RAZMIŠLJATE O DIJETI? EVO ŠTA JE BITNO DA ZNATE: Prirodna hidratacija sa magnezijumom, za više energije i manje umora


Ni Tramp ne može da „ukine“ Incka - 23.01.2017, Sputnik Srbija\nNi Tramp ne može da „ukine“ Incka\nProces gašenja OHR traje odavno, ali BiH ne ispunjava uslove za odlazak visokog predstavnika. Inicijativa iz RS nema izgleda na uspeh, dok se velike sile ne... 23.01.2017, Sputnik Srbija\nAnđelko Kozomara: "Znate da se već dugo SAD, Nemačka, Engleska i Francuska smatraju međunarodnom zajednicom, svi ostali su nevažni." Čovek je ovom rečenicom sve rekao!!! Nabrojane zemlje čine 7,16% (SEDAM PROCENATA !!!) svetske populacije, a od njihovog urlikanja da su "međunarodna zajednica", ostalih 93% (DEVEDESET TRI PROCENTA) sveta se NE-ČU-JE !!! I zato, kada mi neko pomene "međunarodnu zajednicu", momentalno me spopadne mučnina i gađenje, jer ZNAM šta je i ko je to!!!\nPa nije Incko Supermen ! Nego jos jedna krvopija , koja nas unistava k'o smrdibuba !\nanalize i mišljenja, komentari i analitika, republika srpska (rs), federacija bih, donald tramp, miloš šolaja, anđelko kozomara, kancelarija visokog predstavnika u bih, bosna i hercegovina (bih)\n17:05 23.01.2017 (Osveženo: 10:45 24.08.2021)\n© PixabayOtkaz - ilustracija\nProces gašenja OHR traje odavno, ali BiH ne ispunjava uslove za odlazak visokog predstavnika. Inicijativa iz RS nema izgleda na uspeh, dok se velike sile ne dogovore o ukidanju OHR.\nInstitucija Visokog predstavnika za BiH ne može biti ukinuta bez saglasnosti velikih sila, bez obzira na to da li to traži Republika Srpska ili drugi bosanskohercegovački entitet. Ova institucija ne može biti ukinuta čak i ako bi u BiH postojao konsenzus oko toga.\nRusija je još 2008. zatražila ukidanje Kancelarije visokog predstavnika (OHR), uz ocenu da su ostvareni osnovni zadaci Dejtonskog mirovnog sporazuma.\nPodsetimo, delegacija Republike Srpske koja je prisustvovala inauguraciji američkog predsednika Donalda Trampa zatražila je zatvaranje Kancelarije visokog predstavnika međunarodne zajednice u BiH.\n6 Septembar 2016, 22:59\n„U razgovorima sa ljudima iz kabineta Donalda Trampa i članovima Kongresa jasno smo stavili do znanja da su naši prioriteti da se u Savetu bezbednosti UN donese nova rezolucija o BiH, a da se sadašnja stavi po strani“, rekao je Obrad Kesić, šef predstavništva RS u SAD.\n„Čak i kada bi i drugi entitet to tražio, mislim da bi to zavisilo od volje moćnih. Znate da se već dugo SAD, Nemačka, Engleska i Francuska smatraju međunarodnom zajednicom, svi ostali su nevažni. Dok oni između sebe ne postignu dogovor da se ukine ta kancelarija, uzalud su svi protesti, uzalud su zahtevi, uzalud su inicijative iz RS ili bilo koga“, kaže politički analitičar iz Banjaluke Anđelko Kozomara.\nKonsenzusa o ukidanju OHR u BiH nema, zato što, prema Kozomarinim rečima, Bošnjacima ta institucija odgovara. Visoki predstavnik je uvek na njihovoj strani i dok god je tako, oni će imati osećaj da međunarodna zajednica, oličena u četiri velike sile, štiti bošnjačke interese.\n„Republika Srpska može da traži, da se upinje, ali bez dogovora velikih, Kancelarija visokog predstavnika neće biti ukinuta. A procedura je jednostavna. Kada se oni dogovore na nekom tajnom sastanku, onda Savet za implementaciju mira donosi odluku o ukidanju kancelarije ili njenom premeštanju iz Sarajeva u neku drugu destinaciju, a spominje se Beč“, objašnjava Kozomara.\nOHR — ludačaka košulja Bosne i Hercegovine\n14 Novembar 2015, 18:11\nProces gašenja OHR traje odavno, a inicijativa delegacije RS izneta u Vašingtonu ne može da bude inicijalna kapisla za tako nešto, smatra profesor međunarodnih odnosa na banjalučkom Fakultetu političkih nauka Miloš Šolaja. Ta je inicijativa, prema Šolajinim rečima, odgovor na sankcije koje je Obamina administracija uvela predsedniku RS Miloradu Dodiku.\nOn podseća na postojanje „pet plus dva“ uslova za gašenje OHR. Uslov o efikasnoj demokratiji je, kako kaže Šolaja, rastegljiv, ali se i ne ispunjava, i on je i uzrok opstanka OHR.\n„U svakom slučaju, sve ono što se događa u BiH, sa rastom konflikata, sankcijama Dodiku, svim onim što se dešavalo u vezi sa referendumom, izborima, raznim procesima, produžava život Visokom predstavniku jer, pre svega zapadne zemlje žele da zadrže tu instituciju kao jednu od institucija pomoću koje mogu da upravljaju procesom“, kaže Šolaja.\nVisoki predstavnik sa svojim „bonskim ovlašćenjima“ predstavlja jedan od „mehanizama prisile“ koga će se međunarodna zajednica teško odreći, smatra on. Rusija bi želela da se reši OHR pre nego Saveta za primenu mira, nastavlja Šolaja, pozivajući se na predavanje bivšeg ruskog ambasadora u BiH Aleksandra Bocan-Harčenka i u tom smislu bi i mogla da ide politička akcija.\n„Mislim da bi RS trebalo da mnogo bolje osmisli političku akciju, odnosno pristup međunarodnoj zajednici, ukoliko želi da se Visoki predstavnik ukine kao institucija. Činjenica je da će on verovatno, nakon sankcija Dodiku, imati veću ulogu jer će mu zapadne države to dozvoliti. Ono što se može očekivati, mada ne mislim da je u ovom trenutku realno, jeste brži put BiH u EU“, kaže Šolaja i dodaje da bi to bio način da se BiH reši OHR jer, kako kaže nema ulaska u EU sa međunarodnim mehanizmima kontrole.\nDa bi visoki predstavnik napustio BiH, prema Šolajinim rečima, tri konstitutivna naroda morala bi da pokažu političku volju za funkcionisanjem bez OHR. Danas to nije slučaj, a očigledno je da bošnjačka komponenta BiH, koja, kaže Šolaja, želi da ostvari neke ciljeve s početka devedesetih, računa na podršku međunarodne zajednice, pre svega na visokog predstavnika.\nIncko: Neću se izviniti ni Dodiku ni Ivaniću\n17 Januar 2017, 10:03\nO novoj američkoj administraciji može se ceniti samo po onome što je izgovoreno u izbornoj kampanji, međutim, drugo je, kaže Kozomara, kada novi predsednik preuzme vlast i stvari počne da sagledava iz Ovalnog kabineta.\n„Ne možemo, dakle, previše da očekujemo od Trampa, ali ne možemo ni da ne očekujemo da neće da ispuni ono što je obećavao. Srbi se s pravom nadaju da je konačno došlo vreme da Sjedinjenim Državama vladaju ljudi koji su proslavili Ameriku dostignućima, a ne koji su je proslavili krvlju, siledžijstvom, bombama, ono što su američke administracije radile 25 godina. Mi očekujemo da će Trampova administracija prihvatiti da u svetu postoje dve sile, Rusija i SAD i da one treba da se dogovaraju o ključnim pitanjima za budućnost planete, a ne da jedni odlučuju o svemu“, kaže Kozomara.\nŠolaja ne veruje da će nova američka administracija ići u pravcu ukidanja OHR, jer se, kaže, niko olako ne odriče kontrolnih mehanizama u kriznim područjima. On naglašava da je ceo mehanizam administracije koji se bavi Balkanom ostao netaknut, uključujući i raspored ambasadorskih mesta.\n24 Decembar 2016, 17:15\n„U nekoliko narednih meseci, dok se administracija ne uspostavi, mislim da će i te politike ostati na snazi“, kaže Šolaja i dodaje da bi trebalo više da se radi sa EU i Rusijom, ali i na unutarpolitičkom planu, ako se želi ukidanje OHR. Međutim, Šolaja kao glavnu smetnju tih procesa vidi bošnjačku stranu, koja računa na međunarodnu zajednicu u ostvarenju svojih političkih ciljeva.\n23 Januar 2017, 20:352\n23 Januar 2017, 21:491


17.03.2021 u 16:00\nMedvedev u poteri za Đokovićem\nOd juče je Danil Medvedev i zvanično drugi reket sveta. Znalo se to i pre njegove pobede u Marselju, a sada je dvostruka proslava uveličala uspeh od posebnog značenja u „zlatnom dobu” profesionalnog tenisa, u kojem je čak i pozicija broj dva bila nedostižna za bilo koga ko se ne zove Novak Đoković, Rodžer Federer, Rafael Nadal ili Endi Mari. Od 25. jula 2005. godine, kada je sa te pozicije sišao Lejton Hjuit, ova četvorica asova do juče nisu dozvoljavala pristup ni drugom, a kamoli prvom mestu. U periodu 2008–2012, zauzimali su pet godina neprekidno sva četiri vodeća mesta i to je bio glavni povod da se ustoliči naziv „velika četvorka”, iako je učešće četvrtog člana u njoj vremenom postajalo sve manje realno. Gledano iz današnje perspektive, ime „velika četvorka” i mesto Endija Marija u njoj\nNajbolji teniser sveta Novak Đoković započeo je danas 310. nedelju na prvom mestu ATP liste čime je izjednačio rekord Švajcarca Rodžera Federera po broju sedmica provedenih u vrhu svetskog tenisa. Đoković se prvi put na prvo mesto ATP liste popeo 4. jula 2011. sa 24 godine i 43 dana i tada je na vrhu proveo 122 sedmice što je njegov najduži niz kao broj 1. Rekord po broju uzastopnih nedelja na vrhu i dalje drži Federer – 237. Iza Đokovića i Federera na večnoj listi nalaze se Pit Sampras (286 nedelja na prvom mestu), Ivan Lendl (270) i Džimi Konors (268). Kao broj 1, Đoković je upisao 387 pobeda i 53 poraza, uključujući 117 pobeda i 30 poraza protiv igrača iz prvih 10, dok u finalima ima učinak 39-13. Pre dve nedelje, Đoković je osvojio trofej na Australijan openu, svoj 18.\n21.12.2020 u 11:09\nĐoković počeo 300. sedmicu na vrhu ATP liste\nLONDON – Najbolji teniser sveta Novak Đoković započeo je danas 300. sedmicu na čelu ATP liste. Srbin je tek drugi teniser u istoriji koji je došao do ove brojke i dostignuća, a pre njega to je ostvario samo Švajcarac Rodžer Federer. Federer je na vrhu ATP karavana bio 310 sedmica, a srpski teniser taj rekord može da obori 8. marta 2021. godine. Đoković je šesti put u karijeri godinu završio na prvom mestu liste, a u odnosu na drugoplasiranog Španca Rafaela Nadala ima 2.180 bodova više, preneo je Tanjug.\nNajbolji teniser sveta Novak Đoković započeo je 288. nedelju na vrhu ATP liste i tako se još približio rekorderu Rodžeru Federeru, koji ima 310. Đoković ima 11.260 bodova, a iza njega slede Rafael Nadal (9.850) i Dominik Tim (9.125). Iza njih slede Federer (6.630), Danil Medvedev (5.890) i Stefanos Cicipas (5.385). Prvih 10 kompletiraju Aleksandar Zverev (4.650), Mateo Beretini (3.030), Gael Monfis (2.860) i Roberto Bautista-Agut (2.665), preneo je Tanjug. Kada su u pitanju ostali srpski igrači, Dušan Lajović ostao je 24. teniser sveta, dok su Filip Krajinović (29), Miomir Kecmanović (41) i Laslo Đere (73) nazadovali za jednu poziciju. Po jednu poziciju niže nego prošle nedelje su i Nikola Milojević (144), Danilo Petrović (160) i Viktor Troicki (192).\n14.09.2020 u 12:13\nLONDON – Srpski teniser Novak Đoković i dalje je vodeći na najnovijoj ATP listi, na čijem čelu je započeo 286. nedelju. Najbolji teniser sveta po broju nedelja na prvom mestu ATP liste izjednačio se sa Pitom Samprasom i ispred njega je samo Švajcarac Rodžer Ferderer, koji je na čelu liste bio 310 sedmica. Đoković i dalje ima 1.010 bodova više od drugoplasiranog Španca Rafaela Nadala (9.850), na trećoj poziciji je Dominik Tim iz Austrije, koji je osvajanjem titule na Ju-Es openu ukupno sakupio 9.125 bodova, četvrti je Švajcarac Rodžer Federer, kog sledi Rus Danil Medvedev... Jedina promena u Top 10 jeste napredak španskog tenisera Roberta Bautiste Aguta za jednu poziciju, koji je na 11. mesto potisnuo Davida Gofana iz Belgije, prenosi Tanjug. Od srpskih tenisera napredak je\n31.08.2020 u 12:15\nLONDON – Najbolji teniser sveta Novak Đoković, na najnovijoj ATP listi, povećao je prednost u odnosu na drugorangiranog Španca Rafaela Nadala. Đoković posle titule u Sinsinatiju ima 1.010 bodova više od Nadala (9.850), na trećoj poziciji je Dominik Tim iz Austrije, četvrti Švajcarac Rodžer Federer, kog sledi Rus Danil Medvedev... Među Top 10 nije bilo promena, dok je među najboljih 20 igrača sveta španski irgač Roberto Bautista Agut napredovao je za jednu poziciju i sada je 11. igrač sveta, dok je Italijan Fabio Fonjini pao za jedno mesto i sada je 12. poretku, prenosi Tanjug. Od srpskih tenisera u Top 100, najveći napredak je ostvario Filip Krajinović, koji je napredovao za šest pozicija i sada je 26. teniser sveta. Dušan Lajović je za jednu pozciju lošije rangiran nego prošle\n01.07.2020 u 15:06\nDa li ATP novim bodovanjem može da „uspori” Đokovića?\nPandemija koronavirusa zaustavila je ili preciznije rečeno usporila pohod Novaka Đokovića na rekord po broju nedelja na poziciji najboljeg svetskog tenisera, a nove informacije iz Španije kažu da bi ATP novim bodovanjem mogao taj put dodatno da oteža. Naime, Marka je objavila da ATP, kada se nastavi sezona u avgustu, neće obrisati bodove sa turnira koji su otkazani (Sinsinati, Ju-Es Open, Rolan Garos, Rim, Madrid), nego će se bodovi gubiti srazmerno u odnosu na 52 nedelje koliko ima godina. To znači da bi se Đokoviću, koji na vrhu ima 10.220 bodova, svakog ponedeljka oduzimalo 196 bodova, a Rafaelu Nadalu, koji na „zamrznutoj listi” ima 9.850, oduzimalo 189 bodova, javlja Tanjug. Šta to praktično znači? Bez dileme, Nadalu je „olakšan” put da se vrati na tron, jer je Đokoviću


Obrazovni profili - Pravni fakultet za privredu i pravosuđe\nGeri Karolja 1, Novi Sad\nUslov za upis Osnovnih akademskih studija jeste prethodno završeno četvorogodišnje srednjoškolsko obrazovanje i položen prijemni ispit. O uslovima polaganja prijemnog ispita detaljnije pogledajte OVDE.\nPo završetku Osnovnih akademskih studija studenti postaju stručni i specijalizovani intelektualci kojima su na raspolaganju široke mogućnosti zapošljavanja, unapređenja kvaliteta života i kontinuiranog profesionalnog razvoja.\nNa osnovnim akademskim studijama, s jedne strane, stiču se znanja potrebna za upis u sledeći obrazovni stepen, dok s druge strane, stečena znanja na osnovnim akademskim studijama omogućavaju obavljanje određenih stručnih poslova koji se traže na tržištu rada.\nNa Pravnom fakultetu, univerziteta Privredna akademija u Novom Sadu na osnovnim akademskim studijama realizuju se dva studijska programa:\nStudijski program Pravo koji sadrži dva modula:\nOpšte – pravni studijski program – Studije na daljinu (DLS)\nU skladu sa Bolonjskom deklaracijom svi predmeti traju jedan semestar i za svaki predmet je utvrđen odgovarajući broj ESPB bodova, određen na osnovu obima rada koji student treba da uloži kako bi savladao predmet. Kroz izborne predmete studenti stiču uskostručna znanja upravo iz onih oblasti koje su im interesantne. Na taj način studentima se pruža mogućnost da se pripreme upravo za one poslove kroz koje bi želeli da razvijaju svoju karijeru.\nSticanje praktičnih znanja i veština koje su potrebne za uspešno zaposlenje, obezbeđeno je kroz stručnu praksu na Osnovnom i Višem sudu u Novom Sadu, kao i u brojnim privrednim organizacijama sa kojima Pravni fakultet za privredu i pravosuđe ma potpisan Sporazum o saradnji.\nMaster akademske studije traju godinu dana i po završetku ovih studija studenti stiču 60 ESPB i stručni naziv master pravnik.\nMaster akademske studije zasnovane su na iskustvima vodećih svetskih i domaćih univerziteta, kao i na dosadašnjem iskustvu Pravnog fakulteta, univerziteta Privredna akademija u Novom Sadu u organizovanju i izvođenju nastave na master akademskim studijama.\nOve studije teže razvoju kritičkog mišljenja i pružanju sadržajnijeg obrazovanja za profesiju master pravnika. Programi na master akademskim studijama omogućavaju specifičnu nadgradnju prethodno stečenih saznanja, jer obuhvataju predmete iz više različitih pravnih oblasti koji će svojim sadržajem upotpuniti usvojena znanja na osnovnim akademskim studijama. I ne samo da se stiču nova saznanja, već se izučavanjem predmeta master akademskih studija produbljuju postojeća.\nOsnovna obeležja master akademskih studija:\nza svaki predmet utvrđen јe odgovaraјući broј ESPB bodova, u zavisnosti od obima rada koјi student treba da uloži da bi savladao sadržaјe predmeta;\nzastupljen јe dovoljan broј izbornih predmeta, koјi doprinosi kvalitetu studiјskog programa (dva izborna predmeta od ponuđena četiri);\nuvedena јe stručna praksa u prvom semestru master akademskih studiјa koјa će doprineti uvidu u praktičnu primenu usvoјenih teoriјskih znanja i time pomoći svakom studentu da samostalno poveže teoriјu i praksu i osposobi se za kvalitetno delovanje u budućoј kariјeri koju će razvijati u različitim organima, organizaciјama, ustanovama, državnim i privatnim firmama i preduzećima;\nobavezna јe izrada završnog rada u drugom semestru master akademskih studiјa i time se doprinosi produbljenom i u velikoј meri samostalnom razmatranju određene pravne problematike, što istovremeno predstavlja i adekvatnu nadgradnju usvoјenih znanja kroz prethodno školovanje.\nFakultet organizuje Master akademske studije na dva studijska programa:\nStudijski program Pravo, koji sadrži sledeće module:\nIntegrаcijom nаučno-stručno-istrаživаčkog rаdа i obrаzovne usluge, rukovodeći se potrebаmа okruženjа i korisnikа, Pravni fakultet, univerziteta Privredna akademija u Novom Sadu kreirа visokokvаlitetne progrаme koji se odnose nа doktorske studije. Kroz kontinuirаni i profesionаlni rаzvoj i istrаživаnje stvаrа se dinаmična obrаzovna zаjednica kojа je usredsređenа nа stаlno poboljšаnje kvаlitetа procesа kontinuirаnog obrаzovаnjа.\nDoktorske studije na Pravnom fakultetu u Novom Sadu traju tri godine, a po njihovom završetku, studenti stiču akademski naziv: doktor nauka – pravne nauke i 180 ESPB.\nStudenti doktorskih studija u prvom i trećem semestru imaju studijsko – istraživački rad u funkciji izrade naučnog rada, a u petom i šestom semestru imaju studijsko – istraživački rad – teorijske osnove disertacije;


LSV | Zabrinutost i žaljenje zbog presude Počuči\nNovi Sad, 15. decembar 2016 - Forum žena Lige socijaldemokrata Vojvodine je sa zabrinutošću i žaljenjem dočekao vest da je Radomir Počuča nekadašnji portparol Protivterorističke jedinice MUP oslobođen optužbi da je ugrozio bezbednost „Žena u crnom“.\nOvakva presuda ne doprinosi sprečavanju sveprisutnog govora mržnje, diskriminacije i fizičkog ugrožavanja kako u medijima i javnim nastupima, tako i na društvenim mrežama, samo zbog nečijeg različitog mišljenja.\nObaveza državnih organa i institucija je da stvaraju jasnu granicu između dozvoljenog i nedozvoljenog i da sve građanke i građani osećaju jednako bezbedno. Nažalost, to sada nije slučaj.\nForum žena LSV | Četvrtak, 01. 12. 2011. | Komentara: 0\nUspešna tribina o bolestima zavisnosti\nSOMBOR – Nemojmo biti solidarni u zlu, odnosno, nemojmo nalaziti opravdanje za loše postupke nama bliskih osoba i ne reagovati na njih, samo zato što su članovi porodice – jedan je od akcenata tribine na temu „Bolesti zavisnosti i porodica”, održanoj juče u Velikoj sali Gradske kuće, povodom obeležavanja Međunarodnog dana borbe protiv nasilja.\nForum žena LSV | Utorak, 29. 11. 2011. | Komentara: 0\nNasilje u porodici javni, a ne privatni problem\nZRENJANIN - Nasilje u porodici, koje je najzastupljeniji oblik nasilja nad ženama, javni je a ne privatni problem, istakla je danas regionalna koordinatorka Foruma žena GrO Lige socijaldemokrata Vojvodine Zrenjanin Dragana Mihaljević. Ona je ukazala na to da je uticaj koji nasilje prema ženama ima mnogo širi od pojedinačnih slučajeva, jer utiče na porodice, zajednice i društvo u celini.\nPrethodna 424344454647484950 Sledeća


Vanja Tokić plasirala se u polufinale 40. Grand Prix Pepa Opava u kategoriji bikini fitnesa | Kalelarga info\nVanja Tokić plasirala se u polufinale 40. Grand Prix Pepa Opava u kategoriji bikini fitnesa\nIzdvojenoSport 6. studenoga 2018. R. I. 0\nVanja Tokić (39) iz Zadra, koja je ovoga vikenda kao član reprezentacije Hrvatskog body building saveza nastupila na 40.-tom Grand Prix PEPA Opava u kategoriji...


Hibridni identiteti od Bosne 1914 do Ukrajine 2014 - Rusija i Srbija - Politika - Ceopom Istina\nHibridni identiteti od Bosne 1914 do Ukrajine 2014\nNaslovna / Rusija i Srbija Rusija i Srbija - Politika / Hibridni identiteti od Bosne 1914 do Ukrajine 2014\nKategorija: Rusija i Srbija - Politika / Objavljeno: 03/08/2014, 08:07\nSažetak: Nasuprot narodotvornim procesima istorijskih nacija, koji se odvijaju u dugom vremenskom kontinuitetu, hibridni identiteti se stvaraju brže i indukovani su spolja. Njihova instrumentalizacija u geopolitičke svrhe dovodi do toga da se uvek zasnivaju na radikalnom antagonizmu prema civilizacijskom ognjištu. Ovaj rad se sastoji iz četiri dela. U prvom se opisuju narodotvorni procesi i njihova razlika u odnosu na hibridne identitete. Drugi deo je posvećen analizi hibridnog bošnjaštva, a treći hibridnog ukrajinstva i njihovih razlika u odnosu na prirodni tok narodotvornih procesa kod bosansko-hercegovačkih muslimana i ukrajinskih pravoslavaca. Na kraju, u četvrtom delu se govori o upotrebi navedenih hibridnih identiteta u geopolitičke svrhe.\nKljučne reči: hibridni identitet, geopolitika, bošnjaštvo, ukrajinstvo, Srbija, Rusija, kontinentalizam, atlantizam.\nNARODOTVORNI PROCESI I GEOPOLITIKA\nSvaki istorijski narod je imao sopstveni, originalni narodotvorni put. Češki sociolog Miroslav Hroh (Miroslav Hroch) posmatra stvaranje jednog naroda kao troetapni proces („narodotvorni proces“), koji ima svoju vremensku dimenziju. Prema njegovom viđenju, od javljanja interesa za zaokruživanjem saznanja o određenoj etničkoj grupi, njenom jeziku, kulturi i zajedničkoj istoriji, preko stvaranja nacionalnog političkog programa, razvoja nacionalne kulture i stvaranja političkih institucija, do masovnog širenja nacionalno-političkog i državno-političkog programa među stanovništvom  u pojedinim slučajevima bilo je neophodno da prođu i čitava dva veka. Lav Gumiljov (Lev Nikolaevič Gumilëv) opisuje kako je proces stvaranja francuske nacije trajao preko hiljadu godina, još od 9. veka , što je sasvim u skladu sa tezom Renea Genona (Réne Guénon), koji definiše tradiciju kao „sveukupnost sakralnih znanja, čije je praiskonsko poreklo božansko, a ne ljudsko.“  Traganje za početkom prve faze narodotvornog procesa vodi u daleku prošlost, ka korenima rađanja jedne posebne etničke zajednice.\nDo ubrzavanja nacionalnog zaokruživanja dolazi posle 18. veka, kada su „vera i kultovi postepeno prestajali da budu izvor nacionalnog identiteta. Na njihovo mesto su, u duhu prosvetiteljstva i romantizma 18. i ranog 19. veka, došli jezik, pa i slobodna volja pojedinca da sam izabere svoju pripadnost. Vera je, u duhu modernih evropskih ideja, postala privatna stvar.“  Najpre jezička bliskost, a zatim i svest o zajednički proživljenoj istoriji postaju stubovi narodnog okupljanja. Ovo je i period rađanja nacionalnih država. U nemačkom jeziku postoje dva pojma kojima se opisuje proces stvaranja nacija i nacionalnih država: Staatsnation i Kulturnation. Ovo nam ukazuje i da su izgrađeni narodi imali potencijal da stvore sopstvene države, i da su države imale potencijal da izgrade narode. Najupečatljiviji primer Staatsnation-a je američka nacija, u dobroj meri i francuska i engleska, dok se u grupu Kulturnation-a mogu svrstati Nemci i Italijani, na primer.\nRađanje nacionalnih država je uzrokovalo promenu granica u Evropi. Nemački istoričar Teodor Šider (Teodor Schieder) razlikuje tri tipa nastanka modernih država u Evropi.  Prvi tip su takozvane narodne države zapadnoevropskog tipa. Njih su formirali „državni narodi“ i kao primeri se mogu navesti Francuska i Engleska. Drugi tip su „ujedinjene narodne države“, nastale ujedinjenjem više administrativno-političkih celina u kojima su živeli pripadnici jednog naroda u jednu celinu. Primeri su Italija i Nemačka. Treći tip su države nastale otcepljenjem od većih, multinacionalnih carevina. Po Šideru, tu spadaju Srbija, Irska i Finska. U istorijskom smislu, posmatrajući jedan period u prošlosti, ovakav zaključak je sasvim tačan. Međutim, otvara se pitanje: zašto posmatrati samo jedan uski period u ocenjivanju karaktera državotvornog procesa? Nastanak države je, kao i rađanje naroda proces, u nekim slučajevima dug i više vekova, a pojedine borbe koje su tokom tog procesa vođene trajale su i po nekoliko decenija.\nMeđutim, gledano sa geopolitičkog aspekta, sasvim je jasno zašto je do toga došlo. Još od samog početka aktuelizacije „srpskog pitanja“ na međunarodnom planu, krajem 18. veka, ono je postalo geopolitičko pitanje. Otuda će i težnja srpskog naroda da, poput ostalih evropskih naroda, svoj narodotvorni proces kruniše istitucionalnim i teritorijalnim zaokruživanjem moderne srpske države postati problem u odnosu između Srbije i velikih sila . Možda je najbolje obrazloženje postavljanja velikih sila prema „srpskom pitanju“ dao francuski ministar spoljnih poslova Šarl Moris Taljeran (Charles Maurice de Talleyrand-Périgord), koji još na samom početku Prvog srpskog ustanka saopštava turskom poslaniku u Parizu „da se ne sme dopustiti da tako veliko stanovništvo, na strateški tako značajnom položaju dobije svoju državu silom otetu od sultana.“  Ipak, posle sedam decenija odlučne i grčevite borbe Srbija je postala međunarodno priznata, pa je nikla nova država na strateški značajnom položaju. Politička bitka se zato od druge polovine 19. veka vodi oko pitanja kako sprečiti dalji rast te države. Tumačenje kako Srbija nastaje „otcepljenjem od multinacionalne carevine“ je zato i pokušaj njenog ograničavanja na teritoriji koju zauzima neposredno posle Berlinskog kongresa. Srbima se uskraćuje pravo da imaju svoju „ujedinjenu narodnu državu“, a od tada, pa sve do početka Prvog svetskog rata, ključna oblast na kojoj se vodi ova bitka je Bosna i Hercegovina.\nU istoriji se može naći nekoliko primera kako su sprečavane težnje jednog naroda da se homogenizuje na određenom geografski omeđenom prostoru. Vavilonjani su još od 6. veka pre nove ere praktikovali „kolektivna preseljenja“, pa su „selili jedne narode sa neke teritorije, a druge doseljavali“, jer, „kada bi se jedan narod našao na sasvim drugoj teritoriji, bilo je mnogo manje šansi za pobunu, za revolt. To nije bila zemlja tog naroda, to je sada bila tuđa zemlja gde su oni bili došljaci i nisu imali motiva da se bore“ . Efekti ove strategije bili su poznati i Vizantiji. Jedna od teza o dolasku Albanaca na Balkan, koja je bila prilično raširena među srpskim istraživačima i istoričarima u 19. veku, jeste da su Albanci kavkasko pleme, koje se doseljavalo na Balkan u periodu od 7. do 10. veka na inicijativu same Vizantije, kako bi štitili njenu zapadnu granicu. U delu O upravljanju carstvom (De administrando Imperio) car Konstantin VII Porfirogenit (Κωνσταντίνος Ζ΄ Πορφυρογέννητος), opisujući unutrašnje okolnosti u tadašnjoj Vizantiji, na nekoliko mesta pominje Albance, ali ne kao narod koji živi na Balkanu, na zapadnoj granici Vizantije, već kao kavkaski narod koji je naseljavao prostor koji se danas može odrediti kao severozapadni deo Azerbejdžana i koji je imao izrazito uređenu strukturu unutrašnjih odnosa, te da su se u razgovorima morale odavati posebne počasti plemenskim glavešinama .\nJedan od načina je predstavljalo i širenje etnoprostora jednog naroda nauštrb drugog. Najbrutalniji primer predstavlja Veliki istočni plan (Generalplan Ost), koji je, prema raspoloživim dokumentima i svedočenjima tokom Nirnberškog procesa, najverovatnije pripreman između 1939-1942. godine. Bio je to tajni plan, osmišljen u uskom krugu, kojim je rukovodila Glavna bezbednosna služba Rajha (Reichssicherheitshauptamt). Posle Drugog svetskog rata, iako je većina dokumenata o radu ove službe uništena, ipak je na osnovu svedočenja rukovodioca ovog „projekta“ dr Hansa Eliha (Standartenführer Dr. Hans Ehlich) i raspoložive dokumentacije mogla da se izvrši rekonstrukcija o tome šta se želelo postići Velikim istočnim planom. Cilj je bio teritorijalno širenje Nemačkog Rajha na istok, uz promenu etničke strukture stanovništva. Tako bi novi „životni prostor“ (Lebensraum) bio pod dominacijom nemačkog faktora. Do promene etničke strukture je moglo doći uništavanjem stanovništva, njihovom germanizacijom ili proterivanjem. Plan se odnosio na Poljake, Ruse, Beloruse, Ukrajince (Maloruse), Čehe, Jevreje i pripadnike baltičkih naroda. Konačna verzija plana se sastojala iz dva dela: malog i velikog plana. „Mali plan“ (Kleine Planung) je podrazumevao preduzimanje određenih aktivnosti još tokom rata i izvođenja ratnih operacija, dok se „Veliki plan“ (Grosse Planung) odnosio na akcije koje su trebalo da se sprovode po završetku rata u periodu od trideset godina . Da bi postojala nemačka etnička većina na određenim teritorijama, predlagano je da se „germanizuje“ polovina Čeha, trećina ukrajinskih Malorusa i četvrtina Belorusa, kao i da se većina slovenskog stanovništva protera daleko na istok, iza Urala.U „Velikom planu“ se konstatuje da od 45 miliona stanovnika Srednje i Istočne Evrope koji nisu Nemci, čak 31 milion je „rasno nepodoban“ (svi Jevreji, četiri petine Poljaka, tri četvrtine ukrajinskih Malorusa, dve trećine Belorusa), dok preostalih 14 miliona mogu da ostanu u okviru Nemačke, ali da služe kao jeftina radna snaga. Na novouspostavljeni „životni prostor“ bi, zajedno sa Nemcima, bili preseljavani i Česi i Letonci, na primer, što bi u novom okruženju ubrzalo njihovu germanizaciju . U predratnom periodu u Nemačkoj se od strane nacista počinje koristi pojam Untermensch, što je trebalo da označi „podljude“, „ljude niže vrednosti“ ili „inferiorne grupe“ . U takvom ambijentu se i razmatraju planovi o likvidaciji, deportovanju ili asimilaciji desetina miliona ljudi. Slovenski narodi su, pored Jevreja i Roma u ovoj skupini.\nPrethodnica „Velikom istočnom planu“ bila je (geo)politička koncepcija „Prodor na istok“ (Drang nach Osten) . Diskutabilno je kada se prvi put javlja ideja o „Prodoru na istok“. Pojedini istoričari je stavljaju u rani Srednji vek i vreme prvih velikih sukoba sa Velikomoravskom kneževinom i potom Mađarima; drugi povezuju ovu ideju sa Bizmarkovom Pruskom, dok treći naglašavaju period posle ujedinjenja Nemačke i priprema za Prvi svetski rat kao ključno razdoblje razvoja ideje. Prva teorija, koja smešta početak „Prodora na istok“ u srednjovekovni period, zapravo pokušava da napravi vezu sa procesom takozvanog Ostsiedlung-a, naseljavanja istočnih teritorija nemačkim narodom još od 10. veka. Ovaj migracioni proces, koji je, gledajući sa današnje istorijske distance, trajao nekoliko vekova i uticao na stvaranje političko-kulturnog područja Srednje Evrope, ipak ne bi trebalo mešati sa „Prodorom na istok“, koji je usledio kasnije. Do „kretanja“ nemačkog stanovništva tokom Ostsiedlung-a dolazilo je, između ostalog, i zbog poziva mnogobrojnih slovenskih vladara da upravo nemačke zanatlije i trgovci nasele njihove zemlje. Tako su ubrzavali privredni razvoj i punili državnu kasu, u čemu im je nemačko stanovništvo bilo od velike koristi. Ovo je uzrok srednjoevekovnih seljenja germanskog stanovništva u Šleziju, Sudete ili Podunavlje . Pored toga, u pojedinim periodima nemački protestanti su proterivani sa teritorije Svetog rimskog carstva, pa su se prinudno preseljavali na područje Baltika, Karpata, Transilvanije ili oblasti Ruske carevine, na primer .\nTreći način se odnosi na stvaranje hibridnih identiteta, koji su pogodni za geopolitičku instrumentalizaciju. Šta se može podrazumevati pod ovim pojmom? Hibridni identiteti predstavljaju pokušaje stvaranja Staatsnation-a oko veštački stvorenih konstrukcija. Prema Vitniju Smitu (Whitney Smith), simboli koji su uticali na narodotvorni proces mogu se podeliti na pet kategorija: javne događaje (kao npr. proslave, pogrebi, procesije u većinski katoličkim državama), verbalne simbole (parole, gesla, pesme, himne), ikonografske simbole (slike, ikone, posebni znakovi identifikacije, zastave), spomenike i, na kraju, na samu državu i njene elemente (teritorija koju je obuhvatala ili na kojoj je nastala, zakoni, posebne institucije). On takođe opisuje i četiri načina na koja se „nacionalni simbolizam“ može manifestovati kao: aktivni simbolizam (korišćenje simbola na javnim proslavama ili događajima), verbalni simbolizam (primetan u javnim istupima, pevanju pesama, uzvikivanju parola), konkretni simbolizam (mesto koje u svesti stanovništva zauzima zemlja ili pojedine oblasti, reke, planine), grafički simbolizam (upotreba simbola na zastavama, plakatima, slikama).  U izgradnji hibridnih identiteta se koriste aktivni, verbalni i grafički simbolizam, kako bi se u svesti stanovništva izgradio tačno određeni, nametnuti konkretni simbolizam. Zato se smišljeno usmeravaju i povezuju javni događaji, verbalni i ikonografski simboli, sa identitskim spomenicima i državnim atributima i tako obezbeđuje široka penetracija hibridnog identiteta na određenom geografskom prostoru. Tipično za hibridne identitete jeste i da se njihovo formiranje indukuje spolja, od zainteresovanih geopolitičkih igrača sa ciljem fragmentacije određenog prostora.\nDa bi se gradili hibridni identiteti, koriste se različitosti koje jedan deo stanovništva u oblastima u kojima živi ispoljava u odnosu na svoju identitsku maticu, prema sopstvenom civilizacijskom ognjištu. To mogu biti religijske, kulturno-jezičke, ekonomske ili političke razlike. Instrumentalizacija ovih razlika u geopolitičke svrhe dovodi do toga da se hibridni identitet uvek zasniva na radikalnom antagonizmu prema civilizacijskom ognjištu. Na ovom mestu treba napomenuti da je sasvim moguće da bi pomenute različitosti stanovništva na određenom području rezultirale početkom jednog novog, originalnog narodotvornog procesa i u krajnjoj liniji dovele do stvaranja novog naroda. Međutim, taj proces „odvajanja“ od šire identitetsko-prostorne celine bi tekao svojim „prirodnim tokom“, trajao dugo i verovatno ne bi dovodio do stvaranja radikalnih antagonizama. Ishod ovog „prirodnog toka“ ne bi značio da se nova nacija udaljava od svog civilizacijskog ognjišta.\nBOSANSKI HIBRIDNI IDENTITET\nPrimeri pokušaja stvaranja hibridnih identiteta vidljivi su na postjugoslovenskom i postsovjetskom području i, uočljivo je, odigravaju se isključivo na srpskom i ruskom etnoprostoru. Ograničavanje uticaja Srbije u Bosni i Hercegovini posle Berlinskog kongresa (u tom trenutku Srbi su činili većinu na ovom području) vodio je preko pokušaja stvaranja bošnjačke nacije. U novopripojenoj oblasti austrijska uprava je imala katastrofalne rezultate, a pune tri decenije je različitim mehanizmima pokušavala da ograniči ili u potpunosti opstruira bilo kakve interese većinskog srpskog stanovništva. Bitno poglavlje u austrijskoj strategiji predstavljalo je i plansko naseljavanje muslimanskog stanovništva u etnički čiste, srpske sredine u istočnoj Bosni. Otac bošnjačke nacije je Benjamin Kalaj (Benjamin von Kállay), mađarski političar, habzburški diplomata i austrougarski upravnik Bosne i Hercegovine 1882–1903. godine. Kalaj je izvesno vreme proveo u Beogradu kao austrougarski konzul, dobro je poznavao Balkan i autor je jednog zapaženog dela o srednjovekovnoj istoriji Srba.  Pored toga, kao mađarski političar, Kalaj je bio blizak habzburškom šefu diplomatije Đuli Andrašiju. Sa jedne strane, Andraši se oslanjao na Kalaja u donošenju odluka koje su se ticale Balkanskog poluostrva, dok su, s druge strane, Kalaju bila širom otvorena sva vrata u Beču. On je brzo zainteresovao sve važne centre moći u Beču za svoju ideju o „bošnjačkoj naciji“, a od 1882. godine, kada postaje guverner BiH, pruža mu se prilika i da je realizuje. „Čim je posle okupacije došao u Bosnu, shvatio je da treba zavaditi pravoslavce i muslimane, jer su pojedinci ove dve konfesije počeli da organizuju otpor austrijskoj vlasti, nastavljajući borbu koju je Hadži Lojo započeo. Kalaj je umesto srpstva hteo da oživi srednjovekovno bosanstvo i bosansku državnu i narodnu svest, stvarajući tako bosanasku naciju. Službeno je umesto srpskohrvatskog jezika uveden naziv bosanski jezik. Ukinuti su srpski jezik i srpska štampa, progonjeni srpski učitelji, zabranjena srpska istorija. Kalaj je zabranio Istoriju Srba, koju je sam napisao. Kalaj i Josip Štadler su uveli u Bosnu jezuitski red i marginalizovali franjevce, jer su bili bliski sa srpskim narodom. Čuvena su Štadlerova semeništa (škole) iz kojih su potekli ustaški zločinci Pavelić, Artuković i mnogi drugi. Zabranjena je bila ćirilica, a štampan je latinični list Bošnjak, što je postao naziv za bosanske muslimane. U Beogradu su vladali austrofili Milan i Aleksandar Obrenović kada je u Beč stigla crkvenoškolska delegacija 1896. godine da se žali caru na Kalajevu vlast i samovolju. Da bi dezavuisao krivicu bosanskog namesnika pred carem, Aleksandar je na nagovor Milana odlikovao Kalaja najvišim ordenom i tako prepustio bosanske Srbe šikaniranju Hrvata i muslimana. Seme nacionalne mržnje stalno se uvećavalo podsticanjem verskih trzavica od strane okupacijskih vlasti.“  Ideja je bila da se na ovakav način od bosanskih muslimana stvori „tampon zona“ u Podrinju, kojom će biti odeljeno srpsko stanovništvo iz zapadne Srbije i istočne Bosne, što će ostaviti dalekosežne posledice na srpsko-muslimanske međuetničke odnose u ovom delu Bosne čak i u dalekoj budućnosti.\nKalajeva ideja svodila se na to da se u BiH formira jedan narod, bošnjački, koji će pripadati trima konfesijama. Da bi se ova ideja sprovela, bilo je neophodno izvršiti potpunu centralizaciju i reformisati unutrašnji sistem u BiH. Najviše je ovaj plan Kalaja bio usmeren na sabijanje srpskih interesa i težnji, s obzirom na to da su tada Srbi činili apsolutnu većinu u BiH. Međutim, on je imao ambiciju i da utiče na modernizaciju islamskog društva, koje će se otrgnuti od uticaja Istanbula i pripojiti Beču. Inače i samoj „bošnjačkoj naciji“ bilo je namenjeno da se razvija u „srednjoevropskom duhu“ i da u svakom pogledu bude orijentisana ka sedištu Habzburške monarhije. To je i jedan od razloga zbog kojih tokom perioda austrougarske uprave neverovatnom brzinom raste katolički uticaj u BiH. Razvoj društva utemeljenog na „srednjoevropskom duhu“ bio je nemoguć bez katoličanstva, zato što je osnova „srednjoevropskog duha“ upravo oslanjanje na katoličanstvo. Celokupan Kalajev projekat je, kada se meri prema glavnom cilju koji je trebao da postigne – doživeo fijasko. Međutim, ovaj dvodecenijski eksperiment je ostavio trajne posledice po srpske interese u Bosni i Hercegovini.\nS jedne strane, bosanski muslimani su „gurnuti“ ka zapadnoj katoličkoj interesnoj sferi. To će značiti da će se u narednom periodu bosanski muslimani kretati između tradicionalne vezanosti za Istanbul i uticaja koji su, uglavnom preko Zagreba, dolazili iz Vatikana i Beča. Svim ovim centrima moći biće u interesu da se spreči bilo kakvo vezivanje za Srbe i Srbiju, pa će na razne načine podsticati antagonizaciju bosanskih muslimana prema Srbima. S druge strane, pokušaj stvaranja „bošnjačke nacije“ podrazumevao je i pisanje nove istorije BiH, koja se temeljila na katoličkoj istoriografiji.\nOd faktičkog sticanja nezavisnosti 1995. godine (formalnopravno BiH je postala međunarodno priznata tri godine ranije), u muslimanskom delu BiH se promoviše upravo istorijska konstrukcija sazidana na temeljima koje je kopao Benjamin Kalaj. Istina, ona je pod islamskim uticajem delimično modifikovana, pa se, pored nepovoljnog odnosa prema Srbima, prilično nepovoljno piše i o bosanskim Hrvatima (što nije bio slučaj u originalnoj, austrougarskoj verziji). Kao „etalon bošnjačke istoriografije“ uzima se delo britanskog istoričara Noela Malkolma iz 1994. godine: Kratka istorija Bosne.  Malkolm se u svom radu oslanjao na austrougarske smernice kao i na ranije radove Ive Pilara, Muhameda Filipovića i Nedžada Hadžidedića, u kojima su one korišćene.  Malkolmova stručnost i reputacija u naučnoj javnosti se ne može osporavati, ali treba napomenuti da je Malkolmov rad pisan i štampan u jeku građanskog rata u BiH, pa su zbog toga u njemu prisutni elementi propagande koji je trebalo da posluže ubeđivanju britanske naučne i šire javnosti u tadašnje stavove britanske diplomatije. Nešto slično Noel Malkolm će ponoviti nekoliko godina kasnije, publikujući svoj rad o Kosovu, baš u vreme kada je kabinet Tonija Blera pokušavao ubediti širu britansku javnost u neophodnost preduzimanja vojne akcije protiv SR Jugoslavije. \nUglavnom, prema ovom istorijskom okviru srpski narod u Bosni i Hercegovini nije ni živeo u srednjovekovnom razdoblju. On se počeo naseljavati tek pošto su Osmanlije zauzele Bosnu 1463. godine. U prvom talasu najpre su dolazili srpski stočari, među kojima je bilo i dosta Vlaha. To je bila jedna od kopči za spajanje srpsko-vlaških doseljenika sa Vlasima starosedeocima, koji su već živeli u Bosni, bili su tamnije kompleksije (pojedinci ih označavaju i kao „martloke“) i govorili su romanskim jezikom. Vremenom, srpski element se pokazuje dominantnim, pa vlaško stanovništvo, starosedelačko i novopridošlo, prihvata srpski, slovenski jezik, običaje i veru. U prilog ovoj tezi se često navodi niz toponima u Bosni kojima se ukazuje na prisustvo Vlaha (pre svega planina Vlašić), a tako se objašnjava i otkuda se kod bosanskih muslimana nazivom „Vlah“ označavaju Srbi (u žargonu, to je pogrdan naziv za bosanske Srbe). Ove Srbe-Vlahe podsticali su i Turci, kako bi ojačali pravoslavni element nauštrb katoličkog, koji je predstavljao pretnju islamizaciji i interesima Otomanske imperije u ovom delu Balkana. \nSrbi se, dakle, u muslimanskoj istoriografiji predstavljaju kao strano stanovništvo, koje se u Bosnu doseljava tek posle 16. veka i „okupira“ je, pa se zbog toga i politička borba muslimanskog stanovništva, koja dobija na zamahu posle Drugog svetskog rata, proglašava legitimnom i opravdanom. Ovakve ocene su neistinite i u potpunoj suprotnosti sa ogromnom većinom istorijskih, antropoloških i etnografskih istraživanja koje je niz južnoslovenskih i inostranih naučnika preduzimao još od polovine 19, pa sve do kraja 20. veka. Međutim, one su odlično poslužile za homogenizaciju muslimanskog stanovništva u Bosni i Hercegovini i otvaranje njihovog narodotvornog procesa. Dokle će to trajati u budućnosti, ostaje da se vidi. U političkoj praksi se pokazalo da je moguće određeno vreme usmeravati narodotvorni proces na ovakvim veštački konstruisanim hibridnim tezama, ali da ga nije moguće tako prevesti do sledeće faze i razviti.\nSa Austrougarskom je posle 1878. godine došlo i do neverovatne legitimizacije nasilja, što će se u Bosni od tada odomaćiti kao potpuno uobičajeno sredstvo u rešavanju sporova. „Na iskustvu rata u kraškom području Hercegovine 1882, mladi oficir Konrad Hecendorf će pisati raspravu kako jedino grubo nasilje može umiriti taj narod, u čijem ratu učestvuju i žene.“  Još i pre dolaska austrougarske vojne i civilne uprave, u Bosni su pripadnici tri vere živeli odvojeno i paralelno, kao tri različita društva. Ruski putopisac Aleksandar Giljferding opisuje kako su sredinom XIX veka pripadnici sve tri vere u Bosni živeli u ubeđenju kako su „ljudi iste vere jedan narod i da su dužni da se uzajamno pomažu“.  Predstavnik druge vere se često gledao kao neprijatelj ili u najmanju ruku prema njemu nije građen nikakav prijateljski odnos. U Bosni je nesumnjivo postojala odlična podloga, dugo kroz istoriju stvarana, za rast nasilja i kolektivne agresivnosti. Ipak, ključni doprinos usmeravanju ovih pojava u budućnosti daju akcije i odluke Austrougarske. Etnički inženjering kojem je pribegavao zvanični Beč nije samo podrazumevao pokušaj stvaranja bošnjačke nacije i pisanje nove istorije već i surove odmazde prema civilnom stanovništvu i masovna preseljavanja stanovništva s ciljem osiguravanja geopolitičkih ciljeva Habzburške monarhije. Najveću akciju masovnog preseljavanja muslimanskog stanovništva austrougarske vlasti su sprovodile u Podrinju, u regionu istočne Bosne. Istovremeno, na srpsko stanovništvo u ovom području su stalno vršeni pritisci kako bi se iseljavalo u Srbiju. Time se menjala etnička slika u Podrinju, koje je predstavljalo geopolitički „meki trbuh“ Austrougarske u Bosni. Obe obale granične reke Drine naseljavalo je srpsko stanovništvo, pa je ova granica bila erozivna i propustljiva. Sa ciljem ograničavanja srpskog uticaja u Podrinju, austrougarska uprava će pokušati da realizuje i projekat doseljavanja nemačkog stanovništva u Semberiju. Nesrećna austrougarska politika dostići će svoj vrhunac tokom Prvog svetskog rata, kada se u Bosni organizuju koncentracioni logori za Srbe. „Samo u onom dobojskom bilo je zatvoreno 46.000 Srba, od čega 17.000 žena i dece.“  Veliki broj Srba bio je interniran u logore na području Mađarske i Češke, gde su pomrli od gladi ili tifusa. Od bosanskih Hrvata i muslimana stvaraju se posebni odredi, takozvani Schutzcorps, koji su brojali preko 11.000 pripadnika, a čije aktivnosti su bile vezane za svakodnevno terorisanje srpskog stanovništva. Nešto slično ponoviće se tokom Drugog svetskog rata. Jedina razlika biće u tome što sve nije bilo organizovano u Beču, već u Berlinu, a zapaženu ulogu u izvršavanju zadataka imali su hrvatski ustaški odredi iz Hrvatske (BiH je priključena fašističkoj marionetskoj Nezavisnoj Državi Hrvatskoj).\nBosanskohercegovački muhamedanci su, prateći sopstvenu religijsku vertikalu i istorijsko nasleđe, ispoljavali niz različitosti u odnosu na srpski, pravoslavno-hrišćanski korpus. Međutim, i jedni i drugi su narod sa istim korenom, čak sličnim običajima i tradicijama, koje potiču iz jedinstvenog sakralno-geografskog miljea, a koje su potom „uvezli“ u islamski i hrišćanski „ram“. I jedni i drugi govore isti jezik. Pravljenje zasebnog „bošnjačkog“ ili „bosanskog identiteta“ se moglo odvijati bez radikalne antagonizacije prema srpskom. I, ako bi dolazilo do sporova i nesuglasica, inače normalnih i uobičajenih pojava u ovakvim procesima, ne znači da bi bilo i krvavih međuetničkih obračuna koji su dugoročno poremetili odnose.\nUKRAJINSKI HIBRIDNI IDENTITET\nPosle pobede u hladnom ratu, nastavlja se širenje NATO ka istoku. Pošto su nekadašnje članice Istočnog bloka ušle u NATO, granica ovog vojnog saveza je stigla do Ukrajine. Od raspada Sovjetskog Saveza vidljivi su pokušaji stvaranja hibridnog ukrajinskog identiteta. Ipak, treba podvući da su na ovaj proces uticaj imali i komunisti (isto kao i u Bosni i Hercegovini). U prepisci sa Meškovom i Kovaljčukom, Staljin navodi kako su četiri ključne odlike jedne nacije vezane za zajednički jezik, prostor na kojem narod živi, ekonomski život i „psihički sklad“, koji proizilazi iz osobenosti nacionalne kulture. „Stare nacije“ za njega su proizvod buržoazije, koja je nacionalno pitanje kreirala na način koji joj je odgovarao prilikom transformacije feudalnog sistema. Tako je pojam nacije ostao „cementiran“ i stvorene su „kapitalističke nacije“. Odlika kapitalističkog sistema jeste da, pored „kapitalističkih nacija“, postoje i „ugnjetavane nacije“. Staljin, dakle, kao nosioca nacionalne ideje u jednom istorijskom periodu vidi buržoaziju, pa je u skladu sa tim i tekući pojam nacije oblikovan od strane buržoazije. U novom istorijskom periodu, u kojem će biti uspostavljena „diktatura proletarijata“, nosilac društvene, pa tako i nacionalne ideje biće radnička klasa. Staljin rešenje nacionalnog pitanja vidi u „oslobođenju“ svih nacija od „ugnjetavača“ i silasku „kapitalističkih nacija“ sa političke scene.  Prema ovoj klasifikaciji, Ukrajinci su bili „ugnjetavana nacija“ kojoj je trebalo dozvoliti da se „rascveta“. U samoj Ukrajini, ovakvo viđenje je imalo svoje poklonike još od ranije, a u sličan kontekst se stavlja i društveno-politički angažman Tarasa Ševčenka. Njegova regrutacija i slanje u desetogodišnju vojnu službu u Orsk i Novopetrovsk se tumače kao posledica ruskog protivljenja buđenju ukrajinske nacionalne svesti .\nTabela: Ukrajinizacija Komunističke partije\nIz svega se može zaključiti i kako ukrajinski identitet može postojati samo ukoliko se oslobodi ruskog. Na ovome počinje najpre postepena, a zatim sve brža izgradnja ukrajinskog Staatsnation-a u Sovjetskom Savezu i stvara se solidna osnova za ono što će uslediti devedesetih i posebno dvehiljaditih. Ukrajinska težnja za formiranjem sopstvene države ispoljava se tokom smutnog vremena previranja i revolucije 1917. Ipak, Centralnoj radi (Centralьna Rada), koja se suprotstavila boljševicima nije uspelo da se održi. Za vreme boljševika je usledio period „procesa korenizacije“ (korenizaciя), kada se promoviše „ukrajinska kultura“, razvija ukrajinski jezik (standardizacija 1927-29), koji postaje i službeni. . Tokom trajanja poslednje ukrajinske krize, neverovatno su izgledale akcije rušenja Lenjinovih spomenika u Kijevu u decembru 2013, i Hmeljnickom u februaru 2014. godine od strane ukrajinskih nacionalista. Period Lenjinove vlasti je bio pogodan za agresivno ukrajinstvo i najmanje što bi ukrajinski nacionalisti mogli da urade je čuvanje i obnavljanje ovih spomenika. Komunističko „ukorenjivanje ukrajinstva“ je dalo određene rezultate, što se može videti na primeru broja članova i kandidata za članstvo u Komunističkoj partiji u periodu 1922-1933. godine . U toku samo jedne decenije broj Ukrajinaca se povećao za skoro tri puta, dok je broj Rusa opao za dva i po puta. Ipak, način na koji je sprovođen ceo proces nije mogao obezbediti dugoročan rezultat. Zaposleni u državnim institucijama i školama su prisiljavani da uče i koriste ukrajinski jezik, a komunističke ateističke vlasti koriste i religijski okvir za uspeh celog projekta. \nStaljin se razračunao sa ukrajinskim „desnim komunistima“ 1932-33. godine zbog „ukrajinske pristrasnosti“, surovo, kako je umeo, obračunavši se sa preko dve hiljade upravnika kolhoza i oko pet hiljada članova Partije . Do 1938. godine i ruski jezik je vraćen u obrazovni sistem, pa se počelo sa traženjem određenog balansa u „vajanju“ ukrajinskog identiteta. Međutim, period „korenizacije“ je bio impuls za rađanje Organizacije ukrajinskih nacionalista 1929. godine (Organіzacія Ukraїnsьkih Nacіonalіstіv) kao uvoda u političko institucionalizovanje ukrajinskog nacionalnog pokreta pod parolom „Ukrajina Ukrajincima“ . Sve se, međutim završilo nesretno u otvorenoj ili prikrivenoj kolaboraciji sa fašističkim okupatorom dela rukovodstva ove organizacije, na čelu sa Stjepanom Banderom (Stepan Andrійovič Bandera).\nSve što se dešavalo u ovom periodu zapravo je pokazatelj da se „ukrajinstvo“ nije shvatalo na isti način u samoj Ukrajini. Geografska podela po vertikali zapad-istok imala je i svoju političku i jezičko-kulturnu dimenziju. Istoričar Petar Toločko navodi kako u istoriji ukrajinskog naroda „svaki klan koji dolazi na vlast, pokušava da nametne svoje vrednosti celoj Ukrajini. Nekada je to bio dnjepropetrovski klan, zatim ga je zamenio galicijski, zatim je došao donjecki. Danas je ponovo na vlasti galicijski klan.“  Nesumnjivo je, ukrajinski identitet postoji. „Ukrajina je istorijska zemlja Malorusa, ogranka ruskog naroda koji je živeo u graničnom pojasu velike carevine, a u pojedinim periodima i u drugim državama – Austrougarskoj i Poljskoj pre svega. Iz osobenosti pograničnog maloruskog identiteta počela se rađati ukrajinska nacija, a ovaj proces su posebno pomagali Habsburzi udruženi s Rimskom kurijom, ali i komunisti“  u pojedinim istorijskim periodima. Taras Ševčenko je ovom procesu „nacionalnog buđenja“ dodao socijalnu komponentu, zalažući se za oslobađanje od kmetstva, čime je međusobno povezao dva zahteva: za socijalnom i nacionalnom revolucijom. Ukrajinski narodotvorni proces tako postaje ne samo težnja za kulturnom samosvojnošću već i za modernizacijom i sveobuhvatnim napretkom. Ipak, teško je složiti se sa pokušajima ukrajinskih nacionalista da se sve ovo stavi u kontekst njihovog viđenja o tome šta ukrajinski identitet treba da predstavlja. Ševčenkovo zalaganje je bilo potpuno u duhu vremena u kojem je živeo. Takođe, on je umro kao član ruske Carske akademije umetnosti (Imperatorskaя Akademiя hudožestv). Krajnji rezultat ukrajinstva Tarasa Ševčenka nije morala biti radikalna antagonizacija prema ruskom identitetu. Sa jedne strane, ruski i ukrajinski narod ima isti koren, slične običaje i jezik, izgrađene istorijsko-tradicionalne i rodbinske veze. Sa druge strane, pitanje ukrajinskog identiteta je složeno, to je amalgam maloruskog, velikoruskog, staroukrajinskog, galicijskog i rusinskog nasleđa. Nametati jedan identitetski obrazac i kulturno-obrazovni okvir je nemoguće. Odnosno, moguće je, ali su posledice toga dugoročna sukobljavanja. Pogotovo ako se nameće galicijski identitetski obrazac, zasnovan na ekstremnom antiruskom postavljanju.\nA od raspada Sovjetskog Saveza se postepeno etabliralo upravo „galicijsko ukrajinstvo“. Od 1992. godine traje period „nove korenizacije“, koji se najpre zasniva na pokušajima kulturnog udaljavanja Ukrajinaca od Rusa. Rezultati korišćena državnog aparata nezavisne Ukrajine za proces jačanja „novokorenizacijskog ukrajinstva“ se mogu videti u analizi stepena „ukrajinizacije školskog sistema“ Vladimira Malinkoviča . Od 1992. godine prisustvujemo pokušaju izgradnje ukrajinskog Staatsnation-a. U ovom procesu je primetno korišćenje raznih sredstava u cilju izgradnje ukrajinskog identiteta zasnovanog na antirusijstvu. Mihael Man (Michael Mann) navodi kako je proces formiranja modernog naroda postepeno prolazio kroz četiri faze. \nTabela: Procenat srednjoškolskih učenika koji govore prvi jezik\nTabela: Procenat studenata viših škola (1) i fakulteta (2) koji govore prvi jezik\nU prvoj fazi se ideologija javlja kao pokretač procesa nacionalnog buđenja i homogenizacije. To je uglavnom period prosvetiteljskog patriotizma i nacionalnog zanosa. U nacionalnoj istoriji traže se izvori za formiranje kolektivnih vrednosti i uobličavanje slike ko smo zapravo mi. U drugoj fazi se javljaju pojedinačni ekonomski interesi u novostvorenim državnim i socijalnim celinama. Pojedinačne interese u okviru našeg sistema oblikuju razvoj kapitalizma, internacionalizacija ekonomije i postepeno stvaranje međunarodnog trgovinskog sistema. U trećoj fazi sazreva svest da su se od „protonaroda“, sada u neposrednom okruženju, formirale samouverene nacije, koje nama predstavljaju konkurenciju. U poslednjoj, četvrtoj fazi, tokom perioda industrijalizacije, dolazi do početka bitke za ekonomsku dominaciju između različitih nacija. Naša pobeda u bici za ekonomsku dominaciju znači podizanje veće ekonomske aktivnosti naše privrede, jačanje političkog uticaja, bolje organizovanu državu i jaču vojsku. To nama donosi viši životni standard, veći stepen sigurnosti i kvalitetnije javne službe (zdravstvo, školstvo, infrastruktura). Savremeno ukrajinstvo pokušava da pokaže kako su Rusi „konkurentska nacija“ i da se distanciranjem od „zaostalog ruskog korpusa“ kupuje ulaznica za „moderno zapadno društvo“. Ovo je, naravno, naivan pogled, koji ne može doneti dugoročan rezultat. Međutim, hibridni identiteti i ne služe za izgradnju stabilnih, dugoročnih temelje, oni su tu da podstaknu tekuću destabilizaciju i srednjeročno usmere deo Ukrajinaca na dalju antagonizaciju protiv Rusa. Na način na koji je višedecenijski socijalni eksperiment u Bosni i Hercegovini ostavio trajne posledice po srpske interese, tako i sličan proces u Ukrajini treba da ostali dugoročne posledice po ruske interese.\nGEOPOLITIČKI ASPEKTI STVARANJA HIBRIDNIH IDENTITETA U BOSNI I UKRAJINI\nKao što je stvaranje hibridnog bošnjaštva 1914. godine imalo veze sa geopolitičkim interesima Austrougarske, odnosno kasnije Nemačke, tako i stvaranje hibridnog ukrajinstva 2014. godine ima veze sa geopolitičkim interesima anglosaksonske osovine i krupnog kapitala koji ona vezuje za sebe. Habsburška monarhija je dugo posmatrala Balkan kao svoje dvorište, a posle zbližavanja sa Nemačkom koja početkom 20. veka postaje svetska sila (Weltmacht), konačno se odlučuje da vojnim sredstvima uspostavi zonu geopolitičke kontrole na Poluostrvu. Time je utvrđivala sopstveni pristup tolim morima, gradila osnovu za dalje jačanje uticaja u istočnom Mediteranu i na Bliskom Istoku i uspostavljala potpunu kotrolu nad donjim tokom Dunava. Posmatrano iz ugla nemačkog kontinentalizma, uspostavljanje zone geopolitičke kontrole nad tokom Dunava je conditio sine qua non. „Otuda se ovladavanje Podunavljem (posebno njegovim panonskim sektorom) smatra formulom centralnoevropske i ukupne kontinentalne moći te odskočnom daskom za dalje imperijalne prodore, i to: u vlaško-pontijski basen; u kavkaski, prekaspijski i centralnoazijski prostor; na jugoistok, balkanskom transmisijom, do poluga svetske moći – Bosfora, Dardanela, Sueca, bliskoistočnih kulturnih žarišta i rezervi nafte. Dunavska saobraćajno-geografska kičma postala je neprikosnovena geopolitička činjenica ekspanzionističkih ambicija germanskog bloka, paradigma kopnene varijante sticanja nemačke moći, njihove Ideje Bagdada (suprotno neostvarivoj maritimnoj Ideji Hamburga), već u prvoj polovini 19. veka obrazloženog Prodora na jugoistok (Drang nach Südosten), njegovog stotinjak godina mlađeg mutanta zvanog Prodor na Istok (Drang nach Osten) i sadašnjih trangresionih ambicija nemačkog džina u srcu Evrope.“  Zbog svog geografskog položaja i istorije međusobnih odnosa, srpski istoričar Milorad Ekmečić Nemačku je nazvao „geografskim neprijateljem Srbije“,  iskoristivši Napoleonovo kvalifikaciju, koji je kao geografskog neprijatelja Srbije označio Austriju dva veka ranije. Geografski neprijatelj je mogao biti savladan investiranjem u stvaranje hibridnih identiteta, koji će se zidati na antisrpskim stavovima. To je garantovalo dalju fragmentaciju prostora i njegovu lakšu kontrolu. Početkom 21. veka identičan pelcer je upotrebljen u Crnoj Gori, gde se počelo sa stvaranjem hibridnog crnogorstva.\nMapa: Značaj istočnocentralnoevropskog pojasa u okruživanju Rusije prema Makinderu\nPodrška SAD stvaranju ukrajinskog hibridnog identiteta, koji će Ukrajince suprotstaviti (veliko)ruskom civilizacijskom ognjištu, promeniti im geopolitički kod i učiniti od njih stalni izvor problema za Rusiju takođe ima veze sa geopolitikom. Anglosaksonska geopolitička škola u dugom istorijsku kontinuitetu, od Alfreda Mehena, preko Halforda Makindera i Nikolasa Spajkmena, do Donalda Mejniga i Zbignjeva Bžežinskog  zapravo razrađuje različite strategije opkoljavanja evroazijske kontinentalne mase .\nZnačaj Ukrajine za geopolitičke ciljeve SAD je ogroman. Stvaranjem hibridnog ukrajinstva stvara se geopolitičko žarište koje može dugo trajati i, sa jedne strane, predstavljati odskočnu dasku za dalju destabilizaciju Rusije, a, sa druge strane, onemogućavati konsolidaciju Rusije i jačanja njenih uticaja u srednjoevropskom prostoru. Hibridno ukrajinstvo se temelji na ekstremnim antiruskim stavovima i ono služi tome da se Rusi i Ukrajinci što je moguće više međusobno suprotstave i dugoročno spreči njihovo približavanje. Instrumentalizacija hibridne nacije kroz oblikovanje ukrajinstva prema zapadnoukrajinskim standardima ima za cilj da Rusiji stvori identične probleme, koji su stvaranjem hibridnog bošnjaštva napravljeni Srbiji. Ovo je pre svega geopolitičko pitanje. Jer, kao što je Taljeran, govoreći o Srbima, rekao da „da se ne sme dopustiti da tako veliko stanovništvo, na strateški tako značajnom položaju dobije svoju državu silom otetu od sultana“, tako je i Medlin Olbrajt (Madeleine Albright) naznačila da „Sibir ima previše resursa da bi bio samo u posedu Rusije“ . Najpre slabljenje, a zatim i rastakanje (veliko)ruskog korpusa usmereno je ka konačnom preuzimanju kontrole nad resursima, prirodnim bogatstvima i saobraćajnim koridorima Evroazije. Hibridne nacije su samo sredstvo kako da se do cilja što pre i što jeftinije stigne.\n Gumilev, Lev, Konec i vnovь načalo, DI–DIK, Moskva, 1994, str. 50.\n O ovoj tezi više se može pronaći u: Guénon, Réne, Symbols of Sacred Science, Sophia Perennis, Hillsdale (NY), 2004.\n Izlaganje na međunarodnoj naučnoj konferenciji „Ruski nekropolj u Beogradu“ održanoj 20. 06. 2014. u Beogradu, objavljeno u časopisu „Pečat“, br. 324/2014, str. 19.\n Schieder, Theodor, Nationalismus und Nationalstaat, Vandenhoeck, Göttingen, 1992, str. 110–112.\n Ovaj deo rada uređen na osnovu zaključaka autora iznetih u: Proroković, Dušan, Geopolitika Srbije: položaj i perspektive na početku XXI veka, Službeni glasnik: Geopolitika, Beograd, 2012.\n Ekmečić, Milorad, „O svetskim okvirima srpske revolucije“, u: Ogledi iz istorije, Službeni list SRJ, Beograd, 2002, str. 39.\n Medvedev, Aleksandar, Tajne Biblije, Metaphysica, Beograd, 2009, str. 74.\n Proroković, Dušan, Kosovo: međuetnički i politički odnosi, Geopolitika, Beograd, 2011, str. 10-12.\n Prema: Madajczyk, Czesław, Generalny Plan Wschodni: Zbiór dokumentów, Glówna Komisja Badania Zbrodni Hitlerowskich w Polsce, Warszawa, 1990.\n Snyder, Timothy, Bloodlands: Europe between Hitler and Stalin, Vintage Books, London, 2011, str. 144-188.\n O okolnostima koje su dovele do nastanka koncepcije „Drang nach Osten“, kao i njenom razvoju više u: Beneš, Vojta, The Vanguard od the Drang nach Osten, Czechoslovak National Conucil of America, Chicago, 1943.\n O procesu preseljavanja nemačkog stanovništva više u: Schulz-Vobach, Klaus Dieter, Die Deutschen im Osten: Vom Balkan bis Sibirien, Hoffmann und Campe Verlag, Hamburg, 1989.\n Na primer u: Pöss, Ondrej, Dejiny a kultúra karpatskych Nemcov/Geschichte und Kultur der Karpatendeutschen, Vydavateľstvo Bratislava-Pressburg, Bratislava, 2007.\n Smith, Whitney, „National Symbols“, u: Motyl, Alexander [edit.]. Encyclopedia of Nationalism, Academic Press, San Diego, 2001, str. 522–523.\n Kalajeva knjiga prevedena je na srpski jezik, a njeno poslednje izdanje je iz 2011. godine. Više u: Kalaj, Benjamin, Istorija srpskog naroda, Čigoja štampa, Beograd, 2011.\n Vukotić, Momir, „Stare podele-nove nevolje“, Politika, 7. maj 2014, str. 23.\n O ovome je mnogo pisao i govorio srpski istoričar Milorad Ekmečić. To se može pronaći i u njegovom radu „Crkva i nacija kod Hrvata“. Više u: Ekmečić, Milorad, Ogledi iz istorije, Službeni list SRJ, Beograd, 2002, str. 111–149.\n Malcolm, Noel, Kosovo. A Short History, Harper Perenia, New York, 1999.\n Pored navedenog rada Noela Malkolma, o ovome se više može pronaći u: Pilar, Ivo, Južnoslavensko pitanje: prikaz cjelokupnog pitanja, Matica Hrvatska, Zagreb, 1943.\n Ekmečić, Milorad, „Velika istočna kriza“, u: Ekmečić, Milorad, Ogledi iz istorije, Službeni list SRJ, Beograd, 2002, str. 160.\n Giljferding, Aleksandar, Putovanje po Hercegovini, Bosni i Staroj Srbiji, Veselin Masleša, Sarajevo, 1972, str. 319.\n Trud, Aleksis, Geopolitika Srbije, Službeni glasnik, Beograd, 2007, str. 96.\n Stalin, Йosif, „Nacionalьniй vopros i leninizm: Otvet tovariщam Meškovu, Kovalьčuku i drugim“, u: Sočineniя – t. 11, Gossudarstvenoe izdatelьstvo političeskoй literaturы, Moskva, 1949, str. 333–341.\n O ovome više u: Kubійovič, Volodimir, Kuzelя, Zenon, Enciklopedія ukraїnoznavstva. Tom 2: Zagalьna častina., Іnstitut Ukraїnsьkoї arheografії AN Ukraїni: Naukove Tovaristvo іm. T. Ševčenka: Fundacія Enciklopedії Ukraїni, Kiїv, 1995, str. 543-554. Kao najdalja osnova ukrajinskog jezika uglavnom se predstavlja bukvar Ivana Fedoroviča iz 1574. godine.\n Preuzeto iz članka „Ukrainizaciя“, tabela: „Ukrainizaciя sostava kommunističeskoй partii Ukrainы“.\nDostupno na: Akademik, http://dic.academic.ru/dic.nsf/ruwiki/…\n O podeli crkve više u: Petrović, Dragan, Nikolić, Goran, Geopolitika savremene Ukrajine, Institut za međunarodnu politiku i privredu, Beograd, 2009, str. 79-90.\n Khlynina, Tatyana, Vasilev, Igor, „Ukrainization: between big time in politics and current objectives of Soviet construction“, European researcher, No. 6 (9), 2011, str. 963-970.\n Wilson, Andrew, Ukrainian Nationalism in the 1990s: A Minority Faith, Cambridge Univ. Press, London, 1997, str. 48.\n Petrova, Aljbina, „U zemlji u kojoj je pobedio Majdan“, Rusija i Srbija, april 2014, str. 15.\n Proroković, Dušan, „Kriza u Ukrajini: tri scenarija za razrešenje“, Nedeljnik, br. 99, dec. 2013, str. 33.\n Malinkovič, Vladimir, „Stepenь ukrainizacii obrazovaniя na Ukraine“, Meždunarodnый institut gumanitarno-političeskih issledovaniй, Moskva, 2005.\nDostupno na: http://www.igpi.ru/info/people/malink/1111152776.html\n Mann, Michael, Geschichte der Macht. [Bd 3/Tlbd I], Campus, Frankfurt a. M., 1998, str. 146–150.\n Stepić, Milomir, „Promenljivost determinanti geopolitičkog položaja srpskih zemalja“, u: Srpsko pitanje – geopolitičko pitanje, Jantar grupa, Beograd, 2004, str. 165.\n Ekmečić, Milorad, Dugo kretanje između klanja i oranja: istorija Srbije u novom veku 1492–1992, Evro-Giunti, Beograd, 2010.\n Mapa preuzeta iz članka: Megoran, Nick, Sharapova, Sevara, „Mackinder΄s ΄Heartland΄: A Help or Hindrance in Understanding Central Asia΄s International relations“, Central Asia and the Caucasus, 4, 34, str. 9.\n O ovome više u poglavlju 1.3.2. Anglosaksonska geopolitička škola rada: Proroković, Dušan. Geopolitika Srbije: položaj i perspektive na početku XXI veka. Službeni glasnik: Geopolitika, Beograd, 2012.\n Smolchenko, Anna, „Putting Words in Albrightˈs Mouth“, The Moscow Times, 07 Nov 2007.\nDostupno na: http://www.themoscowtimes.com/news/article/putting-words-in-albrights-mouth/193094.html\nOstavite komentar na Hibridni identiteti od Bosne 1914 do Ukrajine 2014


50 zanimljivih činjenica o Kipu slobode - SDCafe.rs\nHome\tZanimljivostiPutovanja\t50 zanimljivih činjenica o Kipu slobode\nČuveni Kip slobode ponovo je otvoren. Predstavljamo vam 50 činjenica o jednom od najpoznatijih spomenika u svetu.\nThomas J. Matthews / Flickr.com\nMoyan_Brenn / Flickr.com\nVožnja bickla po ozloglašenom grebenu