digitalna pismenost Архиве - Kreativna Srbija®\nKako prenosi STOA (Scientific Foresight Unit – Jedinica za naučna predviđanja Evropskog parlamenta, op. KS) ne postoji garancija da će digitalne tehnologije uništiti radna mesta, niti bilo kakve sigurnosti da će te tehnologije dovesti do novih i boljih radnih mesta. Ovo je jedan od glavnih zaključaka studije „Digitalna automatizacija i budućnost rada: Osiguravanje digitalne budućnosti koja funkcioniše za sve“, koju je na zahtev odbora STOA, sproveo profesor Dejvid Spenser sa Univerziteta…\nAI, digitalna pismenost, digitalna tehnologija, digitalnost, radna snaga, veštačka inteligencija\nOstvarena tehnička rešenja koje je Bil Gejts predvideo pre 2 decenije\n09/10/2017 27/03/2021 Urednik\nOsnivač Majkrosofta Bil Gejts 1999. godine objavio je knjigu pod naslovom Biznis i brzina mišljenja. Tema izdanja bila je kako se biznis i tehnologija povezuju i kako će tehnološki razvoj u 21. veku biti od presudnog uticaja za razvoj biznisa. U toj knjizi, nakon koje nije više napisao nijednu, 44.godišnji Gejts je bio predvideo 15 inovacija u biznisu koje su skopčane sa upotrebom računara i novih tehnologija i rekao je da…\nGlobalna ekonomija Inovacije Tehnologija\nautomatizacija, digitalna ekonomija, digitalna pismenost, ICT, industrijska proizvodnja\nDigitalna Srbija: inicijativa za razvoj digitalnog društva i ekonomije\n29/05/2017 04/04/2021 Urednik\nInicijativa Digitalna Srbija, privatno i neprofitno udruženje devet srpskih kompanija čiji je krajnji cilj potpuna digitalizacija Srbije, i liderska pozicija naše zemlje u regionu, predstavljena je javnosti 29. maja 2017. godine konferencijom u Domu omladine. Osnivači su kompanije iz ICT sektora Udruženje spaja vodeće kompanije u oblasti tehnologije, IT i telekomunikacija, kako bi predvodilo digitalnu inovaciju za Srbiju i njene građane, i unapredilo okvir i ekosistem neophodne za obezbeđivanje tehnološkog…\nInovacije Komunikacija Tehnologija\ndigitalna ekonomija, digitalna pismenost, Digitalna Srbija\nBlogeri kao zajednica u porastu\n31/03/2016 04/04/2021 Urednik\nBlogovi su najbrže rastuća internet forma i stoje iza najviše korisničkog sadržaja na Internetu. Do prošlogodišnjeg istraživanja, sprovedenog od strane BeeBlog Networka nije se moglo mnogo reći o blogosferi našeg regiona. BeeBlog je pozvao 701 blogera iz 6 zemalja, Srbije, Hrvatske, Slovenije, BiH, Makedonije i Crne Gore da odgovore na 70 pitanja, podeljenih u 10 oblasti. Pitanja su se odnosila na opšte demografske karakteristike ali i specifične društvene teme. Mi izdvajamo neke od najzanimljivijih, a…\ndigitalna pismenost, elektronsko izdavaštvo, ICT


Jak zemljotres u Indoneziji, povređeno 60 osoba - 25.09.2015, Sputnik Srbija\nJak zemljotres u Indoneziji, povređeno 60 osoba\nU snažnom zemljotresu jačine 6,6 stepeni Rihterove skale, koji je pogodio istočni deo Indonezije, povređeno je najmanje 60 osoba, saopštili su danas zvaničnici. 25.09.2015, Sputnik Srbija\n08:57 25.09.2015 (Osveženo: 16:19 05.10.2015)\nU snažnom zemljotresu jačine 6,6 stepeni Rihterove skale, koji je pogodio istočni deo Indonezije, povređeno je najmanje 60 osoba, saopštili su danas zvaničnici.\nKako se navodi, u zemljotresu u oblasti Papua oštećeno je 200 kuća.\nPortparol agencije za vanredne situacije Sutopo Purvo Nugroho je izjavio da je 17 osoba teže, a 45 lakše povređeno.\nStanovnici grada Sorong ostali su bez struje, a pacijenti su evakuisani iz gradske bolnice, prenela je agencija AFP.\nEpicentar zemljotresa registrovan je na dubini od 24 kilometara, nedaleko od grada Sorong u provinciji Zapadna Papua na ostrvu Nova Gvineja.\nZemljotres, koji je zabeležen u 00.53 po lokalnom vremenu, izazvao je paniku među stanovništvom.\nU snažnom zemljotresu i posle cunamija 2004. godine, koji je pogodio provinciju Aceh na Sumatri, poginulo je više od 170.000 ljudi u Indoneziji, kao i desetine hiljada u drugim zemljama pri obali Indijskog okeana.


Sportske.net - Krasnodar podiže lestvicu, ruski oligarh pravi imperiju\nKrasnodar podiže lestvicu, ruski oligarh pravi imperiju\nOvako to ide u Krasnodaru.\nRast Fudbalskog kluba Krasnodar sve je veći iz godine u godinu zahvaljujući ruskom milijarderu Sergeju Galickom.\nOn nije bilo kakav milijarder. Izuzetno je posvećen poslu i komunikaciji sa svojim zaposlenima i od Krasnodara, kako kluba, tako i grada, napravio je mesto s kojim mogu da se ponose svi žitelji i navijači ovog tima.\nDo, prema Forbsu, osam milijardi dolara, došao je osnovavši tamošnji "Mekdonalds", odnosno "Magnit" 1994. godine. Obožava šah, zapravo, velemajstor je, pa je čak savetovao svojim fudbalerima da ga igraju kako bi se naterali da razmišljaju.\nU gradu kojem i sada živi - Krasnodaru - osnovao je fudbalski klub istovetnog imena koji je počeo od Južne zone druge divizije. Svoju prvu sezonu okončali su na trećem mestu, ali pojedini klubovi iz finansijskih razloga nisu mogli da se plasiraju dalje, no Krasnodar tih poteškoća nije imao sa uvodnim budžetom od 180 miliona rubalja, što je oko dva miliona evra. Daleko više od bilo kog kluba u nižim rangovima.\nNo, do dana današnjeg, Krasnodar je doveo brojna skupocena imena poput Vandersona, Nalda, Remija Kabele... Igrali su Ligu Evrope i Ligu šampiona, izgradili velelepni stadion na kojem nisu dozvolili da se igra Svetsko prvenstvo iako je i sam Vladimir Putin izrazio želju da ovo zdanje bude domaćin utakmica...\nFenomenalno arhitektonsko zdanje je plaćeno oko 200 miliona dolara, otvoreno 2016, a oko njega izgrađen je ogroman, moderan park koji je Galicki poklonio gradu.\nPosle silnih ulaganja, rešio je da ove godine otvori i stadion od 7.000 mesta za rezervni tim ovog kluba. Stadion, kojem bi pozavideli mnogi klubovi širom sveta.\nKrasnodar have inaugurated the new reserves team stadium😍\n(📷 via @_johnysimo) pic.twitter.com/M3U40mSZtp\n— Stefano Conforti🚂 (@confortistefano) July 14, 2021\nSvaka čast! Kad bi se neki naši milijarderi ugledali na ovog brata Rusa!


JEZIČKE RADIONICE – New-academy.com\nCentar za učenje stranih jezika „New Academy“ organizuje tematske jezičke radionice za engleski, njemački i italijanski jezik. Jezičke radionice obuhvataju opšte radionice sa svakodnevnom tematikom, radionice za zdravstvene radnike, kao i radionice za djecu i tinejdžere.\nNa radionicima se koriste dodatni materijali i didaktičke, kreativne i interaktivne igrice koji doprinose da rad bude interesantniji i da se uči lakše i jednostavnije. Jezičke radionice namijenjene su svima koji imaju određeno predznanje iz stranog jezika i žele da ga usavrše i aktivno upotrijebe.\nAtmosfera na radionicama je opuštena, a termini održavanja i tema svake radionice se utvrđuju na osnovu potreba naših polaznika. Cilj svake radionice je usavršavanje postojećeg znanja polaznika, a najviše pažnje se posvećuje konverzaciji uz obnavljanje i proširenje vokabulara.\nUčesnicima radionica se kroz brojne aktivnosti, kao što su prezentacije, video zapisi, dijalozi i dodatni materijali predstavljaju različite situacije sa akcentom na usvajanju vokabulara. Polaznici na radionicama aktivno učestvuju kroz simulacije nekih od realnih situacija, a time razvijaju komunikacijske vještine vezano za strani jezik koji pohađaju.


REKOM mreža pomirenja | kulturpunkt\nREKOM mreža pomirenja poziva organizacije civilnog društva iz Hrvatske da prijave male projekte koji doprinose uspostavljanju tranzicijske pravde.\nREKOM ohrabljuje mlade kreativne pojedince/ke – umjetnike/ice, kompozitore/ice, književnice/ke, ilustratore/ice, web dizajnere/ice i sve druge s originalnom idejom koja doprinosi pomirenju da prijave projekt u suradnji s organizacijama civilnog društva.\nObjavio/la matko [at] kulturpunkt.hr 20.09.2021


"Mein Kampf" prvi put na policama njemačkih knjižara još od Drugog svjetskog rata - Klix.ba\n"Mein Kampf" prvi put na policama njemačkih knjižara još od Drugog svjetskog rata\nPrvo izdanje Hitlerove autobiografije iz 1925. godine (Foto: EPA)\nKniga Adolfa Hitlera "Mein Kampf" ubuduće će se nalaziti na policama knjižara u Njemačkoj i to prvi put nakon 70 godina. Jevrejska zajednica ove zemlje izrazila je protest i zabrinutost.\nDopunjeno izdanje autobiografije vođe nacista na dvije hiljade stranica koštat će 59 eura, a sadržavat će više od 3.500 napomena istražitelja Minhenskog instituta za savremenu historiju (MIZ), koji je i izdavač knjige.\nIz MIZ-a smatraju kako će ova knjiga doprinijeti demistifikaciji Hitlerovog djela.\n"Čitaoci će saznati pod kakvim uslovima je djelo nastalo i koji su bili Hitlerovi ciljevi. Međutim, najbitniji dio djela jeste iznijeti laži i obmane koje je iznosio u svojoj knjizi, a koje je vrlo lako razotkriti uz pomoć saznanja kojima danas raspolažemo", izjavili su iz Instituta.\nJevrejska zajednica u Njemačkoj ovu vijest je, kao što je očekivano, prihvatila sa velikim nezadovoljstvom.\n"Nikada nisam ni zamišljala da će se 'Mein Kampf' ponovo naći u izlozima. Smatram da je ponovno propagiranje ovog teksta veoma opasno. Mislila sam da je ovo stvar prošlosti, ali očito se varam", rekla je Charoltte Knobloch, predsjednica Saveza Jevreja u Njemačkoj.\nAdolf Hitler Mein Kampf Hitler


DRUGO POLUFINALNO VEČE EVROSONGA U TEL AVIVU! Izabrani svi finalisti, EVO KO JE DOBIO NAJVIŠE GLASOVA! - Informer\n22:07 Poznati 0\nInformer.rs/Telegraf.rs | 16. 05. 2019.\nDRUGO POLUFINALNO VEČE EVROSONGA U TEL AVIVU! Izabrani svi finalisti, EVO KO JE DOBIO NAJVIŠE GLASOVA!\nU finalu 64. takmičenja za najbolju pesmu Evrope predstavnici Severne Makedonije, Holandije, Albanije, Švedske, Rusije, Azerbejdžana, Danske, Norveške, Švajcarske i Malte.\nNastupali su: Jermenija, Irska, Moldavija, Švajcarska, Letonija, Rumunija, Danska, Švedska, Austrija, Hrvatska, Malta, Litvanija, Rusija, Albanija, Norveška, Holandija, Severna Makedonija, Azerbejdžan.\nSrbuk "Walking out", Srbuk je 24-godišnja pop-soul pevačica i tekstopisac čija karijera je krenula uzlaznom putanjom posle prve sezone "Iks faktora" u Jermeniji, 2011. godine. Od malih nogu pohađa muzičku školu i postala je jedna od najvećih zvezda Jermenije. Pošto se šou završio, počela je da svira sa svojim bendom. Na malim nastupima praktikovali su da izvode obrade američkih pesama, soul, R&B hitova.\nJermenija se takmiči od 2006. godine, iako nikad nisu pobedili, uvek su ulazili u veliko finale, osim 2011. godine.\nSara Mekternan "22", ove godine, Irsku predstavlja Sara Mekternan (25), pevačica i tekstopisac. Bila je treća u "Glasu Irske" 2015. godine. Ima ćerku od 2,5 godine. Radila je u trgovini i kao šminkerka, zna da svira violinu, gitaru, frulu, ukulele i klavir. Prošle godine takmičila se u San Marinu za prolaz na pesmu Evrovizije.\nIrska je počela da se takmiči još 1965. godine. I apsolutni su rekorderi u broju pobeda, imaju ih čak sedam. Devedesetih godina su pobedili na četiri od pet takmičenja i posdtali prva zemlja koja je pobedila triput zaredom. Svi se sećamo Džonija Logana, jedinog pevača koji je dvaput trijumfovao na Evroviziji (1980. i 1987.) i taj uspeh još niko nije dostigao.\nAna Odobesku "Stay", Ana (28) je učestvovala u mnogim muzičkim takmičenjima i osvajala nagrade. Udata je za pevača i kompozitora Aleksandrua Vdovičenka.\nMoldavija je u devet takmičenja prošla u veliko finale. Bend Sun stroke project je 2017. godine uveo zemlju u prva tri u velikom finalu, ikada. Sergej Stepanov iz istog benda je 2010. godine postao viral, tačnije njegov solo na saksofonu, postrao je poznat kao Epik seks (sax) gaj.\nLuka Hani "She got me", Luka (24) je odrastao u muzičkoj porodici, sa pet godina je već učio da svira bubnjeve, potom i klavir, gitaru i pevanje. Za njega kažu da je veoma pristupačna zvezda, koja rado komunicira sa svojim fanovima. Bavi se i dizajniranjem odeće, a izdaje i sopstveni magazin "Stories".\nŠvajcarska se takmiči od 1956. godine, bili su domaćini prvog takmičenja na kom su i pobedili. Čuvena Selin Dion je za Švajcarsku pobedila 1988. godine sa pesmom "Ne Partez Pas Sans Moi".\nKarusel "That night", ovaj indi-pop bend iz Rige osnovan je 2015. godine. U početku su pevačica Sabina Zuga i Markis Vasilevskis činili duet. Trenutno rade na svom prvom albumu.\nLetonija ima jednu pobedu na Evroviziji, 2002. godine.\nEster Peoni "On a sunday", Ester (25), zainteresovana za muziku od malih nogu kada je sa porodicom živela u Kanadi. Studirala je džez i piše muziku i za druge izvođače.\nRumunija uvek prolazi u finale, ali još uvek "juri" prvu pobedu.\nLeonora, "Love is forever", ova devojka (20 ) je višestruko talentovana, ona se bavi umetničkim klizanjem gde je osvajala nagrade. Svoju pesmu peva na četiri jezika, uglavnom na engleskom, francuskom, danskom i jednim stigom na nemačkom.\nDanska ima 46 učešća u pesmi Evrovizije i nekoliko pobeda.\nDžon Lundvik "Too late for love", on predstavlja Švedsku kao pevač i tekstopisac, ali i Veliku Britaniju, kao kompozitor. Njegova pesma je trenutno najslušanija na švedskim radio stanicama.\nNajpoznatiji pobednik iz Švedske je svakako Abba. Švedska na svom kontu do sada ima šest pobeda, što je čini drugom najuspešnijom zemljom, iza Irske. Ipak, 1963. i 1977. godine i oni su bili zadnji na tabeli, i to je moguće.Austrija\nPenda "Limits", njen stil je miks raznih žanrova: hip-hopa, tehna... Ona je pevačica, tekstopisac i producent.\nPrva pobeda Austrije bila je daleke 1966. godine. Končita Vurst donela je pobedu svojoj zemlji 2014. godine.\nRoko "The dream", postao je poznat širom zemlje posle učešća u "Hrvatska ima talenat". Osvojio je i publiku i žiri na "Dori".\nNjihov najbolji plasman je četvrto mesto.\nMihela "Chameleon", iako sebe opisuje kao prosečnu tinejdžerku (18), Mihela sve osvaja svojim moćnim glasom.\nIako do sada nisu osvajali Evroviziju, Malta je jedna od najuspešnijih zemalja u takmičenju juniora.\nJurij Veklenko "Run with the lions", on je već nastipao u velikom finalu Evrovizije, kao prateći vokal. Trenutno radi u IT kompaniji.\nLitvanijin najbolji plasman je šesto mesto 2006. godine. Ova zemlja ima jedan od najdužih izbora za Evroviziju, koje počinje u januaru i traje tri meseca.\nNajveće šanse kladioničari daju Holandiji, pevaču Dankanu Lorensu i pesmi "Arkada".\nTakmičenje Izrael polufinale Evrovizija


SPECIJALNA PROJEKCIJA „NE IGRAJ NA ENGLEZE“ | Cineplexx RS\nSPECIJALNA PROJEKCIJA „NE IGRAJ NA ENGLEZE“\nUTORAK, 17. MAJ OD 20H\nVidimo se na specijalnoj projekciji filma „Ne igraj na Engleze“ u Cineplexx BIG Kragujevac bioskopu!\nIako veoma različitih karaktera, imaju zajedničku strast – klađenje na rezultate utakmica engleske fudbalske lige. Ovog puta, za njih je klađenje više od igre jer je svakom od njih očajnički potreban novac. Tokom jedne utakmice, prelazeći iz komedije u dramu i nazad, neizvesnost rezultata će izbaciti nenadano na površinu sav „prljav veš“ njihovog odnosa. Samo jedan rezultat će zauvek promeniti njihove živote i staviti na „kocku“ njihovo tridesetogodišnje prijateljstvo.


OVA 3 ZNAKA SU UBEDLJIVO NAJGORI MUŽEVI: Da li je vaš dragi među njima?! • HAPPYTV.RS\nOVA 3 ZNAKA SU UBEDLJIVO NAJGORI MUŽEVI: Da li je vaš dragi među njima?!\nJedan znak je toliki slabić da niko ne može da bude u bračnoj zajednici sa njim.\nAli, ova tri znaka su ocenjena kao ubedljivo najgori muževi!\nBikovi su veliki karijeristi, a u stanju su da posao stave ispred braka i dece. Oni su odgovorni, pa su u stanju da zbog posla ostanu kasno uveče u kancelariji, umesto da sa svojom suprugom provedu prijatno veče. Oni su u isto vreme pravi hedonisti, poznati su po svojoj galanciji, čime osvajaju svoju partnerku. Oni je mogu obasipati skupim poklonima i najlepšim komplimentima, ali joj neće pokloniti ono što je najvrednije - vreme za svoju suprugu, odnosno najvažniju ženu u njegovom životu.\nRibe se često same katapultiraju u otrovnu vezu. Muški pripadnici ovog znaka su poznati po svom beskrajnom razumevanju i senzibilnosti, zbog čega odaju utisak savršene osobe sa kojim bi neko proveo život. Nažalost, često nalete na pogrešnu osobu, onu koja ne zna da ceni sve njihove kvalitete. S obzirom na to da su i veoma lakoverne, Ribe prihvataju krivicu, a zbog toga su neverovatno nesigurne.


Srbija - Isplata pola minimalca počinje danas - Vesti iz Kragujevca i Šumadije - Pressek.rs\nKragujevac: Izmena u redu vožnje za Uskrs\nIsplata pola minimalca počinje danas\nSrbija Četvrtak, 8. april 2021.\nPoslodavcima koji su se prijavili za državnu pomoć iz ovogodišnjeg paketa finansijske podrške iz budžeta Srbije iznos minimalne zarade od 16.000 dinara za mart po zaposlenom biće isplaćen danas. Za tu vrstu pomoći zbog teškoća u poslovanju izazvanih pandemijom prijavilo se 251.517 privrednih subjekata.\nPoslodavci su zatražili pomoć za 1.138.260 radnika, rekli su u Ministarstvu finansija Srbije za Betu.\nUslov za isplatu te pomoći je da firma ne sme otpustiti više od deset odsto radnika ili isplatiti dividendu. Firma se mora prijaviti za finansijsku podršku za pola minimalne zarade za svaki od tri meseca koliko će ona trajati, posebno za svaki mesec, a 1. aprila je počelo prijavljivanje za taj mesec.\nInteresovanje privrednika za ovogodišnju pomoć je manje nego što se očekivalo da se ta finansijska podrška isplati za oko 1,4 miliona radnika jer su uključena i velika preduzeća.\nPrema podacima Agencije za privredne registre početkom godine je bilo registrovano 400.646 aktivnih privrednih subjekata od čega 121.690 privrednih društava i 278.956 preduzetnika.\nU trećem paketu pomoći od početka pandemije predviđeno je i finansijska podrška prevoznicima u iznosu od 600 evra po registrovanom autobusu za šest meseci i pomoć hotelima od 350 evra po sobi i 150 po krevetu.\nNezaposlenima je predviđena pomoć od 60 evra za ovu godinu, svim punoletnim građanima dva puta po 30 evra, a prijavljivanje počinje 28. aprila i traje do 15. maja.\nPrvih 30 evra građani će dobiti u maju, a drugih 30 u novembru, dok će penzioneri u septembru dobiti i dodatnih 50 evra tako da će dobiti ukupno 110 evra u ovoj godini.\n# Banke # Ekonomija # Srbija\n· Sreda, 7. april 2021. Đerlek: Vakcinacija bez prijave u svim gradovima i opštinama Srbije\n· Četvrtak, 8. april 2021. U ponedeljak ističe rok za uplatu treće rate dugovanog poreza i doprinosa\nPokrenuta aplikacija za prijavu divljih deponija\nASNS: Plate niže od minimalca masovna pojava\nKraljevo: Muž i žena ukrali 8 livenih ventila za vodu\nVlada Srbije se dogovorila sa frilenserima


Politička scena Srbije - Strana 818\nPredsednik Srbije Aleksandar Vučić na konferenciji za medije istakao je da Srbija neće trpeti pridike o postupcima od ljudi upitnog morala.\nPredsedniku Srbije i lideru Srpske napredne stranke (SNS) Aleksandru Vučiću ne sme se dozvoliti da postigne dogovor o razgraničenju, koje bi značilo priznanje samoproglašenog Kosova kao nezavisne države, ocenio je u komentaru za dnevni list Blic p...\nPotpredsednik Glavnog odbora SNS Marko Đurić poručio je danas Jeremiću, Đilasu i Obradoviću da se njihovih pretnji niko ne boji, a najmanje predsednik Aleksandar Vučić.\nVučić: Jeremić je lopuža velikih razmera\nNovi magazin 13.06.2019\nPredsednik Narodne stranke Vuk Jeremić izjavio je danas da će dobiti tužbu za povredu časti koju je podneo protiv predsednika Srbije i SNS-a Aleksandra Vučića jer ga je ovaj nazvao "šefom međunarodne bande lopova", osim ako se ne ustanovi da je "V...\nPredsednik Aleksandar Vučić odgovorio je putem svojih advokata na tužbu koju je protiv njega podneo lider Narodne stranke Vuk Jeremić i odrekao se predsedničkog imuniteta. Sutkinja je odlučila da se današnje ročište ne održi dok se, po nalogu Apel...\nPredsednik Narodne stranke Vuk Jeremić izjavio je danas da međunarodni sastanak o Kosovu i Metohiji u Parizu neće biti bitno drugačiji od prethodnog u Berlinu, jer još uvek nema dovoljne zainteresovanosti ključnih međunarodnih aktera niti bar deli...\nMinistar spoljnih poslova Ivica Dačić izjavio je da porukom 'Kosovo je Srbija' nije uništio novčanicu od sto dolara niti uvredio Bendžamina Frenklina, čiji se lik na njoj nalazi, već da je postupio u skladu sa suštinskom idejom tog američkog držav...\nMinistar spoljnih poslova Ivica Dačić navodi da porukom "Kosovo je Srbija" nije uništio novčanicu od sto dolara niti uvredio Bendžamina Frenklina, čiji se lik na njoj nalazi, već da je postupio u skladu sa suštinskom idejom tog američkog državnika...


Visoki predstavnik uputio pismo Tadiću - Klix.ba\n26.4.2007. u 14:30\nVisoki predstavnik u BiH Christian Schwarz-Schilling uputio je pismo predsjedniku Srbije Borisu Tadiću o saradnji Srbije s Međunarodnim krivičnim tribunalom za bivšu Jugoslaviju te skrenuo pažnju na diskusiju i debatu koje su se u Bosni i Hercegovini generirale nakon presude Međunarodnog suda pravde.\nSchwarz-Schilling je istaknuo da Međunarodni sud pravde smatra da je Srbija prekršila svoje obaveze po međunarodnom pravu o prevenciji genocida koji se dogodio u Srebrenici i oko Srebrenice. On je istakao da je Sud mišljenja da Srbija mora odmah preduzeti korake u smislu pune saradnje s Haškim tribunalom, saopćila je na pres-konferenciji u Banjoj Luci Liljana Radetić, glasnogovornica banjalučkog ureda OHR-a.\nU svom pismu visoki predstavnik je iznio da je ohrabren nedavnim Tadićevim izjavama za medije a koje se tiču saradnje s Haškim tribunalom.\nU izjavi nakon regionalnog sastanka predsjednika država u Ohridu 20. aprila srbijanski predsjednik Tadić je istakao svoju posvećenost punoj saradnji s Haškim tribunalom.\nSchwarz-Schilling je izjavio “s obzirom na spomenuto veoma se nadam da će Srbija, koja je i potpisnica Daytonskog mirovnog sporazuma, konačno u potpunosti i bez odgađanja ispuniti svoje obaveze”, rekla je Radetić.\nVisoki predstavnik je zatim zatražio od predsjednika Tadića informacije o mjerama preduzetim u oblasti saradnje s Haškim tribunalom, ističući da će za nekoliko sedmica izvijestiti Vijeće sigurnosti Ujedinjenih naroda o trenutnom statusu implementacije mira.\nOmerović: Osiguranje bolje zdravstvene zaštite za povratnike u Srebrenicu, Miliće i Bratunac\n26.04.2007. u 14:35


Nelikvidnost je posledica | Omega Consulting Team\nNelikvidnost je posledica\nby OCT marketing | May 21, 2020 | Novosti\nSa kojom količinom argumenata i istine ste spremni da se suočite danas, ako ranije niste?\nNema više vanrednog stanja, nastavili ste sa radom i nadate se brzom povratku u redovno i normalno poslovanje. Postoji samo jedan problem – sve se usporilo i nekako se ne vraća dovoljno brzo na očekivani nivo, a i neće. Možda Vam se istina neće dopasti, možda niste spremni, a možda i jednostavno nema predloga kako se brzo prilagoditi promenama na tržištu.\nDobavljači postavljaju nove uslove i očekuju određeni ritam plaćanja. Zaposleni očekuju redovne plate, odlazak na godišnji odmor i razumevanje za njihove potrebe; dok banke podsećaju na redovno plaćanje rata za kredit i ohrabruju ulazak u još veće kredite. A problem obezbeđivanja dovoljne količine novca za redovno poslovanje, raste.\nUkoliko se ne obezbedi dovoljna količina novca na računu, pitanje je koji segment poslovanja će početi prvi da trpi. Verovatno je da će zaposleni početi da okreću leđa kompaniji nezadovoljni načinom vrednovanja njihovog rada; a još je verovatnije da će dobavljači stopirati isporuku robe zbog neuredne isplate ili nerazumevanja njihovih potreba. Kako bi izbegli ozbiljnije poremećaje u poslovanju i upadanje u još veće kredite, valjalo bi preispitati sve izvore prihoda i troškova.\nUpravljanje likvidnošću u novonastalim okolnostima svakako nije lako. Možda biste mogli da počnete sa preispitivanjem investicija u zalihe, kupce i osnovna sredstva; ili još bolje – visokih fiksnih troškova, i napokon pronađete jesu li vezani za ljude, zakupe ili eksterne usluge koje ne doprinose direktno ostvarivanju profita.\nUkoliko Vam je potrebna pomoć za detaljniju analizu, ili podrška u pronalaženju novih rešenja Omega Consulting Team je tu za Vas.


U Saudijskoj Arabiji prva grupa žena vojnika završila obuku - Novi Horizonti\nPrema informacijama zvaničnika, žene neće učestvovati u borbenim dejstvima, ali će umjesto toga imati priliku da rade u sektoru sigurnosti.\nOdluka da žene mogu učestvovati u vojnoj obuci jedna je u nizu odluka kralja Salmana kojima nastoji reformirati trenutni sistem i poboljšati prava žena u ovoj zemlji.\n← Kroz pukotine nesloge prodire bijeda i nesreća\n‘On (Poslanik, a.s.) ne govori po hiru svome’: Povezanost temperature i boje vatre →


Braća i sestre trubači (VIDEO) – ZoomUe\nDnevne vesti / Top vesti / Video / TV / Zabava\nBraća i sestre trubači (VIDEO)\nby Marija Vranic · 11 aprila, 2019\nPOŽEGA – U porodici Ilić u požeškom selu Čestobrodica dva su trubačka orkestra. Jedan vode braća Lazar i Stefan, a drugi sestre bliznakinje Marija i Maja.\nZvuk trube je u porodici Ilić od davnina omiljen. Iako niko nije bio muzičar, tu nepravdu rešio je da ispravi deda Srećko, pa je trube u ruke prvo dao Lazaru i Stefanu, još dok su bili niži razredi osnovne škole. Posle pet godina, orkestar Braća Ilić već je osvojio priznanja na Saboru trubača u Guči.\n„Trebalo je baš dosta truda i da se vežba, ali smo 2015, 2017. i 2018. godine bili najboli pionirski orkestar u Guči“, kaže Stefan.\nIako netipično za devojčice, truba su se latile Lazarove i Stefanove jedanestogodišnje sestre Maja i Marija na koje njih dvojica prenose znanje.\n„Moja braća su stalno išli na neke svirke, a to se svidelo i meni. Rekla sam dedi da i ja hoću da sviram i on me je odveo na časove kod Veljka Ostojića. Prvo što me je naučio da sviram je „U livadi pod jasenom““, priča Maja.\n„Sviram već godinu dana i uopšte mi nije teško, dosta sam postigla vežbanjem i nadam se da će i ubuduće lako ići“, dodaje Marija.\nDeda Srećko je najveći ljubitelj trube u porodici, ali je najsrećniji jer ih je usmerio da kvalitetno troše vreme.\n„Oni ne trče uveče u grad, već u muzičku školu ili da vežbaju, a vikendom na svirke. Lepo popunjavaju vreme“, kaže deda Srećko.\nA milina Božija je čuti trube iz svoje porodice, kažu i prababa i pradeda koji su se vratili iz Švajcarske na svoje imanje u Čestobrodicu, pa prate svoje unučiće na svirkama.\n„Baba mora da ide na svirke i da da koju paricu deci. Svi su dobri, bore se, lepo uče i školu i baš smo ponosni zbog njih“, kaže prabaka Milojka.\nBraća i sestre Ilić pohađaju i muzičku školu u Požegi i sanjaju da jednog dana osvoje zlatne trube u Guči, tamo gde su ih osvojili i mnogi majstori trube ovog kraja.\nTags: Ilići trubačiOrkestar Braće IlićOrkestar Maje IlićTruba\nUžički maturant prvi na Međunarodnoj olimpijadi iz ruskog jezika (video)\nby branko · Published 21 juna, 2014\nby branko · Published 19 maja, 2014\nby Vesna Đurović · Published 8 januara, 2017 · Last modified 9 januara, 2017\nNext story Javna rasprava o nacrtima novih gradskih odluka\nPrevious story Za kapitalne projekte više od 1,3 milijarde dinara\nPoruke prijateljstva na obeleživačima


Korona u Srpskoj: Preminulo sedam osoba, zaraženo još 251 0 Podijeli Podijeli na facebook Podijeli na twitter Podijeli na viber Pošalji na mail\n07.09.2021. / 11:31\nOd posljednjeg izvještaja o epidemiološkoj situaciji u Republici Srpskoj, u posljednja 24 časa izvršeno je testiranje 581 laboratorijskog uzorka, a novi virus korona (SARS-CoV-2) potvrđen je kod 251 osobe.\nU posljednja 24 časa, Institutu za javno zdravstvo Republike Srpske prijavljeno je sedam smrtnih slučajeva. Radi se o jednom muškarcu i šest žena, starije životne dobi iz Prijedora (2), Trebinja, Višegrada, Rudog, Kozarske Dubice i Gradiške.


Intervju sa Draganom Marjanović - Kojčić - Permaculture Association Serbia | Permaculture Association Serbia\nIntervju sa Draganom Marjanović – Kojčić\nSaved under Gradnja, Gradnja, Voda, Energija\nU oktobru 2012., na sajtu master.rs, objavljen je intervju sa Draganom Marjanović, arhitektom i velikim popularizatorom zemljane arhitekture i gradnje prirodnim materijalima:\nDragana Marjanović je mladi arhitekta, koji radnu normu, neophodnu za svakodnevni život, ispunjava kao 3D dizajner u advertajzing agenciji. Kada odloži korporativni čin, otkriva svoje prave ideale i kreće u poteru za održivom budućnošću. Već dve godine, kao deo tima “Kuća čuvarkuća“, radi na promociji, edukaciji i podizanju svesti o zemljanoj arhitekturi, kroz predavanja i prezentacije. U „Klubu finih zanata“ u Mošorinu, sa kolegama iz zemlje i inostranstva, paralelno radi i na rekonstrukciji stare seoske kuće i formiranju budućeg edukativnog centra. Njeno predavanje o zemljanoj arhitekturi mogli ste čuti prošlog vikenda u Novom Sadu u okviru TEDx konferencije, a mnogo toga saznaćete i tokom ovog razgovora, koji smo uradili u ime svih vas koje žele malo više da saznaju o organskoj arhitekturi iz prve ruke.\nVojvodina ima dugu tradiciju što se tiče seoske arhitekture. Šta je ono što tebe tu posebno fascinira?\nOno što mene fascinira je bogatstvo različitih tehnika gradnje na ovako malom prostoru, kao i sama tipologija objekata.\nNekada su ljudi gradili samo sa onim što bi u svojoj bližoj okolini nalazili, a kako Vojvodina ima samo 6% šuma, glavni materijal za gradnju bila je zemlja. Osim tehnike “naboj” (gde se zemlja nabija u kalupima, u slojevima), široko je rasprostranjena i tehnika “čerpić” (cigle od nepečene zemlje, sušene samo na suncu) i “pleter” – tehnika koja se, uglavnom, može pronaći na Fruškoj gori (drvena struktura, u kojoj se plete ispuna i olepljuje blatnim malterima); osim ove tri najrasprostanjenije, nekada se gradilo i “busenjem” (komadima zemlje koji su direktno sečeni, sa organskim slojem i travom, a u dokumentaciji Zavoda za zaštitu spomenika sam, čak, pronašla da su postojale i “putrike” – kuće sa ravnim krovom od zemlje!\nIako najveći broj objekata građenih zemljom spada u stambene, ekonomske i pomoćne objekte, njenu primenu nalazimo i u objektima narodne tehnike (poput suvača, vodenica i vetrenjača), a čak su do danas očuvana i dva sakralna objekta: manastir u Botošu i crkva u Ečki kod Zrenjanina.\nMnogi su te savetovali da kuću koju si kupila u Mošorinu srušiš pa tek onda da gradiš novu, dok su te kolege iz inostranstva podržale u ideji da kuću renoviraš. Koji argumenti bi branili prvu, a koji drugu tezu?\nNažalost, mi nemamo nikakav odnos prema tradiciji, pa se povodimo modom i trendovima, i radije rušimo nego što čuvamo. Ustvari, ta opcija kod nas gotovo ni ne postoji, retki su primeri očuvanja – osim kad ljudi nemaju drugog izbora.\nIstina je da, na kraju, rekonstrukcija uvek bude skuplja nego gradnja novog objekta. Takođe, kad gradimo novo i ispočetka, sigurni smo u to kakvi su temelji, kako je izolovana, koliko je kvalitetna drvena građa itd. Sigurniji smo u ono što smo sami gradili i čemu smo prisustvovali, znamo koji su materijali korišteni i znamo šta da očekujemo od te kuće.\nAli, s druge strane, stoji pitanje etike, pitanje tradicije, istorije, očuvanje znanja i veština koje su se vekovima prenosile, i koje su ugrađene u svaku od ovih kuća. Rušenjem, mi ne rušimo samo kuće, rušimo jedan deo tradicije. Nepovratno gubimo znanja koja nigde nismo prethodno sačuvali, umesto da ih iskoristimo kao polaznu tačku za dalja istraživanja i nastavimo da ih unapređujemo.\nRekonstrukcije, adaptacije, renovacije, osim toga, u sebi nose i izazov – kako, u okviru zadatog, napraviti nešto novo; kako se prilagoditi postojećim uslovima, kako njih prilagoditi sopstvenim željama i potrebama, itd.\nA kako je gradnja zemljom kod nas zabranjena još pedesetih godina (kao i gotovo svugde u svetu – jer, zemlja ne košta ništa, a od opeke i cementa mnogi imaju koristi), rekonstrukcije su odličan način da započnemo i neke velike promene. Osim toga, Vojvodina je puna napuštenih ili polunapuštenih kuća koje je, još uvek, moguće spasiti.\nIako je danas u Srbiji sve manje popularno živeti na selu, da li misliš da bi taj trend mogao da se promeni ukoliko bi se promovisao život u skladu sa prirodom, sa manje stresa itd. ?\nMislim da je selo depopularizovano poslednjih decenija, ali da se taj trend polako počeo menjati poslednjih nekoliko godina. Sve je više mladih koji se odlučuju za povratak na selo (što zbog ekonomske isplativosti, što zbog zdravog života, što zbog mira i slobode) i mislim da će toga biti sve više. Naravno, promovisanje uvek može da pomogne, ali sam sigurna da je svako od nas, i bez te promocije, svestan anti-stres tretmana seoske sredine. Tamo vreme drugačije teče.\nU inostranstvu je eko-gradnja već duže vreme u ekspanziji, kao i organska poljoprivreda. Da li uz zemljane kuće u Mošorinu planiraš i perma bašte?\nIdeja o bašti rodila se krajem prošle godine, jer želim da centar za zemljanu arhitekturu u Mošorinu postane samoodrživ po svakom pitanju, pa i po pitanju zdrave hrane.\nZa permakulturu sam čula tek nedavno – mislila sam da se tiče samo agrikulture, ali sam usput otkrila da tu spadaju i gradnja, recilaža i sadnja, i sve ono čime sam već počela da se bavim.\nTako sam prvu polovinu ove godine posvetila traženju semenki starih sorti po Vojvodini, čitanju knjiga i proučavanju okruženja kuće u Mošorinu, zbog čega su radovi na kući trpeli. Zato sam u drugoj polovini pustila baštu da se sama održava, a ja se vratila radovima na kući.\nSve ovo je za mene bio veliki početak i eksperiment, ušla sam u nešto sasvim novo i zadovoljna sam rezultatima: prinosi su minijaturni i izuzetno slatki.\nIpak, priznajem da je teško uklopiti i sadnju i gradnju, te se nadam da će mi naredne godine ekipaWWOOF Serbia (voloniranje na organskim farmama) pomoći u ovom prvom. Mada je neprocenjivo iskustvo gledati kako nešto, što ste spustili u zemlju, raste.\nU čemu je sve prednost materijala koji ti koristiš za gradnju u odnosu na standardne koji se danas upotrebljavaju u građevinarstvu za zidanje, poput cigle, bloka i slično?\nZemlja je zdrav, topao i plemenit materijal. Sveprisutna je i lako dostupna, vekovima upotrebljavana na ovim prostorima; i gotovo svaka je pogodna za gradnju. Potpuno je podložna reciklaži, pod uslovom da nije stabilizovana neorganskim stabilizatorima. Ne troši energiju za proizvodnju (osim ljudske snage). Zatim, ima visok akustični komfor, otporna je na požare. Omogućava gradnju u sopstvenoj režiji, a nosi u sebi ogroman kreativni i socijalni potencijal.\nČesto čujem da ljudi kažu da je zemlja dobar izolator, što nije tačno – izolatori su materijali poput trske i slame. Zemlja ima sposobnost termoregulacije okoline, što znači da prima višak vlage iz vazduha, pa je, potom, po potrebi, oslobađa. Svojom termalnom masom, doprinosi da kuće zimi greju, a leti hlade.\nDa li i zemlja mora imati neku vrstu kalupa ili propisane dimenzije kao cigla?\nZavisi od tehnike koja se koristi. Ukoliko je to naboj, debljina zidova (odnosno širina drvenih kalupa u kojima se zemlja nabija) je minimalno 50-60 cm. Ako se zid zida čerpićem (ciglom od nepečene zemlje), dimenzije kalupa iste su kao dimenzije standardne opeke (nekad se koristio stari format, danas novi). Ako se radi drvena struktura i pleter, debljina blatnog maltera zavisi od dimenzija drvenih stubova. Tehnika “cob” (mešavina zemlje i slame) daje potpunu slobodu u debljini i formama (radi se bez oplate), pa se često primenjuje u gradnji modernih organskih formi danas.\nKakav nameštaj i oprema odnosno enterijer ide uz jednu zemljanu kuću?\nU zavisnosti od želja i prohteva vlasnika, ali i od načina na koji se gradi. Može se opremiti starim autentičnim nameštajem; može se raditi nešto potpuno novo, moderno i minimalističko (naročito ako je u pitanju moderna gradnja), ili se može napraviti zanimljiv spoj starog i novog – mogućnosti su neograničene.\nDa li se ta zemljana gradnja može primeniti i u nekoj gradskoj sredini?\nVećina starih jezgara bila je građena zemljom. Danas je to mnogo komplikovanije, jer su u pitanju tone i tone zemlje koje bi trebalo transportovati u jednu gradsku sredinu, ili eventualno osušiti na suncu stotine čerpića. Ipak, postoje razni načini – jedan od njih su blokovi od stabilizovane zemlje (tehnika koja se poslednjih decenija mnogo koristi, naročito u Africi i prenaseljenim četvrtima Južne Amerike).\nZaboravljamo da su prvi soliteri na svetu građeni, upravo, zemljom: nalaze se u Jemenu u gradu Šibamu (“pustinjski Menhetn”), stari su preko pet stotina godina, visine od 15 do 40 metara, i danas tamo stoje i odolevaju vremenu.\nOsim toga, u zemljama poput Francuske i Nemačke, zemljom se danas grade i moderni objekti u urbanim sredinama. U Francuskoj je čak realizovan i jedan višespratni objekat. Dakle, nije nemoguće, samo su potrebni ozbiljni projekti, ozbiljni stručnjaci, ozbiljna tehnologija, koje mi, nažalost, ne posedujemo.\nKoliko se ova vrsta eko-izgradnje razlikuje od standardne izgradnje koja je zastupljena kod nas?\nSuštinski, ne razlikuju se mnogo, jer su se standardne tehnike i razvile iz starih, lokalnih tehnika: čerpić je zamenjen opekom, naboj – betonom. Tehnologija gradnje ostala je ista.\nDa li se teško dolazi do materijala kojima se grade te kuće?\nS jedne strane, iako zvuči neverovatno i paradoksalno – veoma je teško naći neke od tih starih materijala za gradnju, iako smo njima okruženi. Kako ih danas retko ko koristi, te kako su se poljoprivredne mašine modernizovale i usko specijalizovale za rad na samo jednoj funkciji, materijal poput pleve veoma je teško naći. Takođe i dobro baliranu slamu.\nS druge strane, zemlja se nalazi svuda oko nas – i gotovo svaka može da se koristi, samo je treba testirati, da se vidi koji je najbolji način za njenu primenu.\nDa li od zemljanog materijala koji ti koristiš za zidanje te kuće mogu da se prave još neki proizvodi primenljivi u građevinarstvu?\nOd “sive” zemlje koju koristim (odnosno, za sad još uvek, recikliram onu koju sam dobila rušenjem urušenih objekata) moguće je praviti naboj, čerpić, maltere za zidanje; u kombinaciji sa slamom ispunjavam njome pukotine, a može poslužiti i za izradu vikli (valjak koji služi za ispunu međuspratne konstrukcije), i izradu podova od zemlje. Sa ”žutom” zemljom prave se blatni malteri za oblaganje fasada (u kombinaciji sa plevom) i proste i hlebne peći.\nZa izradu pločica, kaljeva, crepova i drugih keramičkih proizvoda se, takođe, koristi zemlja; ali su to specijalne mešavine, koje se dobijaju dodavanjem raznih vrsta glina i raznih drugih aditiva, kako bi se mogle peći. Moja ”specijalnost” je nepečena zemlja, pa bih ovu temu prepustila stručnjacima.\nKoliko je taj materijal dekorativan i kako izgledaju te kuće na kraju, t.j. kako izgleda završna fasada?\nKod nas se zemlja nikada ne ostavlja vidljivom, uvek se preko poslednjeg sloj maltera kreči, a potom dekoriše čuvenom tehnikom “moleraj”.\nTo nije slučaj u svetu, a pogotovo danas u gradnji modernih objekata, zemlja jako često ostaje vidljiva; a dodajući joj razne boje, pigmente, kreč i ostale prirodne materijale –može da izgleda moderno, dekorativno i predivno! Potražite samo neke od radova na www.eartharchitecture.org, pa ćete videti na čega mislim. Takođe, završni sloj može biti premazan lanenim uljem, voskom, raznim biljnim sokovima – što mu, osim lepog izgleda, povećava i trajnost i otpornost.\nZemlja u Vojvodini je bogata glinom. Postoji li danas-sutra mogućnost izvoza ili brendiranja recimo “vojvođanske gline”?\nIskreno se nadam da ne! Suština je da se koristi materijal koji nađemo u okolini – što smanjuje cenu transporta, vreme i energiju potrebnu za prenos. Takođe, ako samo pogledamo oko sebe, videćemo kako su ljudi kroz vekove došli do najboljeg načina za građenje sa onim što imaju na dohvat ruke, bilo da je to kamen, drvo ili zemlja; kako te građevine potpuno odgovaraju klimi, seizmičkom području, itd.\nNaravno, danas u svetu postoje firme specijalizovane za prodaju zemlje “spremne za upotrebu” (što je, s jedne strane, dobro, jer može svako da je koristi, bez mnogo iskustva ili testova); ali s druge strane, dolazimo do toga da se uvozi glina iz Kine, meša sa glinom u Evropi, a potom šalje za radove u Koreji, što je, s nekog razumnog stanovišta gledano, preterano i sasvim bespotrebno.\nDa li si razmišljala o tome da napraviš čitavo jedno selo kao turističku atrakciju, balzamovan primer za svet?\nNisam, i moram priznati da me pomalo nervira naš megalomanski duh i želja da sve radimo na veliko. Javljalo mi se dosta ljudi sa idejama gradnje eko, etno i ostalih vrsta sela (pri čemu pojam “etno” nema nikakvo značenje u našem jeziku), a jedino što sam im htela reći bilo je: ljudi, napravite prvo jednu kućicu, kućerak, pa onda gradite sela!\nDrugo, i na našu veliku žalost, većina naših sela i jeste balzamovana – ostala su takva kakva su bila pre pedesetak godina; i negde im se još divim i pitam kako uopšte odolevaju vremenu i našem nemaru.\nTreće, mislim da ljudi greše u toj nameri: ne treba praviti replike prošlosti, jer one nisu prilagođene našem načinu života, potrebama i navikama. Pre mislim da te tehnike gradnje treba razvijati, unapređivati; koristeći prirodne, lokalne materijale, poštujući okruženje i način na koji se u okolini gradilo.\nTi, između ostalog, vodiš i volonterske radionice i držiš predavanja o zemljanoj arhitekturi u Mošorinu. Opiši nam ukratko koncept tih radionica?\nDa, između ostalog, sa željom da to bude jedino čime ću se baviti u budućnosti! Kod nas je koncept “participativnih gradilišta” gotovo nepoznat, a studenti arhitekture, građevine i sličnih struka, retko gde mogu da steknu praktično iskustvo. U Evropi je ova vrsta obuka veoma poznata i rasprostranjena, a kako je u procesu umrežavanje svih nas, nadam se da će biti i više ovakvih razmena.\nŠto se samog koncepta u Mošorinu tiče, postoje volonterske radionice na kojima se rade neki od tekućih poslova, kao i jednodnevne ili višednevne obuke u vezi sa gradnjom zemljom, baliranom slamom na samoj kući – Klubu finih zanata, i budućem centru za zemljanu arhitekturu, gde će se ovakve akcije i eksperimenti nastaviti i u budućnosti.\nKako ni jedan od mojih projekata nije prošao ni na jednom konkursu, a pritom imam želju da taj centar zaživi, počela sam da organizujem ovakve radionice, da bi centar već od samog početka mogao da se samoodržava.\nŠto se uslova za učestvovanje tiče – mogu da kažem da u suštini ne postoje. U početku sam imala želju da vidim koga uopše interesuju, pa sam ostavila sve otvoreno i bez ograničenja. I mislim da je to bila dobra odluka. Dolaze ljudi koje to interesuje, koji žele nešto da grade za sebe, koji žele da sami poprave svoje kuće, ili da jednostavno steknu praksu. Naime, bitna je spremnost za timski (ponekad i težak) rad, otvorenost, dobro raspoloženje i skromni zahtevi – ipak je ovo, još uvek, samo gradilište.\nTvoj tim je jedan od partnera u projektu EU “Leonardo da Vinci”. Možeš li nam reći nešto više o samom projektu?\nDa, veoma mi je drago što je “Kuća čuvarkuća” prva iz Srbije koja učestvuje na jednom “Leonardo” projektu za doživotno učenje. Zajedno sa 17 partnera iz 8 evropskih zemalja (Francuska, Nemačka, Velika Britanija, Španija, Portugal, Češka, Slovačka, i Srbija), radićemo na projektu “PIRATE” u naredne tri godine (2012-2015) na izradi osnovnih alata za učenje tehnika gradnje zemljom i na njihovoj sertifikaciji.\nNapisala: Jasmina Slavica\nPreuzeto sa sledećih linkova:


Bez viza u Evropu 2005?\nPredstoji opremanje graničnih prelaza, a među uslovima i novi zaštićeni pasoš i bezbednost granice\nBEOGRAD - Aleksandra Joksimović, pomoćnik ministra za inostrane poslove Srbije i Crne Gore, izjavila je juče za "Glas" da će naša zemlja, sudeći po do sada obavljenom poslu na harmonizaciji viznog režima sa EU, do 2004. godine ispuniti, pored ostalih, i sve tehničke uslove za ulazak na "belu" šengensku listu.\nOna je objasnila da stoga nije nerealno očekivati da će naši građani od 2005. godine moći da putuju u zemlje EU bez viza, a SCG i zvanično da uđe u sistem šengena. Dodatni argumenti za ovu procenu, rekla je Joksimovićeva, jeste harmonizacija viznog režima sa EU i ukidanje viza za više od 40 zemalja, pre svega članica EU.\n- Sa druge strane mi smo ispunili i obavezu uvođenja viza, naročito za jedan broj azijskih i afričkih zemalja, što se takođe uklapa u evropske kriterijume. Određivanje novih državnih simbola kao što je grb i novi pasoš, koji će morati da bude po evropskim standardima, takođe su posao koji moramo obaviti. Novi pasoš moraće da bude kvalitetno zaštićen od falsifikovanja. Uslovi za ulazak u sistem šengena nisu samo političke, već i tehničke i finansijske prirode. Najvažnija pitanja u tom pogledu su bezbednost granice, opremanje graničnih prelaza, civilna kontrola - rekla je Joksimovićeva.\nPomoćnik ministra je napomenula da su već izrađeni brojni projekti koji su predstavljeni u Briselu i dobili povoljne ocene.\n- Mi smo osnovali i radnu grupu koja već šest meseci intenzivno radi. Imamo stalne kontakte sa EU i Evropskom komisijom, zatim sa ambasadama zemalja koje su takođe prošle kroz proceduru ulaska u šengen. Upoznati smo sa njihovim iskustvima, koja su višestruko korisna. Pored toga, veliki posao biće i pred određenim resornim ministarstvima, jer ovaj posao ne može obaviti samo naše ministarstvo. Tu, pre svega, mislim na MUP.\nU kontaktu smo i sa onima koji su ušli u prvi krug šengena, kao što je Mađarska, a tu su i kontakti sa Bugarskom, Poljskom, Italijom, Grčkom, Francuskom i Nemačkom. Naravno, radna grupa našeg ministarstva u stalnom je kontaktu sa Oebsom, pa i sa više nevladinih organizacija, kako bi ceo posao bio kvalitetno odrađen - rekla je Joksimovićeva.


Ko profitira zbog nerješavanja migracijskih tokova u Bosni i Hercegovini? - Uz kafu info\nKad pomislimo da nas ne može iznenaditi neka nova reakcija ili aktivnost u vezi sa problematikom migracija u Bosni i Hercegovini, redovno nas ponovo iznenade događaji na terenu. Namjera migranata je jasna, nedvosmislena i neskrivena, ići prema zapadnoevropskim državama i stalno pokušavati, ne odustajati od sna i konačnog cilja. Proklamovane namjere i ciljevi državnih organa, kao i institucija na nižim nivoima vlasti su opet jasni, ali na terenu te stvari nisu vidljive.\nSvi se deklarativno zalažu za zaštitu osnovnih ljudskih prava, ali toga u praksi nema dovoljno.\nMeđunarodne organizacije se takođe zalažu za pomoć i podršku migrantima i pokušavaju na terenu da urade nešto. Ali je to često nedovoljno i kao po pravilu pored ogromnih doniranih sredstava, međunarodne organizacije su redovno zatečene i iznenađene, bilo reakcijom i ponašanjem migranata, bilo reakcijama naših vlasti. Zbog čega najviše ispaštaju migranti, te postaju dodatnu frustrirani i često ne izdrže dodatni pritisak zbog loših uslova smještaja ili što nemaju osiguran smještaj uopšte. Takvom stanju doprinose i česte akcije kantonalnih vlasti na području Unsko-sanskog kantona (USK), ali i vlasti u entitetu Republike Srpske (RS) u cilju ograničavanja kretanja i uvođenja novih restrikcija i zabrana usmjerenih prema migrantima.\nNavedene mjere i akcije su osuđene od UN-a, ali i EU i Ambasade SAD-a u BiH, međutim za sada se ne nazire adekvatno uređenje migracija na prostoru Bosne i Hercegovine.\nPosljedice neadekvatnog utroška donacija\nPored najavljenih mjera i aktivnosti sa nivoa države, kao i pokušaja da se uvede red i povuku potezi koji bi stavili pod kontrolu migracijske tokove u Bosni i Hercegovini, stanje migracija je i dalje složeno sa trendom pogoršanja. Poseban rizik nosi činjenica da je prema podacima IOM-a oko 3.000 migranata van prihvatnih centara, oni borave u improvizovanim skloništima u napuštenim fabričkim halama, kućama ili jednostavno u šumama u okolini Velike Kladuše i Bihaća. Boraveći u takvim uslovima, bez redovne pomoći u hrani, odjeći i higijenskim potrepštinama, dolazi do pojačanih tenzija i pritiska među migrantima, što u konačnici rezultira i sukobima sa smrtnim posljedicama.\nDo sada nisu zabilježeni napadi od strane migranata na lokalno stanovništvo, iako se građani u USK boje i takvog scenarija.\nJednostrane akcije vlasti USK-a su izazvale reakcije UN-a, međunarodne zajednice i ambasada u BiH, a stanje je i dalje neizvjesno. Situacija je dodatno naelektrisana pojavom većeg broja grupa i pojedinaca koji promovišu i pozivaju na nasilje prema migrantima, pa i onima koji im pomažu, naročito u Velikoj Kladuši. Razgovarajući sa građanima i aktivistima u Velikoj Kladuši i Bihaću, primjetni su donekle i različiti stavovi među njima, generalno većina se slaže da država ne čini mnogo za rješavanje stanja, odnosno da teret podnose i druga područja u BiH. Različiti stavovi se ogledaju u činjenici da su jedni za prijedlog da se bez odlaganja migranti dislociraju sa prostora USK-a, dok su drugi stava da im se obezbijede adekvatni uslovi smještaja i hrana, pa da se onda traže trajna rješenja. Takođe, ova podijeljenost stanovništva u USK-a, a vezano za stavove oko rješavanja migrantskog pitanja, potencijalno može voditi i do novih podjela, naročito je ta mogućnost indikativna za područje općine Velika Kladuša.\nPolitička situacija na mikro planu opterećena je dešavanjima iz prošlosti, te za dalju budućnost ovog grada i okoline nije poželjno bilo kakvo djelovanje koje može voditi u incidente ili nasilje, bilo da se radi o incidentnim situacijama prema migrantima ili incidentima među lokalnim stanovništvom.\nPrema izjavama većine anketiranih građana u USK-a, kao jedan od presudnih faktora koji je doveo problematiku migracija u ovo teško održivo stanje, je problem netransparentnog utroška doniranih sredstava. Prema stavovima građana ali i aktivista, nevjerovatno zvuči da su utrošene desetine miliona eura, a da je stanje i dalje slično kao prije četiri godine. Aktivisti sa kojima smo razgovarali na području Sarajeva i Tuzle se takođe slažu da je ta količina doniranih sredstava bila dovoljna da se adekvatno upravlja migracijama, te da se to desilo ne bismo imali ovakve probleme na terenu, uključujući i nasilje među migrantima.\nGdje završavaju donirana sredstva?\nJoš prije tri godine na jednom od sastanaka organiziranom od strane Evropske komisije u BiH, na kojem su prisustvovali i predstavnici institucija EU, aktivisti i istraživači migracijskih tokova u BiH postavili su pitanje zašto se novac od migracija donira IOM-u i drugim međunarodnim organizacijama, a ne institucijama BiH? To pitanje je postavljeno iz razloga što su na tom sastanku iznijete kritike na račun državnih institucija BiH, jer ne rješavaju problem migracija. Naravno da su te kritike opravdane, ali ne možete prebaciti svu odgovornost na nekoga, ko je zaobiđen u smislu finansijske podrške.\nPropusti su evidentni i niko ih ne umanjuje kada je u pitanju nadležnost državnih institucija, posebno u organizacijskom smislu, izostanku planskog i preventivnog sistemskog djelovanja i uvezanosti svih nivoa vlasti.\nAli, kada se govori u najmanju ruku o neadekvatnom i netransparentnom utrošku ogromne količine doniranih finansijskih sredstava, onda se ne može govoriti o direktnoj odgovornosti institucija države BiH. Tako da je međunarodna zajednica u startu zauzela pogrešan stav i on egzistira do danas. Predstavnici EU to pravdaju da je u BiH korupcija jako izražena i prisutna na svim nivoima i da nemaju povjerenje u vlasti BiH da bi zakonito i ispravno vršili raspodjelu i trošenje doniranog novca za problematiku migracija u BiH.\nJoš početkom 2020. godine šef Međunarodne organizacije za migracije u BiH Peter van der Auweraert izvijestio je Ministra sigurnosti Bosne i Hercegovine Fahrudina Radončića o utrošku sredstava za pomoć migrantima. U Izvještaju stoji da je od juna 2018. godine do decembra 2019. IOM primio 30.798.032 EUR, u istom periodu potrošeno je nešto više od 20 miliona EUR (20.657.061 EUR), te da je na raspolaganju ovoj međunarodnoj organizaciji ostalo nešto više od deset miliona EUR.\nTakođe, navedeni su i donatori, a najveći je Evropska unija koja je donirala nešto više od 37 miliona eura. Pored EU sredstva za pomoć migrantima donirali su i Razvojna banka Savjeta Evrope, Katarska Humanitarna organizacija te ambasade Velike Britanije i Švedske.\nNovi ministar sigurnosti Selmo Cikotić je obavijestio Dom naroda Parlamenta BiH 1. septembra 2020. godine, da je EU od 2016. uplatila više od 70 miliona eura za migracije. Novac se trošio za plaćanje iznajmljivanje prostora, isplatu plaća uposlenika IOM-a u regionu ili sa prostora države BiH, za nabavku hrane i lijekova za migrante u privremenim prihvatnim centrima – rekao je Cikotić. Vezano za tu raspravu u Parlamentu BiH iz N1 su poslali upit IOM-u, na šta im je odgovoreno da su od septembra 2018. dobili 50 miliona eura, a da je do jula ove godine potrošeno 35 miliona eura\nEvidentno je da se navedene cifre ne slažu, kontradiktorne su, a javnosti nisu predočeni konkretni detalji koliko je stvarno utrošeno na migrante, a koliko na administraciju i ostale prateće troškove. Nisu pojašnjenje procedure nabavke opreme, iznajmljivanja objekata, nabavke hrane i drugih potrepština, puno je nepoznanica oko utroška novca, puno pitanja bez odgovora. Niko nije izvršio posebnu i detaljnu analizu na koji način i u koje svrhe je utrošen toliki novac, posebno ako se uzme u obzir trenutno stanje migracija koje je i pored svega neriješeno i s stalnim izazovima i problemima. Što dovodi i do ubistava među migrantima, protesta lokalnog stanovništva te drugih incidenata i problema na lokalnom nivou, posebno na području USK-a.\nProcjene međunarodnih organizacija koje prate migrantsku situaciju u BiH, kao i procjene aktivista na terenu govore da je za migracijsku problematiku u BiH utrošeno čak oko stotinu miliona eura.\nProcjene se baziraju na činjenicama da su određena izdvajanja vršena i od institucija iz BiH, čak i od strane kantona, gradova i općina. Takođe, donacije u novcu ili sredstvima uručivane su od strane manjih međunarodnih organizacija, lokalnih humanitarnih organizacija, volontera, pa čak i pojedinci koji su željeli ostati anonimni. Međutim, ništa od tih sredstava nije posebno uvršteno u konačni iznos sredstava koja su utrošena za problematiku migracija u BiH. Nesređeno stanje u evidenciji i kontroli utroška sredstava doniranih za problematiku migracija u BiH dovodi i do posljedica koje sad imamo i pitanje je šta se može dalje dešavati. Stoga je neophodno uvođenje reda sa nivoa države BiH u sve finansijske i druge donacije, kako bi se moglo upravljati istima shodno procjenama i prioritetima.\nNeophodno je postojanje evidencije utroška sredstava, zatim povećanje nivoa transparentnosti utroška, centralizovana procjena potreba migranata, uvid i kontrola načina nabavki opreme i sredstava, izvještavanje donatora o utrošenim sredstvima, kao i javno objavljivanje podataka o utrošku sredstava. Posljedice neadekvatnog utroška novca trpe građani, posebno oni na području USK-a, ali i sami migranti, kojima je BiH samo jedna tačka na putu ka zapadnoj Evropi.\nIzvor: Global Analitika/ Autor: Safet Mušić\nBosna i HercegovinaGlobal AnalitikainfoKo profitira zbog nerješavanja migracijskih tokova u Bosni i Hercegovini?migrantiprofitSafet Mušić


SPC poziva Tadića da sačuva Srbe na Kosovu – Nadlanu.com\nSPC poziva Tadića da sačuva Srbe na Kosovu\nObjavljeno 15. sep 2011. / 14:03:38\nBEOGRAD, 15. septembra 2011. (Beta) – Sinod Srpske pravoslavne crkve (SPC) pozvao je u četvrtak predsednika Srbije Borisa Tadića da učini sve da spreči "nadolazeću tragediju" i sačuva srpski narod na Kosovu i Metohiji.\nBEOGRAD, 15. septembra 2011. (Beta) – Sinod Srpske pravoslavne crkve (SPC) pozvao je u četvrtak predsednika Srbije Borisa Tadića da učini sve da spreči “nadolazeću tragediju” i sačuva srpski narod na Kosovu i Metohiji.\n“Pozivamo vas i molimo da Vi kao predsednik, kao i Vlada Srbije, učinite sve što je moguće da se spreči nadolazeća tragedija i sačuvaju naš narod na njegovim vekovnim ognjištima i njegove svetinje na Kosovu i Metohiji, u čemu možete računati na saradnju SPC”, navodi se u pismu koje je Sinod sa vanredne sednice uputio Tadiću.\nU pismu objavljenom na sajtu SPC (www.spc.rs) navodi se da je crkva svesna da se Srbija nalazi “u časovima od presudnog značaja za opstanak našeg naroda i Crkve na Kosovu i Metohiji, kao i da predstojeći dani u mnogome mogu da opredele njihovu budućnost”.\nSinod je izrazio uverenje da “u srpskom narodu ima snage i volje da se i sad, u poslednji čas, hrabro, mudro, odgovorno i na dostojanstven način suprotstavi nasilju koje mu preti”.\nSPC je podsetila na reči patrijarha Gavrila izrečene uoči zbivanja marta 1941. godine: “Ponizimo se pred Bogom i uspravimo se pred ljudima”. “Ovakav stav će razumeti i naš narod, i njegovi prijatelji i neprijatelji”, piše u pismu koje je potpisao patrijarh Irinej.


Posted on novembar 23, 2021 novembar 24, 2021 Author Hedonist Magazin Comment(0)\nViolin Piano duo Milica i Nemanja, nastao je 1997. godine u studentskim danima Akademije umetnosti u Novom Sadu i čine ga: Nemanja Ognjanović profesor klavira i Milica Ognjanović profesor violine. U toku svog školovanja ostvarili su zavidne rezultate svirajući na raznim takmičenjima i festivalima u zemlji i inostranstvu. Duo se u početku bavio izvođenjem klasične […]\nVarmus d.o.o. bavi se proizvodnjom svih tipova kontejnera i to od standardnih kontejnera sve do modularnih objekata. Za razliku od klasične zidane gradnje, montažne (mobilne) kontejnere odlikuje znatno kraće vreme izrade, kao i kratko vreme montaže na dogovorenoj lokaciji (uz pripremljenu podlogu). Standardni kontejneri: -građevinski -kancelarijski -magacinski -sanitarni -portirnice -studentski domovi -zabavišta -za potrebe male […]\nPosted on septembar 22, 2020 septembar 22, 2020 Author Hedonist Magazin Comment(0)\nPosted on april 16, 2020 april 16, 2020 Author Hedonist Magazin Comment(0)


Kompanija Imlek zvanično izašla sa Beogradske berze | Kamatica\nPočetna > vest > Kompanija Imlek zvanično izašla sa Beogradske berze\nTekst objavljen: 24.08.2016 15:52\nSrpski mlekarski gigant, Imlek, i zvanično je napustio Beogradsku berzu, nakon sprovedenog postupka prinudnog otkupa akcija od manjinskih akcionara.\tKako je objavljeno na internet stranici Beogradske berze, 23. avgusta doneto je rešenje o isključenju akcija Imleka iz trgovanja na zahtev kompanije, koji je "podnet nakon sprovedenog postupka prinudnog otkupa akcija izdavaoca".\nVećinski vlasnik kompanije, investicioni fond Mid Europa Partners, nedavno je sproveo prinudni otkup akcija po ceni od 5.829 dinara, čime je stekao stopostotno učešće u akcijskom kapitalu. Imleku je na taj način prestao status javnog društva.\nImlek je bio jedna od prvih berzanskih kompanija kada je obnovljeno tržište kapitala u Srbiji, a u kotaciju je uvršten pocetkom juna 2003. godine.\nAkcije ove kompanije su najnižu vrednost registrovale u junu 2004. godine na nivou od 384 dinara, dok su najviše vredele u maju ove godine kada su dostigle nivo od 6.010 dinara.\nImlek je donedavno bio član indeksne korpe BELEX15, koja sada ima 11 članova.\nberza Imlek akcije Beogradska berza BELEX15


PORTAL KRUG - ZA NOVI POČETAK – NIKAD NIJE KASNO\nPrevious Article U KRALJEVSTVU MIRISNIH SAPUNA\nNext Article SRBI EVROPI SVE MANJE VERUJU?\nU životu, kažu, svako treba da posluša svoju mudrost, a ne gnev. Da ima istine u tim rečima, možda je dokaz psihologa Čedomira Grujića (47) iz Kraljeva, koji je, kaže, čitavog života morao da se bori za svaki svoj posao, sve dok jednog dana prošle godine nije odlučio da na takav život stavi tačku. Postao je preduzetnik, iskoristivši sredstva koju država, preko Nacionalne službe za zapošljavanje, ulaže u one koji se odluče da se sami oprobaju u poslovnom svetu.\nOdslušao je obuku, imao zdravu biznis ideju, pretočio je u dobar biznis plan, registrovao Psihološko savetovalište „NO – KA 11 – 13“ i dobio 160.000 dinara, dovoljno za sami početak i da, bar prve godine, ne brine o plaćanju obaveza prema državi. U okviru savetovališta bavi se prevencijom, edukacijom i psihološkim savetovanjem. Osim prevencijom, naročito kod bolesti zavisnosti u domenu mentalnog zdravlja, savetovalište se bavi i primenjenom psihologijom, odnosno pomoći firmama u selekciji, klasifikaciji, analizi radnih mesta i odabiru kadrova.\n- Neki smatraju da je, biti na novom početku u mojim godinama, velika sramota. A ja smatram kako, ne da to nije sramota, nego da je bolje sa nekim poslom krenuti i sa 60 godina, nego stajati u mestu, biti nezadovoljan životom i to nezadovoljstvo prelivati na decu, okolinu, prijatelje – smatra Grujić.\nTakvi rizikuju da postanu džangrizavi starci koje niko neće obilaziti, šeretski dodaje.\n- Radim od svoje 19-e godine, a imam svega tri meseca radnog staža u državnoj firmi. Čini mi se da u javnim službama rade manje ambiciozni ljudi, a ja sam sebe video sasvim drugačije, kao nekoga ko želi da menja sredinu nabolje. Radio sam u mnogo privatnih preduzeća i uvideo da mnogi od vlasnika, nisu pametniji od mene. Jednostavno sam poželeo da se oprobam kao preduzetnik, jer sam često radeći za druge morao da radim „kako gazda kaže“, čak i kada su se njihove odluke kosile sa logikom – kaže Grujić.\nOdgovor na pitanje zašto mnogi mladi ljudi danas veruju da je „jedini pravi“ – posao u državnoj firmi, Čedomir vidi u prezaštitničkom ponašanju roditelja, koji decu od najranijeg doba ubeđuju da je „bolje da mama i tata odrade nešto umesto njih“, da „ne treba da se muče“.\n- Takva deca odrastaju u mlade koji su sa 20 godina i dalje zavisni od roditelja, a bore sa za svoje samopoštovanje. Ako iz te krize uspeju da izađu kao pobednici, imaće šanse da budu dobri preduzetnici, umeće da organizuju život, a ako se dogodi suprotno, ostaće u roditeljskom domu, nespremni za realan život – smatra Grujić.\nKad mu traže savete, potencijalnim preduzetnicima govori da je najbitnije da se ne ustručavaju da promovišu sebe, da kucaju na mnoga vrata, čak i kada ne uspevaju iz prve da ih otvore.\n- Ako odustaju tokom prve godine, kada praktično imaju sve plaćeno i kada im je jedini posao da rade i realizuju svoj biznis-plan, kada će im biti bolje? Kada će biti bolje vreme za akciju? – pita se on, pominjući vic koji, kaže, često priča osobama koje su kod njega na psihoterapiji.\nU tom vicu profesor matematike sreće svog nekadašnjeg, a sada prebogatog učenika koji izlazi iz najnovijeg mercedesa i sav začuđen ga pita kako je moguće da je zaradio toliko, a bio je jedan od najgorih đaka.\n- E, moj profesore, kupim nešto za dinar, prodam za pet i tih 40 odsto razlike ostane meni! – ponosno kaže učenik, dok se profesor pita zar je moguće da njegov učenik nikada nije naučio procente, a napravio je imperiju?\nOvakve „viceve“ većina od nas ima u svom okruženju, ali Grujić smatra da je učenik iz vica dokaz da je čovek imao preduzetnički duh i da, čak i Srbija, zemlja uništene privrede pruža dovoljno šanse da se radi neki posao od kojeg može bar skromno da se zarađuje.\nČedomir je jedini stalno zaposleni u svom savetovalištu, ali ima troje honorarnih saradnika, sa kojima se deli poslove psihoterapije, preventivno savetovanje ili stručni odabrir kadrova za poslodavce. Za ovu treću vrstu posla, kaže, najmanje je zainteresovanih, jer se čini da poslodavci veruju da uvek sami mogu najbolje da ocene potencijalnog radnika.\nPosle više od godinu da postojanja savetovališta, Čedomir je uveren da će njegov biznis trajati, pa je napravio biznis plan prevencije za 2017. godinu. Počeo je da obilazi nadležne u policiji, Gradskoj upravi, Centru za socijalni rad, sudovima, školama, medijima. U pitanju je prevencija zloupotrebe psihoaktivnih supstanci, a Grujić smatra da bi u realizaciju tog plana trebalo da se uključe svi koji su svesni veličine ovog problema. U prvo vreme odbijali su da ga prime, pravdajući se nedostatkom vremena, ali je, kaže, polako uspeo idejom da im se nametne. Svojevremeno je, saznajemo od upućenijih, iako Grujić ne raspolaže podacima o broju zavisnika u Kraljevu, jedna kraljevačka firma, kojoj su bili potrebni radnici za rad na visinama, prijavljenim kandidatima radila testove na psihoaktivne supstance. Ispostavilo se da četvrtina taj test – nije prošla.\nPrimećujemo da nemirnija vremena i veće nezadovoljstvo ljudi, možda doprinose da njegovo savetovalište ima više posla, ali Grujić iskreno kaže kako bi bilo bolje da za njega takvog posla nema, a da društvu bude mentalno zdravo. U tom slučaju, navodi, snašao bi se, radio nešto drugo.\n- Ideja da čitavo društvo bude mentalno zdravo je, nažalost, nemoguća, toga nema ni u Norveškoj – kaže Grujić, pojašnjavajući da je tokom posete toj zemlji video da svaka opštinska uprava ima svog psihologa, ne zato što tamošnjim državnim službenicima treba psihološka pomoć, već zato što je uloga psihologa da planiraju socijalne programe za građane tog mesta, da se trude da svoje mlade zadrže da ostane u mestu u kojem su rođeni.\n- Mnogi moji prijatelji šalju svoju decu u inostranstvo da rade, iako su svesni da će tamo uvek biti stranci – zaključuje Čedomir.\nŽao mu je, kaže, što društvo u celini na psihologe gleda kao na bauke, pa se, iako mnogi žele stručnu pomoć ili samo razgovor sa stručnjakom, dešava da u tom naumu budu sprečeni. Plaše se da će okolina komentarisati kako „nešto sa porodicom čiji član ide kod psihologa – nije u redu“.\n- Nikako da shvate da će, što ranije krenemo sa lečenjem onih kojima je pomoć potrebna, sprečiti neke gore stvari – poručuje Čedomir.\nNa kraju, podseća sve nas da - kad vidite da ribici u akvarijumu nije dobro, najpre menjate vodu, jer je neophodno da njena sredina buda zdrava i da on, radeći svoj posao, pokušava isto, jer – „kad čovek pomaže drugome, to će mu se“, kaže „višestruko vratiti“.


Pokrenut prvi ulični časopis u Crnoj Gori - SENS.RS\nSocijalna preduzeća na Forumu socijalnih inovacija\nSmart kolektiv je i ove godine održao redovnu godišnju konferenciju o socijalnom preduzetništvu – Forum socijalnih ...\n25. maj, 2016.\nOvog meseca smo razgovarale sa Aleksom Živkovićem, pokretačem i osnivačem socijalnog preduzeća Potrčko, iz Pirota....\nVesti iz Evrope i sveta\n30. septembar, 2016.\nFAIRPHONE – fer pametni telefoni\n„Fairohone“ je socijalno preduzeće čiji je cilj da razvija i proizvodi pametne telefone dizajnirane tako da najman...\nPokrenut prvi ulični časopis u Crnoj Gori\nObjavljeno: 01. avgust, 2017.\nU Crnoj Gori je pokrenut prvi ulični magazin pod nazivom “Portun”. Časopis je pokrenula organizacija “ADP Zid” u saradnji sa organizacijom “Korak”. Časopis se može kupiti direktno od strane uličnih prodavaca čime se doprinosi vidljivosti društvene grupe koja ga prodaje. Osim toga, časopis se može kupiti i preko žiro računa organizacije “Korak. Cena časopisa je 1.50 €, od čega polovina (0.75 €) ide prodavcu a druga polovina se koristi za realizaciju novog broja.\nCiljna grupa su mladi koji su duže od tri godine bez posla, koji su uključeni u sam proces realizacije magazina. Za testiranje je selektovano 15 učesnika, od kojih je njih 7 prošlo kroz celi proces. Tokom prvog dela procesa, polaznici su prošli psiho-socijalne radionice tokom kojih su stekli znanja o asertivnoj komunikaciji, emocionalnoj pismenosti, postavljanju ciljeva i unapredili veštine prezentacije, promocije, prodaje. Drugi deo je bio posvećen uspostavljanju prvog street magazina u Crnoj, tokom kojeg su polaznici imali mogućnost da u praksi primene sve što su naučili tokom radionica.\nDruga ciljna grupa su lečeni hemijski zavisnici koji su nakon perioda lečenja neprihvaćeni na tržištu rada. Misija magazina je da upozna javnost sa problemom socijalne isključenosti ove društvene grupe i da sa svim zainteresovanim akterima radi na povećanju njihove vidljivosti i socijalizacije.\nŠto se tiče sadržaja časopisa, „Portun“ će predstavljati novinu na medijskom prostoru. Ovo će biti časopis za svakog čoveka i baviće se svakodnevnim društvenim problemima sa akcentom na probleme ciljne grupe magazina. U časopisu će se naći razne ispovesti i intervjui zavisnika koji će ispričati svoje priče, približiti ljudima njihov položaj i pokazati da su ravnopravni članovi društva.\nPrvi broj je pušten u prodaju tokom jula meseca a novi broj se očekuje u naredna tri meseca.\nViše o celom projektu možete saznati ovde ili preko njihove fejsbuk stranice.\nEU PRO konkurs za dodelu bespovratnih sredstva\nOtvoren konkurs za Delta Biznis Inkubator


Svi igrači negativni, igra se u Parmi! | Fudbal\nSvi igrači negativni, igra se u Parmi! | MONDOBA\n28. February, 13:14\nSvi igrači negativni, igra se u Parmi! 0 Podijeli Podijeli na facebook Podijeli na twitter Podijeli na viber Pošalji na mail\n12.07.2020. / 16:59 17:04\nAutor mondo.ba 12.07.2020. / 16:59 17:04\nNegativan i član prvog tima za kojeg je juče saopšteno da je pozitivan na korona virus.\nBolonja Siniše Mihajlovića od 19.30 na Enio Tardiniju igraće protiv Parme, ekipe koja je pomalo uzdrmana nefudbalskim stvarima, odnosno prisustvom korona virusa u klubu.\nParma je u subotu potvrdila da je jedan član prvog tima, koji nije igrač, pozitivan na korona virus, što znači da cijela ekipa u dvonedeljnu izolaciju, međutim, to neće uticati mnogo na njihove utakmice.\nMiha: Znam da nisam dobar primjer, ali NEĆU više držati emocije u sebi!\nKorona virus opet u Seriji A: U Parmi jedan pozitivan na Kovid-19!\nPrema protokolu, fudbaleri Parme tokom naredne dve nedelje biće podvgrnuti intenzivnom testiranju, posebno pred utakmice, a upravo testiranje rped duel sa Bolonjom donijelo je dobre rezultate.\nSvi igrači seniorskog tima su negativni, tako da ne postoji nikakva opasnost za odigravanje večerašnjeg meča.\nOno što je zanimljivo je i da je član tima za kojeg je juče saopšteno da je pozitivan na koronu test, na novom testu negativan.\nBolonja će na današnjem meču protiv Parme biti bez suspendovanog Siniše Mihajlovića, koji je isključen na utakmici protiv Sasuola.\nParma Serija A


Strategija vakcinacije u Indoneziji: Prvi u redu influenseri i poznate osobe - Portal 072info\nMeđu prvima u redu za vakcine protiv koronavirusa u Indoneziji bila je osoba poznata na društvenim mrežama, odnosno influenser. Raffi Ahmad, influenser iz Indonezije, primio je vakcinu protiv koronavirusna u predsjedničkoj palači Merdeka u Jakarti. On je bio uz predsjednika Joka Widodoa u srijedu kada je počeo proces vakcinacije u Indoneziji.\nAhmad ima gotovo 50 miliona pratilaca na Instagramu.\n“Hvala Bogu, vakcina… Ne bojte se vakcina”, napisao je 33-godišnji influenser u opisu videa na kojem se vidi kako prima vakcinu.\nOdluka o tome ko bi trebao biti prvi u redu za ograničene doze vakcina izazov je širom svijeta, a mnoge zemlje daju prednost ranjivim grupama, medicinarima i starijim osobama.\nViša službenica ministarstva zdravstva Siti Nadia Tarmizi rekla je da je odluka da se u prvi krug vakcinisanja uključe influenseri uz gotovo 1,5 miliona zdravstvenih radnika je smišljena vladina komunikacijska strategija.\nIndonezija je u najtežoj situaciji u jugoistočnoj Aziji s više od 869.000 zaraženih i 25.000 smrtnih slučajeva. Iako je stanovništvo bilo skeptično u vezi sa sigurnošću i efikasnošću bilo koje vakcine u državi s većinski muslimanskom populacijom, vakcinacija je započela.\nIndonežani su među najvećim globalnim korisnicima društvenih mreža kao što su Facebook, Twitter i Instagram.\nMinistarstvo zdravlja nije reklo koliko će osoba koje su zaražene biti u redu za vakcinaciju, ali među onima koji su trebali dobiti vakcinu bili su muzičari Ariel iz benda Noah i Risa Saraswati.\nAhyani Raksanagara, šef Bandungove zdravstvene agencije, rekao je da se nada da će umjetnici poslati pozitivnu poruku o vakcinaciji, posebno mladim ljudima.\nAnketa iz prošlog mjeseca pokazala je da je samo 37 posto Indonežana spremno za vakcinaciju, 40 posto ljudi razmislilo bi o vakcinaciji, a 17 posto bi je odbilo.\nPrethodni članakMahmuzić: Banke će u 2021. godini biti manje profitabilne, cilj je održanje zaposlenosti i oporavak\nSljedeći članakPomozi.ba u 2020. skupilo 2 miliona KM za oboljele i hiljadu tona hrane za ugrožene


Koliko je pritisak važan? | Saveti majstora | Automobilizam\nPritisak vazduha u gumama utice na potrošnju goriva, životni vek same gume, ali u velikoj meri i na ponašanje automobila\nVozaci uglavnom potcenjuju znacaj ispravnog pritiska vazduha u gumama, iako se cesto naglašava koliko je on važan.\nSavetuje se i da se pritisak proverava svake dve nedelje ili bar jednom mesecno, ali ni ova „operacija“ najcešce ne stigne na red dok se golim okom ne uoci da je pneumatik „legao“.\nKrenimo redom – ukoliko je pritisak vazduha manji nego što bi trebalo, povecace se potrošnja goriva. Kupujemo dizelaše i ugradjujemo plinske uredjaje kako bismo uštedeli, a ne obracamo pažnju na gume. Nelogicno, zar ne?\nUticaj na potrošnju zavisi od mnogo faktora, tako da je teško generalizovati, ali zašto uopšte lupati glavu racunicom – ovo treba prihvatiti kao cinjenicu.\nTakodje, vozaci stalno kukaju kako su skupe, te cesto vidjamo automobile sa celavim ili oštecenim gumama. Istovremeno vidimo da jedna ili dve nisu dovoljno naduvane, što dovodi do njihovog bržeg habanja. Ponovo nelogicno, zar ne?\nTada se prilikom vožnje zbog deformacije gazeceg sloja više troše spoljne ivice, a stvara se i više toplote, što utice i na samu strukturu gume.\nStižemo i do ponašanja samog automobila u vožnji. Kada je pritisak manji od propisanog, guma se deformiše i gazeci sloje ne naleže na asfalt kao što bi trebalo. Tako dobijamo težu kontrolu vozila, narocito u kriticnim situacijama, kada njegove reakcije mogu postati neocekivane.\nMožemo da kupimo automobil sa fantasticnim oslanjanjem, najkvalitetnijim gumama i pravom vojskom elektronskih sistema za kontrolu ponašanja, ali ako je pritisak vazduha manji nego što treba, necemo dobiti ocekivane vozne osobine.\nSa druge strane, previsok pritisak dovodi do veceg trošenja sredine gazeceg sloja i lošije udobnosti. Istina, blago povecanje pritiska od 0.2 do 0.3 bara gotovo da nece imati negativnog uticaja, osim na udobnost.\nIstraživanja u brojnim zemljama su, inace, pokazala da vozaci ne mare mnogo za ovu problematiku, a pokazalo se da je i kod nas situacija veoma loša.\nStoga, neka vam ne bude teško da prilikom svakog tocenja goriva bacite pogled i na pritisak, mada aparati na pumpama uglavnom nisu narocito tacni. Bolje da to obavite kod vulkanizera.\nIzvor: Auto Vesti\nKoliko je pritisak važan? Pritisak vazduha u gumama utiče na potrošnju goriva, životni vek...\nIspumpane gume, veća potrošnja Pritisak vazduha u gumama utiče na životni vek gume, na...\nProvera guma u perionicama automobila Više od jedne trećine vozača upravlja automobilima sa neispravnim gumama,...\nOdržavanje pneumatika Kako sacuvati gume? Adekvatan pritisak vazduha u gumama je od...\nAkvaplaning – nocna mora svih vozaca Akvlaplaning je veoma opasna pojava koja se dogadja kada se...\nFiled Under: Saveti majstora


Šaranovićev klan: pljačke, kidnapovanja i mafijaški rat - KRIK\nŠaranovićev klan: pljačke, kidnapovanja i mafijaški rat\nObjavio/la KRIK.rs mart 13, 2017\nUbistvom Slobodana Šaranovića u subotu uveče okončana je njegova decenijama duga mafijaška karijera. KRIK otkriva detalje o tome ko je Šaranović i kako je njegov klan učestvovao u razbojništvima, kidnapovanjima, ubistvima, sarađivao sa huliganima, ali vodio i kriminalni rat čija je poslednja žrtva postao sam Šaranović.\n„Još dok smo bili u pritvoru pričali smo o tome da treba da se ubije Luka Bojović jer je navodno kriv za smrt Brana Šaranovića i da će, kad izađemo, biti rata.“\nOvako je član klana Slobodana Šaranovića opisao srpskom tužilaštvu početak serije ubistava koja je obeležila nekoliko godina u Srbiji.\nSlobodan Šaranović se, pred početak tog rata 2013. godine, povukao iz Srbije u rodnu Crnu Goru, gde je trebalo da bude bezbedniji.\nProdao je poslove i imovinu, a novac uložio u svoj glavni cilj – osvetu za ubistvo rođenog brata Branislava i obezbeđivanje sredstava da se klan, koji je u Srbiji predvodio njegov nećak Miloš Delibašić, odbrani od onog što je sledilo.\nSlobodan se osvetio na način koji je izlazio iz okvira kriminalnih obračuna – po principu krvne osvete naručio je ubistvo rođenog brata mafijaškog šefa Luke Bojovića, kojeg je krivio za Branislavljevo ubistvo. Lukin brat Nikola bio je „civil“ i nije bio deo sveta kriminala.\nUsledio je krvavi rat u kom se nije biralo mesto ni vreme za likvidacije. Jedna od njih obavljena je u prepunom baru, a u pucnjavi su povređeni i gosti.\nSlobodana je domovina delimično zaštitila. Crna Gora odbijala je da ga izruči Srbiji u kojoj je optužen upravo za naručivanje ubistva Nikole Bojovića. Otadžbina ga, međutim, nije zaštitila od odmazde kriminalaca. Ubijen je u subotu na ulazu u svoju kuću i nije poznato da li je njegovom likvidacijom stavljena tačka na rat.\nNovinari KRIK-a godinama istražuju klan braće Šaranović. Dokumenta skupljena o njima slikaju priču o tome kako je Šaranovićeva grupa funkcionisala, odnosima sa drugim klanovima, ulozi navijača, kao i o mafijaškim sukobima koji se godinama odvijaju u Srbiji i Crnoj Gori. Ona otkrivaju domaće i inostrane poslove braće Šaranović i veze koje su imali sa srpskim i crnogorskim vlastima.\nNajbolju sliku klana pružio je njegov član Miloš Vojnović, kome se u Beogradu sudi kao pripadniku grupe. Tužilaštvo je na osnovu Vojnovićevog iskaza i dokaza koji ga podupiru sastavilo optužnicu. On nije svedok, već je optužen za likvidaciju.\nVojnović je opisao kako se klan bavio pljačkama i otmicama i otkrio detalje ubistava. Jedino ubistvo, rekao je, izvršili su kao uslugu drugim kriminalcima, a zauzvrat su oni likvidirali nekog za njih – po sistemu „čovek za čoveka“.\nPotvrdio je ono o čemu se u javnosti godinama spekulisalo – da su istaknute vođe navijačkih grupa pod direktnom kontrolom kriminalaca. Vojnović je ispričao da je grupa imala insajdere u policiji i da su potplaćivanjem uticali na sudske procese.\nKRIK prenosi najzanimljivije delove svedočenja, detalje iz istrage tužilaštva i drugih dokumenata koji govore o tome kako je ova kriminalna grupa funkcionisala.\nVojnović kaže da je zbog insistiranja policajaca da je učestvovao u likvidaciji u kojoj nije – ubistvu Nikole Bojovića, rešio da ispriča kako je klan funkcionisao.\n„Rekli su: ‘Ti si ubio Nikolu’. Prvo sam rekao da ne znam ništa, a posle sam odlučio da sve kažem. Bilo mi je dosta svega. Rekao sam: ‘Nisam ja, ali znam ko je’“, objasnio je.\nVojnović je priznao da jeste imao ulogu u drugom ubistvu, ali i kidnapovanju i pljačkama.\nOn je ispričao da je Miloš Delibašić pod nadzorom svog ujaka Slobodana Šaranovića, crnogorskog kriminalca starog kova, vodio nasilnu kriminalnu grupu koja se bavila pljačkama, iznudama i kidnapovanjima. Grupa je kasnije počela i sa likvidacijama. Delibašić na sudu nije želeo da iznosi odbranu.\nSlobodan Šaranović i njegov brat Branislav, kao što su novinari KRIK-a ranije pisali, stari su i uticajni kriminalci iz Crne Gore. Branislav Šaranović se u mladosti bavio kriminalom po Evropi zbog čega je osamdesetih godina bio osuđen za iznudu i završio u nemačkom zatvoru. Odatle je pobegao tako što su njegovi saradnici bombom razneli zid zatvora.\nBraća su bila povezana sa ljudima na visokim pozicijama u Srbiji i Crnoj Gori, što je čest slučaj sa šefovima kriminalnih grupa na Balkanu. Ivica Tončev, sekretar ministra spoljnih poslova Ivice Dačića, pre zaposlenja u vladi radio je kao direktor Šaranovićeve firme u Austriji. Crnogorska firma braće Šaranović dobijala je privilegovane kredite od Prve banke u vlasništvu porodice bivšeg premijera Crne Gore Mila Đukanovića.\nBili su bliski i ozloglašenoj kriminalnoj mreži, poznatoj kao grupa „Amerika“, koja se bavi međunarodnim transportom kokaina.\nŠaranovići su, ipak, godinama bili van direktnog učešća u kriminalnim aktivnostima.\nŽiveli su u Beogradu i odatle vodili svoje kockarske poslove. Imali su kockarnice u Srbiji, rodnoj Crnoj Gori, Austriji, ali i u Kinšasi, glavnom gradu afričke države Kongo. Braća su bila vlasnici i menjačnica, ali i drugih poslova u kojima je bio veliki protok keša.\nU isto vreme, njihov nećak Miloš Delibašić upravljao je kriminalnom grupom, kako je otkriveno istragama i svedočenjem.\nVojnović je rekao da Delibašića poznaje od detinjstva. Cilj im je bio, kako je ispričao, da steknu ime i dođu do novca. Počeli su sa sitnim krivičnim delima, a kasnije su prešli na, kako kaže, „velike šljake“ – iznude, otmice i pljačke.\nGrupa nije radila poslove s drogom – Delibašić je to zabranio jer mu je bilo „ispod časti“.\nVojnović je opisao pljačke i otmice u kojima je učestvovao. Tokom 2007. članovi grupe kidnapovali su izvesnog biznismena Kaleta i odveli ga u Vojnovićevu kuću.\nOteti čovek rekao im je gde drži ključ od sefa i Vojnović je poslat po plen. Pokupio je novac i zlato, prebrisao površine od svojih tragova i vratio se kući.\nDelibašić, međutim, nije hteo da grupa zadrži porodično zlato – rekao je da je „to prokleto“ što je razljutilo Vojnovića i još jednog člana tima. Nakit su vratili biznismenu i poslali ga kući, dok su 80 hiljada evra koje su našli u njegovom sefu podelili. Deo novca stavili su u „štek“ za buduće kriminalne aktivnosti.\nPo Vojnovićevim rečima, Delibašić je uvek tokom akcija menjao plan i „pravio se pametniji“. Tokom otmice naterao ga je da skine fantomku i otkrije lice, tvrdi Vojnović.\nZbog toga ga je oteti biznismen kasnije prepoznao, pa je Vojnović odgovornost za otmicu preuzeo na sebe i osuđen je na tri godine i deset meseci zatvora.\nNovac za podmićivanje\nGodinu dana kasnije usledila je pljačka zlatare „Izrael Dajmond“ u kojoj su učestvovali Delibašić i još dva kriminalca.\nVojnović je tvrdio da u pljački nije učestvovao, ali da je pomogao da se naprave lokatori. Članovi grupe pravili su lokatore od mobilnih telefona – na njima bi aktivirali opciju za praćenje, a potom ih pomoću magneta postavljali ispod kola osoba koje su pratili.\nNakon zatvaranja zlatare pratili su zaposlenog, ugurali ga u kombi gde su ga vezali, oduzeli mu ključeve i naterali ga da im kaže šifru za otvaranje metalnog sefa u zlatari, udarajući ga i preteći mu pištoljem. Iz zlatare je ukraden nakit vredan oko tri miliona evra koji nikada nije pronađen.\nVojnovićeva uloga u ovom poduhvatu bila je da prati čoveka kome je bilo povereno da proda deo ukradenog nakita.\nGrupa je uhapšena u julu 2008. Dvojica Delibašićevih saradnika osuđena su na deset i sedam i po godina zatvora, a on je oslobođen.\nVojnović je ispričao da je tokom suđenja za ovu pljačku „200 hiljada evra potrošeno na odbranu, veštake i na podmićivanje“. Advokate su im, kako je rekao, plaćali braća Šaranović.\nDelibašića je branio Vladimir Zrelec, koji godinama zastupa porodicu Šaranović. Ovaj advokat ubijen je u decembru 2015. godine – nepoznati napadači pucali su na njega dok je sedeo u svom automobilu u blizini Hrama Svetog Save u Beogradu.\nSaradnja sa huliganima\nŠaranovićeva kriminalna grupa sarađivala je blisko sa huliganima, kako su Vojnović i istraga otkrili.\nPoznati vođa navijača Crvene zvezde Velibor Dunjić bio im je „tiper“ u nekoliko poslova – dojavljivao je koga treba oteti ili opljačkati, ispričao je Vojnović. Dunjić se pobrinuo i da se posle pljačke zlatare „Izrael Dajmond“ svedoci „ne sete događaja“.\nProtiv Dunjića bilo je svojevremeno podneto oko 20 krivičnih prijava za razna krivična dela – nasilničko ponašanje, krađe, učestvovanje u tučama i pokušaj ubistva, pisao je Insajder. Postao je poznat nakon što je s grupom navijača u Segedinu napao predsednika Liberalno-demokratske partije Čedomira Jovanovića zbog čega je osuđen na dve godine zatvora. Kaznu nikada nije odslužio – u maju 2014. izrešetan je u svom automobilu ispred splava „Džimis“. Delibašić mu je dao čitulju u novinama.\n„Legendo naša voljena… Pobratime i brate naš dragi. Kao što su i gusle večne, koje smo svo troje slušali, takva je i naša ljubav prema tebi. Večna“, piše u čitulji .\nJoš jedan poznati huligan sarađivao je s grupom – Uroš Mišić, Vojnović je objasnio.\nOn je, po Vojnovićevim rečima, bio u Budvi prilikom priprema jednog ubistva i pomogao je Vojnoviću da pronađu žrtvu. Nije jasno da li je Mišić bio upućen u to da se ubistvo sprema.\n„Gledao sam da Mišića malog što manje spominjem jer ste njega pokupili, on dečko nije znao“, rekao je Vojnović na suđenju dok je odgovarao na pitanja šefa Delibašića.\n„Pa ti si ga svojom pričom sad zakucao, jer si rekao da je učestvovao u pripremi ubistva“, odgovorio je Delibašić.\nMišić nije među optuženima, već bi u postupku trebalo da se pojavi kao svedok.\nUroš Mišić poznat je po tome što je na utakmici 2007. upaljenu baklju gurnuo žandarmu u usta. Osuđen je najpre na 10 godina zatvora, ali je kazna kasnije prepolovljena.\nZa Šaranovićevu grupu radili su, kako je Vojnović opisao, i navijači fudbalskog kluba Rad, ali nije naveo imena huligana.\nVeze u policiji\nČlanovi grupe izbegavali su komunikaciju telefonima. Imali su imejl adresu marko.markos01@gmail.com, a šifra za pristup bila je „moreeeeeee“. Jedni drugima ostavljali su poruke u „draft“ sanduče – poruke nisu slali da ne bi išle „na mrežu“. Na taj način, policija nije mogla da presretne prepisku. Za ovu svrhu imali su i posebne tablete sa kojih su skidali mikrofone i kamere.\nKriminalci su imali i policajce koji su radili za njih. Vojnović je objasnio da su 2013. godine na Zvezdari sreli neimenovanog policajca, koji im je rekao da „ih traži pola policije“.\nU jednom od svojih iskaza rekao je da su tada od policajca dobili i snimak ubistva Nikole Bojovića, a koji je dokaz protiv grupe. Čuo je i kako član grupe kaže da zbog te informacije policajca „moraju da časte.“\nKasnije je Vojnović na suđenju rekao da je u pitanju bio visokorangirani policajac iz Uprave kriminalističke policije, ali negirao da je snimak stigao od njega, već od policajca iz Crne Gore Ratka Mićunovića.\nDo danas tužilaštvo nije utvrdilo koji je to policajac iz UKP-a.\nSa policajcima koji nisu hteli da sarađuju, planirali su da se obračunaju, objasnio je Vojnović.\nPosebno su pričali o tome kako da se osvete policajcu koji ih je uhapsio zbog pljačke zlatare. Plan je bio da mu „nameste drogu i prostitutke, da ga snime sa ukradenim satovima iz zlatare ’Izrael Dajmond’ i kasnije ucenjuju“. Njegovom načelniku planirali su da polome ruke i noge, odnosno, mafijaškim slengom da ga „stave u korito“. Obračun sa policajcima su odložili, a u međuvremenu su bili uhapšeni.\nU leto 2009. nestao je mladi Baranin Slobodan Radonjić. Njegov otac Danilo bio je kum Branislava Šaranovića.\nOtac mladića i Šaranović verovali su da iza nestanka stoji Luka Đurović, vođa barskog kriminalnog klana. Đurović i njegov klan radili su, prema policijskim informacijama, za čuvenog kriminalnog šefa Luku Bojovića.\nMladić nikada nije nađen, a nekoliko meseci kasnije Branislav Šaranović ubijen je ispred zgrade u kojoj je živeo u Beogradu.\nRadonjić je nastavio da istražuje nestanak sina i smrt kuma. Ubijen je dve godine kasnije u Beogradu kada je izrešetan njegov automobil, a sa njim je stradao još jedan čovek.\nOva ubistva policija nikada nije rešila, ali je svedok Vojnović rekao da je Slobodan Šaranović verovao da je za njih odgovoran Luka Bojović.\nŠaranović je najpre sproveo sopstvenu istragu. Na izlogu svoje menjačnice objavio je oglas u kom je ubicama svog brata ponudio novčanu nagradu u iznosu od „šest cifara u evrima“ ako mu otkriju nalogodavca.\n„Zaklinjem se svojom čašću i imenom da ću, direktnim izvršiocima ubistva moga brata Branislava ne samo oprostiti nego, evo, ovako javno garantovati svojom glavom i životima moje uže porodice da ih neću prijaviti policiji niti progoniti na bilo koji drugi način, ukoliko se odluče da mi povjere tačnu i provjerljivu informaciju: ko ih je prvi kontaktirao, na koji način su angažovani, ko ih je isplatio, ko je pravi nalogodavac tog posla, odnosno u čije ime i za čiji račun su to uradili?“, pisalo je u poruci na menjačnici.\nZatim je prodao svoje poslove u Srbiji i povukao se u Crnu Goru. Bilo je jasno da se nešto veliko sprema. Otpočeo je mafijaški rat u kom je stradalo više ljudi – i sa Bojovićeve i sa Šaranovićeve strane.\nDelibašić je Vojnoviću krajem 2012. dok su bili u pritvoru pričao da treba da se ubije Luka Bojović kao osveta za smrt Branislava Šaranovića, kako je objasnio Vojnović.\nDelibašić je tada, navodno, napisao i pismo kumu Luke Bojovića u kom im je pretio da će ih sve poubijati. Pismo nije poslao jer ga u tome sprečio Velibor Dunjić.\n„Dunjić mu je rekao da stane sa pismom, da ne laje, da je Luka Bojović na slobodi i da nisu u poziciji“, ispričao je Vojnović.\nBojović je u tom trenutku bio u zatvoru u Španiji. Uhapšen je u februaru 2012. sa pripadnicima svoje bande i osuđen na 18 godina zatvora za kriminalno udruživanje i druga dela.\nVojnović je opisao da je postojala opcija da se Bojović u zatvoru ubije za milion evra, ali da Slobodan Šaranović nije želeo toliko da plati.\nŠaranović je, umesto toga, naredio ubistvo Bojovićevog brata, navodi se u optužnici.\n„Kada sam video vest da je ubijen Nikola Bojović, odmah sam pomislio da je iza toga Slobodan Šaranović jer je ta osveta njemu bila najbitnija“, ispričao je optuženi Vojnović.\nIz koristoljublja i osvete\nNikola Bojović ubijen je krajem aprila 2013. Dvojica muškaraca dovezla su se u Ulicu carice Milice u Beogradu u jutarnjim časovima. Jedan od njih rukom je signalizirao drugome gde da se sakrije i čeka i nastavio da korača ka Brankovoj ulici.\nČovek u crnoj jakni sa belim kačketom sačekao je Bojovića i krenuo mu u susret. Iz torbe za laptop izvadio je pištolj sa prigušivačem i u njega ispalio 15 metaka obilazeći oko tela da bi se uverio da je obavio posao. Bojović je od zadobijenih povreda preminuo pola sata kasnije u Urgentnom centru.\nKamere obližnjih objekata snimile su ubistvo – policija je identifikovala počinioca kao Sašu Cvetanovića zvanog Pitbul.\nTužilaštvo je ubrzo sakupilo još dokaza o umešanosti ove dvojice. Pretresom stana u kojem su se krili pred ubistvo, policija je našla Cvetanovićeve tragove – njegov DNK na čaši, hemijskoj olovci i punjaču telefona, ali i otiske prstiju na stranicama erotskog časopisa „Pan erotika“.\nTužilaštvo je utvrdilo da mu je Slobodan Šaranović dao 30 hiljada evra za ubistvo.\nPo Vojnovićevim rečima, Delibašić nije znao da je njegov ujak organizovao ubistvo Nikole Bojovića. Delibašić je mlađeg Bojovića smatrao za „civila“ jer nije bio umešan u kriminalne aktivnosti.\nBilo je jasno i da će uslediti Bojovićeva odmazda.\nGrupa je saznala da je Vladimir Jovanović zvani Vlada Japanac angažovan da „rešava taj problem“ i da je počeo da priča kako je Luka Bojović poručio da će se osvetiti za smrt brata. Stoga su Šaranović i Delibašić dogovorili da se on ubije, ispričao je Vojnović.\nNa listu meta dodali su još dva ključna Bojovićeva saradnika – Filipa Koraća iz Beograda i Luku Đurovića iz Bara.\nVojnović je zbog ubistva Đurovića doputovao u Budvu i, po njegovim rečima, znao je da je meta „Luka iz Bara“.\nJedan član grupe bio im je „navigacija“ za Đurovića pošto je samo on znao kako izgleda. Jednom prilikom, ispričao je Vojnović, u gradu su sreli Delibašićevog prijatelja iz zatvora i stali da se pozdrave. Mladić sa njim je „pobeleo“, ispostavilo se da je to bio upravo Đurović, ali ga oni nisu prepoznali.\nZa ubistvo Đurovića bilo je pripremljeno 150.000 evra. Šaranović je navodno za ovaj posao našao finansijera „kome je Đurović bio dušmanin“, rekao je Vojnović. Đurovićevo ubistvo značilo bi i „skok na lestvici“ i preuzimanje podzemlja u ovoj zemlji.\nGrupa je pripremala i ubistvo Filipa Koraća u Beogradu. Za Koraća niko nije čuo, niti su znali kako izgleda, pa im je pomogla advokatica koju Vojnović nije imenovao, inače prijateljica Delibašićeve devojke.\nČlanovi grupe pohapšeni su pre nego što su uspeli da svoje planove sprovedu u dela. Luka Đurović stradao je u automobilskoj nesreći krajem septembra 2013. Njegova smrt nikada nije dovedena u vezu sa Šaranovićevim klanom.\nUskoro su nastali i sukobi unutar klana.\nDelibašić јe bio ljut jer je Šaranović ubistvo Bojovića organizovao bez njegovog znanja. Delibašić je po Vojnovićevim rečima više voleo pokojnog ujaka Branislava, jer ga je Slobodan navodno omalovažavao i bio stipsa.\nŠaranović, sa druge strane, nije bio zadovoljan kako su se odvijale pripreme za ubistvo Đurovića. Pitao je zašto toliko traje i treba li da pošalje svog „Pitbula“ da završi posao, misleći na Cvetanovića.\nPitbul, međutim, prema mišljenju Delibašića nije bio neko na koga je grupa mogla da se osloni.\nBrzo je potrošio svih 30 hiljada evra koje je dobio od ubistva, najviše u kazinu, kladionicama i za nabavku droge. Posle toga počeo je da poziva ostale i da traži još novca.\nDelibašić je odlučio da ga se reši. Smatrao ga je nestabilnim i brinuo da može da dovede u opasnost grupu jer je imao saznanja o svima koji su učestvovali u ubistvu Bojovića. Plan je bio da ga pod izgovorom da treba da završi neki posao namame na strelište u Crnoj Gori gde su vežbali gađanje i tamo ubiju. Ne zna se iz kojih razloga plan nisu realizovali.\nUbistvo za ubistvo\nTokom priprema ubistava, početkom jula 2013. godine, Delibašić je saopštio da se odlaže ubistvo Đurovića i da treba da se ubije Miloš Vidaković.\nVojnović je na suđenju rekao da Vidaković nije imao nikakve veze sa klanom Luke Bojovića i da je to bio je jedan od razloga zašto je odlučio da tužilaštvu otkrije istinu.\n„Poslat sam da uradim nešto za nekog ko nije moj drug, nije moj prijatelj. Mislim na Vidakovića koji čovek nema veze sa tim što je nastalo sa ubistvom Nikole. On nije imao veze sa klanom Luke Bojovića, niti je bio u tome.“\nU optužnici piše da motiv za ubistvo Vidakovića nije jasno utvrđen. Kao mogući razlog Vojnović spominje neprijateljstvo Vidakovića i njegovog kuma.\nVidaković je navodno hteo da ubije svog kuma jer je bio u vezi sa njegovom suprugom. Njegov kum je zbog toga tražio od Delibašića, kog je upoznao u zatvoru, da ubije Vidakovića, piše u optužnici.\n„Možda je bio dogovor čovek za čoveka“, rekao je Vojnović.\nVidaković je ubijen u kafiću „Sejlor“ u budvanskom Starom gradu. Vojnović je ispričao da je u Budvu zbog ovoga stigao i Uroš Mišić.\nPola sata posle ponoći Vojnović i još jedan član grupe su se motociklom dovezli iznad budvanskog Starog grada. Vojnović se stepenicama spustio do kluba „Sejlor“ i pucao u Vidakovića. Potom su se otarasili odeće koju je Vojnović te večeri nosio i oružja i vratili se u iznajmljeni stan gde su došli Delibašić i Mišić i doneli im nekakav naftni derivat da sa kože uklone čestice baruta.\nDelibašić je poljubio Vojnovića u obraz i rekao: „Ljubi te brat, bravo. Frka je.“\nZa ubistvo Nikole Bojovića paralelno se vodi postupak i u Crnoj Gori.\nKada je srpsko tužilaštvo pokrenulo istragu, Srbija je od Crne Gore zahtevala izručenje Šaranovića. Zahtev je odbijen, a crnogorsko tužilaštvo je u međuvremenu protiv njega pokrenulo istragu upravo za ubistvo Bojovića. Na taj način Crna Gora je sprečila izručenje – država po zakonu ne može da izruči svoje državljane dokle god se protiv njih vodi krivični postupak.\nOsim Šaranovića, na optužnici su njegov sestrić Miloš Delibašić, Miloš Vojnović, Slaviša Novaković, Saša Cvetanović, Ratko Koljenšić i Goran Bojanić. Oni su optuženi za organizovanje kriminalne grupe, pripreme četiri likvidacije i dva ubistva – Nikole Bojovića i Miloša Vidakovića.\nTužilaštvo za organizovani kriminal tvrdi da u vreme kada je Srbija podnela zahtev za izručenje nadležni organi Crne Gore još nisu bili pokrenuli krivični postupak protiv okrivljenih i da stoga postupak u Srbiji može da se nastavi.\nOptužnica u Crnoj Gori nije podignuta – nekoliko puta vraćana je tužilaštvu na doradu. Šaranović je pred većem koje je potvrđivalo optužnicu negirao da ima bilo kakve veze sa ubistvom i rekao da je sramno što ga tužilac predstavlja kao osobu blisku kriminalu. U decembru prošle godine pušten je iz pritvora.\nSloboda mu nije dobrog donela. U subotu u noć ubijen je ispred svoje kuće u budvanskom naselju Dubovica.\nNije jasno da li je njegovo ubistvo kraj mafijaškog rata.\nDonirajte KRIK i pomozite nam da nastavimo da istražujemo! Informacije o tome kako da nas donirate, možete pronaći na ovom linku. Hvala na podršci!\nmart 13, 2017 u 15:33\nFenomenalno hronološki naravljena priča od početka pa do ovog zadnjeg ubistva, sa izuzetno dobro i tačno opisanim odnosima medju akterima priče!\nJahac apokalipsw kaže:\nmart 19, 2017 u 12:04\nSaranovic je jedan gospodin covek pre svega koji zna sta radi,a vi svi sto ga povezujete sa ovim cinkarosima i lazovima je besmisleno!\njul 26, 2019 u 19:20\nseptembar 16, 2020 u 03:40\nKvalitetan tekst. Bravo


ČUVAJTE ZUBIĆE VAŠE DECE: Karijes se prenosi i deljenjem keksa! | Studio MD2\nPrevencija karijesa je zapravo vrlo jednostavna. Mališani treba da znaju da se lizalice, čaše i hrana nikad i ni sa kim ne smeju deliti… Karijes je zarazan, pa može preći s majke na dete ako ona prilikom hranjenja poliže kašičicu, ako jedu isti keks ili ako cuclu koja padne na pod “očisti” u svojim ustima. Ovako se bakterije lako prenose iz usta u usta.


TEHNIČARI: NINA MANDOVIĆ (TENT, OBRENOVAC) I IVONA LAZOVIĆ (JEDINSTVO, STARA PAZOVA).\nKOREKTOR: SIMONA MATESKA (BEOGRAD).\nLIBERO: ANJA KUJUNDŽIĆ (CRVENA ZVEZDA) I STEFANA PAKIĆ (TENT, OBRENOVAC).\nBLOKERI: ANA JARAMAZOVIĆ (TENT, OBRENOVAC), IVA ŠUĆUROVIĆ (JEDINSTVO, STARA PAZOVA) I HENA KURTAGIĆ (TENT, OBRENOVAC).\nPRIMAČI: ALEKSANDRA UZELAC (ŽELEZNIČAR, LAJKOVAC), UNA VAJAGIĆ (OMLADINAC, NOVI BANOVCI), KSENIJA TOMIĆ (PARTIZAN SOKER), ANJA ZUBIĆ (PARTIZAN SOKER), VANJA IVANOVIĆ (ŽELEZNIČAR, LAJKOVAC), I SONJA DANILOVIĆ (TENT, OBRENOVAC).\nKadetkinje Srbije će trenirati u dvorani Republičkog zavoda za sport u Košutnjaku, u Beogradu, do subote, 26. septembra kada je predviđen polazak za Crnu Goru. Izabranice Jove Cakovića će pre početka EP trenirati sa Crnom Gorom i odigrati dve prijateljske utakmice.\nKadetkinje će u kompletnom sastavu biti u petak, 25. septembra, kada se iz Italije vrate Hena Kurtagić, Stefana Pakić i Sonja Danilović, koje igraju za TENT iz Obrenovca u CEV Ligi šampiona 2021. protiv Skandićija.\nU A grupi će igrati Crna Gora, Italija, Slovenija, Turska, Bugarska i Slovačka.\nXIV EP 2020. u konkurenciji kadetkinja odigraće se od 1. do 9. oktobra u Podgorici u dvoranama SC Verde i Univerzitetskog sportsko – kulturnog centra.\nNa EP 2020. pravo igranja imaju odbojkašice rođene 1. januara 2004. i mlađe.\nSve utakmice sa EP 2020. u Podgorici direktno će prenositi TV Sport Klub.