Soja – proizvodnja i prerada\nKnjige / Literatura za Ratarstvo / Soja – proizvodnja i prerada\nAutor: Nedeljko Nenadić, Miodrag Marić, Vladan Plazinić, Radmila Stikić, Sofija Pekić, Dikonije Božić, Duška Simova - Tošić, Mališa Tošić, Dragoslav Simić, Žarko Vrbaški\nDr Nedeljko Nenadić, dr Miodrag Marić, dr Vladan Plazinić, dr Radmila Stikić, dr Sofija Pekić, dr Dikonije Božić, dr Duška Simova – Tošić, dr Mališa Tošić, dr Dragoslav Simić i dr Žarko Vrbaški\n1. ZNAČAJ I RASPROSTRANJENOST SOJE\nPRIVREDNI I AGROTEHNIČKI ZNAČAJ GAJENJE SOJE U SVETU I NAŠOJ ZEMLJI\nGajenje soje u svetu\nGajenje soje u Jugoslaviji\nSOJA U MEĐUNARODNOJ TRGOVINI\n2. NAZIV, POREKLO, ISTORIJA I SISTEMATIKA SOJE\nNAZIV, POREKLO I ISTORIJA KULTURE SOJE SISTEMATIKA SOJE\nKlasifikacija sorata soje\nSorte soje u svetu\nSorte soje u Jugoslaviji\n3. BOTANIČKE OSOBINE\nGrađa vegetativnih organa\nGrađa reproduktivnih organa\nONTOGENEZA I ORGANOGENEZA SOJE\nMorfološke faze soje\n4. GENETIKA, SELEKCIJA I SEMENARSTVO\nZAMETANJE I GRAĐA SEMENA I PLODA SOJE\nGENETIKA KVALITATIVNIH OSOBINA\nCITOLOGIJA I CITOGENETIKA SOJE\nKVANTITATIVNA GENETIKA – OSNOVA ZA SELEKCIJU SOJE\n5. ODNOS SOJE PREMA FAKTORIMA SPOLJNE SREDINE\nODNOS SOJE PREMA TOPLOTI\nOdnos soje prema niskim i visokim temperaturama\nODNOS SOJE PREMA SVETLOSTI\nReakcija na dužinu dana\nOdnos soje prema intenzitetu svetlosti\nOdnos soje prema spektralnom sastavu svetlosti\nODNOS SOJE PREMA VLAZI\nOtpornost soje prema suši\nODNOS SOJE PREMA ZEMLJIŠTU\nPodručja gajenja soje u Jugoslaviji\n6. AGROTEHNIKA SOJE\nMESTO SOJE U PLODOREDU\nSoja kao predusev drugim usevima\nPlodoredi i površine za soju\nRedovno obrađivanje zemljišta\nSavremene tendencije u obradi zemljišta\nMineralna ishrana soje\nZnačaj važnijih makroelemenata\nZnačaj važnijih mikroelemenata\nUtvrđivanje nivoa obezbeđenosti soje elementima mineralne ishrane\nSetva soje u redovnoj proizvodnji\nGustina useva i količina semena\nMogućnosti gajenja soje u naknadnoj i postrnoj setvi\nNEGA USEVA SOJE\nUticaj navodnjavanja na prinos soje\nVreme žetve soje\n7. KOROVI U SOJI I SUZBIJANJE\nSUZBIJANJE KOROVA AGROTEHNIČKIM MERAMA\nZnačaj plodoreda u suzbijanju korova\n8. BOLESTI I ŠTETOČINE SOJE\nSiva zonirana pegavost\nSiva pegavost i sušenje mahuna i stabla\nCrvenkastomrka (crna) pegavost stabla\nMrka trulež stabla\nUgljenasta nekroza korena i stabla\nPalež klica i poleganje klijanaca\nRizoktonijska trulež korena i stabla soje\nFuzariozna uvelost i nekroza korena i korenovog vrata\nFitoftorozna trulež korena\nBraon koncentrična pegavost\nZonirana pegavost (Target spot)\nDruge viroze i virusi koji se mogu javiti na soji\nArachnida – Pauci\nTetranychus turkestani Ugarov-Nikolski-Atlantski pregalj\n9. STRUKTURA, SASTAV I BITNI KONSTITUENTI ZRNA SOJE\nSTRUKTURA I SASTAV ZRNA\nFizičke i hemijske karakteristike\nSastav i tipovi masnih kiselina\nFizičke karakteristike ulja soje\nToplotno labilni faktori\nToplotno stabilni faktori\n10. OSNOVNA TEHNOLOGIJA U PRERADI SOJE\nOSNOVNA PRERADA SOJE\nSačma soje – skladištenje i manipulacija\nDobijanje proteinskih flekica\nSirovo ulje i lecitin\nManipulacija i skladištenje sirovog ulja\n11. PROIZVODI PROTEINA SOJE\nBRAŠNO I GRIZ KAO OSNOVNI PROIZVODI PROTEINA SOJE\nPROIZVODI KONCENTRATA PROTEINA SOJE\nDobijanje SPC proizvoda\nTEHNOLOGIJA ZA PROIZVODNJU IZOLATA PROTEINA SOJE\nKarakteristike izolata proteina soje\nDobijanje izolata proteina soje\nDobijanje izolata ultrafiltracijom\n12. PROIZVODNJA RAFINISANOG ULJA I ČVRSTIH MASTI\nDEGUMIRANJE, RAFINACIJA, PRANJE I SUŠENJE ULJA\nProcesi rafinacije ulja\nUloga zemlje za beljenje\nPredlozi za beljenje\nTeoretska razmatranja dezodorizacije\nPara za produvavanje\nOPREMA ZA DEZODORIZACIJU\nSkladištenje i manipulacija jestivim uljem\nKvalitet ulja soje\nUticaj radnih uslova\nHidrogenacija sojinog ulja\ndr Žarko Vrbaški\nPrirodno − matematički fakultet, Novi Sad dr Dragoslav Simić\nINR Uljarice, Beograd\nDegumiranjev rafinacija, pranje i sušenje ulja\nRafinisanjem ulja odstranjuju se nepoželjne nečistoće koje uslovljavaju ukus, miris, izgled i održivost ulja. Nepoželjne nečistoće čine FFA, metalni joni, boja, mirisi, suspendovane nečistoće, voskovi i dr.\nJestiva ulja se dobijaju kroz seriju procesa sa učešćem hemije, fizičke hemije, površinske hemije i fizike, pa čak i biotehnologije.\nStarije rafinerije ulja su ograničene na šaržne procese u kojima se koriste različiti reagensi: joni i slaba soda, ili alkalni karbonati. Prednost je u tome što je oprema jednostavna, sa širokom namenom u korišćenju za biljne i životinjske masnoće. Nedostaci su u velikim gubicima neutralnih ulja, a samim tim i niskim prinosima rafinisanog ulja (1). Sa pojavom separatora uvode se kontinuirani procesi alkalne rafinacije: Long Mix proces, dominantan za USA i Južnu Ameriku, i Short Mix proces, dominantan za Evropu. Kod Long Mix procesa, u ulje je umešan relativno veći višak sode, na relativno nižoj temperaturi (20-40°C), uz držanje sa blagim mešanjcm 3-6 min, nakon čega se mešavina ulja/sapuna obara zagrevanjem na 60-80°C. Mešavina potom ulazi u centrifugalni separator iz koga se tok ulja iz separatora zagreva, pere vodom i osuši u vakuum sušari.\nSa druge strane, Short Mix proces počinje sa uljem zagrejanim do 85-105°C, injektiranjem i mešanjem fosforne kiseline u ulje, neutralisanjem viška ove kiseline i slobodnih masnih kiselina (FFA), sa malim viškom alkalija, nakon čega mešavina skoro trenutno ulazi u separator, potom na pranje i sušenje.\nU oba procesa, neutralno ulje se posle toga beli u cilju odvajanja bojenih materija i zatim dezođoriše radi odvajanja isparljive arome i mirisnih materija.\nTokom alkalne rafinacije javlja se gubitak ulja, naročito kod viših FFA sadržaja.\nUlje soje sadrži fosfatide koji moraju da se uklone u tzv. „predtretmanu“ ulja u formi različitih procesa degumiranja. Putevi rafinisanja ulja u kojima su naznačeni različiti procesi degumiranja prikazani su na sl.12-1.\nU tab.12-1 prikazani su detalji procesa i nus-proizvoda radi objašnjenja puteva rafinacije (sl.12-1).\nTab.12-1 Procesi rafinisanja i nus-proizvodi (1)\nVodeno degumiranje (x) (X) (X) (X) (X) (X) X\nAlkalna rafinacija X X X\nKiselo degumiranje X X\nSuvo degumiranje Kisela rafinacija Enzimatsko degumiranje X X X X X\nBeljenje X X X X X\nDezodorizacija X X X\nFizička rafinacija X X X X\nHidratibilne gume (+) (+) (+) (+) (+) (+) +\nKisele gume Neutralne gume „Lizo-gume“ + + + + +\nOtpadna zemlja za beljenje + + + + + + +\nMasne kiseline (sapunica) Masne kiseline (destilat) + + + + + +\nDestilat dezodorizacije + + +\nOtpadna voda + + +\nOtpadni fosfat + +\nNa sl.12-1. alkalno rafinisanje, centralno označeno sa A, obuhvata vodeno degumiranje ili bezalkalno rafinisanje, beljenje i dezodorizaciju do potpuno rafinisanog ulja.\nOstale oznake su različite kombinacije za fizičke, odnosno, alkalne rafinacije. Oznake velikim slovima su korespondirajuće putevima tretmana ulja u slici 12-1.\nPrisustvo fosfatida u ulju uslovljava odgovarajuće postupke za njihovo odstranjivanje, vodeno degumiranje za hidratibilne i tzv., totalno degumiranje koje obuhvata i nehidratibilne fosfolipide (2).\nProsečni fosfolipidni sadržaj ulja soje je pokazan u tab.12-2 u kojoj je fosfatidna kiselina (PA) glavni konstituent nehidratibilnih fosfolipida, isto tako i fofatidiletanolamin (PE), dok su fosfatidilholin (PC) i fosfatidilinozitol (PI) potpuno hidratibilni.\nFosfolipidi PA i PE su hidratibilni kada su vezani kompleksom sa monovalentnim jonima, kao što je kalijum, a nehidratibilni kada su u kompleksu sa divalentnim jonima, kao što su kalcijum ili magnezijum (3).\nD C B A E F\nENZIMATSKO DEGUMIRANJE BELJENJE\nSL12-1. Putevi rafinacije (1)\nTab.12-2 Prosečni fosfolipidni sadržaj ulja soje (1)\nFosfatidi Sojino ulje\nFosfatidil etanolamin 15\nFosfatidil inozitol 1\nFosfatidna kiselina 80\nEfikasno degumiranje je moguće konverzijom nehidratibilnog kompleksa PAu PE sa dvovalentnim metalnim jonima u hidratibilne. Saponifikacijom nehidratibilni fosfolipidi prelaze u hidratibilne lizofosfolipide i tako se odvajaju (4).\nKod kiselog degumiranja, Short Mix rafinacije, mehanizam pretvaranja nehidratibilnih kompleksa u hidratibilne komplekse je putem dekompozicije ovih kompleksa. Kiseline za degumiranje su jače od PA i PE, formiraju komplekse sa Ca/Mg, oslobađajući PA i PE, a vezani metali (Ca i Mg) se odvajaju sa vodenom fazom. U praksi to su fosforna i limunska kiselina. Pošto se ne rastvaraju u ulju, moraju se fino dispergovati, radi boljeg kontakta i smanjenja difuzionih puteva. Formirane soli moraju biti nerastvorljive u ulju zato što je odvajanje metala mnogo značajniji aspekt degumiranja (gvožđe i bakar) od odvajanja fosfatida (5). Iz ovog razloga se ne koriste sirćetna kiselina i njene soli.\nU praksi, kod degumiranja se uzima rezidualni fosfor kao efekat degumiranosti ulja.\nZaostali sadržaj gvožđa je značajan parametar kvaliteta ulja.\nGlavna svrha procesa vodenog degumiranja je proizvodnja ulja koje neće imati taloga u toku transporta ili skladištenja i zadovoljenje trgovačke specifikacije za maksimalni sadržaj fosfora. Kod sojinog ulja to znači i proizvodnju lecitina soje.\nProcesi vodenog degumiranja su relativno prosti (6,7). Dijagram vodenog degumiranja je pokazan na sl.12-2. U osnovi se dodaje 2- 3% vruće vode u vruće ulje (7-90°C). Važi pravilo da je količina dodate vode jednaka količini hidratibilnih fosfatida. Pošto je guma sa oko 50% vode, odvajanje je lako. Uz intenzivno mešanje i posle određenog vremena (tj. 30 minuta) moguće je separatisati gumu upotrebom separatora ili dekantera. Posle sušenja ulje je spremno za otpremu.\nU procesu suvog degumiranja ulje se tretira kiselinom radi dekompozicije ko’mpleksa fosfatidilmetalnog jona, a potom meša sa zemljom za beljenje, eventualno i aktivnim ugljem. Zemlja veže kiselinu za degumiranje, fosfatide i druge neznatne komponente kao žto su hlorofili, koji se odvajaju tokom filtracije. Ovo se ulje može dalje fizički rafinisati (1).\nUlje zadržano na zemlji se delimično oslobađa produvavanjem sa parom.\nPošto korišćenje zemlje košta, gubitak zemlje takođe, suvo degumiranje je primenljivo samo za ulje sa malim sadržajem fosfatida. Sam postupak je prost. Koristi se oprema za beljenje. Kiselina, obično fosforna, jačine 75-80%, disperguje se u ulje (80-100°C) u količini 0,05-1,2% od ulja. Posle kratkog reakcionog vremena, može se dodati nešto vode radi pojačanog efekta beljenja, a onda se dodaje zemlja za beljenje u količini 1-3% od ulja, uz primenu vakuuma. Ulje se potom zagreva do temperature beljenja čak 120-140°C, i za otprilike 15 minuta ohladi do 100°C, a potom filtrira.\nDegumiranje u misceli\nDegumiranje u misceli, u ovom slučaju, je u postupku membranske filtracije u cilju separacije triglicerida i fosfolipida. Zasniva se na zapažanju da su fosfolipidne forme miscele mnogo veće (18-200 m) u odnosu na trigliceridne molekule. Kao rezultat, oni se mogu razdvojiti ultrafiltracijom upotrebom pogodne membrane. Dobijeni rezultati pokazuju da je ulje visokog kvaliteta (8). Proces se još ne koristi industrijski zbog velikih investicionih troškova, kao i velikog zaostatka ulja na filteru.\nU cilju dekompozicije kompleksa PA i PE sa dvovalentnim jonima i njihovog konvertovanja u slobodne kiseline, PA i PE kiselina sa kojom se vrši degumiranje mora biti dovoljna jaka i zato se u ulje dodaje u koncentrovanoj formi. Kiselo degumiranje daje ulje sa nižim sadržajem fosfora od vodenog i zato je dobra alternativa za suvo degumiranje. Guma nije pogodna za proizvodnju lecitina.\nU procesu kiselog degumiranja kod UNILEVER-a to je proces superdegumiranja (1), gde se sirovo ili vodeno degumirano ulje prvo zagreje do 70°C, uz mogućnost dodatka nešto lecitina, a potom i jake limunske kiseline radi dekompozicije nehidratibilnih fosfatida. Posle određenog reakcionog perioda smeša se hladi do ispod 40°C, a potom se dodaje voda radi pospešenja disocijacije oslobođenih PA i PE u vremenu oko 3 ćasa, formirajući kristalekoji se odvajaju centrifugiranjem na poveća- noj temperaturi. Ovim se putem značajno smanjuju zaostali fosfolipidi i metalni joni.\nSuština kiselog rafinisanja je da se, posle tretmana jakom kiselinom, umesto vode za disocijaciju, kod kiselog degumiranja, disocijacija i hidratibilnost postiže dodavanjem baze, kao što je kaustična soda ili natrijum silikat. Količina dodate baze je takva da se odvija samo delimična neutralizacija kiselina za degumiranje, a sprečava se formiranje sapuna. Kiselo rafinisana ulja još uvek sadrže slobodne masne kiseline prisutne u startnom materijalu. Ovaj se proces može smatrati kao nešto između degumiranja i alkalne rafinacije (10).\nProces prikazan na sl.12-2 predstavlja proces totalnog degumiranja (TOP, Tbtal Degumming Process). Kao i ranije, kiselina za degumiranje se meša intenzivno u zagrejanom ulju, u kratkom vremenu 2-3 min., a potom se delimično neutrališe kaustičnom sodom. Posle ovoga, uljna struja ulazi u prvi separator. Potom se uljna struja (tok) meša sa vodom za pranje pre prolaska kroz drugi separator. Poslednji separator odvaja vodu zajedno sa neorganskim fosfatima i zaostalim fosfatidima kao težu fazu, koja sadrži i deo ulja. Zbog ovoga se ova faza vraća u kruženje za prvi separator u glavni tok ulja. Potrebno je da se određena količina vode uvede u fazu gume, zbog niske fluidnosti, sa vodom za neutralizaciju kiselina za degumiranje, sa razblaženom sodom ili putem vode za pranje. Dobrim podešavanjem se može značajno smanjiti utrošak vode. Ako se želi postići da u ulju ostatak fosfora bude ispod 10 ppm, a gvožđa ispod 0,2 ppm, onda je neophodno još jedno dodatno pranje i to protivstrujno na kraju procesa.\nPrethodno dati pregledi procesa degumiranja se industrijski koriste, dok je najnoviji proces enzimatskog degumiranja još uvek u istraživačkoj fazi. Fosfolipaza A2 specifično katalizira hidrolizu veza estara masnih kiselina za centralni ugljenikov atom glicerola kod fosfatida. Specifičnost u odnosu na fosfatidni ili kiselinski tip na kraju ne postoji.\nSIROVO VODENO-DEGUMIRANO ULJE\nZAGREVANJE KISELINA ZA DEGUMIRANJE\nSEPARACIJA UKUPNE GUME\nSl.12-2. Ukupno degumiranje (1)\nProces enzimatske obrade ulja je pokazan na sl.12-3, sa startnim degumiranim uljem. Ako ulje nije vodeno degumirano, što je pokazano na sl.12-3, ono se prethodno zagreje do 60°C, zatim pomeža sa citratnim puferom i enzimom, dobro izmeša i drži oko 2 h pre zagrevanja na oko 85°C, a potom centrifugira. Nivo fosfora u degumiranom ulju pada i do 4 ppm, a gvožđa i do 50 ppb.\nZAGREVANJE CITRATNI PUFER\nMEŠANJE RASTVOR ENZIMA\nSl.12- 3. Enzimatsko degumiranje (1)\nOperacije pranja su deo alkalne rafinacije u cilju redukcije sadržaja sapuna ili guma. Ona se ostvaruje na temperaturi od 95-105°C. Demineralizovana voda ili kondenzat se dodaju u ulje. Minimalni utrošak vode se postiže intenzvnim mešanjem vode u ulju i protivstrujnim pranjem. Ako je ulje nešto kiselo, voda alkalna, treba je zakiseliti limunskom kiselinom. U ovoj fazi se ne mora koristiti samočistivi separator.\nUlje odvojeno na separatoru obično sadrži 0,4-0,7% vode, (0,3% je rastvorljivost vode na 100°C). Sušenje ovog ulja je vrlo prost proces. Ulje se rasprskava diznom u vakuum 100 mbar ili niže, izdvojena vlaga se vakuum pumpom odnosi, a suvo ulje pumpom preko nivo-regulatora, takođe odnosi na hlađenje ili na dalju preradu.\nSirovo ulje dobijeno iz postrojenja za ekstrakciju sadrži više netrigliceridnih komponenti. Najveći broj njih se mora odvojiti pre nego se dobiju prijatni na ukusu i održivi proizvodi. Ova se onečišćenja odstranjuju putem rafinisanja, beljenja i dezodorizacije.\nRafinacija (predtretman ulja) može biti alkalna ili fizička. Fizička rafinacija predstavlja kiseli predtretman, u nastavku beljenje sa 2-3% zemlje i na kraju proces deacidulacije-dezodorizacije. (11)\nAlkalnim rafinisanjem otklanjaju se sve nepoželjne materije, netrigliceridne komponente, osim karotena i sumpora, koji se odvajaju tokom dezodorizacije. U ovom postupku se odstranjuju slobodne masne kiseline (FFA). Nečistoće koje se odvajaju u toku procesa ukupnog rafinisanja ulja prikazane su u tab.12-3.\nTab. 12-3 Odvojene nečistoće u fazama prerade ulja (10)\nNetrigliceridne komponente sirovog ulja Otklanjanje\nSačme − protein, celuloza itd. Fosfatidi (gume) sve\n– Hidratibilni sve\n– Nehidratibilni Obojeni pigmenti veći deo\n– Hlorofil 1/2\n– Karotin 1/2\nMetalne soli − Fe Cu, itd. Oksidativni nus-proizvodi 1/3\n– Aldehidi i ketoni 1/2\nSlobodne masne kiseline do 0,05%\nTokoferoli i steroli 10%\nMono i digliceridi –\nSapuni (iz alkalne rafinacije) do 50 ppm\n– Hidratibilni +sve\n– Nehidratibilni Obojeni pigmenti +sve\n– Hlorofil ukujrno\n– Karotin zemljom\nMetalne soli − Fe Cu, itd. Oksidativni nus-proizvodi sve\nSlobodne masne kiseline –\nSapuni (iz alkalne rafinacije) sve\n– Hidratibilni ukujmo\n– Nehidratibilni Obojeni pigmenti zemljom\n– Hlorofil ukugno\nSačme − protein, celuloza itd. Fosfatidi (gume)\n– Hidratibilni –\n– Nehidratibilni Obojeni pigmenti\n– Hlorofil –\n– Karotin sve\nMetalne soli − Fe Cu, itd. Oksidativni nus-proizvodi _\nSlobodne masne kiseline do 0,02%\nTokoferoli i steroli sve\nMono i digliceridi nešto\nSapuni (iz alkalne rafinacije) nešto\n+ Mora se startovati sa max. 50 ppm.\n(*) Sa nižim temperatumim tretmanom isključivo\nSlobodne masne kiseline postoje u sirovom ulju kao nus-proizvod kvarenja usled hidrolize. U svom slobodnom stanju, one su rastvorljive u ulju, a nerastvorljive u vodi i zato se ne mogu lako odvojiti iz ulja.\nKada se rastvor natrijum hidroksida pomeša sa sirovim uljem, soda (u vodi) i FFA (u ulju) će reagovati i formirati Na-sapune. Ovaj sapun je rastvorljiv u vodi, a nerastvorljiv u ulju. Slobodne masne kiseline (FFA) se odvajaju iz ulja hemijskom reakcijom. Lako se odvajaju u vodenoj fazi. Tehnika alkalnog rafinisanja je u proizvodnji, odnosno, postavljanju uslova koji će maksimizirati odvajanje netrigliceridnih materijala uz minimiziranje gubitka neutralnog ulja.\nSKLADIŠTE SIROVOG ULJA\nSKLADIŠTE JESTIVOG ULJA\nSL12-4. Rafinacija nedegumiranog sojinog ulja (11)\nGlavno za svaku rafinaciju je:\n– mešanje vodenog rastvora kaustične faze u uljnoj fazi za proizvodnju sapunice;\n– dobijanje vodene (sapunske) faze i\n– separacija vodene faze iz ulja.\nJačina i količina sode su značajni faktori rafinisanja. Generalno, jačina je 12-20 Be, a količina u višku stehiometrijski 0,1-0,3%. Veća jačina odvaja više ulja, niža daje bolju separaciju, obezbeđujući veću zapreminu vode. Višak treba da se drži što je moguće nižim, 0,1-0,15% u suvoj supstanci, pošto veći izaziva hidrolizu neutralnog ulja i povećanje pranja.\nSva voda koja se koristi za kaustičnu sodu, dihtovanje centrifugalnih prstenova, pranje ulja, treba da je meka voda. Komercijalni dejonizeri obezbeđuju proizvodnju vrlo prihvatljive meke vode za ovu namenu.\nU nastavku (sl.12-4) daje se proces rafinacije za nedegumirano sojino ulje.\nNedegumirano ulje soje se često rafiniše bez kiselog predtretmana. Najčešće se mala količina kiseline (0,05-0,1%) doda sirovom ulju. Svaki dodatak kiseline mora se na kraju neutralisati dodavanjem kaustične sode, što treba uzeti u račun. Ulazno ulje za rafinaciju treba da se maksimalno ujednači po sadržaju FFA radi definisanja kaustičnog tretmana.\nCentrifuge se pune vodom pre startovanja. Centrifuge su spremne kada dostignu punu brzinu. Iza centrifuge startuje se pumpanje ulja, a potom predgrevanje sirovog ulja do reakcione temperature. Zatim sledi dodavanje sode (16 Be sa viškom 0,15%), veća koncentracija sode samo kod većeg odvajanja boje, a manja (10-12 Be) samo kod niskog sadržaja FFA (manje od 0,5% FFA). Mežanje sode i ulja odvija se putem „in-line“ miksera velike brzine. Dalje držanje je radi aglomeracije sapuna, (2-3 retenciona miksera male brzine). Za soju je dovoljan jedan mikser. Nadalje, mešavinu treba zagrejati do temperature separacije (60°C za soju, kod ostalih ulja 90°C). Separacijom se odvajaju sapuni do sadržaja 300 ppm sapuna u ulju.\nCentrifugirano ulje se zagreva do temperature vodenog pranja (90°C), dodaje mu se 10-20% vruće (90°C) vode za pranje. Voda i ulje se mešaju u „in-line“ mikseru velike brzine. Posle centrifugiranja ulje treba da sadrži najviše 50 ppm sapuna. Oprano ulje se suši u vakuum sušnici do 0,05% vlage.\nU ovom delu se objašnjava korišćenje kiselo-aktivirane zemlje za beljenje (monthmorillonite) čiji je efekat adsorptivno čišćenje (beljenje) ulja: funkcija, struktura, metode proizvodnje, karakteristike i korišćenje kod beljenja, isto tako cena, sigurnost i očuvanje okoline.\nPrimarna funkcija kiselo-aktivirane zemlje za beljenje kod adsorptivnog prečišćavanja ulja je naglašavanje kvaliteta gotovog ulja, poboljšanjem izgleda, ukusa i stabilnosti (tab.12-4). U tabeli je pokazano da su vrednosti za beljeno ulje mnogo bolje u odnosu na one kod ulja koje nije beljeno.\nTab.12-4 Efekat beljenja na TOTOX stabilnost (11)\nTOTOXa stabilnost na početku 1,4\nTOTOXb posle 280 h na 45C 67,8\nTOTOXa stabilnost na početku 1,1\nTOTOXb posle 280 h na 45C 21,3\nTOTOXa = 2x peroksidni broj + anisidinski broj TOTOXb posle 280 h na 45°C\nDosta poboljšanja se postiže zato što proces sa kiselo-aktiviranom zemljom poseduje značajan kapacitet za apsorbovanje raznih konstituenata u tragovima iz ulja kao što su sapuni, masti, pigmenti, boja, fosfolipidi, proizvodi primarne oksidacije (peroksidi) i proizvodi sekundarne oksidacije (aldehidi, ketoni). Neki od ovih konstituenata deluju kao prooksidanti (fosfolipidi, masti, hlorofili, karotinoidi) ili su sami proizvodi oksidacije (peroksidi, aldehidi), dok su drugi poznati kao nepoželjni aromati (sapuni, aldehidi). Tipične vrednosti za neke bitne konstituente u odnosu na različite faze u preradi su pokazane na sl.12-5.\nHlorofll + Lovibond crveno\n— Fosfor “1“ Gvožđe\nSL12-5 (a) Redukcija pigmenata u različitim fazama rafinacije (b) Redukcija fosfora i gvožđa u različitim fazama rafinacije (11)\nAko je proces hidratacije praksa (soja), korišćenje zemlje za beljenje je esencijalno radi osiguranja odvajanja i tragova sapuna i fosfolipida koji mogu delovati kao trovači katalizatora. Kiselo-aktivirana zemlja je suvi, slobodno ističući prah, čije su tipične karakteristike pokazane u tab.12-5.\nTab. 12-5 Osobine kiselo-aktivirane zemlje za beljenje (11)\nOsobina i tipična vrednost\nSlobodna vlaga (tež.%) 10-15\npH (2% suspenzija) 3,0-4,5\nPovršina (m2/g) 200-350\nGustina (kg/m3) 550-750\nVeličina čestica (tež.%) − 200 mesh (75 ji) 70-90 – 325 mesh (45 fi) 60-75\nProsečni prečnik čestica (ju) 15-30\nRetencija ulja (tež.%) 30-40\nProizvođači kiselo-aktivnih zemlji za beljenje znaju da rafineri imaju različite zahteve za zemljom u zavisnosti od kvaliteta ulazne sirovine i zato nude različit opseg aktivnosti zemlje. Kao što je pokazano u tab.12-6, različiti konstituenti odslikavaju različite karakteristike zemlje za beljenje. Konkretno, za ulje soje može se koristiti srednje aktivna gradacija zemlje za beljenje.\nRafiner mora voditi računa o maksimumima performansi zemlje za beljenje pre i u toku procesa rada. Ulazno ulje treba da sadrži najviše 40 ppm sapuna, koji će se u toku procesa beljenja kompletno odvojiti, a neće značajno uticati na aktivnost za apsorpciju boje i redukciju oksidacionih proizvoda. Slično je i kod fosfolipida, tako da je izlazni sadržaj fosfora ulja max. 2 ppm posle beljenja.\nTab. 12-6 Tipičan sadržaj konstituenata u tragovima u sirovom sojinom ulju (11)\nSlobodne masne kiseline 0,3-0,5%\nFosfatidi (gume) 1,0-3,0%\nSteroli/triterpenski alkoholi 0,4-0,7%\nTokoferoli (prirodni antioksidanti) 0,06-0,2%\nKarotenoidi (crveno/narandžasti pigmenti) 40-50 ppm\nHlorofil/feofitin (zeleni pigmenti) 1-2 ppm\nUvažavajući da je vakuum tokom beljenja već utvrđen, rafiner ima dve dodatne promenljive za kontrolu u toku procesa beljenja. Pored količine i aktivnosti beljenja, to su vreme i temperatura.\nProdužavanjem vremena beljenja na konstantnoj temperaturi i doziranjem zemlje (110°C/1,5% zemlje) efekat se ispoljava u smanjenju pigmenata, peroksida, uz neznatno povećanje FFA. Kada temperatura raste, kod stalnog vremena i doziranja zemlje (30 min/1,5% zemlje), pigmenti i peroksidi se smanjuju, a značajno povećavaju FFA. Zbog ovoga se ne preporučuje beljenje na višim temperaturama. Anizidna vrednost, takođe, značajno raste sa porastom temperature beljenja, a ona je vezana sa proizvodnjom oligomeričnih karbonilnih jedinjenja veće molekulske težine koja se ne mogu odvojiti u normalnim uslovima dezodorizacije, a takva ulja će imati inferiornu aromu i karakteristike stabilnosti.\nSirovina na ulazu za beljenje treba da ima što niži sadržaj sapuna i fosfolipida (P<3 ppm i sapuni <40 ppm), za fizičku rafinaciju nivo fosfora treba da bude u opsegu 8-15 ppm, a max 30 ppm. Nivo FFA treba da bude za alkalno rafinisano ulje do 0,05%, a do 0,8% za fizički rafinisano ulje. Za praksu je bitno da se beljenje odvija u vakuumu (oko 28 mm Hg). Zemlju treba dodavati u ulje kod temperature 30°C pre podizanja na temperaturu beljenja (90-100°C) i zatim sledi držanje na ovoj temperaturi oko 20 min. Beljeno ulje treba da obezbedi ispunjenje specificiranih karakteristika datih u sl.12-6. Beljeno ulje sa ovim karakteristikama posle dezodorizacije će dati ulje dobre arome, boje i stabilnih karakteristika.\nULAZ ZA FIZIČKU RAFINACIJU P = 8-15 ppm FFA < 0,8%\nULAZ ZA HEMIJSKU RAFINACIJU P < 3 ppm FFA < 0,05% Sapuni < 40 ppm\ndoziranje zemlje 1,5-2,5%\ndoziranje zemlje 0,8-1,4%\nUpotreba inertnog gasa ili delimićnog vakuuma\nZemlja za beljenje 30 C\nSoja: 90-100 C/20 minuta\nPOSTIGNUTI NIVOI U BELJENOM ULJU P < 4 ppm FFA < 0,85% Fe < 0,2 ppm P.B. < 1 meq/kg\nPOSTIGNUTI NIVOI U BELJENOM ULJU P < 2 ppm FFA < 0,1% Hlorofil < 40 ppb Fe < 0,2 ppm P.B. < 1 meq/kgSl.12-6 Preporučeni usloviza hemijsku ifizičku rafinaciju (11)\nSa rafinerske tačke gledišta, cena rada i sirovine, uključujući troškove zemlje, uveliko determinišu uticaj na cenu finalnog proizvoda. Sumirajući, glavni elementi ukupne cene zemlje za beljenje su cena same zemlje, gubitak ulja kroz otpadnu zemlju i cena odlaganja otpadne zemlje za beljenje.\nU primeru, pokazanom u tab.12-7. dato je da se može uštedeti i do jedan dolar po toni ulja upotrebom skuplje zemlje. Razlog je u tome što je doziranje manje, samim tim je manja i količina vezanog ulja i, takođe, manje problema za okolinu.\nPošto za ulje nije potrebno da bude suvo pre beljenja, onda se ono direktno iz neutralizacije uvodi u postupak beljenja. Ovim se može ostvariti ušteda na energiji.\nDa bi se postigla maksimalna efektivnost zemlje treba je dodavati ulju temperature ne veće od 80°C i na atmosferskom pritisku. Da bi se sprečila degradacija ulja tokom beljenja, temperatura ne treba da prelazi 110°C, vreme do 30 min, a ulje treba da je zaštićeno od vazdušne oksidacije (delimični vakuum ili inertni gas).\nTab. 12-7 Kalkulacija cene totalnog beljenja za proizvodnju metričke tone ulja* (11)\nZemlja A (visoka aktivnost)\nSvojstvo Potrošnja Cena\nDoziranje zemlje 1,5 tež.% $7,86\nVlaženje zemlje 17,0 tež.%\nGubitak ulja/toni ulja 4,98 kg $3,29\nZaostala zemlja/toni ulja 12,50 kg $0,21\nUkupno koštanje beljenja ($/toni proizvodnje ulja) $ 11,36\nZemlja B (srednja aktivnost)\nDoziranje zemlje 1,9 tež.% $ 7,85\nVlaženje zemlje 15,0 tež.%,\nGubitak ulja/toni ulja 6,46 kg $ 4,30\nZaostala zemlja/toni ulja 16,20 kg $ 0,28\nUkupno koštanje beljenja ($/toni proizvodnje ulja) $ 12,43\n* Za kalkulaciju: retencija ulja = 40 tež.%, Zemlja A (visoka aktivnost) = S524/MT; Zemlja B (srednja aktivnost) = $413 MT; cena odlaganja = $35/m3; otpadna zemlja = 2052 kg/m3.\nRadi osiguranja postizanja specifikacija kvaliteta ulja i sa najmanjim cenama i sa srednjom kontrolom postrojenja, potrebna je stroga kontrola najbitnijih rutinskih drugih specifikacija.\nDeterminacija najefikasnijeg adsorbenta je esencijalna u odnosu na efikasnost beljenja, držanje ulja i očuvanje okoline, što sve treba da definiše cenu samog adsorbenta.\nDezodorizacija je finalna faza u rafinaciji ulja pre izlaženja na tržište i zbog toga je od fundamentalnog značaja. U nekim slučajevima ostvaruje se sa fizičkom rafinacijom gde to ulazne količine dozvoljavaju.\nDezodorizacija predstavlja fazu odvajanja mirisnih supstanci, koje se nalaze u ulju posle neutralizacije i beljenja. Ovako dobijena ulja su neutralna i beljena.\nKod fizičkog rafinisanja ulja prolaze kroz preliminarne tretmane kao što su degumiranje (bilo suvo ili vlažno) i beljenje. Posle toga ulje se podvrgava fizičkoj rafinaciji gde se FFA odvajaju parnom destilacijom, a ulje se dezodoriše u isto vreme.\nU nastavku će se teoretski prikazati dezodorizacija, potom oprema za dezodorizaciju ulja i na kraju fizička rafinacija.\nUlje koje će se dezodorisati sadrži neke supstance, koje su relevantne za neprijatnu aromu i ukus. Ove su supstance prisutne u malim količinama (200-300 ppm osim FFA) u ulju, kao prirodne komponente i kao komponente formirane u procesu tretmana pre dezodorizacije. Njihovo prisustvo je dovoljno da proizvod učini netržišnim. One obično obuhvataju ugljovodonike, masne kiseline malih molekulskih masa, alđehide, ketone, sterole i alkohole.\nOve supstance, zajedno sa masnim kiselinama visoke molekulske težine odvajaju se iz ulja i masti parnom destilacijom pod određenim uslovima apsolutnog pritiska, stripovanja, temperature i vremena retencije.\nU tab.12-8 pokazane su tačke ključanja za palmitinsku, stearinsku i oleinsku masnu kiselinu na različitim apsolutnim pritiscima.\nTab. 12-8 Tačke ključanja masnih kiselina na različitim pritiscima (12)\nApsolutni pritisak (mm Hg) Palmitinska kiselina (°C)\nApsolutni pritisak (mm Hg) Stearinska kiselina (°C)\nApsolutni pritisak (mm Hg) Oleinska kiselina (°C)\nIz tabele je vidljivo da tačka ključanja ovih kiselina pada sa padom apsolutnog pritiska. Shodno ovome, ako se ove masne kiseline i supstance, prekursori mirisa, žele destilisati na što nižim temperaturama, destliacija treba da se odvija na ekstremno niskom apsolutnom pritisku. Danas, dobra destliacija se odvija u vakuumu od 2-3 mm Hg.\nU cilju smanjenja destilacione temperature za FFA i supstance prekursore mirisa koristi se injektiranje jednog inertnog gasa, na primer pare, u masu koja se destiliše. U stvari, kada se para injektira u ulje, destilacija se ostvaruje tako što para modifikuje parni pritisak materijala koji se destiliše.\nPara se mora uniformno dispergovati kroz ulje kada dođe na površinu, gde je apsolutni pritisak najniži. Direktna para je sa svojom najvećom specifičnom zapreminom, a površina kontakta ulja i pare maksimalna. Vrlo važan zahtev je pravilna distribucija direktne pare, što se konstrukciono rešava.\nOsim sistema „mamutskih pumpi“ prikazanog u sl.12-7., drugi sistemi, uglavnom korišćeni, su perforirane cevi u obliku prstena ili zvezde ili preko perforirane ploče ali su slabo efikasni iz razloga što nema neposrednog kontakta između direktne pare i proizvoda, zbog konfiguracije sistema, kao što je slučaj kod „mamutskih pumpi“.\nSl.12- 7 Tipična mamutskapumpa za injektiranjepare (12)\nVrlo značajan parametar je količina direktne pare injektirane po toni proizvoda. Suviše pare može izazvati hidrolizu povećavajući sadržaj FFA, dodatno povećanje energije zbog povećane potrošnje energije za vakuum sistem radi odstranjivanja gasa.\nInteresantno je da nove konstrukcije dezodorizator aparata imaju potrošnju 8-15 kg pare po toni ulja, prema25-30 kg u ranijim konstrukcijama.\nKao što je pomenuto, porast temperature, kombinovan sa pritiskom, vodi ubrzavanju procesa destilacije. Vakuum se može smanjiti na minimum, dok se temperatura ne može pomerati izvan datih granica. Naročito povećanje temperature vodi polimerizaciji, izomerizaciji, termalnom krekiranju sa formiranjem mirisa, i proizvoda niske tačke ključanja, reverziji boje i odvajanju tokoferola.\nNormalno, suncokretovo ulje se dezodoriše na 210-230°C, međutim to nije moguće sa uljem soje, čija dezodorizacija na nižim temperaturama izaziva reverziju arome posle nekoliko dana skladištenja. Zato se ulje soje dezodoriše na 250°C, kod vakuuma 2- 3 mm Hg.\nVreme potrebno za dezodorizaciju je određeno fizičkim uslovima u kojima se. ostvaruje dezodorizacija i tipom upotrebljene opreme.\nNekoliko faktora, kao što su temperatura, vakuum, dubina sloja ulja i tip ulja koje se prerađuje, mogu varirati vreme retencije. Vreme retencije je za ulje soje između 90-120 min.\nNa kraju, interesantno je napomenuti temperaturu i metodu skladištenja gotovog ulja. Danas se gotovo ulje, posle dodavanja antioksidanata kao što su TBHQ, limunska kiselina i dr., ohladi do 15-20°C i prenosi u tank od nerđajućeg čelika u atmosferi azota. U ovim uslovima ulje može ostati do 30 dana bez porasta peroksidne vrednosti. Hlađenje se normalno odvija korišćenjem pločastih izmenjivača, ledene vode. Drugo bitno zapažanje je da se aparat drži čistim. Ovo se postiže punjenjem dezodorizatora pravilno pripremljenim uljem (na primer, za sojino ulje sa 1-2 ppm fosfora). U slučaju da ulje za dezodorizaciju nije dobro tretirano, posle izvesnog vremena dezođorizator će pokazivati nečistoće nataložene na cevi i zidove, koje štete proizvodu koji se dezodoriše.\nAparati za dezodorizaciju mogu se idealno podeliti u sledeće klase: šaržni, kontinuirani, polukontinuirani i pakovane kolone.\nOvakva su se postrojenja koristila u prošlosti, dok su danas manje popularna iz sledećih razloga: velika ukupna zapremina, velika potrošnja energije, dugo vreme dezodorizacije, kvalitet gotovog proizvoda nije konstantan. Međutim, ovakva se postrojenja koriste za male kapacitete (5-30 t/dan), uz niža ulaganja i kod posebnih zahteva za krajnje proizvode.\nOvaj se tip postrojenja koristi kada je ulazna sirovina konstantna i isti se materijal prerađuje nekoliko dana. U stvari, kod prelaza na drugu sirovinu, rad postrojenja se zaustavlja za 2-3 časa u cilju sprečavanja da se dve sirovine pomešaju. Danas su na raspolaganju različiti modeli postrojenja za dezodorizaciju, kako vertikalni, tako i horizontalni. Svi manje ili više zadovoljavaju zahteve za dobijanje dobrog finalnog proizvoda. Tipičan sistem vertikalne dezodorizacije, pokazan je na sl.12-8. Koristi se kod većine rafinerija kod kojih nema češćih promena ulaznog ulja. Postrojenje radi kako sledi: Ulje ili mast za dezodorizaciju se šalje do izmenjivača (EP-4) gde se zagreva do radne temperature za deaerisanje i dehidrataciju (V-l) pomoću toplote dobijene od dezodorisanog ulja. Dodavanje limunske kiseline kao antioksidanta je na ulazu u deaerator između dozirne pumpe (PD-1). Deaerator/dehidrator je važan za vakuum sistem tako da se tragovi vazduha i vlage odvajaju, a ulje se pomoću pumpe (P-l), preko izmenjivača (EP-4 i E-l), ubacuje u deodorizator kolonu (C-l). Ovaj sistem izmenjivača obezbeđuje rekuperaciju više od 80% energije.\nU izmenjivaču EP-4 ostvaruje se dalja rekuperacija toplote od dezodorisanog ulja, a nastavlja u E-l, do temperature dezodorizacije koja se postiže medijumom za zagrevanje iz kotla za obezbeđenje visoke temperature. Ulje se određeno vreme zadržava u dezodorizatoru, gde se podvrgava blagom tretmanu produvavanjem sa direktnom parom na način mamutskih pumpi. Kontakt je obezbeđen demisterom i slojem ispuna. U sloju ispuna se ostvaruje pranje i kondenzacija masnih kiselina spoljnim kruženjem tečnosti (masnih kiselina). Tečnost se izuzima sa dna kolone u rezervoar V-2, odakle se pumpom P-3 preko izmenjivača (hladionik) EP-3, uz kontrolu temperature, delimično recirkuliše na vrhu kolone, a delimično recirkuliše u skladište, održavajući tačno određen nivo u koloni. Dezodorisano ulje se filtrira u polir filteru F-3, a zatim u skladište gotovog ulja. Dezodorizator je snabdeven sistemom za proizvodnju vakuuma, koji sadrži buster-kompresore J-1,2, površinski kondenzator CB-1 i vakuum pumpu PV-1. Ovaj sistem obezbeđuje ispuštanje barometarske kondenzovane vode sa niskim sadržajem polutanata koji obezbeđuje značajno smanjenje u investiranju i ceni rada za uređaj za tretman efluenata.\nSL12-8 Kontinuirana dezodorizacija (12)\nAko zahtevi proizvodnje traže promenu ulaznih masti nekoliko puta dnevno instalira se polukontinualna dezodorizacija. Normalno je da se ova dezodorizacija ugrađuje kod proizvođača margarina i žorteninga. Prednost je u promeni različitih vrsta proizvoda u toku normalnog rada bez prekida, vrlo maloj kontaminaciji proizvoda u toku šaržiranja (0,1-0,15%), pojedinačnoj šarži i potpunom programiranju procesa (PLC sistem). Jedina negativnost procesa je ta što nema istu rekuperaciju energije (30-50%).\nSistem radi kako je pokazano na sl.12-9. Svaka šarža se definiše težinski, a potom se ulje transferuje pumpom (G 301) na vrh kolone za degasifikaciju (F 301). Svaka individualna šarža ulja prolazi sledeće faze: zagrevanje termosifoniranjem, toplotnom izmenom (D 301-1) i zagrevanje do temperature dezodorizacije pomoću pare visokog pritiska (D 302-11); dezodorisanje u etažama (301-111 i IV); hlađenje termosifoniranjem, toplotnom izmenom (D-301-IV); hlađenje indirektnom tečnošću (D 301-VI). Cirkulacija ulja kroz različite etaže dezodorizatora ostvaruje se putem posebno dizajniranih mamutskih pumpi u cilju osiguranja visoke efektivnosti direktne pare, isto tako i toplotne izmene. Ulje, jednom ohlađeno do 120°C u poslednjoj etaži, pumpom C 302 gura se kroz izmenjivač na finalno hlađenje E 301, a onda kroz sigurnosni filter D 303 za skladište.\nKada se proizvod menja, kompletna drenaža je moguća automatski, pomoću programatora. Pare iz svake etaže dezodorizatora se kondenzuju u parnom kondenzatoru (D 302-F 304), destilat masnih kiselina se hladi toplotnom izmenom E 302 i recirkulišućom pumpom (G 307). Potreban vakuum se ostvaruje sistemom za generisanje vakuuma, koji obuhvata parne ejektore i kondenzatore (G 305-1-5 i G 309-1,2,3).\nZagrevanje ulja do potrebne temperature dezodorizacije se postiže pomoću kotla visokog pritiska (D 310) koji radi u zatvorenom parno-kondenznom „loop“ sistemu.\nUlazno hladno ulje se zagreva toplotom izlaznog dezodorisanog ulja koristeći princip termosifoniranja sa prirodnom cirkulacijom pare i kondenzata iz sistema cirkulacije.\nZa kontrolu specifične potrošnje po toni ulaznog ulja/masti za 200 t/dan kontinuirane i polukontinuirane dezodorizacije podaci su prezentirani u tab.12-9. Podaci pokazuju nešto veće vrednosti za polukontinuiranu dezodorizaciju.\nTab. 12-9 Jedinična potrošnja energije (12)\nPara 10 bar 100 kg\nDirektna para 15 kg\nVoda za vakuum 13 m3\nVoda za hlađenje 5m3\nElektrična energija (osim energije visokog pritiska) 2,5 kWh\nSirovo ulje 3,5 kg\nPara 10 bar 125 kg\nDirektna para 19 kg\nVoda za vakuum 15 m3\nVoda za hlađenje 15 m3\nElektrična energija (osim energije visokog pritiska) 4kWh\nSirovo ulje 8,5 kg\nSl.12-9 Polikontinualna dezodorizacija (12)\nSl.12-10 Karakteristični površinski hlađen barometarski kondenzator (12)\nZa fizičko rafinisanje esencijalno je da sadržaj fosfora u ulju posle degumiranja bude 2-3 ppm u cilju postizanja stabilnog ulja visokog kvaliteta.\nU sl.12-11 pokazana je šema postrojenja za dezodorizaciju u postupku fizičke rafinacije u tipu pakovanih kolona. Naročiti značaj ove kolone je da se destilacija masnih kiselina odvija u pakovanoj strukturi koja ima oko 250 m2 površinskog prostora po m3. Visina strukture je normalno oko 4-5 m. Veoma važno kod dizajna je ekstremno mali pad pritiska u opsegu 0,5-0,6 mbar po metru dužnom. Destilacija masnih kiselina ostvaruje se trenutno u delu kolona sa pakovanjima, dok se dezodorizacija odvija u delu gde su etaže.\nSistemi za kontrolu zagađenja\nPoslednjih godina se čini veliki napor u pravcu smanjenja zagađenja eflueneta na minimum. Efikasnost sistema za skrubiranje para je esencijalna za dobijanje izlaza za laku obradu otpadnih voda.\nDobro dizajnirana oprema za skrubiranje, sa pravilnim pakovanjem, daje efluente koji imaju karakteristike date u tab.12-10.\nTab. 12-10 Karakteristični uslovi barometarske kondenzacije (12)\nBiološki aktivan kiseonik – Ulaz 10 Izlaz 30\nHemijski aktivan kiseonik – Ulaz 30 Izlaz 120\nMasnoće (ppm) – Ulaz 0 Izlaz 10\nTemperatura (°C) – Ulaz 28 Izlaz 35\nU slučaju da se traži minimalna količina zagađene vode iz vakuum sistema, mogu se instalirati posebni kondenzatori na mesto barometarskih, tako se climiniše direktni kontakt izmedu destilata i vode iz vakuum sistema (sl.12-10).\nMARGARIN I SORTENING\nFILTER ZA POLIRANJE\nSL12-11 Kontinuirano dezodorisanje (12)\nMogu se koristiti i drugi sistemi kao Sto su sistem sa rashladnom tečnošću, tj. ATLAS D.C. SISTEM i dr.\nSkladištenje i manipulacija jestivog ulja\nMetode za manipulaciju i skladištenje ovog proizvoda treba da su usmerene u pravcu zaštite postignutog kvaliteta.\nAktuelno korišćenje jestivog ulja soje je moguće kako je pokazano na sl.12-11.\nTemperatura treba da je što je moguće niža za vreme manipulacije gotovim uljem. Posle dezodorizacije ulje je sa temperaturom oko 50°C. Preporučuje se čuvanje ulja u intervalu 5-10°C iznad tačke ugušnjavanja. Najbolje je da to bude interval temperature 10-20°C.\nPrisustvo kiseonika takođe smanjuje održivost. Najbolja zaštita je u inertnom gasu ili aseptičkom pakovanju.\nTeški metali takođe su prekursori oksidacije, a među njima najjači je bakar. Najbolje je čuvanje ulja u tankovima od nerđajućeg čelika.\nOdrživost dezodorisanog ulja značajno se može poboljšati dodavanjem antioksidanata, sinergista i metalnih deaktivatora. Primeri ovakvih aditiva, dozvoljenih u Evropi, pokazali su u tab.12-11. Najbolji metalni deaktivator je limunska kiselina (koncentracije 0,005-0,01%). Pošto se skladištenje i manipulacija finalnim uljem normalno odvijaju u zatvorenom sistemu, svetlo i jonizujuće zračenje su bez uticaja.\nProdor vode u količini od 0,05-0,15% izaziva turbiditet ulja na temperaturi do 20°C.\nNepoželjne nečistoće se odvajaju propuštanjem ulja kroz polir filtere. Treba izbegavati kontaminaciju sa neželjenim drugim masnoćama, stranom aromom i ukusom ili materijalom za pakovanje.\nUlje soje je često problematično zato što je sklono samoreverziji arome. Široko prihvaćeno mišljenje je da je linolenska kiselina najznačajniji prekursor reverzije aroma. N.O.P.A. standard (14) za potpuno rafinisano ulje soje je: aroma − blaga, boja − max 20Y/2,0R, % FFA max 0,05, cold test min 51/2 h, vlaga i isparljivo max 0,1%, neosapunjivo max 1,5%, peroksidni broj max 2,0 meq/kg i AOM stabilnost, min 8 h 35 meq/kg. Ovde nije ograničen sadržaj fosfora i tragova metala (uobičajeni P je ispod 0,5 ppm).\nTab. 12-11 Dozvoljena upotreba antioksidanata (prirodnih i sintetičkih) i sinergista u mastima i uljima u nekim evropsldm zemljamaa (13)\nAditiv Dozvoljena upotreba (mg/kg)\nGvajak smola –\nVinska kis. –\nLimunska kis. +\nAskorbil palmitat 80\nAskorbinska kiselina 200\nLimunska kis. –\nAskorbil palmitat 300\nAskorbinska kiselina 300\nAskorbil palmitat 3.000\nAskorbinska kiselina –\nAskorbil palmitat –\nLimunska kis. + ‘\nAskorbil palmitat 500\na − nije dozvoljena upotreba; 4- dozvoljena upotreba b ne maslinovo ulje\nc masti i ulja (ne kakao buter, ni margarin) d životinjske i biljne masti i njihova mešavina e masnoće za inđustriju hrane u količini većoj od 5 kg po jedinici f propil, oktil i dodecil galati\ng masti i ulja (ne u kakao buteru, ni u mastima i uljima koji se koriste u proizvodnji margarina i hleba\nHidrogenacija je značajna i široko primenjivana mogućnost modifikovanja ulja koja je u osnovi adicija vodonika na dvogube veze nezasićenih radikala masnih kiselina. Postiže se povišenje temperature topljenja, a poboljšava se oksidaciona stabilnost i usporava reverzija mirisa. Kod sojinog ulja menjaju se fizičke karakteristike i sastav ulja. Paralelno sa ađicijom vodonika teče i proćes prevođenja dela cis-veza u trans-veze što dodatno utiče na fizičke osobine produkta.\nSojino ulje sadrži i linolensku kisleinu (Ln) pored linolne (L) i oleinska (O) kiseline. Linolenska kiselina sa svoje tri veze pokazuje najveću reaktivnost u pogledu brzine adicije vodonika.\n18 16 15 13 12 10 9\nCH3- (CH2)-CH=CH-CH2-CH=CH-CH2-CH=CH-(CH2)7COOH Ln\nKln i +H2\n18 13 12 10 9\nKo i +H2\nZa hidrogenaciju koja se odvija pri uobičajenim uslovima tipična je postepena adicija vodonika i prevođenje polinezasićene masne kiseline do zasićene masne kiseline, kao što je to prikazano na primeru linolenske kiseline. Sama postupnost adicije vodonika je, međutim, povezana sa značajnim razlikama u brzini adicije, tako da se konstante brzine hidrogenacije međusobno razlikuju. Odnos brzine hidrogenacije ovih nezasićenih masnih kiselina se iskazuje pomoću faktora selektivnosti SLn i SL. 21a praktične potrebe se definiše selektivnost kao odnos brzine hidrogenovanja (15).\nSLn = KLn / K2 Selektivnost hidrogenacije linolenske kiseline do linolne\nU praksi je utvrđeno da su vrednosti SLn kod primene standardnih katalizatora od 1,5- 2,0 (16).\nSL =K2/JK0 Selektivnost hidrogenacije linolne kiseline u odnosu na oleinsku\nU literaturi (14,15,16,17,18) se citiraju različiti rasponi vrednsti za SL, najširi je od 2-90.\nFormirani su dijagrami, kompjuterski programi za računanje SLn i SL na bazi sastava polaznog ulja i produkta. Pretpostavka je da su vrednosti SL i SLn konstantne (što u osnovi nisu) i dobijene vrednosti daju selektivnost posmatranu iz tog trenutnog procesa. Ipak su te veličine korisne i niz firmi radi ta određivanja (sl.12-12).\nPrimer: neka je za ovaj primer u nekom vremenu procesa uzet uzorak produkta i utvrđeno da je sadržaj linolne opao toliko da je L/Lo = 0,25 (potrošeno 75% od prvobitne).\nPriraštaj stearinske je 8% (npr. sa 4 na 12%), tako da se presek za ove dve vrednosti nalazi na krivoj SL = 4.\nAko je selektivnost viša, stvara se manje stearinske, i za priraštaj stearinske kiseline od samo 1,7% dobija se SL = 20 (17).\nSl.12- 12 Računanje selektivnosri SL (15,19)\nS-So = priraštaj sadržaja stearinske kiseline u produktu (S) u odnosu na sadržaj u polaznom ulju (So) L-Lo = odnos sadržaja likolne u produktu (L) i polaznom ulju (Lo)\nPojam SL je jasniji ako se objasne neke tipične veličine za SL (20) ako je:\nSL = 0 Sve molekule linolne se direktno prevode u stearinsku (moguće samo sa Pt-katalizom na niskoj temperaturi i visokom pritisku vodonika).\nSL = 1 Brzina prelaska linolne do oleinske je ista kao i brzina prelaska oleinske do stearinske.\nSL = 2 Za istu jedinicu vremena dva puta više molekula linolne prevede se u oleinsku, nego oleinske do stearinske.\nSL = 50 Linolna reaguje 50 puta brže od oleinske, ovo se može postići dobrim nikal katalizatorom.\nSL> >50 Sve molekule linolne kiseline pređu u oleinsku pre no što i jedna oleinska reaguje.\nSpecifično za sojino ulje treba dodati i dijagram za računanje SLn (sl.12-13) gde je potrebno imati sadržaj linolenske (Lno) u polaznom ulju i u produktu (Ln) i isto za linolnu.\nSelektivnost hidrogenacije linolne SL je značajna za primenu produkta jer direktno utiče na sadržaj čvrste faze u produktu (sl.12-14) ali i na sadržaj triglicerida sa višom temperaturom topljenja. Za SL = 4 je niska sdektivnost i sadržaj čvrste faze na 0-10°C je dosta viši u odnosu na SL=50. Na temperaturama 20-40°C produkt sa SL = 4 sporije gubi čvrstu fazu i zadržava deo čvrste faze (zbog višeg sadržaja stearinske) i iznad 37°C što je za margarine za domaćinstvo i konditorske masti važno (nepoželjna je čvrsta faza iznad 37°C). Kada su u pitanju masti za pekarstvo ili šorteninzi sa dužim intervalom plastičnosti, prihvatljivo je da selektivnost nije toliko visoka. Kada je primarni interes da se sojino ulje hidrogenuje u cilju rasta oksidativne stabilnosti (salatno ulje, ulje za prženje) tada se želi visoka vrednost i za SL i Sm-\nSl.12- 14 Sadržaj čvrste faze u produktu zavisno od selektivnosti SL (17,22) Promene sadržaja pojedinih masnih kiselina tokom hidrogenacije sojinog ulja su prikazane na sl. 12-15. Pad sadržaja linolenske kiseline je veoma brz, a tek nakon utroška oko 80% linolne kiseline, otpočinje značajniji rast sadržaja stearinske kiseline.\nSl.12- 15 Hidrogenizacija sojinogulja (175°C, 0,02% nikla, 1 bar). Sadržaj pojedinih masnih kiseUna je u odnosu na ukupne masne kiseline (14,23)\nParalelno sa adicijom vodonika teče proces cis-trans izomerizacije:\nCH3-(CH2)7 (CH2)7COOH c=c H H cis-oleinska\nCH3(CH2)7 H c=c H (CH2)7COOH trans-oleinska (elaidinska)\nNastajanje trans-oleinske je proporcionalno sa rastom sadržaja ukupne oleinske kiseline i sa rastom selektivnosti. Kako je trans-oleinska čvrsta na sobnoj temperaturi, to i trigliceridi, koji u sastavu imaju trans-izomere, doprinose ukupnom sadržaju čvrste faze u produktu (trielaidat ima temperaturu topljenja 42°C, a trioleat samo 5,5°C).\nPored cis-trans izomerizacije teče i proces pozicione izo nerizacije kod koga se dvojna veza pomera levo ili desno duž lanca. Ovo, međutim, nema značajan uticaj na karakteristike proizvoda.\nNiz radnih uslova značajno utiče na ukupnu brzinu adicije vodonika, kao i na selektivnost i izomerizaciju: temperatura, pritisak vodonika, intenzitet meSanja, koncentracija i aktivnost katalizatora, sadržaj pratećih supstanci u ulju (unetih sa polaznim uljem i nastalih u procesu) koje dezaktiviraju katalizator.\nHidrogenacija je heterogena kataliza sa sve tri faze u sistemu (gasoviti vodonik, uljna faza i čvrsti katalizator). Proces se odvija samo na aktivnim centrima na površini katalizatora, tako da brzina procesa (kao i selektivnost i izomerizacija) zavise od konceiitracije reagujućih supstanci na tim mestima. Dominantni su najviše uticaji na koncentraciju vodonika u toj zoni reakcije. Temperatura utiče na rastvorljivost vodonika u uljnoj fazi i na brzinu procesa. Na 25°C u ulju se rastvara 42 litra vodonika/m3 ulja, a na 150°C to poraste na 104 i na 180°C na 119 litara/m3 ulja (za atmosferski pritisak), rastvorljivost vodonika gotovo linearno raste sa pritiskom, a male su razlike među uljima.\nSl.12- 16 Uticaj prirasta temperature i intenziteta mešanja na brzinu hidrogenizacije ulja soje (jodni broj/min) (0,07 % Ni, 4,2 bar, 1175 o/min)\nSl.12- 17 Uticaj temperature i pritiska na sadržaj trans izomera kod hidrogenizacije ulja soje do jodnog broja 80, 720ppm 0,08 % Ni (18)\nPorast temperature hidrogenovanja vodi ukupnom rastu brzine adicije vodonika (padu jodnog broja) i rastu selektivnosti pri konstantnim ostalim uslovima. Rast selektivnosti je, u ovom slučaju, posledica deficita vodonika na aktivnim centrima koji nastaju zbog brzog trošenja vodonika i nedovoljne brzine popune utrošenog vodonika (što viša temperatura, to je brži utrošak vodonika zbog ubrzanja reakcije, a povećana rastvorljivost vodonika u ulju i brža difuzija u graničnom sloju ne mogu to da pokriju (sl.12-16).\nPorast pritiska vodi takođe značajnom rastu ukupne brzine hidrogenovanja, ali i sniženju selektivnosti, jer se poboljšava rastvorljivost vodonika u ulju, javlja se veća koncentracija vodonika u aktivnim centrima i to pogoduje bržem stvaranju zasićenih kiselina.\nBrzina hidrogenacije raste i sa rastom intenziteta mešanja, rast je asimptotski i kod veoma intenzivnog mešanja dalji rast intenziteta mešanja više nema značaj. Povišenje količine katalizatora takođe povećava brzinu hidrogenacije i ima relativno mali uticaj na rast selektivnosti i izomerizacije (sl.12-17 i 12-18).\nSl.12- 18 Uticaj intenziteta mešanja i masenog udela katalizatora na SL kod hidrogenizovanja sojinogulja (18)\nSa rastom intenziteta mešanja javlja se i pad selektivnosti i izomerizacije jer se na aktivnim centrima javlja višak vodonika (18,24).\nU tab.12-12. pregledno se vidi uticaj radnih uslova na selektivnost i brzinu hidrogenacije.\nTab. 12-12 Uticaj radnih uslova na tok hidrogenacije (18)\nIzomerizac hidrogenovanja ulja\nIntenzitet mešanja Koncentracija katalizatora ++++ ++++ ++++ + + +\nStandardni nikl N2)\n6 – Izbacivonje vodonika ka atmosferi\n7 – Hvatač kapi\n8 – Hladnjak i ispiranje vodonoka\na − kompresija i hladjenje vodonika\nb − prikijučak za eventualno donošenje vodonika u sudovima visokog pritiska\nc − mogućnost roda sistema sa recirkulacijom vodonika\nSl. 12-20 Sistem bez recirkulacije sa mogućnošću primene recirkulacije vodonika(l 7)\n1 2 3 4 5 6 * * 9 10\nSL 12-21 Sistem sa recirkulacijom suspenzije (17, 26)\nTokom procesa u reaktoru (5) pumpom (7) se kroz izmenjivač toplote (8) održava radna temperatura suspenzije koja se u ejektoru (10) meža sa vodonikom. Izmenjivač toplote (8) služi kao hladnjak tokom procesa i tada se akumulira i koristi izdvojena toplota. U fazi grejanja (po potrebi u startu) se koristi spoljna energija.\nŠarža koja je pre toga završena je iz rezervoara (4) pumpom (3) uvedena u izmenjivač toplote (2) u kome zagreva sledeću šaržu (6) koja ulazi sa temperaturom 60°C (1). Sledeća šarža se tako zagreje na 160°C i čeka red u rezervoaru (9). Iz izmenjivača (2) produkt sa temperaturom 90°C ide na filtracioni sistem.\nProces je egzoterman i za jedinični pad jodnog broja dolazi do samozagrevanja ulja od 1,6-1,7°C. Orijentacione vrednosti za utroške pri hidrogenaciji 1000 kg ulja (pad jodnog broja = 60) predstavljene su u tab.12-14 (17).\nTab. 12-14 Potrošnja za 1000 kg ulja\nPara (5 atm) 100 kg\nVoda za hlađenje 20°C 4 m3\nSnaga 13 kWh\nVodonik 72 Nm3\nKatalizator (Ni) 0,2-0,5 kg\nSojino ulje koje dolazi u proces treba da ima najviše 10 ppm fosfora. Slobodne masne kiseline se značajno redukuju tokom neutralizacije. Kao posledica široke primene hidrogenovanog sojinog ulja primenjuje se niz postupaka.\nVrši se sa 0,07-0,15% svežeg Ni/ulje na 110-125°C na 3 atm do jodnog broja 105ae 5, dobije se vrlo meka mast (Tt, max. 28°C) sa niskim sadržajem linolenske (3%). Ovim uslovima je veoma potisnuta izomerizacija (najviše 25% veza u trans- obliku). Za ovakve rezultate katalizator se može ponovo upotrebiti još samo jednom.\nHidrogenacija u dve faze\nKada se traže tačke topljenja oko 35°C sa što manje trans izomera, tada se prvo radi sa hidrogenacijom na nižim temperatura, a zatim se pri kraju procesa brzo ide na 180°C da se obezbedi selektivnost i sasvim eliminiše linolenska.\nPrimena za šorteninge i meke margarine startuje se sa 0,2% svežeg Ni/ulje na 110°C (2-3 atm.) do redukcije jodnog broja za 35-40 jedinica, snizi se pritisak na 0,5-1,0 atm, brzo greje na 180°C do jodnog broja oko 75.\nHidrogenacija za vinterizovano sojino ulje\nU dužem vremenskom periodu u SAD je bilo značajno delimično hidrogenovanje sojinog ulja do manje od 3% linolenske kiseline. Praksa je da se proces vrši na 170°C i 0,3 atm., sa 0,2% svežeg Ni/ulja do jodnog broja 110-115. Niži jodni broj daje previše mali prinos salatnog ulja nakon vinterizacije, a viši jodni broj previše nisku oksidativnu stabilnost.\nStandardna hidrogenacija sojinog ulja\nPraktikuje se start od 140-150°C i diže temperatura tokom hidrogenovanja do 180°C, startujući ili sa 0,1% svežeg Ni/ulja (ili odgovarajuće većom količinom reupotrebljenog katalizatora) sa pritiscima najviše do 3 atm.\nPostoji niz preporuka firmi. Na primer, za jedan komercijalni katalizator preporuka je da se on prvo koristi par puta na nisko-temperaturnom režimu, a nakon toga da se koristi na 170-190°C.\nHidrogenacija sojinog ulja u pravcu intenzivnije trans-izomerizacije\nRazvojem specifičnih Ni/S katalizatora omogućena je priprema masti sa specifičnim sadržajem čvrste faze (veoma strmi pad u intervalu 20-30°C) (sl.12-22).\nSl. 12-22 Sadržaj čvrste faze u produktima hidrogenovanja sa Ni/S katalizatorom, kakao maslac kao poređenje (16)\nPotpuno hidrogenovanje sojinog ulja\nAko se ulje hidrogenuje do jodnog broja 2 tada je tačka topljenja oko 68°C. Proces se vodi na 180-200°C, sa 0,2% svežeg Ni.\nNapomena: Zbog smanjenja rizika ciklizacije kod hidrogenacije sojinog ulja poželjno je da se proces zadrži jedno vreme na 150°C i tek tada nastavi rast temperature (17).\nNaziv čvrste masti treba uzeti sasvim uslovno, kao masti i emulzije veoma širokog opsega konzistencije u kojima se najčešće javljaju komponente čvrste biljne (i/ili animalne) masti. Podele na uže grupe se vrše po različitim osnovama: čiste masti i emulzije, masti uz dodatak emulgatora prema nameni (masti za lisnato testo, za podmazivanje kalupa i sl.). Najčešće se posebno govori o margarinu i o šorteninzima u najširem smislu, tako da se tu obuhvati čitava oblast (uključivo i tečni šorteninzi za prženje).\nMargarin je proizveden 1869. godine sa osnovnim ciljem da se dobije produkt niže cene sličan maslacu. Daljim razvojem tehnologije otpočela je prva delimična primena biljnih ulja, a oko 1900. godine javljaju se prvi margarini na bazi biljnih masnoća (pre svega kokos i masti palminih koštica). Nakon 1910. godine otpočinje i sve intenzivnija primena hidrogenovanih ulja, a pravi razvoj moderne tehnologije je od 1940. godine kada se javlja prvi zatvoreni kontinualni proces (14).\nZakonski propisi su značajno uticali na razvoj proizvodnje margarina jer su uvek određivali (i određuju) vrlo precizno šta može nositi naziv margarin, dozvoljene aditive i njihov maseni udeo, a u nekim zemljama se precizira i gornja veličina pakovanja. Paralelno sa margarinom se na tržištu, u sličnoj ambalaži, prodaju i namazi („spread“) sa sadržajem masti ispod 80% (obično 50-75% masti) sa rastućim udelom u tržištu zbog niske cene, niske kaloričnosti i nekim prednostima u pogledu organoleptičkih svojstava i funkcionalnosti primene (14). U nizu zemalja se dozvoljava odstupanje od 80% masti kada su u pitanju nisko kalorični margarini, npr. „diet“ margarin je (u SAD) produkt koji sadrži samo 40% masti. U nekim zemljama se opet dozvoljava oznaka „diet“ i za punomasni margarin, ali se precizira minimalni sadržaj polinezasićenih triglicerida u masti (14).\nKonzistencija margarina zavisi od tehnike kristalizacije čvrste faze u masti margarina i od sadržaja čvrste faze (u osnovi od izbora komponenti za masnu fazu). Kod izbora komponenti za masti margarina odlučuju, pored ograničenja koja su vezana za dati tip margarina, još i način transporta margarina, ambalaže, tražene organoleptičke karakteristike i normalno cene. U tab.12-15 dat je sadržaj čvrste faze za nekoliko osnovnih tipova margarina.\nKristalizacija margarina je u standardnim uređajima veoma brza i dozvoljava pojavu a-oblika koji veoma brzo prelazi u/S’ oblik bez uticaja na konzistenciju margarina (27). Međutim, β ’ kristalni oblik koji nastaje pri kristalizaciji može u nekim uslovima da pređe u β oblik što je vezano za nepovoljne izmene konzistencije („peskasta“ tekstura zbog krupnih kristala), ali u vrlo nepovoljnim slučajevima i do izdvajanja tečnog ulja zbog formiranja krupnih kapi. Dalja posledica ovih nativnih promena je i delimično objedinjavanje čestica vode i rast mikrobiološke osetljivosti. Da se umanji mogućnost takve nepovoljne rekristalizacije mora se prvo imati u vidu klasifikacija masti i ulja prema sklonosti ka datom kristalnom obliku (28). Jedna grupa masti i ulja ima sklonost da kristališe u β’ obliku (tab. 12-16) jer ima veću raznolikost trigliceridnog sastava.\nTab. 12-15 Sadržaj čvrstefaze u masnojfazi margarina (18)\nProdukt i sadržaj čvrste faze na 10°C\nKomadni margarin 28\nMeki komadni margarin 20\nMeki margarin 11\nTečni margarin 3\nProdukt i sadržaj čvrste faze na 21,2°C\nKomadni margarin 16\nMeki komadni margarin 13\nMeki margarin 7\nTečni margarin 2,5\nProdukt i sadržaj čvrste faze na 26,6°C\nKomadni margarin 10\nMeki komadni margarin 9\nMeki margarin 5\nProdukt i sadržaj čvrste faze na 33,3°C\nKomadni margarin 2\nMeki komadni margarin 2,5\nMeki margarin 2\nTečni margarin 2\nProdukt i sadržaj čvrste faze na 37,7°C\nKomadni margarin 0\nMeki komadni margarin 0\nMeki margarin 0,5\nTečni margarin 1,5\nSuprotno tome, ulja kod kojih je mali sadržaj palmitinske kiseline i koja hidrogenovanjem daju trigliceriđe sličnih dužina masnih kiselina i tački topljenja imamo snažnu sklonost da se pri brzom hlađenju nastali, β’ oblik lakše transformiše u β-oblik (sl.12-16).\nTab. 12-16 Podela masti i ulja prema sklonosti ka datom kristalnom obliku (28)\nRepica (visoki sadržaj erukakiseline)\nInteresterifikovana svinjska mast\nTransformacija β’- oblika iz margarina se može značajno usporiti ako se on skladišti ispod 0°C, ali se značajno ubrzava ako skladištenje ide na 21-24°C ili pri oscilacijama temperature u rasponu 7-24°C. Nađeno je da se značajno smanjuje brzina rekristalizacije margarina na bazi Canola ulja ukoliko se u mast unese 0,5-5% diglicerida. Za ublažavanje rekristalizacije margarina na bazi 100% ulja soje se koristio dodatak pamuka, a u nekim zemljama je dozvoljena upotreba sorbitan tristearata kao inhibitora kristalizacije (31).\nZa potrošače jemazivost osnovna karakteristika margarina, a ona u značajnoj meri zavisi od sadržaja čvrste faze na temperaturi upotrebe. Okvirno, najpovoljnije je ako na toj temperaturi sadržaj čvrste faze iznosi 10-20% (32).\nZa određivanje mazivosti se, pored probe sa nožem, najviše upotrebljava penetro- metar sa konusom (33), a vrednosti merenja se mogu matematički transformisati matematički u pogodne oblike (34). Takav konusni pemetrometar sa tačno đefinisanom masom i oblikom konusa daje dubinu prodiranja konusa u margarin (u 0,1 mm jedinicama) tokom 5 sec. kontakta. Postoji još niz drugih pristupa merenju konzistencije margarina (35) i za sve je ključno pitanje izbora temperature (i režima pripreme uzorka) pri kojoj se merenja izvode, jer je sadržaj čvrste faze u masti veoma zavisan od temperature (uz isti sadržaj čvrste faze na toj temperarturi mogu imati značajne međusobne razlike ako se temperatura povisi ili snizi za samo 3-4°C).\nIzdvajanje ulja iz margarina se javlja kada umreženi kristali čvrste faze (matrica margarina) nemaju više dovoljnu površinu i način povezivanja da uklope svo raspoloživo ulje − tečnu fazu masti. Ovo je posebno značajno kod komadnog margarina i meri se najjednostavnije tako da se komad margarina stavi na filter papir (36) na 26,6°C tokom 24-28 sati i meri masa ulja koja je prešla u papir.\nKvalitetni stoni margarin treba da se brzo topi u ustima, uz osećaj hlađenja, što omogućava i brzu reakciju na so i aditive u ustima. Takav margarin treba da na 33,3°C ima manje od 3,5% čvrste faze. Veličina vodenih kapi ima, takođe, značaj za organoleptička svojstva. Povoljno je ako 95% kapi ima prečnik 1-5 a samo 1% u području 10-2Qu.\nMasna faza margarina se formira od niza čvrstih masti i ulja i to se menja zavisno od države kao i od posmatranog vremena. Dominiraju biljna ulja i masti sa veoma malim udelom animalnih masti (ispod 2%). U jednom periodu su masti na bazi hidrogenovanog ulja bile značajna komponenta margarina (kao i ulje repice), ali je značaj te sirovine sada bitno umanjen. Kod kupovine masti za proizvodnju margarina se, pre svega, definišu organoleptička svojstva (u novije vreme i analizom isparljivih supstanci) vezana za oksidaciono stanje, kao i sadržaj čvrste faze za određivani interval temperature. Tokom transporta i skladištenja čvrstih masti preporučuje se zamena vazduha azotom da bi se usporili procesi autooksidacije.\nSastav margarinske masti se bazira obično na 2-3 hidrogenovane masti različitih karakteristika, ne koristi se samo jedno hidrogenovano ulje za ovu namenu. Formiranje sastava je složen posao, jer pored čisto tehničkih karakteristika mora uzimati u obzir dostupnost i cenu masti datih karakteristika. Zahvaljujući razvoju NMR tehnike merenja sadržaja čvrste faze (38), omogućeno je brzo prilagođavanje sastava margarina raspoloživim sirovinama i upotreba računara (38,39) za proračun optimalnog sastava margarina. Za pripremu margarina na bazi samo ulja od soje koristi se više masti različite konzistencije jer to umanjuje sklonost ka prelasku u beta-kristalni oblik.\nVezano za sastav margarina je i pitanje sadržaja trans-izomera masnih kiselina koji se redovno javlja u biljnim mastima nastalim hidrogenizacijom biljnih ulja. Pitanje metabolizma ovih izomera je mnogo proučavano, bez jasnih odgovora o eventualnoj štetnosti, tako da je pitanje proizvodnje margarina sa O-trans izomera u ovom trenutku više vezano za ekonomske motive (40). Zemlje koje imaju na raspolaganju i masti sa visokim sadržajem zasićenih masnih kiselina i ulja sa niskim sadržajem zasićenih masnih kiselina mogu doći do masnoća za pripremu margarina i primenom interesterifikovanja bez hidrogenizacije i time sebi obezbediti sirovine bez trans- izomera. Thmo gde kao sirovina dominiraju polinezasićene masne kiseline, hidrogenizacija je nužna da se dobiju polazne masti za mešanje u konačni sastav masne faze margarina i, ukoliko interesterifikacija nije izričit uslov za pripremu osnovne masti za margarin, takve se masti koriste kao sirovina samo ako su vezane za neki drugi proces (frakcionisanje, vinterizacija) i na neki način se javljaju kao nusprodukt'(37).\nPraktikuje se priprema osnovnih masti sa definisanim karakteristikama koje se zatim unose u margarinsku mast u potrebnom masenom udelu. Što više takvih masti imamo na raspoloženju, to su više mogućnosti za formiranje traženog sastava (18).\nTab. 12-17 daje primer četiri osnovne masti iz kojih su formirani neki tipični margarini prikazani u tab.12-15.\nNajsloženije je pripremiti najtvrđu osnovnu mast sa jodnim brojem oko 66 jer se tu završava utrošak polinezasićenih masnih kiselina pri hidrogenizaciji i može da dođe do naglog rasta zasićenih triglicerida, što bitno menja sadržaj čvrste faze na 33-37°C, a to značajno utiče na organoleptičke osobine margarinske masti i margarina.\nTab. 12-17 Bazne masti za pripremu margarina (41)\nJodni broj 80-82\nJodni broj 106-108\nSFIio°c < 4\nSFIzi-c < 2\nJodni broj 73-76\nSFl33,3°C < 2\nJodni broj 64-68\nSFI = sadržaj čvrste faze (SČF) u %\nIz tab.12-18 se vidi da se kombinovanjem ovih osnovnih masti, međusobno ili sa uljem, može dobiti masna faza za nekoliko tipova margarina. Kod svih primera je postignuto da je sadržaj čvrste faze na 33°C ispod 4%, zahvaljujuću tome što bazne masti unose nizak sadržaj čvrste faze na toj temperaturi.\nVoda je po masenom udelu druga glavna komponenta margarina i ranije se unosila putem mleka. Daljim razvojem tehnologije se unosi i kao čista voda sa ili bez različitih aditiva. Proteini se unose u margarin putem mleka i utiču na karakteristike margarina na više načina (Maillard-reakcija, vezivanje metala, stabilizacija emulzije). Ukoliko se ne koristi mleko mogu se uneti na različite druge načine, iako ima dosta tipova margarina bez dodataka proteina.\nEmulgatori deluju na više načina. Osnovno je da stvaraju i stabilizuju emulziju čime se sprečava izdvajanje i objedinjavanje čestica vodene faze i pri dužem sklađištenju. Kada se margarin koristi za prženje sprečavaju snažno prskanje do koga bi došlo ako bi se i pri tim uslovima formirale krupnije kapi vode. Za to je posebno značajan dodatak sirovog lecitina soje koji se dodaje svim margarinima u masenom udelu 0,1-0,5%. Sem sirovog lecitina predložena je primena i niza derivata lecitina. Gotovo svi margarini koriste i mono-digliceridni emulgator na bazi hidrogenovanih masti sa niskom ili srednjom vrednosti jodnog broja. Pored ovih emulgatora predložen je i dodatak niza drugih emulgatora: estri šećera, poliglicerol-estri.\nTab. 12-18 Tipični sastav margarina na bazi ulja soje (41)\nTip i sastav u % meki\nOsnovna mast 1 –\nOsnovna mast 2 –\nOsnovna mast 3 –\nOsnovna mast 4 50\nUlje soje 50\nSFI na 10°C 20-24\nSFI na 21,1°C 12-15\nSFI na 33,3°C 2-4\nTip i sastav u % komadni\nOsnovna mast 2 42\nOsnovna mast 3 20\nOsnovna mast 4 38\nUlje soje –\nSFI na 10°C 27-30\nSFI na 21,1°C >17,5\nSFI na 33,3°C 2,5-3,5\nOsnovna mast 1 60\nOsnovna mast 3 25\nOsnovna mast 4 15\nSFI na 10°C 28-32\nSFI na 21,1°C 16-18\nSFI na 33,3°C 1-2\nOsnovna mast 2 80\nOsnovna mast 4 20\nSFI na 10°C 10-14\nSFI na 21,1°C 6-9\nDodatak antioksidanata nije obavezan, jer unošenje biljnih ulja u masnu fazu obezbeđuje i unošenje dovoljne količine tokoferola (42), a može se računati i na antioksidaciono dejstvo komponenti unetih sa mlekom. Lecitin i askorbinska kiselina deluju kao sinergisti.\nZavisno od standarda, dozvoljava se unošenje do 0,2% antioksidanata (propil ili dodecil galat, BHA, BHT, askorbil palmitat). Putem osnovnih masti može biti unet i bakar (dozvoljeno do < 0,02 ppm) kao i drugi teški metali sa prooksidativnim dejstvom i zbog toga se dodaju i supstance koje mogu deaktivirati njihovo prooksidativno dejstvo. U literaturi se, pored limunske kisline i njenih estara (npr. isopropilcitrat do 0,02%, stearil citrat do 0,15%), navode i soli EDTA (etilen diamintetrasirćetna kiselina) do 0,0075%, posebno za margarine bez dodatka mleka. Interesantno je da se EDTA koristi i kao aditivza pripremu specijalno prečišćene kuhinjske soli za unošenje u margarin čime se eliminiše unošenje teških metala preko soli.\nMikrobiloški procesi se usporavaju i sprečavaju nizom aditiva, ali i regulisanjem veličine vodenih kapi. Veličina kapivode, pH, hranljive materije, mikrobiološko stanje aditiva pre formiranja emulzije, igraju značajnu ulogu. U vodenoj fazi nije dovoljna samo kuhinjska so za usporavanje mikrobioloških procesa, već se dodaju i druge dozvoljene supstance, uglavnom sorbinska, benzojeva, mlečna kiselina ih njihove soh (43).\nAditivi koji daju poželjna organoleptička svojstva su često bazirani na diacetilu ili složenim kompozicijama proizvedenim na bazi mleka (14) ili su komponente pripremljene sintetičkim postupcima.\nMargarinu se dodaju vitamini u skladu sa propisima. Dodaje se vitamin D. Vitamin A se reguliše ili preko dodatka obojenog β-karotena (kao provitamina A) ili bezbojnih estara (npr. palmitat, acetat). Putem unošenja tokoferola može se uneti i određena količina vitamina E. Beta-karoten se unosi i kao dozvoljena boja za margarin i dozira se kao fina suspenzija u ulju čime se značajno usporava njegova oksidacija. Pored sintetskog β-karotena koriste se i prirodni ekstrakti koji sadrže karotenoide, najviše anatto ekstrakt, kombinovan sa drugim biljnim ekstraktima. Niz faktora opredeljuje konzistenciju masti za margarin i to se mora uzeti u obzir kod mešanja. U tab.12-19 su nabrojani osnovni faktori koji su vezani delom za polaznu mast, a delom za tehniku pripreme margarina.\nTab. 12-19 Faktori koji utiču na konzistenciju/plastičnost (44)\nOdnos tečne i čvrste faze\nViskoznost tečne faze\nVeličina kristala čvrste faze\nBroj kristala čvrste faze\nRaspodela veličine kristala\nVeoma je značajan režim temperature u A-jedinici, jer relativno male oscilacije temperature daju različite odnose tečne i čvrste faze, kao i karakteristike izdvojenih kristala, što veoma značajno utiče na homogenost produkta.\nIako potrebe potrošača diktiraju veoma širok raspon asortimana margarina, a posebno u širem smislu emulzija, osnovni procesi proizvodnje mogu se podeliti u pet osnovnih operacija: emulgovanje, hlađenje, obrada, obeležavanje i pakovanje.\nEmulgovanje se izvodi ili šaržnim ili kontinualnim postupkom. Šaržni postupak primenjuje pojedinačno merenje komponenti masne faze (masti kao tečne) u posebnom mikseru u koji se, zatim, uz mešanje dozira pasterizovana vodena faza. Mora se voditi računa da dodatak vodene faze ne ohladi masnu fazu do temperature pojave kristalnih jezgara jer to može uticati na konzistenciju gotovog margarina. Novija tehnološka rešenja koriste šaržne uređaje za emulgovanje koji su kompjuterizovani. Kod kontinualnih postupaka vrši se kontunualno doziranje svih komponenti uljne faze u poseban međurezervoar i dalje se kontinualno ubacuju uljna i vodena faza u sistem za mešanje. Za kontinualnu liniju su potrebne brojne dozir pumpe koje doziraju pojedine komponente i uljne i vodene faze, kao i niz statičkih miksera koji te komponente uvode u uljnu ili vodenu fazu.\nFormirana emulzija se preko pumpe visokog pritiska uvodi u A-jedinicu koja je, u suštini, izmenjivač toplote u kome se emulzija naglo hladi upotrebom indirektnog hlađenja tečnim amonijakom. Kod ovog hlađenja se na hladnim površinama trenutno izdvaja sloj čvrste emulzije koja u odnosu na metalni zid između emulzije i tečnog amonijaka ima bitno lošiju provodljivost toplote. Zbog toga sva tehnička rešenja imaju noževe koji skidaju ovaj sloj odmah po nastajanju, tako da se stalno vrši prenos toplote samo kroz metalni zid. Ovo se postiže time da osovina na kojoj su noževi ima 300-700 obrtaja u minuti sa oko 1500 čišćenja površine u minuti (46).\nU cevi za hlađenje, A-jedinici, u stvari dolazi samo do početka kristalizacije uz formiranje velikog broja kristalnih jezgara. Dalja kristalizacija teče u B-jedinici gde se vrši mehanička obrada očvršćene emulzije sistemom klinova, nepokretnih na unutrašnjem ziđu i pokretnih na osovini. U B-jedinici dolazi do rasta temperature, delom zbog vršenja mehaničkog rada, delom zbog izdvajanja toplote kristalizacije.\nNakon B-jedinice vrši se dodatno podešavanje konzistencije u cevi za odležavanje gde se produkt temperira određeno vreme. Vreme zadržavanja u ovom segmentu se podešava brojem i dužinom ovih cevi (linija koja ima dve cevi ima i rotacioni ventil koji usmerava masu naizmenično u jednu ili drugu cev).\nNa sl. 12-23. data je opšta šema linije margarina koja obuhvata sve mogućnosti (komadni, meki, aerizirani) u proizvodnji margarina.\nULJNA FAZA iVODENA FAZA\nSL 12-23 Opšta šema proizvodnje margarina\nRazlike u tehnološkim rešenjima se javljaju ne samo u sastavima i konstrukciji pojedinih elemenata, nego i u samoj tehnici kristalizacije. Postoji niz varijacija u pogledu tehnike kristalizacije kojima se želi postići željena distribucija veličine kristala, a time značajno uticati na organoleptička svojstva. Jedan primer je kontrolisana predkristalizacija uljne faze (ili samo dela uljne faze) još pre kontakta sa vodenom fazom. Druga verzija je da deo emulzije koja napušta A-jedinicu recirkuliše i meša se sa svežom emulzijom pre hlađenja. Jedna varijanta je i proizvodnja margarina sa 33% azota, pri čemu B-jedinica mora biti sa visokim brojem obrtaja da se spreči izdvajanje gasa iz mase. Meki i tečni margarini se pripremaju na linijama koje obično nemaju cev za odležavanje. Kod tečnih margarina se može vršiti i dodatna stabilizacija sa finim dispergovanjem 5% azota (48).\nSadašnji pojam šorteninga praktično uključuje masti i emulzije (sem onih koje su margarin) koje se koriste kao komponente hrane. Podela šorteninga je takođe različita, po poreklu masti (animalne, biljne) po nameni (za hleb, prženje, kolače i sl.), kao i po fizičkim karakteristikama (plastični, tečni, u vidu praha). Mogu biti na bazi samo masti ili uz primenu odgovarajućih emulgatora. U nekim zemljama se i definišu posebnim propisima koji definišu status komponenti koji ulaze u sastav. U ovoj grupi masti je izuzetno izražena pojava pripreme veoma specifičnih sastava masti za sasvim specifičnu namenu o čemu postoji obimna patentna literatura.\nŠiri opseg primene imaju šorteninzi generalne namene koji se pripremaju najviše na bazi delimično hidrogenizovanog ulja soje uz dodatak potpuno (jodni broj 1-8) hidrogenizovanog biljnog ulja. Delimična hidrogenizacija sojinog ulja daje potrebnu konzistenciju i povećava značajno oksidacionu stabilnost. Dodatak potpuno hidrogenovane masti ima veliki značaj na stabilizovanje y3’ strukture i zbog toga se za tu svrhu koristi palmino ili pamučno ulje koje dominantno kristališe u tom obliku.\nSem toga, dodatak ove tvrde masti povećava i područje plastičnosti šorteninga što je takođe od značaja za primenu. Normalno se postiže dobra plastičnost pri sadržaju čvrste faze između 15 i 22%, ispod je već previže mek, a iznad previše čvrst. Thkva vrsta šorteninga se priprema polazeći od standardnih hidrogenizovanih biljnih ulja koja se zatim mešaju u potrebnom odnosu.\nOvo se najbolje može demonstrirati na primeru hidrogenizovanog ulja soje kao osnove za bazne masti (sl.12- 24). Potreban sadržaj čvrste faze za specifične šorteninge je prikazan na sl.12-25 i to jasno prikazuje koliko su ogromne razlike između pojedinih grupa šorteninga. Najšire područje plastičnosti je potrebno za šorteninge opšte namene i šortening za lisnata testa. Cvrsti šortening za prženje je sa visokim sadržajem čvrste faze pri sobnoj temperaturi, ali brzo prelazi u tečno stanje sa rastom temperature. Dva tečna šorteninga (za prženje i tečni šortening za hleb) imaju izrazito položenu krivu sadržaja čvrste faze jer imaju tečno ulje i tvrdu mast (u y3 obliku zbog stabilnosti polimorfnog stanja) i značajni su jer se mogu dozirati pumpama na sobnoj temperaturi.\nUticaj dodatka tvrde osnove masti (na bazi ulja pamuka) parcijalno hidrogenovanom ulju soje sa jodnim brojem 85 se vidi na sl.12-26. Dodatkom čvrste masti postiže se značajno širi interval plastičnosti u području temperature 13-43°C koji su važni za primenu.\nSL12-24 Bazne masti na bazi soje (16)\nSL12-25 Neki primeri šorteninga (16)\nSem navedenog primera tečnog šorteninga, prednost se daje kristalizaciji u (i’ obiliku jer sitni beta’- kristali produžavaju područje plastičnosti, daju homogeniji produkt i bolju sposobnost formiranja kremova. Eventualni prelaz u β-oblik menja na slabije konzistenciju uz pojavu zrnaste strukture masti. Zbog toga je veoma važno da se kod svih hidrogenizovanih ulja sa sklonostima ka kristalnom obliku daje tvrda mast sa izrazitom β’-sklonošću. Dodatak emulgatora može u nekim slučajevima značajno uticati na sklonost ka β’ ili β obliku kao i na brzinu polimorfnih promena ’ i kristalni oblik.\nSL12-26 Uticaj dodatka tvrde masti na sadržaj čvrstefaze i područje plastičnosti (16)\nKristalizacija šorteninga opšte namene se vrši kao i kod margarina u A i B jedinici uz eventualno uvođenje i gasne faze. U A jedinici provede oko 10-20 sekundi i ohladi se na 15-21°C, nakon čega ide u B jedinicu sa laganim mešanjem, pri čemu, usled rasta kristala i izdvojene toplote kristalizacije, temperatura poraste za oko 5-10°C.


Tag / Novi spot / Vesti online\nVIDEO: Kad Rozgica "zameša"\nJelena Rozga je izbacila novi spot u kojem izgleda bolje nego ikada. Spot je urađen za pesmu "Kraljica".\nOna ne odustaje: Tinejdžeri, ja sam Madona\nMadona je dugo važila za neprikosnovenu kraljicu popa, ali se čini da su je poslednjih godina sa tog trona zbacile nove zvezde, među kojima prednjači Bijonse. Tako današnji klinci za nju i ako...\nVIDEO: Ne zna se da li je lepša pesma ili ambijent\nGrupa "Neverne bebe" objavila je spot za novi singl "Tu kraj nas". Prilikom izbora mesta snimanja spota izbor je pao na egzotične lokacije u Grčkoj.\nVIDEO: Ovako Nikola Rokvić zamišlja ljubav na prvi pogled\nPevač, Nikola Rokvić objavio je spot za pesmu "Našao sam te", sa novog albuma "Ovaj put". Otkrio je da su neke pesme autobiografske.\nVIDEO: Cecin novi spot!\nPevačica Ceca Ražnatović predstavila je dugoočekivani spot za pesmu "Dobro sam prošla" za koji je provokativne scene Ceca snimila na plaži Tajlanda sa mladim Aleksandrom Jovovićem. Video je...\nMarina Visković kakvu do sada niste videli\nPop pevačica Marina Visković premijerno je u emisiji Ognjena Amidžića prikazala spot za baladu "Ljubav za sva vremena".\nVIDEO: Eksplicitan spot najavljuje film "50 nijansi siva"\nNeda Ukraden polugola na Belom dvoru\nRada vodi Momira u Pariz\nRada Manojlović i Momir Gajić uživaju u ljubavi više nego ikad. U prilog ovoj konstataciji ide i činjenica da će zaljubljeni par u januaru otputovati u Pariz, gde će Rada snimati spot za novu...\nopera-17.com, Vestionline 0 komentara\nVIDEO: Aki izbacio provokativan, seksi spot\nPevač Andrija Aki Marković predstavio je spot za novu pesmu "Popravi Me". Za potrebe spota snimio je veoma provokativne kadrove u kojima se ljubi i mazi sa atraktivnom devojkom. Pogledajte (možda...


Koronavirus u BiH: U RS-u nova 84 slučaja zaraze i petoro preminulih - Jajce Online\nNaslovnica BOSNA I HERCEGOVINA Koronavirus u BiH: U RS-u nova 84 slučaja zaraze i petoro preminulih\nKoronavirus u BiH: U RS-u nova 84 slučaja zaraze i petoro preminulih\nOd posljednjeg izvještaja o epidemiološkoj situaciji u Republici Srpskoj, u posljednja 24 sata, u Institutu za javno zdravstvo Republike Srpske, Univerzitetskom kliničkom centru Republike Srpske i u bolnicama Sv. Vračevi u Bijeljini i Sv. apostol Luka u Doboju izvršeno je testiranje 619 laboratorijskih uzoraka, a novi virus korona potvrđen je kod 84 osobe, a prijavljeno je i pet smrtnih slučajeva.\nPrema mjestu prebivališta, 28 osoba je iz Banjaluke, po šest iz Bijeljine i Pala, pet iz Kozarske Dubice, po četiri iz Istočnog Starog Grada i Srebrenice, tri iz Laktaša, po dvije iz Dervente, Doboja, Zvornika, Lopara, Mrkonjić Grada, Novog Grada, Prijedora, Prnjavora, Rogatice, Teslića i Čelinca i po jedna iz Bratunca, Vukosavlja, Gradiške, Istočne Ilidže, Istočnog Novog Saraeva i Trebinja.\nU posljednja 24 sata, Institutu za javno zdravstvo Republike Srpske prijavljeno je pet smrtnih slučajeva kod kojih je potvrđeno prisustvo virusa korona. Radi se o tri muškarca i dvije žene, srednje i starije životne dobi iz Šamca, Doboja, Šipova, Kozarske Dubice i Laktaša.\nKanton Sarajevo: U posljednja 24 sata 86 novozaraženih, tri osobe preminule\nZavodu za javno zdravstvo Kantona Sarajevo u posljednja 24 sata, nakon obrađenih 607 testova, prijavljeno je 86 novozaraženih osoba, a preminule su tri osobe kod kojih je ranije potvrđeno prisustvo koronavirusa, a 68 osoba se oporavilo.\nProsječan broj novozaraženih dnevno u posljednja 24 sata je 78, a incidenca je porasla u odnosu na prošlu sedmicu na 130. Broj trenutno prijavljenih hospitalizacija iznosi 124, od čega je 79 na KCUS-u i Podhrastovima, a 45 u Općoj bolnici. Na respiratoru se nalaze tri pacijenata.\nU Kantonu Sarajevo trenutno je aktivno 755 slučajeva, a 928 osoba se nalazi u samoizolaciji.\nUkupno je do sada u kantonu bilo 26.753 zaraženih koronavirusom, a preminulo je 460 osoba.\nBroj trenutno prijavljenih hospitalizacija iznosi 124, od čega je 79 na KCUS-u i Podhrastovima, a 45 u Općoj bolnici.\nPrethodni članakIgrači Tuzla Cityja nakon višesatnog putovanja stigli u Umag, već sutra prvi test u Istri\nNaredni članakSituacija užasna: Saničanin i ekipa potpisali saopštenje, bez fudbala dok se ne isplate dugovi


Utorak, 05.11.2019. | 16:01\nOstvarena je neophodna saradnja sa službenicima Obavještajno bezbjednosne agencije BiH i policijskim službenicima PU Istočnno Sarajevo MUP-a RS, te je na lokalitetu Krupca, područje Istočne Ilidže, locirano vozilo koje je osumnjičeni koristio tokom izvršenja krivičnih djela, a potom i osumnjičeni na obližnjem lokalitetu.\nNakon što je primjetio policijske službenike došlo je do upotrebe vatrenog oružja od strane osumnjičenog, kojom prilikom niko nije povrijeđen, a potom je, uočivši veći broj policijskih službenika u svojoj blizini, isti izvršio samoubistvo aktivirajući ručnu bombu, navedeno je iz MUP-a KS.


Potpredsednici Evropske komisije Margret Vestager i Valdis Dombrovskis, i komesar za unutrašnje tržište Tjeri Breton predstavljaju predlog strožih pravila za strane investicije, Brisel, 5. maj 2021.\nČitamo vam: Čvršći stav EU prema Kini preko pravila o državnim subvencijama\nEvropska unija preduzela je u sredu, 5. maja, korake da se zaštiti od ekonomske konkurencije iz Kine koju smatra nefer, kao znak sve većeg nepoverenja pošto je Zapad uveo sankcije Kini zbog kršenja prava, a Peking odgovorio uzvratnim merama, ukazuje Rojters (Reuters).\nKomesarka EU za konkurenciju Margret Vestager (Margrethe) rekla je na konferenciji za novinare da već 60 godina postoje pravila koja kontrolišu državnu pomoć od evropskih vlada, ali nijedno koje sprečava da se strane subvencije koriste za kupovinu kompanija u zemljama Unije.\nPolitika Evropske komisije za državnu pomoć deo je delikatnog pokušaja uravnoteženja odnosa s Kinom, prema kojoj Brisel sada želi da pokaže više snage, ali istovremeno da drži vrata za dijalog otvorenim, ističe Frans pres (Agence France-Presse).\n'Smanjivanje pukotine' u propisima\nBrisel je već dugo nezadovoljan uvozom kineske robe proizvedene uz subvencije, zbog čega je najavio mere koje će obezbediti da evropske industrije više ne ugrožavaju strani investitori za koja su važila labavija pravila, navodi Asošiejtid pres (Associated Press).\nKomesar EU za unutrašnje tržište Tjeri Breton (Thierry) rekao je da se tim predlogom "smanjuje pukotina" u propisima kako bi se osiguralo da se sve kompanije ravnopravno takmiče.\n"Kompanije su mogle da koriste strane subvencije za kupovinu preduzeća ovde u Evropi. Neki su uspeli da podriju svoje konkurente na javnim tenderima ne zato što su efikasniji, već zato što dobijaju finansijsku podršku od stranih zemalja. I to nije fer", rekla je Vestager, dodajući "To mora da prestane."\nPredložena pravila su najnoviji znak promene stava Evrope prema Kini, najvećem partneru Unije za robnu razmenu i ključnom tržištu za evropske izvoznike, ocenjuje Volstrit džurnal (The Wall Street Journal), ukazujući da je čvrst stav EU prema Kini donedavno bio je nezamisliv.\nEvropska komisija saopštila je da su napori na ratifikovanju investicionog sporazuma sa Kinom praktično suspendovani pošto su u martu Brisel i Peking razmenili sankcije zbog odnosa Kine prema Ujgurima u Sinđangu, piše Gardijan (The Guardian).\n"Sada smo u određenom smislu suspendovali... političke aktivnosti sa strane Evropske komisije", rekao je u utorak, 4. maja, potpredsednik Evropske komisije Valdis Dombrovskis.\nOn je rekao da trenutno stanje odnosa Brisela i Pekinga "nije pogodno" za ratifikaciju sporazuma.


Iznenađujuća istina o tome šta nas motiviše\nDobrodošli u Drive™ - Globalno prepoznat program o motivaciji koji koje nudi organizacijama nešto sasvim drugačije. Drive je interaktivna iskustvena radionica zasnovana na radu nagrađivanog autora New York Times-a, Danijela H. Pinka, pisca bestselera DRIVE – iznenađujuća istina o onome što nas motiviše.\nDrive Workshop™ pruža perspektivu koja razbija paradigme o tome šta je to što nas zaista motiviše i kako to znanje da iskoristimo da radimo pametnije, efikasnije i da imamo ispunjeniji život.\nVećina nas veruje da je najbolji način da motivišemo sebe i druge, putem spoljašnjih nagrada kao što je novac – pristup štapa i šargarepe. To je greška, kaže Danijel H. Pink.\nTajna efikasnosti i zadovoljstva – na poslu, u školi i kod kuće – leži u duboko ukorenjenoj potrebi čoveka da upravlja sopstvenim životom, da uči i kreira nove stvari i da napreduje, lično i u svetu.\nNa osnovu četiri decenije naučno istraživačkog rada u domenu ljudske motivacije, Pink je razotkrio neslaganja između onoga što nauka zna i toga kako biznis funkcioniše – i kako to utiče na sve životne aspekte. On pokazuje da su štapovi i šargarepe uspešno funkcionisali u dvadesetom veku ali u vreme današnjih izazova, to je potpuno pogrešan način motivacije ljudi. Na Drive™ radionicama istražuju se tri elementa istinske motivacije – autonomija, usavršavanje i svrha – i nude se mudre i iznenađujuće tehnike ostvarivanja tih principa.\nUsput, on nas vodi u kompanije koje istražuju nove motivacione pristupe i upoznaje sa naučnicima i preduzetnicima koji hrabro ukazuju na put unapred.\nOva radionica će i vas i vašu organizaciju učiniti uspešnijima, u vreme kada ljudi ostvaruju više sa sve manje resursa.\nDrive workshop je globalno poznata radionica na temu motivacije dizajnirana tako da se moze primeniti u bilo kom tipu organizacije. Zasnovana je na istraživačkom radu nagrađivanog autora Danijela H. Pinka a učesnici će biti upoznati sa iznenađujućom istinom o unutrašnjoj motivaciji koja će povećati učinak i angažman na radnom mestu.\nDecenije istraživačkog rada pokazale su da ljudi najbolje rade kada su motivisani osećanjem slobode, željom za usavršavanjem i osećajem svrhe. Dobra vest je da će ova radionica pokazati koje praktične korake možete preduzeti da biste crpeli iz ovih motivacionih rezervi i poboljšali svoju efikasnost, efikasnost svoje organizacije i svog tima. U svetu u kojem ljudi sve više ostvaruju uz sve manje resursa, ovo je ultimativna radionica za ljude u vašoj organizaciji.\nSaznajte iznenađujuću istinu o tome šta nas motiviše:\nAutonomija – Želja da upravljamo svojim životom\nUsavršavanje – Poriv da budemo sve bolji u nečemu što nam znači\nSvrha – Želja da radimo to što radimo u službi nečeg većeg od nas samih.\nKako razviti veći osećaj autonomije, majstorstva i svrhe u vašoj organizaciji\nKako prevazići tri elementa koja koče efikasnost vaše organizacije, na osnovu naučnih istraživanja\nTehnike poboljšanja angažmana i motivacije zaposlenih\nUskljađivanje lične i organizacione svrhe\nKako vršiti kontinuirane analize vašeg ličnog učinka i učinka vašeg tima\nKako osmišljavati radne zadatke koji povećavaju motivaciju i angažman\nOdržite vaše najbolje zaposlene motivisanima i angažovanima\nMotivišite svoje zaposlene da koriste svoje talente\nKreirajte želju kod zaposlenih da postižu bolje rezultate\nKreirajte efikasan „tok“ rada kod zaposlenih\nOtkrijte kako da ponudite izazovne radne zadatke koji generišu veću lojalnost…\nCrpite iz izvora inovativnih talenata u vašoj organizaciji\nAko radite u organizaciji, vodite tim, posedujete ili vodite preduzeće, ako radite na tržištu, ako se bavite komunikacijama, radite u prodaji ili ste neka druga vrsta poslovnog menadžera koji je zainteresovan da upozna nove i bolje načine da motiviše ljude, onda je ovaj seminar savršen za vas. Savršen je za HR stručnjake, javne službenike, biznis menadžere, theničke stručnjake i ljude na svim nivoima organizacije. Ova radionica je takođe odlična za edukatore ili za bilo koga ko želi da napreduje u karijeri, da poboljša motivaciju na poslu i svoju sposobnost da radi na nečemu što mu zaista znači.\nSvi polaznici po završetku obuke dobijaju sertifikat koji izdaje kompanija PwC *\n* Obavezno prisustvo tokom čitavog trajanja obuke\nŠta ljude pokreće na aktivnost?\nPDF brošura: “DRIVE”-Iznenađujuća istina o tome šta nas motiviše\nObuka zasnovana na knjizi “Drive” – Iznenađujuća istina o tome šta nas motiviše, Danijela H. Pinka, autora sa top liste najprodavanijih prema časopisu Njujork tajms\nPoslovno planiranje je proces kreiranja uspešnog preduzeća. Poslovno planiranje je proces postavljanja ciljeva, obrazloživanja ciljeva i prezentovanja plana za...