Kusturica: Apostolsko delovanje Petera Handkea na Kosovu /video, foto/ - Sputnjik Srbija\n17:15 24.11.2019 (osveženo 12:13 25.11.2019) Preuzmite kraći link\nČuvenog reditelja pitali smo da li se može dogoditi da zbog velikog broja znakova i metafora neko ne uspe da dešifruje njegov simbolični svet.\n— Kao što postoji univerzalni ključ za razumevanje Jevanđelja, tako postoji i ushićenje koje čini da ni film, najčešće, ne traži detaljno objašnjenje. Simbolički svet je u mom slučaju samo osnova nad kojom se nadgrađuju ti drugi svetovi, čiji je osnovni cilj emocionalni angažman. Ja mislim da je umetnost, barem ona koja je bila aktuelna do kraja 20. veka, njeno glavno uporište. Mesto je bilo da se između razuma i emocija napravi neki kompromis, a da zapleti budu jedna centrifugalna sila koja sve druge uvlači u svoj prostor i praktično realizuje taj doživljaj. A doživljaj nije samo direktan doživljaj, nego i onaj koji je posredovan našom percepcijom. Menja se sve, pa se menja i ideja o filmovima, uključujući i moje. Tako da ja sebe doživljavam kao neki atavizam, koji u svetu umetnosti danas doživljava ogromnu pretvorbu, kako bi rekli Hrvati.\nDobri filmovi uvek nađu put do gledalaca\nGovorite o emocijama, a danas imate gledaoce koji vide sliku, i ne zanima ih šta je iza nje. Da li neko od njih razume taj film?\n— Nažalost, neko takav se uopšte ne trudi da razume. On u stvari provede uz kokice i koka-kolu tih sat i po, i telefonira. Jednom davno, pred kraj prošlog veka, iz „Kolumbija pikčers“ su pravili jedno istraživanje, pitali su kako mladi vole da gledaju filmove. Oni su rekli — najviše vole da gledaju filmove na televiziji jer mogu da obavljaju telefonske razgovore. Danas još imaju Netfliks ili bilo koju sličnu platformu. Znači, koncentracija ljudi danas nije kao ona koja je razvijena iz Koloseuma, iz rimskog pozorišta, grčkog pozorišta u neku uzvišenu tačku društva, nego na njenu najlakšu tačku. U međuvremenu su filmovi usvojili jezik reklama, i pošto je sve ubrzano, ubrzan je i način izražavanja. Danas filmovi imaju jako dobru sliku, vrlo čitku, i vrlo siromašan sadržaj, jer što dublje oru, to se sve teže gleda. Snaga zapleta je ta koja to drži. Neki moji filmovi koji su imali ogromno gledanje pre 30 godina, danas imaju ponovno gledanje na Jutjubu. Iako su ljudi praćeni, prisluškivani, tretirani kao kokoši, postoji slobodni izbor koji može da te dovede do pravila igre Renoara ili do Bergmana na najneviniji način... Nikad nije moguće da čitav prostor zauzme ni kolonijalna sila do kraja, a kamoli ti koji operišu našim mozgovima. Dakle prostor za reditelja i danas i pre — on je otprilike isti, samo je veći broj proizvoda. Bio sam u Veneciji ove godine na festivalu u nekom žiriju. Sećam se, pre 35 godina je na Kanskom festivalu od 700 filmova bilo pet dobrih, a danas od 5.000 ima isto tako pet dobrih.\nSlavni reditelj Emir Kusturica sa glavnom urednicom Sputnjika Ljubinkom Milinčić\nVi ste taj prostor osvojili, ali ste mnogo toga promenili. Nekad ste govorili da ste anarhista, kroz vreme ste se menjali, šta ste danas, kad vam je 65?\n— Ma, ja sam u suštini jedan vrlo konzervativan tip. Anarhizam je bio jedna faza mog života koji je rođen, u stvari, u razočaranju u sve postojeće režime koji su tada u svetu postojali. Kako se situacija u Rusiji promenila, kako je Rusija postala ponovo svoja zemlja, i kako su godine jedna za drugom prolazile, tako sam se ja sve više pretvarao u konzervativca. Ali nikako ne mogu da dotaknem konzervativizam koji potpuno ubija tu levu ideju, što je opet duboko zaptivena hrišćanska ideja, koja se u Srbiji nazire kroz jedan intelektualni krug koji sve više ojačava, koji je vezan za osnovna načela naše crkve, koji veruje da ni preveliko bogatstvo ni siromaštvo nisu svojstvo našeg naroda. Tako da ja mogu da se slobodno nazovem jednom vrstom pravoslavnog socijaliste.\nNobelova nagrada pokazuje ko je Handke\nSvedoci smo negodovanja koje ne prestaje zbog dodele Nobelove nagrade vašem prijatelju Handkeu. Kako to objasniti?\n— Najbolja potvrda da ne treba priznati Kosovo je, rekao bih, „slučaj Handke“. Niko živ na ovoj planeti nije verovao da Handke može da dobije Nobelovu nagradu, pa se to desilo, ne zbog njegove literature — on je to odavno zaslužio — nego onoga što je doprinelo toj nagradi. To je, zapravo, njegovo apostolsko delovanje na terenu. On nije verovao šta pišu „Špigl“, „Cajt“, „Frankfurter algemajne cajtung“ i mnoge evropske novine. Išao je na Kosovo i nosio te članke i utvrdio na terenu da to nije tačno. Kao apostol istine, on je u jednom kvaziideologizovanom društvu koje se trudi da to ne bude, a u suštini je užasno ideologizovano, što pokazuje njegova nagrada, podelio ljude na one koji istinu vide kao plan kolonijalnih sila. Pa se tome suprotstavi neki podatak, a onda taj podatak oni plasiraju kao u vreme komunizma — kad jedan laže, lažu svi. Kad laže Si-En-En — svi lažu. A onda se pojavljuje Handke koji je rekao — pa eto, to što je pisao „Cajt“ ovde nije tačno jer sam utvrdio to i to... Hvala bogu što je to bio čovek malo naš, Sloven, malo Nemac, što izgleda nije loša kombinacija — kap germanske krvi na slovensku. On je svojim fenomenom u stvari ponovo uspostavio tu nagradu, jer ona je bila mizerna. Ona se vratila nekome ko je autentičan junak.\nPominjanje Handkea vodi ka ključnom pitanju naše današnjice — kako rešiti Kosovo?\n— Pepe Muhika — kad su ga pitali kako da se reši latinoamerički problem, rekao je da rešenje treba tražiti u rešavanju problema, što je opet moja ideja za Kosovo. Jednog dana u jednoj godini da se reši problem koji traje 600 godina — to nije moguće, zato što su koreni tog problema mnogo dublji nego ovi protestantski postavljeni, koji to treba da reše nekim dogovorom.\nRado se stavljam pod kontrolu Vrhovnog bića\nJeste li vi religiozan čovek?\n— Ja jesam, duboko. Zato što verujem da je kultura, i umetnost uopšte, religioznog porekla. Da nije bilo religije i da nije bilo religioznog čoveka, mi nikad ne bismo imali tako uzvišena dela niti bismo mogli da se bavimo nečim čiji ishod nije tako očigledan kao u najvećem broju ljudskih aktivnosti. Ja se rado stavljam pod autoritet Vrhovnog bića, koje je u stvari svojim delom i svojom kratkom biografijom uspelo da se prevede na jezik verovanja da jedan život može da aktivira ideju onostranog, nečega što nije u dometu vidljivog, nego u dometu izražavanja psihičkog dinamizma. Razlika između nas i zapadnjaka je upravo u tome što se kod nas veruje iz srca, a oni religiju i uopšte postojanje Boga nazivaju stanjem svesti. Mislim da je, a to potvrđuje nauka, najveći deo ljudskog mozga zapravo neistražen, a najveći deo planete, odnosno i univerzuma, nešto je što traži, kao što su i naučnici tražili, autoritet koji to stavlja u okvir, da bi onda on mogao da se preskoči, i da bi se moglo napredovati, prvo naučnom maštom, a onda i naukom. Naučnici su većinom bili religiozni tipovi.\nI, konačno, šta sad Kusturica radi?\n— Kusturica piše knjigu koju obećava 20 godina. To je knjiga po Dostojevskom. Priča je vrlo aktuelna i ona govori o dilemi koju razrešava jedna devojka. Raskoljnikov je rešava na potpuno savremen način — ubije, ali naleti na Porfirija Petrovića, Belorusa u Parizu, koji ima pradedu sa ušivenim orahom u šinjelu. Pradeda je poginuo braneći Srbe, i iz oraha je izraslo drvo. Dakle, taj Porfirije Petrović na ubistvo reaguje kao neko ko ga odobrava, ko misli da se čovek koji ne vredi može ubiti, da je to pitanje greha koji može da se okaje, a nikako onog protestantskog pravila po kome sve što je zabranjeno nije nedozvoljeno. Ako radimo neke stvari koje su u sferi lišavanja greha koji nosi sa sobom moralnu karakteristiku, onda Porfirije Petrović odluči da jednog mladog dobrog čoveka liši krivice, znajući da će on u svom životu da ispašta grehe dovoljno da ne mora da ide u zatvor, pošto veruje da je planeta postala zatvor.


Catalonia Punta del Rey Candelaria, hotel null. Ograničeno trajanje ponude!\nAvenida Marítima, 165, 38520\nProverite cene i raspoloživost za Catalonia Punta del Rey: Datum dolaska :\nkategorije četiri zvezdice je Luksuzan za grad Candelaria. U njemu ćete naći razne usluge, a posebno Restoran, Room Service, Bar, Recepcija otvorena 24 sata, Teniski teren, Novine, Perionica, Televizija, Klimatizovano. Na 7 minuta kolima udaljenosti od centra grada, ovaj hotel se nalazi u ulici Avenida Marítima, 165, a pozicija mu je sever za grad Candelaria. Sve to ga čini idealnim za otkrivanje grada i okoline.Pripada hotelskom lancu Hoteles Catalonia.Do aerodroma Tenerife Norte možete da stignete kolima za 24 minuta (aerodrom je udaljen 12 kilomet(a)ra od hotela).Ovaj hotel pruža i posebne pogodnosti, kao što je na primer: vrt.Ima brzu internet konekciju.Možete da se opustite zahvaljujući pogodnostima koje nudi hotel, kao što je na primer sauna.\nOvaj hotel je deo lanca: Hoteles Catalonia™\nCatalonia Punta del Rey sadržaji i usluge\nPozicija ovog hotela je severoistok za grad El Roque, a nalazi se u ulici GENERALISIMO, 170, na samo 83 minuta kolima od centra grada.Stil hotela Tenerife Tour je Povoljan, a pruža pun komfor i usluge\nNalazi se u ulici Camino Real El Balo, 55, pozicija mu je zapad za grad Candelaria, a od centra je udaljen samo 6 minuta kolima.Stil hotela Casitas de Candelaria je Porodičan, a pruža pun komfor i usl\nPozicija ovog hotela je sever za grad Gueimar, a nalazi se u ulici Ctra Gueimar El Puertito, na samo 9 minuta kolima od centra grada.Stil hotela FINCA SALAMANCA je Porodičan, a pruža pun komfor i uslu\nU hotelu Hotel Rural Finca Salamanca pronaći ćete sve usluge koje treba da ima hotel kategorije tri zvezdice za grad Guimar: n.a.. Stil ovog hotela je Povoljan.Na 7 minuta kolima udaljenosti od centra\nPozicija ovog hotela je severoistok za grad Guimar, a nalazi se u ulici Santo Domingo, 32, na samo 4 minuta kolima od centra grada.Hotel Rural Casona Santo Domingo ima 6 soba/e/u, čiji se široki spekt\nNa 65 minuta kolima udaljenosti od centra, ovaj hotel u ulici DE GUIMAR - PUERTITO KM. 1,5 sa pozicijom severoistok za grad El Roque, idealan je za otkrivanje svih lepota grada, bez obzira da li ostaj\nNa 23 minuta kolima udaljenosti od centra, ovaj hotel u ulici Oceano Pacifico 1 sa pozicijom jug za grad Punta del Hidalgo, idealan je za otkrivanje svih lepota grada, bez obzira da li ostajete samo n\nPozicija ovog hotela je jugozapad za grad Sauzal, a nalazi se u ulici Camino de Baboseras, s/n, na samo 6 minuta kolima od centra grada.Stil hotela Las Riquelas je Porodičan, a pruža pun komfor i uslu\nStil hotela Nivaria je Porodičan, a pruža pun komfor i usluge kao što su: Bar, Perionica, Televizija. Pozicija ovog hotela je severoistok za grad El Roque, a nalazi se u ulici DEL ADELANTADO 11, na sa


Sunjog predao opštinama na severu osam kamiona za odnošenje otpada; uskoro otvaranje regionalne deponije | Radio Kosovska Mitrovica\nSunjog predao opštinama na severu osam kamiona za odnošenje otpada; uskoro otvaranje regionalne deponije\n7. June, 2021 11:39 |\nAmbasador EU na Kosovu Tomaš Sunjog predao je danas komunalnim preduzećima na severu Kosova osam kamiona za odnošenje otpada. Tokom primopredaje ove donacije koja je organizovana u Kosovskoj Mitrovici, Sunjog je najavio da će regionalna deponija na lokaciji Savina stena u opštini Zvečan uskoro biti otvorena.\nSunjog je tom prilikom podvukao da ekološka pitanja na Kosovu nisu rešavana dugi niz godina i da to za rezultat ima mnoštvo divljih deponija, naročito pokraj reka.\n“EU preuzela je ozbiljnu obavezu rešavanja ekoloških pretnji i pokretanja Evropskog zelenog sporazuma na području Zapadnog Balkana. Imali smo blisku saradnju sa opštinama na severu Kosova kako bismo identifikovali i rešili dugogodišnje probleme u upravljanju otpadom. Naši napori sada počinju da daju rezultate Nadamo se da će ovi kamioni biti dobro iskorišćeni” rekao je Sunjog i dodao da je EU ovim opštinama isporučila 880 kontejnera za odlaganje otpada.\nSunjog je istakao da je najvažnije da svako rešenje do kog se dođe, bude dugoročno održivo.\nUskoro otvaranje regionalne deponije\nSunjog je najavio da će regionalna deponija na Savinoj steni kod Srbovca u opštini Zvečan biti otvorena uskoro, nakon nepredviđenog kašnjenja.\nGradonačelnik ove opštine Vučina Janković je dodao da je ugovorom, vrednost deponije procenjena na 5,4 miliona evra.\n“Sigurno je da se radi o jednom od najvrednijih projekata EU na severu Kosova. To će biti rešenje višegodišnjeg problema koje će urediti životnu sredinu.Očekujemo i nova radna mesta na taj način. Očekujemo da bude izgrađeno i posebno mesto za građevinski otpad kao i reciklažni centar. O tome ćemo kada dođe vreme, za sada da kažemo da završetak radova očekujemo do kraja kalendarske godine” rekao je Janković.\nCeremoniji je prisustvovao i sadašnji ministar za zajednice i povratak Goran Rakić koji je podsetio da ova saradnja traje četiri godine i da će se nastaviti.


Lesnina katalog - Začinite život novom kuhinjom - centar Osijek | katalozi.jeftinije.hr\nLesnina katalog - Začinite život novom kuhinjom - centar Osijek\nNajprije u novom katalogu Lesnina katalog - Začinite život novom kuhinjom - centar Osijek potraži željeni proizvod, a onda pažljivo provjeri njegov točan naziv i sve navedene karakteristike, da bi se uvjerio/la da je stvarno pravi za tebe. U katalogu su navedene cijene i svi ostali podaci, koji su ti potrebni da doneseš odluku o kupovini – između ostalog, slike akcijskih proizvoda, da bi se lakše dočaralo kako željeni proizvod izgleda uživo. Pri listanju letaka provjeri posebne akcijske ponude, koje navodi trgovina, ne propusti ni akcijske kupone, koji omogućavaju dodatne uštede i prednosti koje su za tebe pripremile tvoje omiljene trgovine. Obavezno provjeri i vrijeme trajanja akcijske ponude i sniženih cijena iz kataloga, da ne propustiš brojne pogodnosti. Pomoću najnovijih kataloga brzo pregledaj među najboljim vrućim proizvodima u tom trenutku i među prvima iskoristi povoljne ponude i snižene cijene.


GAY-SERBIA.COM: Mitovi i cinjenice o samoubistvu medju gejevima\nMitovi i činjenice o samoubistvu među gejevima\nNema ničeg samodestruktivnog što bi bilo posebno svojstveno homoseksualnom ponašanju. Dva ljudska bića koja vode ljubav divna su sama po sebi, i uplitati mržnju i nasilje u jedan vid ljubavi i seksualne aktivnosti predstavlja groznu manipulaciju ljudskim iskustvom. Snaga koju je društvo moralo da ulaže u to da nagna žene koje vole žene i muškarce koji vole muškarce da žive životom degradacije i poniženja jeste istinsko izopačenje moralnih vrednosti.\nMožda je najopasnija smicalica prema lezbejkama i gejevima bilo stvaranje dvostrukog mita o homoseksualnom samoubistvu. Taj mit tvrdi ne samo da lezbejke i gejevi vrše samoubistvo daleko češće nego ostatak društva, nego i da je, na neki način, sama homoseksualnost izvor samodestruktivnosti. Da bi se razumelo kako su samoubistvo i suicidno ponašanje počeli da se identifikuju s lezbejstvom i muškom homoseksualnošću, neophodno je skicirati razvoj društvenih stavova kako prema homoseksualnosti tako i prema samoubistvu. Ove dve teme, koje dele zajedničku istoriju srama, neznanja i manipulacije, dovedene su u čvrstu vezu tek na samom početku dvadesetog veka, kad je medicinska struka, koja je bila u povoju, kreirala definiciju ''homoseksualne ličnosti'' koja uključuje patološko ponašanje.\nKroz celu istoriju, i homoseksualna aktivnost i samoubistvo posmatraju se racionalnije nego u naše doba. Kulture koje su bolje prihvatale homoseksualnost nego naša, obično su imale i razložnije stavove prema samoubistvu. Primere za takve kulture imamo u civilizacijama klasične Grčke i Rima. Isto tako, u društvima koja su osuđivala homoseksualnost, samoubistvo su okruživali kruti tabui. Nadiranje hrišćanstva u kulturu Zapada odigralo je ključnu ulogu u ubrajanju homoseksualnosti i samoubistva u kriminalna dela.\nPre devetnaestog veka, u Americi su homoseksualnost i suicidno ponašanje spadali u dug spisak grešnih činova kojima hotimice podležu ''slabe'' osobe. Koncept žene ili muškarca koji jesu homoseksualni i stoga imaju istopolne seksualne odnose kao deo svoje prirode, nije praktično ni postojao. Otuda su osobe ''uhvaćene'' u homoseksualnom činu u to doba kažnjavane kao ''pali'' muškarci i žene, i smatrani su grešnicima i zločincima.\nHomoseksualni činovi su izvan zakona u Americi još od kolonijalnih vremena, a samoubistvo i pokušaj samoubistva podlegali su zakonskim kaznama tokom cele američke istorije. Zakone koji zabranjuju ove homoseksualne aktivnosti uveli su u Ameriku Evropljani. Puritanci koji su se naselili u Massachusettsu zadržali su britanski odnos prema seksualnosti koji je unesen u kanon britanskog zakonodavstva pod Henryjem VIII. (1) Kazna za sodomiju bila je smrt. Puritanci su zadržali i odnos hrišcanske Evrope prema samoubistvu, koji je jedan pisac nazvao ''istorija zvanične surovosti i nezvaničnog beznada.'' (2)\nPrvi izveštaji o pogubljenjima osoba koje su se upuštale u homoseksualnu aktivnost sačuvani su u kolonijalnoj Americi već od 1646. godine. Tada je John Winthorp, prvi guverner kolonije Massachusetts Bay, u svojoj Istoriji Nove Engleske pisao o Williamu Plaineu iz New Havena. Plaine je ''počinio sodomiju s dvema osobama iz Engleske, i pokvario većinu gilfordske omladine masturbacijom, koju je sam činio, i izazivao druge da učine isto preko sto puta.'' (3)\nIste godine, Kalendar istorijskih rukopisa beleži pogubljenje crnca Jana Creolija zbog drugog prestupa sodomije. Creoli je bio ''davljen do smrti'' i ''spaljen u prah i pepeo''.(4) Seksualnu aktivnost među ženama kolonijalni sudovi su pretežno ignorisali, iako je bar jedna kolonija, New Haven, uvrstila lezbejstvo u svoj zakon o sodomiji kao zločin koji se kažnjava smrću. (5)\nJavnost je slično reagovala na samoubice i na one koji su pokušali da počine samoubistvo. U srednjem veku, truplo samoubice je mučeno i, ukoliko je žrtva bila žena, ponekad spaljivano. U Engleskoj, sve do ranog ''devetnaestog veka, leš samoubice probadali su kocem i javno razvlačili gradskim ulicama. Sve što je žrtva posedovala pripalo bi kralju. U Švajcarskoj, tela samoubica bila su sakaćena i, kao kod većine zapadnoevropskih naroda, sahranjivana na neosvećenom tlu. U Americi, Krivični zakon države New York iz 1881. svrstao je samoubistvo u krivična dela, a za pokušaj samoubistva bilo je zaprećeno kaznom zatvora i globe. Pomoći nekome da izvrši samoubistvo ili ga savetovati da to učini smatralo se jednakim planiranju ubistva a u mnogim državama to je i dalje težak prestup. (6)\nTek posle objavljivanja knjige Emilea Durkheima Le Suicide 1897. godine, prihvaćeno je da samoubistvo nije samo rezultat slabog karaktera nego i odgovor na društvene činioce. Durkheimov rad pokazao je da, iako su neki ljudi podložniji suicidnim postupcima nego drugi (stoga što njihov ''mentalni sklop, kako ga oblikuju priroda i događaji, pruža manje otpora suicidogenetičkoj tendenciji'' (7) ), pravi razlog samoubistva leži u suodnosu s društvenim činiocima i posebno s integracijom pojedinca u društvo.\nSlično tome, iako je društvo naravno znalo za istopolnu seksualnu aktivnost tokom dugih vekova istorijske prošlosti, moderni koncepti lezbejske žene i homoseksualnog muškarca nisu se razvili sve do druge polovine devetnaestog veka. Pre toga, homoseksualni činovi, uključujući sodomiju, ''žene koje leže sa ženama'', ''muškarce koji leže s muškarcima'' smatrani su izdvojenim prestupima pre nego distinktivnim i primenjivim obrascima seksualnog ponašanja. Termin ''homoseksualnost'' nije postojao pre 1869,(8) a u standardni engleski ušao je tek 1897. kad je objavljena knjiga Havelocka Ellisa Seksualna inverzija (Sexual Inversion). (9) Taj koncept razvio se kao reakcija na sve veću svest da istopolna seksualna aktivnost može biti integralni deo ličnog identiteta, do čega se došlo razvitkom homoseksualne potkulture u gradskim centrima.\nTako se sve do skoro 1900. na samoubistvo i homoseksualnost gledalo kao na jedva nešto više od postupaka izolovanih individua koje su pale kao žrtve greha i zločina. Dotad su, međutim, vekovi ugnjetavanja izvršili uticaj na lezbejke i gejeve. Time što je smatrala homoseksualno ponašanje smrtnim grehom, američka kultura prisilila je bezbroj žena i muškaraca da žive u sramu i beznađu. Lezbejskim i gej istoričarima sasvim je jasno da su mnogi ljudi u primarnim istopolnim vezama uspevali da žive ''opreznim'' životom i da je izgledalo da imaju društveno prihvatljiva ''posebna'' prijateljstva. (10) Oni koji su bili gore sreće i bili ''razotkriveni'' imali su malo izbora. Morali su da idu na sud i prihvate kaznu. Tu mogućnost birali su mnogi ljudi kojima se sudilo zbog ''bludnih radnji'', ''sodomije'' ili prema zakonima o ''ležanju s (nekim)''. Mnoge žene i muškarci bili su spaljivani na lomači, vešani na trgovima, kastrirani ili pretučeni, dok bi druge puštali s blažom osudom. Druga mogućnost bila je da pobegnu, kao što je 1866. učinio Horatio Alger, autor mnogih popularnih knjiga za dečake, pošto je bio optužen za ''gnusni i odvratni zločin neprirodne bliskosti s dečacima'' na Cape Codu. (11) Treća mogućnost, koju je iskoristilo bezbroj žena i muškaraca, bilo je samoubistvo.\nGodine 1878, kaplar Sedme konjice stacionirane na teritoriji Dakote ubio se nakon što je njegov partner, obučen u žensku odeću, umro dok je kaplar bio u borbi. Travestija je ''otkrivena'' dok je bio izložen na sahrani. Don Rickey Mladi, u istraživanju američkog Zapada, napisao je: ''Kaplarovi drugovi nemilosrdno su ga ismevali i, ne mogući da podnese njihov prezir, pucao je sebi u glavu iz revolvera.'' (12)\nSigmund Freud je oko 1920. godine opisao nesrećan život ''lepe i pametne devojke od osamnaest godina'' koja je pretrpela kazne i neodobravanje od strane svojih roditelja zato što se zaljubila u stariju ženu. Freud opisuje pokušaj samoubistva ove žene:\n''Jednog dana, kao što je pre ili kasnije bilo neizbežno u ovoj situaciji, otac je zatekao svoju ćerku u društvu te gospođe. Prošao je pored njih s pogledom koji nije obećavao ništa dobro. Neposredno posle toga devojka je otrčala i skočila preko susednog zida na železničku prugu. Platila je ovaj nesumnjivo ozbiljan pokušaj samoubistva dugim boravkom u krevetu...'' (13)\nIako su navedeni primeri Freuda i Rickeya predstavljali očiglednu reakciju na javno neodobravanje homoseksualnih odnosa, nemoguće je odrediti koliko je ovakva reakcija bila zastupljena. Isto je tako nemoguće proceniti broj žena i muškaraca koji su smatrali strast prema svojim ''prijateljima'' toliko neprihvatljivom da su sebi oduzeli život, a da nikad i ni na koji način nisu pokazali svoja istinska osećanja, i tako sebe zauvek stavili izvan dometa lezbejske i gej istorije. S druge strane, izgleda da je sasvim jasno da su mnoge lezbejke i gejevi kroz istoriju morali da biraju između javne osude i samoubistva kao i da su, nažalost, mnogi od njih izabrali ovo drugo.\n''Čestiti'' ljudi koji su živeli zadovoljavajućim životima s istopolnim partnerima obično nisu podlegali sumnji da se upuštaju homoseksualne aktivnosti. Ženski parovi u bliskim porodičnim odnosima u Bostonu u devetnaestom veku prihvaćeni su kao legitimne jedinice u društvu i nazvani ''bostonskim brakovima''. (14) U ove parove spadaju Amy Lowell i Ada Russell, Sarah Orne Jewett i Annie Adams Fields, Katherine Lee Bates i Katherine Coman. (15) Ove veze nisu stavljane u isti red s onima koje su uključivale istopolnu seksualnu aktivnost. Na taj način, jedini ljudi za koje je javnost znala da ulaze u homoseksualne odnose bile su žrtve - one žene i muškarci koje su kažnjavali, pogubljivali, proganjali ili prisiljavali da pobegnu ili počine samoubistvo. Gledajući samo žrtve, društvo je postepeno počelo da gleda na ljude koji upražnjavaju homoseksualne radnje, kao samodestruktivne. Žrtve su definisale ovu populaciju.\nDo sredine devetnaestog veka, kad su pravni i medicinski stručnjaci počeli da proučavaju i klasifikuju istopolnu seksualnu aktivnost, homoseksualnost se već dovodila u vezu s viktimizacijom. Pošto se na homoseksualnost ranije gledalo kao na radnju koju vrše samo pokvareni ljudi, bilo je lako pretpostaviti da ta njihova pokvarenost može da ih dovede do drugih oblasti kriminala. Ova pretpostavka najbolje se ogleda u radovima zapadnoevropskih pisaca koji su se prvi uhvatili u koštac s homoseksualnošću kao s nečim važnijim od nezakonitih, kriminalnih radnji.\nDo ispitivanja istopolne seksualne aktivnosti došlo je posle industrijske revolucije, naporedo s rastom gradskih centara i razvojem potkulture homoseksualaca u gradovima širom Evrope i Amerike. Kako su krivični zakoni nanovo pisani da bi regulisali kriminal u sve većim indrustrijskim centrima, tako su homoseksualni činovi bili preispitani, zajedno s drugim oblicima neprokreativne seksualnosti, i svrstavani u kategorije od strane medicinskih ''eksperata''. Karl Heinrich Ulrichs, nemački advokat homoseksualac koji je pisao oko 1860. godine, bio je pionir u shvatanju istopolne seksualne aktivnosti kao urođenog stanja, i postavio je definiciju onog što je nazvao ''uranista'' odnosno homoseksualac i ''uranistkinja'' odnosno lezbejka. (16) Prema Ulrichsu, uranista i uranistkinja bili su deo trećeg pola, rođenih s telesnim osobinama jednog pola i seksualnim i emocionalnim reakcijama drugog. Ulrichsove teorije obrazuju osnovu mita da su lezbejke muškarci zarobljene u ženskom telu i da su homoseksualci žene zarobljene u muškom telu.\nDrugi ''eksperti'' koji su istraživali homoseksualnost otkrivali su i da su lezbejke i gejevi po prirodi bolesni i nasilni. Richard von Krafft-Ebing objavio je znameniti zbornik istraživanja o seksu i seksualnosti i stvorio kategorije za homoseksualce: ''seksualna inverzija (izopačenost) kao stečena nezdrava pojava'' i ''seksualna inverzija kao urođena nezdrava pojava''. Krafft-Ebing citirao je anonimnog britanskog ''čoveka s visokog položaja'' koji je izjavio:\n''Mislim da neću mnogo pogrešiti ako ostanem pri tome da je bar polovina samoubistava među omladinom izazvana ovom situacijom. Čak i u slučajevima gde nema nemilosrdnog ucenjivača koji progoni uranistu, nego postoji veza koja zadovoljava obe strane, čak i u ovim slučajevima, razotkrivanje, ili bojazan od razotkrivanja, dovodi vrlo često do samoubistva. Koliko je oficira, koji su bili u vezi sa svojim podređenima, koliko je vojnika, koji su živeli u takvim odnosima s drugom, kad su pomislili da će biti razotkriveni, pucalo sebi u glavu da izbegne sramotu!'' (17)\nPisac nastavlja, ''mentalne abnormalnosti i duboki poremećaji razuma češći su kod uranista nego kod drugih muškaraca.''\nAlbert Moll, nemački pisac dela Die konträre Sexualempfindung (1893), napisao je da ''mnogi uranisti dolaze iz nervoznih porodica i porodica s patološkim odnosima'' i da se, ''kad se ne odgovori na ljubav homoseksualne žene, mogu pojaviti ozbiljni poremećaji nervnog sistema, koji mogu da dovedu i do paroksizama ili napada besa''. (18) Godine 1886, Veniamin Tarnovsky, vodeći ruski seksolog, napisao je da se homoseksualci rađaju kao rezultat živčanih poremećaja njihovih roditelja, u koje spadaju epilepsija, oboljenja mozga, ludilo, histerija, alkoholizam, sifilis, pneumonija, iscrpljenost ili anemija. (19) Italijan Cesare Lombroso, autor istraživanja o zločinačkom temperamentu, uključio je homoseksualce kao tip kriminalca koji pati od oblika ludila koji treba leciti u sanatorijumu pre nego u zatvoru. (20)\nKnjiga Havelocka Ellisa, Sexual Inversion (1897) nazvana je ''prvom knjigom na engleskom jeziku koja se homoseksualnošću ne bavi ni kao bolešću ni kao krivičnim delom''. (21) Ipak, uprkos Ellisovim pokušajima da učini homoseksualnost ili ''inverziju'', kako ju je nazivao, normalnom isto koliko i heteroseksualnost, on je odgovoran i za doprinos stereotipu o homoseksualcima, posebno lezbejkama. Ellis je napisao da je ženska inverzija bila češća od muške i okarakterisao ženske inverte kao osobe koje se ponašaju kao dečaci, nervozne su, imaju duboke glasove i sposobnost da zvižde (!). Muški inverti, za Ellisa, odoleli su stvaranju stereotipa, iako su po njemu bili skloni blagim neurozama.\nMožda je najpodrobniji opis ovakve karakterizacije homoseksualaca dao Edward Carpenter, britanski socijalista koji je napisao The Intermediate Sex (1908) i zauzeo stav da homoseksualke i homoseksualci zauzimaju mesto po sredini između muškog i ženskog pola, kao produžetak Ulrichsove teorije o trećem polu. (Slicnu teoriju zastupao je Edward Stevenson u svojoj knjizi The Intersexes .) Carpenter opisuje ''uranski temperament'' kao ličnost u kojoj se mešaju muškarac i žena. I sam homoseksualac (kao što je bio i Stevenson), Carpenter piše: ''Imajući veliko iskustvo u ovoj stvari, mislim da se može sa sigurnošću reći da mana muškog uraniste nije čulnost - vec pre, osećajnost.'' (22) On ide i dalje i označava homoseksualne muškarce kao ''nežne'' i ''emotivne''. Uranista ima ''mane u pravcu slabosti, neodlučnosti, plašljivosti, taštine itd., dok je uranistkinja, upravo suprotno, preka, aktivna, smela i istinoljubiva, a mane joj mogu biti grubost i neotesanost''. Carpenterov je rad, iako izbegava teorije o ''bolesti'', ipak najjača, najkonzistentnija tvrdnja u prilog ženskog i muškog homoseksualnog tipa i značajno je doprineo ustanovljenju stereotipnih identiteta koji su bili podložni manipulacijama medicinske struke. Ako su lezbejke i homoseksualci bili ''rođeni takvi'', onda ih ne treba kažnjavati na sudu, nego treba da ih leče doktori i psihijatri. Kako se homoseksualno ponašanje premetnulo iz izolovanog poroka u urođeno stanje, tako je ono, u javnoj svesti, od krivičnog dela postalo bolest.\nOtkako se na homoseksualnost počelo gledati kao na bolest, medicinska struka utrošila je značajnu energiju analizirajući njene uzroke i tražeći joj ''lek''. Krajem devetnaestog i početkom dvadesetog veka u Nemačkoj, Engleskoj, Americi i Italiji, doktori, psiholozi i seksolozi ispisali su obimnu literaturu na temu inverzije. Pošto je to bila jedina raspoloživa literatura koja se bavila lezbejkama i homoseksualcima, uskoro su lekari imali punu kontrolu nad javnim razumevanjem homoseksualnosti. Tišina koja je okruživala stvarne živote lezbejki i homoseksualaca ponovo je ostavila prazninu koju će popuniti ''eksperti'', koji su zasnivali svoje razumevanje ''inverzije'' na ljudima s kojima su vodili razgovore u sanatorijumima, bolnicama ili zatvorima. Ono nekoliko lezbejki i homoseksualaca koji su pisali o toj temi često su nailazili na teškoće u nastojanjima da svoje radove objave ili distribuiraju. Pišući o knjigama čiji su autori doktori, John Addington Symonds je primetio da se ''pojava seksualne inverzije u tim knjigama obično smatra psihopatskom ili neuropatskom poremećenošću, nasleđenom od nezdravih predaka, koja se kod pacijenta razvila zbog ranih rđavih navika (self-abuse)''. (23)\nPrema tome, kad su muška homoseksualnost i lezbejstvo bili prvi put definisani kao značajni aspekti ličnog identiteta, psihološki i emocionalni poremećaji integrisani su u tu definiciju. Naporedo s tim, preispitana je pojava samoubistva i pomerena je u sličnom smeru kao i homoseksualnost - od toga da je greh ili krivično delo, ka tome da je bolest. Kad je, krajem devetnaestog veka, samoubistvo od moralnog postalo medicinski problem, pisci su nastojali da razumeju spoljašnje uzroke samoubistva, pre nego one koji dolaze iz samog pojedinca. Rad Emilea Durkheima značajno je doprineo gledištu da su društveni činioci odigrali važnu ulogu u uzrokovanju samoubistva.\nU delu Le Suicide (1897), Durkheim je podelio samoubistvo na tri kategorije: egoističko samoubistvo, uzrokovano nedostatkom integrisanosti individue u društvo; altruističko samoubistvo, uzrokovano preteranom uvučenošću osobe u društvo, toliko da se život žrtvuje radi ubeđenja; i anomičko samoubistvo, koje se vrši kad osoba iznenada doživi drastičnu promenu svog društvenog položaja. Durkheim je ispitao koje su grupe ljudi imale veću učestanost samoubistava kao rezultat jednog od ovih činilaca. Utvrdio je da su venčane osobe do određene mere imune na samoubistvo, dok su mu nevenčane osobe podložnije. Iako nije posebno ispitivao homoseksualnu populaciju, Durkheim je jasno pripremio teren za pisce posle njega da uklope ''inverte'' u ovu teoriju. Izgleda da je egoističko samoubistvo ona vrsta samodestrukcije kojoj bi nova homoseksualna populacija bila najviše izložena, pošto se oni često nalaze na margini društva, ili su integrisani u društvo na način koji se zasniva na prećutkivanju ili namernom obmanjivanju. Njihova integrisanost nije bila ni čvrsta ni iskrena, što ih je ostavljalo ranjivim prema otuđenju i očajanju. (24) Durkheim je dao teoriju koju će medicinska struka uskoro razviti u mit o suicidnom homoseksualcu.\nI medicinska je struka nastavila da razvija i dopunjuje mit o suicidnom homoseksualcu tokom čitavog dvadesetog veka, udesivši lezbejske i gej identitete tako da se uklapaju u najnoviju teoriju psihoanalize. Povremeno bi poneki posebno osetljiv doktor ubacio trunku pronicljivosti u diskusiju o homoseksualnosti i samoubistvu, kao što je to bio slučaj sa člankom dr Maxa Marcusea ''Suicide and Sexuality'', objavljenom u The Journal of Sexology and Psychanalysis iz 1923:\n''Prema Hirschfeldovoj proceni, samoubistva zbog homoseksualnosti javljaju se u 3 odsto slučajeva, od svih uranista, a od samoubistava kojima je direktan razlog homoseksualnost, pored brige zbog sopstvene abnormalnosti, on izdvaja tri podgrupe: (1) samoubistva počinjena tokom krivičnih procesa protiv dotične homoseksualne individue; (2) samoubistva izazvana ucenom; (3) samoubistva povezana s opasnim skandalom. Homoseksualnost može biti posredan razlog samoubistva tamo gde homoseksualna predispozicija sama ne dovodi do katastrofe, već homoseksualne sklonosti stavljaju žrtvu u situacije s kojima ne može da izađe na kraj. Kod velikog broja ''šokantnih individualnih sudbina'', svest o društvenim standardima, i, zatim, samoubistvo, prate jedno drugo u monotonom nizu.'' (25)\nJoš su tipičniji komentari W. A. O'Connora, koji piše za British Journal of Medical Psychology iz 1948. U članku pod naslovom ''Some Notes on Suicide'', O'Connor izjednačava homoseksualnu želju s izopačenim seksualnim identitetom i tako se uključuje u opštu medicinsku taktiku stigmatizacije homoseksualca:\n''U više od 50 odsto ovde izložene grade otkriva se činilac homoseksualnih sklonosti. Ovo može biti slučajno, i ne tvrdimo da ovaj podatak sadrži statističku vrednost, ma koliko bio upadljiv. Uzimajući razvoj libida kao celinu, međutim, i ne bacajući poseban naglasak na pozitivna otkrića homoseksualnosti, srecemo se s pitanjem koje smo dotakli na pocetku ovog rada: u prakticno svakom slučaju, odnosno u više od 90 procenata materijala, seksualni život bio je u određenoj meri nezadovoljavajući, bilo u smislu slabosti heteroseksualnog nagona ili snage homoseksualnog nagona, ili oboje.'' (26)\nNajopasnije tvrdnje za koje je odgovorna medicinska struka jesu pokušaji da se homoseksualnost sagledava kao inherentno samodestruktivna i da se psihe lezbejki i gejeva vide kao početna motivacija koja izaziva njihovu ''bolest''.\n''Homoseksualni čin može sam po sebi predstavljati suicidnu težnju, unutrašnji gnev protiv produženja vrste, ili nesvesnu potrebu za spajanjem s jačom osobom istog pola.'' (27)\nSposobnost nekolicine doktora, pravnika, kriminologa i seksologa da skuju ono što je postalo poznato kao ''homoseksualni tip'', i da u ovaj tip uliju samodestruktivne tendencije, najlakše se razume kad se ima u vidu da su oni kontrolisali ograničene izvore informacija o lezbejkama i gejevima. Sve do početka dvadesetog veka, popularna književnost i štampa nisu govorile ništa o životima homoseksualaca. Pošto su sami homoseksualci bili ućutkani društvenom osudom, mala grupa ''eksperata'' imala je monopol na tržištu. Na isti nacin na koji su žene u zapadnoj kulturi određivali muškarci, a belci određivali ljude druge boje kože, primarno heteroseksualni pisci i izdavaci određivali su homoseksualke i homoseksualce.\nVećina Amerikanaca zasigurno nikad nije pročitala ove članke ili knjige, pa ipak teorije koje se u njima iznose snažno su uticale na opšte razumevanje lezbejki i gejeva. Jeannette Foster je napisala: ''Do 1900. doprinosi većine ovih ljudi [Krafft-Ebing, Moll, Hirschfeld, Symonds, Ellis, Carpenter] bili su objavljeni i široko rasprostranjeni, pa se u naučnim i intelektualnim krugovima mnogo govorilo o srednjem polu čije se stanje nazivalo izopačenost (inversion)!''\nAko su medicinska i pravna literatura proizvele bacil teorije ''homoseksualnost je bolest'', onda su popularna književnost, komadi, pripovetke, filmovi i članci u časopisima zarazili javne stavove ovom porukom. Od početka ovog veka do sad, mediji su primenili teorije ''eksperata'' u situacije iz ''stvarnog života'' i stvorili sliku homoseksualca kao bolesnog, jadnog i očajnog. Dok su homoseksualne žene i muškarce proučavali i kategorizovali doktori, psihoanalitičari i psihijatri, popularna književnost, filmovi i pozorišne predstave oslikavali su njihova otkrića i prenosili njihovu poruku širokoj publici.\nEfekat koji je ovo imalo na povezivanje homoseksualnosti i samoubistva postaje očit kad se pogled baci na lezbejsku književnost. Istraživanje Jeannette Foster o lezbejkama u književnosti Zapada Sex Variant Women in Literature, sadrži jedan za drugim upućivanja na suicidne lezbejske likove. (29) Počevši od onoga što Fosterova naziva Sapfinim ''legendarnim'' samoubistvom, knjiga vodi čitaoce kroz vekove samodestruktivnih lezbejki. Iz Fosterove se jasno vidi da su bezbrojne stranice književnosti o lezbejkama ispunjene učenicama koje skaču kroz prozor zbog simpatija prema svojim učiteljicama, ženama koje seku vene jer su ih ljubavnice ostavile zbog muškarca (prave stvari), lezbejki koje pucaju sebi u glavu pošto su javno razotkrivene, ''heteroseksualne'' žene koje se guše gasom jer su ih zavele iskvarene lezbejke, kao i muškarace koje mrze same sebe i piju do besvesti u pustim, bednim barovima. U odeljku o književnosti devetnaestog veka, Fosterova piše:\n''Od preko dvanaest pisaca koji uzimaju lezbejstvo kao centralnu temu, njih sedam... ju je eksplicitno osudilo, iako s različitim stepenima grubosti. Drugih sedam... okrivilo je lezbejske ljubavne veze za ubistvo, samoubistvo i propast, i tako precutno izreklo isto tako jaku osudu.'' (30)\nKad Fosterova daje pregled evropske pripovetke tokom prve polovine dvadesetog veka, ne nailazi na promenu:\n''Jedna osobina ovih inostranih pripovetki iz dvadesetog veka mora se dojmiti i običnog čitaoca, a to je visoka učestanost samoubistava među varijantnim ženama. Fizička ili mentalna bolest često se pripisuju lezbejskom ponašanju. U obe stvari ogleda se obim u kome se pripovetka o varijantnim ženama zasnivala na lekarskim predavanjima.'' (31)\nDrugi pisci primetili su da samodestruktivne lezbejke i gejevi preovladavaju u književnosti i na filmu. Ann Aldrich, u svojoj knjizi We Two Won't Last (1963), napisala je: ''Iako su u ovoj zemlji snimljena četiri filma koji prikazuju lezbejstvo kao temu (Madchen in Uniform, Pit of Loneliness, Olivia i The Children's Hour), u sva četiri glavni lik je bio povezan sa samoubistvom.'' (32)\nVito Russo je zgodno (za pisca ovih redova) uključio jednu ''nekrologiju'' u svoju knjigu The Celluloid Closet: Homosexuality in the Movies. U dodatku daje spisak desetak samoubistava i dvadesetak ubistava homoseksualnih likova. (33) Slično tome, Donald Webster Cory primetio je 1951. da je literatura o homoseksualcima prepuna samodestruktivnosti:\n''Još jedna iluzija: homoseksualac je depresivna, utučena osoba, često na ivici samoubistva, ili zaista i okonča svoj očajni život nakon dugih godina očajnicke borbe. Ova slika je verovatno najdalja od istine u odnosu na sve ostale, a njeno široko prihvatanje donekle se može pripisati pripovedačima koji su tolike knjige o ovoj temi završili u atmosferi očajanja, nasilja, čak i samoubistva. The City and the Pillar (Gore Vidal), The Fall of Valor (Charles Jackson), The Sling and the Arrow (Stuart Engstrand), The Invisible Glass (Loren Wahl), Stranger in the Land (Ward Thomas, odn. pravo ime Edward T. McNamara), Special Friendships (Roger Peyrefitte), Twilight Men (André Tellier), i Finistere (Fritz Peters) - pored mnogih drugih - svi se završavaju beznadem za izopačenika. Neke od ovih knjiga dovode izopačenika do samodestrukcije; u ostalim, za njega nema drugog puta.'' (34)\nBilo kome ko se razume u gej književnost nije teško da nabroji naslove desetina pripovetki i romana koji kulminiraju samoubistvom homoseksualca. Ono što još više zbunjuje, jeste činjenica da čitavih trideset godina posle Coryjevog teksta, nije bilo značajnijih promena u stavu prema lezbejkama i gejevima u književnosti i medijima. Časopis Time, u ranom radu o gejevima iz 1969, citirao je Marta Crowleya, pisca The Boys in the Band. ''Homoseksualnost je bila sjajan trik'', kaže Crowley. ''Veliko otkriće u trećem činu bilo je da je momak homoseksualac, a onda je morao da side s pozornice i prosvira sebi glavu. To je bilo povezano s grehom, i moralo je da se ispašta!''\nDok se Time i Crowley slažu da su se vremena promenila, proučavanje književnosti posle razvijanja lezbejskog i gej pokreta pokazuje da se do promene sporo dolazi. Komad The Boys in the Band, koji se često smatra prekretnicom u bavljenju temom homoseksualaca, sadrži recenicu: ''Pokaži mi srećnog homoseksualca a ja ću ti pokazati veseo (gay) leš.'' (36) Pripovetke i drame i dalje pune samoubistva i viktimizacije, među kojima i Fortune and Men's Eyes (John Herbert), Dancer from the Dance (Anrew Holleran), The Sergeant, Giovanni's Room, Happy Endings All Alike (Sandra Scoppettone), Good Times, Bad Times (James Kirkwood), Trying Hard to Hear You (Sandra Scoppettone), The Front Runner (Patricia Nell Warren) i Cruising (Gerald Walker). Pored pripovetki s izričito gej temama, popularne knjige koje sadrže gej lika koji završava svoj život samoubistvom i dalje preplavljuju tržište. Kad je u filmu potrebno naći obrazloženje za nesreću nekog od likova, ubacuje se gej incident, kao u Ode to Billy Joe. Jedina značajnija promena u književnosti u poslednjih deset godina jeste ta da su se razvili likovi zdravih lezbejki i, nešto ređe, gejeva, u pripovetkama koje su pisali sami gej ljudi i obično objavljivali mali izdavači, i spor pomak od suicidnog ponašanja gej likova do nasilja koje oni trpe spolja.\nLiteratura koja se bavila homoseksualcima pre šezdesetih godina sastojala se uglavnom od jeftinih romana i medicinske literature, iako je u skorije vreme došlo do promene i novinari šire izveštavaju o lezbejkama i gejevima. Urednici časopisa za koje se generalno smatra da su urbani i ''liberalni'' dičili su se time što su senzitirani da govore o toj kontroverznoj manjini, dok novinarski izleti u svetove lezbejki i gejeva odišu eksploatacijom i stereotipijom. Razmotrimo odlomak iz Harper's Magazine iz 1963. pod naslovom ''Njujorški homoseksualci srednje klase'', koji je napisao William J. Helmer:\n''Položaj homoseksualca u društvu često je nezavidan. Razotkrivanje ga može koštati ugleda a možda i karijere. On zna da ga, prema zakonu New Yorka, svaki seksualni čin može koštati višegodišnje kazne zatvora (iako se to retko dešava). Oseća da ga društvo mrzi, i to bez razloga. Često je ispunjen osećanjem krivice, bio on toga svestan ili ne, i ne može da prihvati sebe onoliko koliko je potrebno da bi izašao na kraj sa svojim stanjem, koje je, kako se smatra, usko povezano s nezdravim ranim psihološkim okruženjem. Ovi činioci, pre nego sama homoseksualnost, jesu glavni razlozi, kako neki veruju, za emocionalnu nestabilnost, feminiziranost, nasilje, i druge probleme za koje se obično krivi seksualna devijacija.'' (37)\nIli, još skorije, članak iz Saturday Review iz 1972. godine ''Homoseksualnost: živeti život'' iz pera Faubiona Bowersa:\n''Postoje, štaviše, vrlo teški aspekti homoseksualnosti, i zabluda je tvrditi drukčije. Primera radi, tri homoseksualca počinila su samoubistvo tokom Nedelje gej ponosa u New Yorku 1971. godine. Gej liberacionisti uzvikuju: ''Promenite društvo!'' naglašavajući pozitivno da bi otklonili negativno. Psihijatri kažu: ''Promenite simptome''. Ali kad je ovaj naraštaj posredi, obe stvari moraju da se promene. Imao sam priliku da upoznam homoseksualce koji mi govore da ne mogu da umaknu iz svog kruga krivice, koji porede svoje noći seksa bez ljubavi sa oštricama ledenica, koji sebe neprestano podsećaju na svoju jalovost u ljudskom smislu... Poznajem jednog pedesetogodišnjeg homoseksualca koji je, ne našavši trajnu ljubav u životu, razmišljao o smrti, kao i neke mlade koji su to i pokušali. Osim toga, znam za homoseksualce koji su toliko slepo ogorčeni na ceo svet da nastoje da unište sve oko sebe.'' (38)\nČlanci u mejnstrim štampi skoro svi redom bacaju poglede na jadne, suicidne muškarce i žene. Pominjanje nesreće služi i kao pretnja i kao opomena za neautovane homoseksualne čitaoce: autovanje može dovesti do života u očajanju. Pisati o suicidnim homoseksualcima bez povezivanja samodestruktivnih težnji s ugnjetavanjem koje ih izaziva znači ponovo okriviti žrtvu za zločin koji se nad njom vrši. Ovo je, u skorije vreme, najvažnija osobina političke kampanje desnice protiv lezbejki i gejeva.\nTeško je dokazati da opis lezbejki i gejeva kao sklonih samoubistvu, potekao iz popularne literature, zaista utiče na suicidna osećanja pojedinca. Slobodnu i otvorenu diskusija o samoubistvu istorijski su doveli u pitanje pojedinci koji veruju da će takva diskusija podstaci ljude da počine samoubistvo. Već 1845. doktori su preporučivali da novine ne objavljuju obaveštenja o samoubistvima:\n''Svi jasno vide da su samoubistva alarmantno česta u ovoj zemlji - i kao sredstvo prevencije, s poštovanjem sugerišemo da nije prikladno objavljivati detalje takvih pojava. ''Nijedna činjenica'', kaže jedan pokojni pisac, ''nije bolje ustanovljena u nauci od te da se samoubistvo često čini iz podražavanja. Jedan jedini odeljak može da navede na samoubistvo dvadeset ljudi. Neke pojedinosti samog čina, ili pojedini izrazi, golicaju maštu, a volja da se učini isto, u trenutku nezdravog uzbuđenja, pokazuje se kao neodoljiva.'' Izražavamo svoje slaganje s navedenim, i preporučujemo da se urednici časopisa time pozabave.'' (39)\nIstraživanja, međutim, pokazuju da novinske reportaže o suicidnom ponašanju ne utiču vidno na povećanje slučajeva samoubistva. (40) S druge strane, nije ukazano na mogući efekat koji pretpostavka da su homoseksualci suicidni može da ima na rano oblikovanje identiteta kod lezbejki i gejeva. Postajati postepeno svestan sopstvene homoseksualnosti i sticati identitet lezbejke ili geja, a ne znati druge nalik sebi, ostavlja prostor za bilo koje informacije koje se nude u vezi s homoseksualnošću. Ako je takva informacija nabijena pretpostavkama o bolesti, samodestruktivnosti i unutrašnjem konfliktu, onda je sasvim izvesno da će predstava o sebi neke gej osobe biti nepopravljivo narušena. Kao što je napisao George Weinberg:\n''Homoseksualcu se ne govori, kao crncu, da je glup. Ne govori mu se, kao Jevrejinu, da je koristoljubiv. Ustaljeni izraz prezira prema homoseksualcima jeste da su oni neurotični, da su ''bolesni'' - da homoseksualci imaju izobličenu psihu. Mnogi homoseksualci prihvatili su ovo kao tačno, i pate od predrasuda koje imaju prema sebi samima.'' (41)\nIako je tačno da mnogi homoseksualci pate jer društvo stvara stereotipe o njima kao o nesrećnim, nezdravim individuama, razmere te patnje teško je odrediti. Premda neka istraživanja ukazuju da očekivanja koje određene struke polažu u određene populacije igraju bitnu ulogu u oblikovanju identiteta te populacije, takva istraživanja ograničena su i ne moraju se nužno primeniti na očekivanja koja društvo ima u pogledu lezbejki i gejeva. Da li su lezbejke i gejevi internalizovali mitove o homoseksualcima kao sklonim samoubistvu i prišli masovnom samouništenju?\nLezbejke i gejevi morali su da se suoce s mitovima o gej samoubistvu i da im potvrde ili odreknu vrednost. Donald Webster Cory je 1951. napisao: ''Neke samoubice su homoseksualci i neki homoseksualci počine samoubistvo. Možda su se homoseksualci toliko navikli na udarce života u kome ih talasi bacaju od jedne nevolje do druge, da im je lako da prihvate filozofski pristup mukama ljudske egzistencije. (42)\nDeset godina kasnije, Ann Aldrich je napisala: ''Kao aktivna lezbejka s dugogodišnjim iskustvom, sa širokim poznavanjem mnogih homoseksualaca, kako muških tako i ženskih, nisam otkrila da su samoubistvo ili suicidne tendencije na bilo koji način svojstvene homoseksualcima. Neću reći da ne znam za homoseksualce koji su sebi oduzeli život, ili pokušali to da učine, ali onoliko koliko sam upoznata s tim slučajevima, upoznata sam i sa slučajevima mnogih koji nisu bili homoseksualci. (43)\nTokom mnogo godina, homoseksualni pisci odbacivali su mit da su homoseksualci podložniji samoubistvu. Do odbacivanja je došlo u istom kontekstu u kome su mitovi i stvoreni: bez statističkih analiza, bez uvida u ukupnu lezbejsku i gej populaciju, i s malim poznavanjem teškoća u definisanju ili vrednovanju samoubistva. Poslednjih godina, međutim, sve više pisaca priznaje postojanje samoubistva u gej zajednici. Del Martin i Phyllis Lyon dali su neka polazna obaveštenja u Lesbian/Woman (1972):\n''Del je razmišljala o samoubistvu; druge su pokušale da ga počine, a neke su u tome uspele. Iz sopstvenog iskustva dobro smo upoznate s krizom identiteta kroz koju mora da prođe svaka lezbejka: to je onaj period života kad mora da izađe na kraj s tim da je u nejednakom položaju u društvu u kome živi. Znamo da mlada žena, kao Del, često pomišlja na samoubistvo, kad ne može da pomiri ono što oseća s onim što od nje očekuju njena porodica, religija ili vršnjaci. Ali nismo imale predstavu koliko je samoubistvo rašireno sve dok nismo saznale za nedavnu (1971) diskusiju o dvadeset lezbejki između dvadeset pet i trideset dve godine, iz koje se pokazalo da samo dve nisu pokušale da izvrše samoubistvo kad su bile tinejdžerke. Zapanjilo nas je to da je osamnaest od dvadeset mladih žena naterano da se oseća toliko poniženo zbog svesti o svom lezbejskom identitetu, da je njihova slika o sebi toliko uzdrmana da im je izgledalo da je samoubistvo jedini izlaz.'' (44)\nDruga strana - Istraživanja >>>


Odeljenje za konzervaciju i restauraciju – Narodni muzej Niš\nOd samog osnivanja Narodnog muzeja 1933. godine pored sakupljanja i čuvanja pokretnih kulturnih dobara od strane osnivača Muzeja, postojala je i svest o zaštiti tih predemta. Počeci zaštite odnosili su se na najosnovnije principe preventivne zaštite, dok se stručna konzervacija značajnijih predmeta obavljala u Narodnom muzeju u Beogardu.\nZapošljavanjem edukovanog konzervatora 1962. godine, stvaraju se uslovi za formiranje konzervatorskog odeljenja, u kome se radila konzervacija i zaštita predemta od keramike, kamena i drveta. Formiranjem laboratorije 1984. godine, konzervatorski rad se proširuje i na predmete od metala, a par godina kasnije i na predmete od tekstila.\nPrilikom bombardovanja, 1999. godine, prostorije konzervatorsko-restauratorskog odeljenja, koje su se nalazile u Muzeju “12. februar“ u Logoru na Crvenom krstu, pretrpele su velika oštećenja. Problem prostora je delimično rešen adaptacijom prostorija u zgradi Muzeja 2003. i 2006. godine.\nPrimarna delatnost odeljenja konzervacije i restauracije je zaštita i obrada pokretnih kulturnih dobara od metala, kamena, keramike, tekstila, stakla i drveta iz oblasti arheologije, numizmatike, epigrafike, istorije, istorije umetnosti, etnologije, sa ciljem njihovog izlaganja i istraživanja.\nPored preventivne zaštite muzejskih predmeta u depoima i na izložbenim postavkama, stručnjaci ovog odeljenja obavljaju i edukaciju mladih kolega iz drugih muzeja u Srbiji.


ALEKSIĆ- NAJNOVIJE INFORMACIJE O AFERI "JOVANjICA": KOLUVIJA SPONZOR BIA?! (VIDEO) | Web-Tribune.com\nHome / TEMA DANA / ALEKSIĆ- NAJNOVIJE INFORMACIJE O AFERI „JOVANjICA“: KOLUVIJA SPONZOR BIA?! (VIDEO)\nPotpredsednik Narodne stranke Miroslav Aleksić na današnjoj konferenciji za medije, povodom najnovijih saznanja o slučaju „Jovanjica“, zatražio je da se ispita da li je Predrag Koluvija, vlasnik imanja na kome je krajem 2019. godine zaplenjeno skoro četiri tone opojne droge, bio sponzor Bezbednosno-informativne agencije (BIA). Aleksić je najpre izjavio da bi trebalo saslušati Mirka Škera, koji je u trenutku hapšenja\nKoluvije bio šef centra BIA za grad Beograd, te da se ispita da li je tačno da se vlasnik „Jovanjice“ pozivao na njega prilikom privođenja.\n„Aleksandar Vučić i šef BIA Bratislav Gašić, kada su najavili obračun s mafijom, trebalo je da krenu upravo od BIA. Jedan od ljudi koji se dovodi u vezu sa „Jovanjicom“ bio je na kolegijumu BIA, Mirko Škero.\nPredsednik države nije krenuo od BIA, pa ću postaviti nekoliko pitanja predsedniku: Da li je Koluvija, u trenutku hapšenja, pisao poruke i zvao Mirka Škera, koji je tada bio šef centra BIA za grad Beograd? Da li se pozivao na njega i koja je uloga Škera? Uhapšeni pripadnik BIA Aleksandar Tošić je tvrdio da ga je na imanje poslao upravo Mirko Škero, kao njihov nadređeni u BIA“, rekao je Aleksić i dodao:\nPrevious PREDSEDNIČE, SPREMA SE GRAĐANSKI RAT: DRAMATIČNO PISMO 20 FRANCUSKIH GENERALA MAKRONU! (VIDEO)\nNext ČAK 90 ODSTO ORUŽJA PRONAĐENOG KOD BELIVUKA I EKIPE U VLASNIŠTVU MUPA! EVO ŠTA SE KRIJE IZA SVEGA!


Erdogan: Očuvanje suvereniteta BiH je veoma značajno za Tursku - Klix.ba\n25.3.2008. u 13:07\nPredsjedavajući Vijeća ministara BiH Nikola Špirić i premijer Republike Turske Recep Tayyip Erdogan su danas u Sarajevu ocijenili da dosadašnju dobru saradnju između dvije prijateljske zemlje treba unaprijediti u oblastima u kojim to do sada nije učinjeno.\nPredsjedavajući Vijeća ministara BiH Nikola Špirić je nakon razgovora kazao novinarima da je zajednička ocjena da nivo izrazito prijateljskih odnosa nije praćen moguće dobrom ekonomskom saradnjom i saradnjom u svim drugim oblastima.\n"Podaci iz 2007. godine da smo iz Turske uvezli 270 miliona vrijednosti roba, a izvezli svega 40 miliona govori da se ta razmjena i pokrivenost izvoza uvozom odvija na štetu BiH. Snaga turske ekonomije garantuje gotovo sigurno veći obim razmjene i nastojat ćemo da popravimo taj spoljnotrgovinski debalans. Raduje nas da postoji interes tržišta Turske za robom iz BiH“, kazao je Špirić.\nNapominjući da je Turska s 12. mjesta prešla na deveto kao značajni investitor za BiH, on je istaknuo da su investicije u Maglaju i Tuzli, koje omogućavaju zapošljavanje oko 1.000 radnika, značajne investicije za BiH.\n“Izvjesni problemi u vezi sa snabdijevanjem repromaterijalom ne bi trebali da zaustave dalje procese investiranja i učinit ćemo sve što je u našoj mogućnosti da se ti mali nesporazumi otklone“, kazao je Špirić.\nŠto se tiče bilateralnih ugovora, on smatra da je jako bitno da su stvorene ugovorne pretpostavke da se odnosi nesmetano mogu razvijati.\n"Očekujemo i dobili smo obećanje da će prijateljska Turska podržati BiH na narednom samitu NATO-a, što je jako bitno za BiH da uđemo u status intenziviranog dijaloga“, kazao je predsjedavajući Vijeća ministara BiH.\nZahvalio je turskom premijeru na pomoći koju je Turska pružala BiH u stabilizaciji, očuvanju mira u BiH i obnovi BiH. Također je zahvalio i na projektima obnove kulturno-historijskog naslijeđa BiH, kao što je most na Drini u Višegradu, koji će danas dobiti certifikat od UNESCO-a o upisu na Listu svjetske baštine, kao što je džamija Ferhadija u Banjoj Luci, te most u Konjicu.\n"Sve su to projekti u koje vlada Turske želi da investira i mi smo im na tome zahvalni“, kazao je Špirić.\nOn je obavijestio turskog premijera da će BiH podržati Tursku da bude domaćin izložbe EXPO 2015. godine.\n"Ova posjeta je znak jedne nove, snažnije saradnje između dvije prijateljske zemlje. Izrazili smo spremnost za sardanju u svim oblastima“, kazao je Špirić.\nPremijer Republike Turske Recep Tayyip Erdogan je kazao da Turska i BiH dijele velike kultorno-historijske vrijednosti te da je zajednički cilj da, počevši od ove činjenice, dovedemo odnose u svim oblastima između dvije države na mnogo veći nivo.\nPrema njegovim riječima, tokom razgovora je težište dato na razmatranje oblasti gdje bi saradnja mogla da se intenzivira i gdje bi uzajamna podrška mogla da se primijeni.\n"Ponovili smo značaj koji Turska pridaje očuvanju suvereniteta, teritorijalnog integriteta, međunarodno priznatih granica BiH i očuvanja stabilnosti i mira. Također smo tražili mogućnost da razmotrimo dešavanja kada je u pitanju regija i međunarodni odnosi“, kazao je turski premijer.\nRazgovarano je i o približavanju BiH evroatlantskim integracijama i statusu BiH unutar NATO-a.\n"Ponovili smo spremnost i odlučnost da podržimo BiH na njenom evroatlantskom putu, a prije svega se to odnosi na samit NATO-a u Bukureštu“, kazao je premijer Erdogan dodajući da postoji velika potreba za uzajamno razumijevanje kada su u pitanju zemlje Balkana i očuvanje održivog mira i sigurnosti u tom području.\nTurski premijer je izrazio odlučnost da se intenziviraju i poboljšaju odnosi s BiH u svim oblastima.\nNa pitanje novinara iz BiH kako Turska gleda na aktuelnu političku situaciju u BiH i pozive na otcjepljenje RS-a, premijer Erdogan je odgovorio da Turska gleda na BiH s gledišta njezinog jedinstva.\n"Podjele uvijek donose gubitke i dovode do toga da budete manje jaki. Da ne biste slabili, teritorijalni integritet je izuzetno važan, po nama. Smatramo da je izuzetno važno da se svijest o pripadništvu BiH još više jača među ljudima, jer je BiH primjer kako razne etničke grupe, ljudi koji pripadaju raznim kulturama i raznim konfesijama mogu tako lijepo i uspješno zajedno da žive“, kazao je turski premijer.\nPredsjedavajući Vijeća ministara BiH Nikola Špirić je kazao da ne postoji takav poziv za otcjepljenje. On je istaknuo da i mediji u BiH također mnogo mogu uraditi na očuvanju teritorijalnog integriteta BiH.\nDelegacija Republike Turske sastala se i sa članovima Kolegija oba doma Parlamentarne skupštine BiH, a planiran je i susret s vojnicima iz turskog kontingenta EUFOR-a.\n25.03.2008. u 13:20\nVeliki lančani sudar na austrijskom autoputu\n25.03.2008. u 12:53


petak, 03. dec 2021, 07:50\nRad poslednje zajedničke JRT redakcije na trodnevnom prenosu 14. kongres SKJ\nPosledlja zajednička JRT Redakcija - Prenoseći 14. kongres SKJ (od 20. do 22. januara 1990) televizija je preuzela tehnički veoma složen zadatak - da zbivanja iz Kongresnog centra "Sava" što vernije prenese u milione domova širom Jugoslavije. Tehnički centar za pokrivanje 14. kongresa SKJ angažovao je više reportažnih kola, desetine kamera i prateću tehničku opremu smeštenu u tehničku sobu gde se nalazila kontrola svih signala direktnog prenosa plenarnih sednica. Signali iz reportažnih kola obezbedili su direktan prenos i interno snimanje rada svih komisija, novinarima je omogućeno da gledaju direktno rad komisija. Hronike kongresa, koje su prevodili republički centri za njihovo područje, emitovane su iz Televizije Beograd za ostale republičke centre. Zajednička redakcija je brojala preko 300 članova iz svih televizijskih centara i sačinjavali su je podjednako novinari i realizatori iz programa i produkcije, kao i inženjari i tehničari iz prenosne i emisione tehnike... Sećanje na organizaciju rada poslednje zajedničke redakcije Dnevnika, za Trezor iznose: tadašnji pomoćnik glavnog i odgovornog urednika Informativnog programa za organizaciju proizvodnje Zlatan Šaran (u TVB 1967-2001), reditelj u Informativnom programu Jarmila Ćelović (u TVB 1958-1992), šef službe za programsku saradnju JRT Zlatija - Zaza Nikolić (u RTB 1962-1964; u JRT 1964-2001).\n- Učesnici: producent TVB Zlatan Šaran, reditelj TVB Jarmila Ćelović, JRT koordinator Zlatija-Zaza Nikolić, sagovornik Bojana Andrić\n- Urednik istraživač Vesna Ignjatović, snimatelji Veljko Jeftović, Done Zipevski; snimatelj zvuka Vukašin Smiljković, mikroman Nenad Mišić, rasvetljivač Miroslav Karanović, asisten realizatora Đorđe Jovičić, organizator Biljana Raković, realizator Nataša Janjuz; grafička obrada Goran Ergarac, montažer Zorica Blagojev, urednik Bojana Andrić\n- Snimano 23.02.2006, premijerno emitovano u "Trezoru" 24. marta 2006, reprizirano 27.11.2017; Redakcija za istoriografiju\nDnevnik 2 - snimak celovitog drugog Dnevnika od 22. januara 1990. godine, to je ujedno i poslednji Dnevnik zajedničke redakcije JRT koji su prenosile sve republike bivše Jugoslavije.\n- Učesnici: urednik i voditelj Ankica Barbir-Mladinović, Predrag Stojadinović, Radivoje Rabrenović, Mihajlo Šaranović (dopisnika TANjUGA iz Moskve), Goran Opačić, Gordana Grbić, Milojko Pantić\n- Urednici: Ankica Barbir-Mladinović, Dušan Vojvodić; realizator Olivera Kostić\n- Premijerno emitovano 22.01.1990, reprizirano u "Trezoru" 24.03.2006.\nJarmila - Jarmila Ćelović je studirala medicinu, apsolvirala čistu filozofiju, zatim "pobegla" na film, a od 1958. je u Televiziji Beograd. Realizovala je prvi TV Dnevnik, prvog dana rada Televizije Beograd, 23. avgusta 1958, kao i prvi Sportski pregled, prve Kluturne panorame... Jarmila je sa ekipom "Trezora" posetila, posle više od deset godina, prostorije u Takovskoj i Aberdarevoj u kojima su nekada bile redakcije, desk, montaže i studio Informativnog programa. U Televiziju nije ušla od januara 1993. godine kada je poslata na prinudni odmor, a u međuvremenu su neke prostorije ili sasvim nestale ili pretrpele temeljnu rekonstrukciju posle bombardovanja 1999. i požara 2000. godine. "Jarmila Ćelović, reditelj u Informativnom programu; radila je na realizaciji Dnevnika; u Televiziji od njenog osnivanja; bila realizator prvog Dnevnika TVB. Godine 1992. suspendovana zbog toga što je odbila da potpiše drugi Dnevnik u kome je pročitana Šešeljeva "lista za odsrel" nepodobnih novinara. Od tada više nije dobijala radne zadatke. Član Nezavisnog sindikata RTB" (iz publikacije Čistke u RTB). U vreme kada je snimana ova emisije Jarmila i dalje radi, kao savetnik i učitelj novim generacijama televizijanaca na BK, B92 i Pinku, u formiranju novih audio-vizuelnih arhiva dokumentarnih materijala za buduća vremena.\n- Učesnici: reditelj Jarmila Ćelović, pionir TVB; urednik Bojana Andrić veteran TVB\n- Snimatelj Veljko Jevtović, snimatelj zvuka Vukašin Smiljković, montažer Zorica Blagojev, autor Bojana Andrić\n- Snimano 23.02. 2006, premijerno emitovano u "Trezoru" 24.03.2006, reprizirano 02.02.2007, 02.08.2017; Redakcija za istoriografiju\nPetak, 03.12.2021. na RTS SVET u 23.55\nU 72. epizodi serije "Vreme televizije" govori se istorijskim sadržajima u programima Školske redakcije\nŠkolski program, treći deo, O Istoriji, drugi nastavak - Ova, 72. epizoda Vreme televizije odnosi se na serije Velika seoba i Strani putopisci u našim krajevima. O seriji Velika seoba u izveštaju o programu Televizije Beograd zapisano je: "U okviru Školske redakcije realizovana je studiozna i atraktivna dokumentarno-igrana serija Velika seoba u pet epizoda, rađena u autentičnim ambijentima i na osnovu izvornih dokumenata iz arhiva i muzeja Beča, Venecije, Carigrada, Moskve, Budimpešte, kao i iz naše zemlje. Ova serija predstavlja jedan od najozbiljnijih poduhvata Televizije Beograd u obeležavanju značajnih događaja i značajan je doprinos obeležavanju tristote godišnjice Velike seobe Srba". Scenarista je dr Miroslav Savićević, reditelj Nikola Lorencin. U programu iz istorije Školska redakcija i u ovom periodu, nastavila je realizaciju serije Strani putopisci u našim krajevima. Njihovi putopisi značajni su kao istorijski izvori. Ova epizoda naše serije odnosi se na emisije Ami Bue u Kragujevcu 1839. godine i Aleksandar Giljferding: Sa Lima na Taru. Scenarista i reditelj je Nikola Lorencin.\n- Učesnici: urednik Spomenka Nedić, književnik Miroslav Savićević, reditelj Nikola Lorencin, montažer Milan Radičević, glumac Zoran Miljković\n- Premijerno emitovano U "Trezoru" 03.07.2011, reprizirano 18.02.2015 (RTS SAT); Redakcija za istoriografiju, urednik Bojana Andrić\nKlub malih pitalica


► Šoštar: Rade na tome da nas potpuno ugase\nŠoštar je dan kasnije izjavio da klub po pitanju bazena na Banjici vodi nekoliko sudskih sporova i da su postupci u toku, tako da stvar treba da miruje i da je sud taj koji treba da donese krajnje rešenje, a da će Partizan poštovati svaku odluku.\n"Ne postoji želja da se sačeka odluka suda. Ovo je nedopustivo, način na koji se to uradilo je nešto što je usmereno direktno protiv Partizana i ka gušenju i minorizovanju kluba. Ovo je potpuna zloupotreba sporta i manipulacija sportistima i dovođenje čitave javnosti u zabludu oko toga ko je titular na Banjiici. Jedina institucija koja to može da utvrdi je sud i ne vidim zbog čega i kome se toliko žuri da to sve uradi pre nego što sud donese svoju odluku", kazao je Šoštar.\nOn je naveo da prethodnih dana nije bilo nikakvih nagoveštaja da će tako nešto da se desi, posebno zbog toga što je pet dana u Đeru bio zajedno sa Jelenićem i da to nijednom rečju to nije pomenuto, zbog čega je "šok još veći".\nKao argument da je sve usmereno protiv Partizana naveo je to što iz tog kluba nijedan trener ne vodi neku mlađu nacionalnu selekciju, nema predstavnika u Stručnom savetu i Upravnom odboru VSS-a.\n"To nikada ne bismo smeli da zaboravimo. Gušenjem najtrofejnijeg kluba u zemlji, dovodimo u pitanje šta će se desiti sa našim vaterpolom u nekoj bliskoj budućnosti", dodao je.\n"Došli smo do toga da posle epizode sa zakupcima imamo i problematiku sa onima koji će koristiti usluge bazena. Mogu da kažem da je jako dobar medijski trik sama izjava da će leti biti besplatno svim građanima. Opasno je, to je poziv na linč svih nas koji smo u Partizanu. Ljudi pohrle gore, a onda neko iz VK Partizan te ljude neće da pusti jer im je neko obećao da oni mogu da budu tu besplatno. To je jedna vrlo, vrlo populistička i opasna izjava. Nijedan drugi bazen u Beogradu i Srbiji nije svoje usluge davao besplatno", rekao je Šoštar.\nProblem je samo što to nije ranije javljeno, pa je došlo do pomeranje turnira prvenstva Srbije za igrače rođene 2005. godine, kao i treninga svih selekcija Partizana.\nPartizan pred praznim tribinama protiv Mornara\nZbog neprimerenog ponašanja navijača i loše organizacije utakmice protiv Cedevite, košarkaški klub Partizan kažnjen je danas zatvaranjem tribina za naredni meč ABA lige.\nVaterpolisti Šapca osvojili Kup Srbije\nVaterpolisti Šapca osvojili su večeras u Zrenjaninu Kup Srbije, pošto su u finalu pobedili Radnički iz Kragujevca sa 10:9 (2:2, 2:2, 4:1, 2:4).


Haos zbog snježne oluje u Moskvi, 500 udesa u satu - Klix.ba\nSvijet Haos zbog snježne oluje u Moskvi, 500 udesa u satu\nHaos zbog snježne oluje u Moskvi, 500 udesa u satu\n26.12.2014. u 09:32\nU Moskvi je jučer i danas, zbog snježne oluje koja je u veoma kratko vrijeme donijela čak 25 centimetara snijega, gotovo potpuno paraliziran putni saobraćaj, a policija je u četvrtak registrirala do čak 500 saobraćajnih nesreća na sat, navode ruski mediji.\nNajduža kolona automobila protezala se u dužini od čak 60 kilometara, saopćila je služba za praćenje saobraćaja Jandeks, a prenio site "Russia Today".\nJandeks, koji rangira saobraćajne gužve na skali od jedan do deset, haosu u Moskvi je dodijelio najvišu ocjenu.\n"Ljudi, zapamtite ovaj historijski dan. To je prvi put da je ocjena deset zabilježena tako rano na početku zime i da traje tako dugo, već sedam sati. Situacija će biti još gora", napisala je na Facebooku portparol Jandeksa Elina Staviskaja.\nNa moskovske ulice je izašlo više od 11.000 specijaliziranih mašina za čišćenje snijega, koje imaju problema da izađu na kraj s tako velikim padavinama u tako kratko vrijeme.\nKatastrofalni vremenski uvjeti i izuzuzetno mala vidljivost uzrokovali su veliki broj sudara u ruskoj prijestonici, pa je tako jučer u 17 sati po lokalnom vremenu policija prijavila da je u samo sat vemena zabilježeno čak 500 udesa, uključujući 45 težih saobraćajnih nesreća.\nLjudima koji koriste gradski saobraćaj se savjetuje da umjesto toga pješače, a u mnogim slučajevima je gotovo nemoguće autobusom doći do metro stanice.\nSnježna oluja je pogodila i aviosaobraćaj u Moskvi, pa je jučer otkazano 20 letova, a gotovo 200 letova je kasnilo. Neki putnici su na društvenim mrežama napisali da su bili više sati zaglavljeni u avionima koji nisu mogli da polete zbog snijega na pisti.\nGradske vlasti su obećale da će na raščišćavanju snijega raditi 24 sata i da će danas sav snijeg biti uklonjen s puteva.\nZa razliku od nekih zapadnoevropskih prijestonica, snježne oluje u Moskvi skoro nikad ne poremete funkcioniranje javnog prijevoza ili dovedu do zatvaranja zračnog saobraćaja.\nprije 3h 9m 64


Mjesec: Studeni 2015. - ŠahIstra\nMarilaguna pobjednik u Vodnjanu\nNenad Ferčec, Dušan Bastijanić, Boris Moharić, Miroslav Žufić\nNa 39. kupu „ Lorenzo Forlani “ nastupilo je 11 ekipa iz Hrvatske i Italije, a slavila je ekipa Marilagune iz Pule. Nakon 11 odigranih kola, ekipa Marilagune ( IM M. Žufić, GM Ferčec, MK Bastijanić i MK Moharić ) imala je najviše uspjeha i zasluženo osvojila prvo mjesto sa 34½ boda. Drugo mjesto osvojila je odlična ekipa ŠK „ Batana “ ( braća Jurman, MK Crnković i MK Selimović ) sa 29½ bodova, dok je treće mjesto pripalo ekipi ŠK „ Pula “ ( MK Konić, MK Ž. Žufić, MK Valković i Kolić ) sa 27½ bodova. Četvrta je ekipa ŠK „ Vladimir Gortan “ iz Poreča sa 26 bodova. Dalje slijede ŠK „ Batana “ – 2 sa 22, ŠK „ Lošinj “ 20½, SS „ Trieste Giovani “ 19, ŠK „ Vladimir Gortan “ – 2 sa 15½, CI Dignano 11½, ŠK „ Vodnjan “ 9½ i CI Cres 4½ boda. U konkurenciji Zajednica Talijana nastupile su svega dvije ekipe. Prvo mjesto pripalo je ekipi domaćina, CI Dignano, dok je druga ekipa CI Cres. Međunarodni majstor Miroslav Žufić najuspješniji je igrač na prvoj ploči (9 / 10 ), na drugoj velemajstor Nenad Ferčec ( 9½/10 ), Kristian Valković na trećoj ( 9½ / 10 ), a na četvrtoj Bahrija Selimović ( 9/10 ) Turnir je odigran u prekrasnom ambijentu Stancije „ Buršić “ u Vodnjanu, a ljubazni domaćini još su jednom pokazali toplinu i gostoljubivost kad su šahisti u pitanju. Predstavnik domaćina, Anton – Tone Ferlin zahvalio se svim šahistima na lijepom šahovskom druženju i podijelio nagrade najuspješnijima ekipama i pojedincima. Kup je je protekao u najboljem redu, kako i priliči ljubiteljima igre na 64 polja. Sudački dio posla odradio je IA Igor Milovac.\nMemorijal „ Josip – Bepo Brščić “ pripao Buliću\nNajbolji bujski šahist, MK Josip Bulić, pobjednik je X. Memorijala „ Josip – Bepo Brščić “, koji se svake godine igra u znak sjećanja na nekadašnjeg igrača i velikog prijatelja ŠK „ Vodnjan “. Nakon 11 odigranih kola Bulić je skupio 9 bodova i popravio rejting za 29 bodova. Cijeli turnir igrao je sigurno, bio stalno među vodećima i zasluženo prvi prošao kroz cilj. Na diobi drugog mjesta našla su se braća Jurman, Pjerino i Roberto sa 8½ bodova. Dodatni kriteriji bili su na strani starijeg brata. Od četvrtog do šestog mjesta plasirali su se MK Valković, MK Vuković i MK Pačić sa 7½ bodova. Sedmi je Jergović sa 6½ bodova. Dalje slijede MK Srdić i Ferlin 6, Kvaternik, Nikolić, MK Licardo, Radolović, Šarić, Crnković i Dragić 5½, itd. Turnir je odigran u prijateljskom ozračju, kako i dolikuje ovakvom događaju i protekao bez ijednog incidenta. ŠK Vodnjan je ove godine organizirao 6 Blitz turnira, koji su bodovani za ukupnog godišnjeg pobjednika u konkurenciji seniora i mladih. U konkurenciji seniora ukupno su nastupila 34 šahista, a kod mladih 12 kadeta. Ukupni pobjednici su MK Josip Bulić kod seniora i Enrico Ghersinich kod mladih. Poredak kod seniora : MK Bulić 37, Pačić 36, R. Jurman 27, Kukurin 26, Kvaternik 21, Radolović 20, Srdić 18, itd. Poredak kod mladih : Ghersinich 39, M. Pahljina 37, I. Pahljina 34, Mainenti 27, Pačić 23, itd. Najuspješniji šahisti su nagrađeni peharima i medaljama, a za sve sudionike obitelj Brščić je osigurala kolače i sokove. Sudački dio posla odradio je IA Igor Milovac.\nFerčec na korak do cilja\nNajbolji istarski šahist, GM Nenad Ferčec, nalazi se u vodstvu nakon odigranog 8. kola na XVII. Memorijalu „ Milan Kuzmanović “, sa pola boda prednosti u odnosu na IM Miroslava Žufića. Njih dvojica su upisali sigurne pobjede protiv FM Adriana Voscille, odnosno Krešimira Kvaternika. Ferčec je skupio 7½, a Žufić 7 bodova. Na trećem mjestu nalazi se FM Dragan Glavaš sa 6 bodova, koji je u ovom kolu upisao bod bez igre protiv odsutnog Slobodana Pilepića. Od četvrtog do osmog mjesta sa 5 osvojenih bodova plasirali su se FM Ciganović, MK B. Grbac, FM Voscilla i MK Licardo. Dalje slijede MK Valković, Lovrić i Hadžipašić 4½, Kvaternik, MK Siljan, Pašalić, E. Ghersinich, MK Marčeta, MK Vasić i Pilepić 4, itd. Najuspješniji mladi igrač je i dalje Dino Lovrić, koji je u pravoj ljepotici turnira svladao Rosembekera. Posljednje, 9. kolo na rasporedu je u ponedjeljak 30. studenog sa početkom u 18 sati.\nOkrugić prvak Lošinja\nZavršeno je Prvenstvo ŠK Lošinj, na kojem je igralo deset šahista, tempom igre od 60 minuta + 30 sekundi dodatka po potezu. Prvak je 24-godišnji prvokategornik Tomislav Okrugić, sa sedam pobjeda i dva remija.\nKonačni poredak: Tomislav Okrugić 8 bodova, Neven Petrović i Josip Pekić po 7,5, Gvido Samardžić 6, Bojan Purić 5, Ivan Pole i Josip Mikić po 4, Vladimir Jovanović, Daniel Stipić i Frane Devčić po 1 bod.\nZatvoreno pojedinačno prvenstvo Istarske županije 4. prosinca\nŠahovski savez Istarske županije organizira Zatvoreno pojedinačno prvenstvo IŽ u šahu za 2015. godinu. Prvenstvo će se održati u vremenu od 4. do 13. prosinca u Poreču ( prva 4 kola ) i u Puli ( zadnja 3 kola ). Pravo nastupa imaju svi šahisti i šahistice koji imaju FIDE ID broj i prijavljeno prebivalište u IŽ, te su registrirani za jedan od istarskih šahovskih klubova. Prvenstvo će se igrati po švicarskom sustavu u 7 kola, sa tempom igre od 90 minuta plus 30 sekundi dodatka za svaki odigrani potez. Igrati će se po Pravilima šaha FIDE i prvenstvo se prijavljuje za obračun ELO i nacionalnog rejtinga. Igrač koji ima bijele figure u pojedinom kolu dužan je osigurati šahovsku garnituru standardnih dimenzija i ispravan elektronički sat. Organizator osigurava garniture i satove za prvih 15 stolova.Upisnina za sve igrače i igračice iznosi 50 kn koja se uplaćuje prilikom prijave na dan igranja, najkasnije do 16.45 sati. Nagradni fond iznosi 5000,00 kn i raspoređen je u 9 nagrada. U slučaju nastupa manjeg od 20 igrača nagradni fond se umanjuje za 20%. Dodatne informacije možete dobiti kod sudaca Prvenstva, na broj mobitela 091/ 1366-109 Zvonko Juras, IA i 095/ 9137-673 Giuseppe Ghersinich, NA.\n1. kolo – 04.12. u 17 sati u Poreču\n2. kolo – 05.12. u 10 sati u Poreču\n3. kolo – 05.12. u 17 sati u Poreču\n4. kolo – 06.12. u 10 sati u Poreču\n5. kolo – 11.12. u 17 sati u Puli\n6. kolo – 12.12. u 10 sati u Puli\n7. kolo – 12.12. u 17 sati u Puli.


LOT: Povoljni letovi preko Varšave - Aviokarta.net\nVesti » LOT: Povoljni letovi preko Varšave\nPoljska aviokompanija LOT je među prvima došla u Beograd u predvečerje ukidanja viza državljanima Srbije. Ova kompanija od letnje sezone 2009. uspešno leti na liniji Varšava-Beograd povezujući dve prestonice sa više letova nedeljno. LOT trenutno održava pet nedeljnih letova: ponedeljkom, utorkom, sredom, petkom i nedeljom. Od naredne zimske sezone biće smanjen broj letova na tri, ali se očekuje korekcija vremena poletanja kako bi se putnicima iz Srbije omogućila bolja povezanost sa drugim destinacijama LOT-a.\nDestinacije LOT-a iz Beograda\nVašava € 120\nPrag € 219\nVilnjus € 242\nHamburg € 251\nLarnaka € 256\nBerlin € 257\nStokholm € 284\nTbilisi € 325\nTel Aviv € 357\nKopenhagen € 361\nHelsinki € 363\nJerevan € 396\nMinsk € 433\nPeking € 585\nNjujork (JFK) € 659\nToronto € 792\nČikago € 839\nTrenutno LOT omogućava veoma povoljne konekcije prema zemljama bivšeg SSSR-a, Skandinaviji, Nemačkoj, Češkoj i Izraelu.\nPoljski avioprevoznik ima dugu tradiciju interkontinentalnih letova, a njegove severnoameričke destinacije su posebno popularne za srpske putnike.\nLOT direktnim letovima povezuje Varšavu sa Čikagom, Njujorkom (aerodrom JFK) i sa Torontom. Sve tri američke destinacije omogućene su i putnicima iz Srbije.\nDirektna linija prema Pekingu je od nedavno uvedena, a LOT na njoj beleži veliki uspeh. Putnicima iz Beograda omogućena je zgodna veza sa glavnim gradom Kine preko Varšave u odlasku i preko Beča u povratku, u saradnji sa Austrian Airlines-om, LOT-ovim partnerom iz Star Alijanse.\nLOT će biti prva evropska aviokompanija koja će u redovni saobraćaj uključiti najnapredniji avion današnjice – Boeing-ov Dreamliner (B787). Prvi Dreamliner bi trebalo do kraja godine (ili najkasnije na proleće 2013.) da stigne u Varšavu. Prema planovima, on će leteti prema Severnoj Americi, tako da će naši putnici po prvi put imati mogućnost da preko Atlantika lete ovim zanimljivim i veoma udobnim avionom.\nNaši putnici ističu LOT kao kompaniju sa kojom je veoma prijatno leteti. Kvalitet usluge je na visokom nivou, a kao posebnu prednost putnici koji putuju preko Varšave ističu nedostatak jezičke barijere – poljski jezik je razumljiv. Velika prednost transfera preko Varšave je i aerodrom "Šopen" koji je prepoznatljiv po novom, modernom putničkom terminalu. Aerodrom nije preveliki, pa je i transfer i snalaženje putnika na njemu daleko lakše nego na najvećim zapadnoevropskim aerodromima.\nLOT je i sa cenama aviokarata veoma konkurentan na našem tržištu. Njihove cene do pojedinih destinacija koje su povezali sa Beogradom, možete videti u tabeli (gore levo) ili u našoj rubrici sa cenama.\nU Beogradu postoji kancelarija LOT-a i u njoj se mogu kupiti karte kao i organiziovati grupna putovanja po posebnim povoljnim uslovima. Karte za LOT-ove letove dostupne su i preko sajta ove kompanije kao i u svim turističkim agencijama širom Srbije.


Tražite li partnera? Proverite nove članove u nastavku i možda naletite na svog idealnog partnera. Pošaljite poruku i dogovorite sastanak ove nedelje. Naša zajednica ima na 1000 članova koji čekaju da se upoznaju sa osobom kao što ste Vi! Registrujte svoj potpuno besplatan profil danas


LeadCon2018 - konferencija na kojoj ćete saznati kako da dođete do novih kupaca - ITmagazin\nNaslovna Događaji LeadCon2018 – online konferencija na kojoj ćete saznati kako da jednostavno dođete...\nLeadCon2018 – online konferencija na kojoj ćete saznati kako da jednostavno dođete do novih kupaca\nDa li se mučite da pronađete nove klijente, da im prodate svoje proizvode ili usluge i da dobijete preporuke od starih kupaca? Rešenja na ova pitanja nalaze vam se na dohvat ruke, tj. na klik miša i to u formi online konferencije LeadCon.\nProšle godine, ekipa iz DEFAULT designa predvođena Dimitrijem Ostojićem, organizovala je prvu online konferenciju na ovim prostorima, LeadCon, gde su doveli dokazane eksperte iz oblasti konverzije i marketing automatizacije da na konkretnim primerima iz prakse pokažu kako da pronađete nove klijente online, kako da povećate prodaju i kako da automatizujete svoje poslovne procese.\n“Ideja mi je bila da našim ljudima, sa ovih prostora, pokažem kako mogu da budu konkurentni na svetskom tržištu i da primenom osnovnih principa konverzije veoma jednostavno, već posle same konferencije, osete benefite za svoj biznis” – kaže Dimitrije Ostojić, osnivač konferencije i CEO Default Design-a.\n“Ove godine podižemo lestvicu još više. Očekuju nas domaći i strani predavači sa praktičnim savetima koje ćete moći iskoristiti odmah nakon konferencije – zaokruženi koncept koji vas vodi korak po korak kroz ceo proces konverzije i automatizacije i nove ideje i alate koji će vas odvojiti od konkurencije i dati vam prednost koja će vam pomoći da budete uspešniji i lakše radite svoj posao.“ – nastavlja Dimitrije.\nLeadCon konferencija se održava 20. septembra i sastoji od 4 segmenta:\n1. Leadgeneration i brending\nKako da pronađete nove klijenate i izgradite sopstveni brend online Predavači: Daško i Mlađa (podcast.daskoimladja.com) – Kako izgraditi brend i pozicionirati se offline i online Nemanja Sekulić (Photographer, Digital Artist and Educator) – Od 0 do 100.000 pretplatnika na YouTube za samo godinu dana\n2. Copywriting i prodaja\nKako da povećate online prodaju i kreirate kvalitetan sadržaj Predavači: Snežana Marković (osnivač ŽMK centra) – Kako da prodate rečima – copywriting u praksi Mikael Dia (Founder of Funnelytics) – The 6 Essential Funnels Every Marketer Should Know\n3. Komunikacija i automatizacija\nKako da automatizujete komunikaciju i prilagodite je svakom pojedinačnom klijentu Predavači: Aleksa Jotić (CEO @ SkyHighGrowth)\n– Automatizacija B2B prodaje\n– učetvorostručite prodajne rezultate Dimitrije Ostojić (CEO @ DEFAULT design)\n– Pokrenite marketing automatizaciju za 30 minuta potpuno besplatno\n4. Nove inovativne tehnologije\nKoji su poslednji trendovi u industiji i kako da ih iskoristite za povećanje svog biznisa\nVladimir Zarić (Head of digital @ Public One) – Kako prikupiti bitne podatke o kupcima u cilju povećanje prodaje\nBrennan Dunn (CEO @ Right Message) – Using On-Site Personalization to Massively Increase Conversions\nKonferencija se u potpunosti održava online što znači da je možete pratiti gde god da se nalazite, sa vašeg kompjutera, tableta ili mobilnog telefona i bez dodatnog gubljenja vremena i novca na putovanja i hotele. Bitno je samo da imate volju da unapredite svoj biznis i dobru internet vezu.\nViše informacija o konferenciji, predavačima i temama pogledajte na https://leadcon.net/.\nSložićemo se da aktivni uvek pobeđuju pasivne. Zbog toga vas organizatori LeadCon2018 konferencije pozivaju da budete brži od svoje konkurencije i učešćem na online konferenciji saznate koje tehnologije i trikove možete iskoristiti danas kako biste unapredili svoj biznis već sutra.\nPrethodni tekstBattlefield V odložen za novembar\nSledeći tekstYouTube je upravo dobio opciju za humanitarne svrhe


iAnatomija: Android vs. iOS, suočavanje programera\nAndroid vs. iOS, suočavanje programera\nU svetu mobilnog računarstva, dve platforme su se ispostavile kao dominanti izbori: Apple iOS koji se koristi za pokretanje iPad i iPhone uređaja i Google Android koji se koristi na različiitm sistemima, uključujući Motorola Xoom tablet računar.\nZa programere i korisnike, ove dve platforme nude različite pristupe kako tehnički, tako i po pitanju njihovih strategija u okviru prodavnica aplikacija. Programeri se okupljaju u odgovarajuće iOS i Android grupe, citirajući različite prednosti koje svaka od ovih platformi donosi od podrške od strane višesturkih proizvođača kada je u pitanju Android do značajnijeg stepena zrelosti za iOS.\nUprkos tome što neke IT prodavnice i programeri nastoje da se verziraju da rade za obe platforme, one su ipak suviše različite kada je u pitanju razovj aplikacija. Pomenute prednosti jedne i druge platforme bi mogle da dovedu do toga da jedna ili druga budu prihvaćene od strane poslovnih korisnika, slično na način na koji se Windows nametnuo u svetu desktop računarstva pre mnogo godina, navodi Robert Mac Hale, jedan od vođa projekta Lingo-Bingo.com, u okviru kojeg promaže razvoj razvojnog okvira za mobilne aplikacije.\nOn je rekao da bi u narednih pet godina, Android mogao da ode dosta dalje kada je u pitanju usvajanje u odnosu na iOS. Da bi pomogao da se ovakav scenario ostvari, Google bi morao da ostvari određeni stepen saradnje sa kompanijom Microsoft i to na polju osiguravanja interoperabilnosti između Androida i Microsoft Exchange-a. Problem sinhronizacije sadržaja iz Outlook-a je jedan od najvećih problema za Android.\nSa druge strane insisitiranje kompanije Apple da ne obezbedi podršku za Adobe-ov popularni Flash plejer za bogate internet aplikacije u okviru iOS operativnog sistema bi moglo da donese značajnu korist za Android. Postoje ljudi koji su se odlučili da napuste iPhone i pređu na neki od Android smart telefona upravo zato što iPhone ne nudi podršku za Flash. Mnogi provajderi sadržaja grade streaming video baziran na Flashu.\nTo je velika prednost za Andorid u odnosu na iOS i detalj koji može da odredi u značajnoj meri ishod ovog nadmetanja. Sa druge strane, korisnici iPad računara jednostavno ne mogu da pristupe webcast uživo sadržajima. Međutim postoje programeri koji smatraju da je iOS ta koji je u prednosti. Tako Aaron Hilegass, izvršni direktor kompanije Big Nerd Ranches, smatra da iOS ima prednost.\nPoslovna IT odeljenja su prezasićena ne samo tehničkim problemima već i potrebama netehničkih korisnika. iOS nudi bolji korisnički doživljaj i apliakcije na ovom operativnom sistemu mogu da koriste korisnici koji vrlo malo znaju o računarstvu. Kada je Flash u pitanju, Hilegass ga opisuje kao slabu tehnologiju koja bi trebala da bude zamenjena otvorenim standardom kao što je HTML 5.\nMac Hale pak smatra da Java orjentisani Android nudi okruženje koje omogućava brži razvoj što je nešto što iOS ne može da ponudi. Iz ove kratke rasprave možemo zaključiti da su i Android i iOS platforme koje imaju budućnost i koje će još dugo egzistirati. Koja će preovladati teško je reći, ali je sigurno da se ni jedna, ni druga neće predati bez borbe.


Khalifa Belqasim Haftar je libijski vojni oficir, CIA agent i američki naturalizirani građanin kojeg zapadne sile biraju početkom septembra 2011 za lidera buduće "slobodne Libije". Nakon pobede nad Gadafijem postavljan je za vrhovnog zapovednika Libijske kopnene vojske.\nHaftar je profesionalni vojnik koji tokom osamdesetih godina dvadesetog veka dolazi na oficirski položaj u Libijskoj vojsci koja vodi rat protiv Čada još od doba vladavine kralja Idrisa. Tokom 1987. godine Haftar pada u Čadsko zarobljeništvo, nakon čega nudi svoje usluge Čadu i SAD-u čije specijalne snage podržavaju tamošnji režim što ubrzo biva prihvaćeno tako je postavljen za vojnog lidera Libijske nacionalne armije financirane od strane SAD-a u cilju borbe protiv libijske vlade vođene od Moamera Gadafija. Nakon pada Čadske vlade Hissene Habrea 1990. godine Haftar bježi u SAD gdje se smješta u blizini CIA sjedišta u Virginiji. Tokom devedesetih godina ovaj bivši libijski oficir i njegova privatna vojska financirana od SAD će biti direktno uključena u pobunu protiv Gadafija 1996. godine nakon čega po izvještaju UNHCRa živi povučenim životom u SAD-u.\nNakon izbijanja velike pobune protiv Gadafija 2011 godine ubrzo nakon što pobunjenici dobivaju pomoć američkih specijalnih snaga Haftar dolazi u Libiju kako bi preuzeo komandu nad vojnim snagama pobunjenika. Tokom prvih 5 mjeseci bez obzira na podršku, povjerenje zapadnih saveznika Haftar mora dijeliti zapovjedništvo s Abdulom Fatahom Younisom koji će biti u nepoznatim okolnostima ubijenog od strane također pobunjenika nakon čega Khalifa Belqasim Haftar postaje neupitni vojni vođa. Tokom pariške konferencije prvih dana septembra 2011. godine ta činjenica će biti potvrđeno njegovim izborom za novog političkog lidera Libije nakon što se dovrši uništavanje Gadafijevih lojalista.\n↑ Libya: The Djava Khalifa Haftar movement\n↑ Libyan rebel leader spent much of past 20 years in suburban Virginia\n↑ Libyan rebel efforts frustrated by internal disputes over leadership\n↑ Pro-US Col. Khalifa Hafter Marked for Post-Qaddafi Rule\nKhalifa Haftar na Wikimedijinoj ostavi\nDobavljeno iz "https://sh.wikipedia.org/w/index.php?title=Khalifa_Haftar&oldid=40932144"\nPoslednja izmjena na dan 20 decembar 2019, u 01:16 č.\nOva stranica je zadnji put izmijenjena 01:16, 20 decembar 2019.