Dnešní datum: 19. 09. 2020\nVydáno dne 07. 11. 2015 (2705 přečtení)\ndovolte mi, abych se k poslednímu rozloučení se Svetozarem Majcem připojil i já, jménem rozsáhlé komunity radioamatérů, ke které Sveta dlouhá léta tělem i duší patřil.\nSvět radioamatérů je pro obyčejné lidi na prvý pohled nepochopitelným, neboť radioamatér sedí zdánlivě sám u své radiostanice, ale ve skutečnosti se nachází ve společnosti statisíců jiných lidí z celého světa, kteří mají stejnou zálibu a s nimiž je ve spojení prostřednictvím rádiových vln. Je tradicí, že tito lidé se navzájem považují za dobré přátele, byť se třeba nikdy neviděli. A tak mi dovolte rozloučit se s ním, jako s dobrým přítelem, za ně za všechny, ať již jej znali osobně, či nikoli. Zanechal totiž za sebou svou prací pro tuto komunitu nesmazatelnou stopu.\nZ těch, kteří jej znali osobně, bych rád zmínil zejména:\nČeský radioklub, kde Sveta obětavě pracoval po několik funkčních období v jeho Radě, a za svou práci byl odměněn nejvyšším vyznamenáním, plaketou ČRK.\nDále pak radioamatéry ze států bývalé Jugoslávie, zejména Chorvatska, Slovinska a Srbska. Svůj jihoslovanský původ nezapřel a zasadil se o osobní sblížení amatérů z České republiky s radioamatéry těchto slovanských zemí. Rád bych zde vzpomenul radioamatéry českého původu z radioklubu Jan Hus v chorvatském Daruvaru, radioamatéry z klubu města Zagreb i radioamatéry z vedení spolku radioamatérů celého Chorvatska.\nNejvýraznější stopu zanechal Sveta v holickém radioklubu. Hlavními důkazy jsou vybudované vysílací středisko v lokalitě Kamenec, a zejména Mezinárodní setkání radioamatérů s účastí několika tisíců návštěvníků, kterým každoročně v závěru měsíce srpna žije celé město Holice, a které se v příštím roce uskuteční již po dvacáté sedmé! Ano, byl to Sveta, neúnavný člověk hýřící neustále novými nápady, s nezdolnou energií a organizačním talentem, který dokázal něco podobného pro české radioamatéry vymyslet a zorganizovat tak, že vznikla mnohaletá tradice středoevropského významu.\nPřestože se již na přípravě Mezinárodního setkání z vážných zdravotních důvodů poslední roky nepodílel, bylo jeho zásluhou, že dokázal dát dohromady a vychovat tým lidí, kteří akci tohoto rozsahu dokážou připravit i zajistit její průběh a pokračovat tak v jím započatém díle.\nPřesto nám, Sveto, budeš velice chybět. Vždy, když budeme řešit něco zapeklitého, bude naší první otázkou, jak bys tu věc asi řešil Ty. A tak své první signály s našimi vzpomínkami, poděkováním a radioamatérským pozdravem 73 posíláme za Tebou do radioamatérského nebe!\nzpráva o úmrtí přítele Svetozara námi hluboce otřásla.\nVěděli jsme, že bojuje s nemocí, ale přece jsme doufali, že překoná chorobu, která ho v posledních letech tolik vyčerpávala, a že bude ještě dlouho mezi námi.\nRádi vzpomínáme na naše dlouholeté styky a zpočátku služební, později přátelské návštěvy Svety a jeho spolupracovníků v našem Radioklubu v Daruvaru. Nezapomeneme na to, jak jsme spolu podepisovali listinu o přátelství mezi radiokluby OK1KHL z Holic a "Jan Hus" 9A1CCY z Daruvaru a těšili se ze vzájemné spolupráce, která trvá dodnes.\nSveto byl dobrý, poctivý, zvídavý a pilný muž. Na něj takového budeme vždy rádi vzpomínat.\nČlenům Radioklubu OK1KHL Holice a pozůstalým po milém Svetovi vyjadřujeme upřímnou soustrast.\nČlenové a vedení Radioklubu "Jan Hus", Daruvar, Chorvatsko\nSve nas je zatekla smrt dragog prijatelja Svete. Primite našu sućut, te Vas također molim da njegovoj obitelji u ime Zagrebačkog radioamaterskog saveza izrazite iskrenu sućut.\nKrunoslav Horvatić, tajnik ZARS-a\nzpráva o úmrtí drahého přítele Svety nám vyrazila dech. Prosím, přijměte naši soustrast a prosíme, abyste jeho příbuzným tlumočili upřímnou soustrast jménem Záhřebského radioamatérského svazu.\nKrunoslav Horvatić, tajemník ZARS\nPovodom smrti dragog prijatelja i kolege radioamatera Majce Svetozara, OK1VEY, primite naše iskreno saučešće.\nČlanovi Izvršnog odbora i predsjednik Hrvatskoga radioamaterskog saveza\nv souvislosti s úmrtím přítele a kolegy radioamatéra Sverozara Majce OK1VEY přijměte naši upřímnou soustrast.\nČlenové výkonného výboru a předseda Chorvatského radioamatérského svazu\nVzpomínka na Svetu OK1VEY na webu RK Jan Hus v Daruvaru (zdroj: http://web.hamradio.hr/9a1ccy/).


Konfety, lasery, ohňostroj. Coldplay v Praze zářili | Koule.cz - Lifestyle v kostce. Nebo spíš v kouli? :)\nV první části show se sice Chris Martin pěvecky – zejména ve výškách – ještě lehce šetřil (třeba již zmíněná Yellow nebyla zdaleka stoprocentní), v dalším průběhu už působil ve všech polohách naprosto sebejistě. Stejně sebejistě jako trojice za jeho zády a dalších třicet tisíc lidí před nimi – to když došlo při The Scientist, Fix You a dalších na sborově zpěvy.\nZazněla tu mimo jiné aktuální Princess of China, pří níž se objevila i Rihanna, i když tentokrát – na rozdíl třeba od pařížského gigu – jenom ve 2D provedení za kapelou na obrazovce. A aby si Coldplay ve verzi „na dotek“ užili i fanoušci v zadní části plochy, předposlední set písní zahrála čtveřice na miniaturním pódiu přímo uprostřed šílícího davu.\nOno šílenství bylo docela namístě. Coldplay sice nepředvedli nejlepší hudební zážitek letošního roku, největší show – jakkoliv infantilně se mohla jevit – ale bezpochyby ano. Docenili to i fanoušci v nacpané tramvaji číslo 22, kteří si cestou domů spontánně a jako jeden muž zazpívali kus písničky Viva La Vida.


Popis: Posezení u cimbálu\nPopis: degustace po širým nebem za doprovodu skvělých DJs. Vychutnejte si nezapomenutelný západ slunce nad Pálavou z terasy vinařství. Čeká vás prvotřídní jídlo, ochutnávka vín a energií nabitá atmosféra. Takovou letní party jinde nezažijete. AKCE JE ZRUŠENA!\n13. - 17. 7. 2020 začátek od 00:00\nPopis: dvoutýdenní kurz vedoucí k získání osvědčení "Sommelier".


Hydroizolace :: Jezirka-Izop Hrubý\nJezirka-hruby > Hydroizolace\nPozornost je třeba klást i na porost střechy jako takový. Při použití hydroizolační fólie FATRAFOL 818 lze na střeše pěstovat dvojí typ vegetace:\nObtíže zelených střech\nNa konec zmíníme obtíže při budování střešních zahrad. Tou hlavní je statika střešní konstrukce, jež může být narušena těžší vegetační vrstvou. Dále je tu nutnost údržby vegetace. Alespoň jednou za rok je nezbytné střechu vyplít, porost ošetřit a pohnojit. Zásadní je i výběr izolační fólie, jež musí zvládat zvýšené zatížení vegetační vrstvou. Hydroizolace


Přelomové období: rozklad společnosti národů – mocnosti ustupují Hitlerovi - DobréZnámky.cz\nPřelomové období: rozklad společnosti národů – mocnosti ustupují Hitlerovi\nPřelomové období: rozklad společnosti národů – mocnosti ustupují Hitlerovi,\nHabešská krize, spojenectví Hitlera s Mussolinin, úpadek Malé dohody, atentát v Marseille\na krach „východního“ Locarna, smlouvy Francie a Československa se Sovětským svazem.\nVnitropolitické problémy Francie a Velké Británie. Appeasement.\nDne 28.4.1919 se plenární schůze Pařížské mírové konference usnesla na tom, že\nbude založena organizace států světa, již iniciovaly USA. Této Společnosti národů,\nustavené ratifikací versailleské mírové smlouvy 10.1.1920, přináleželo 32 válečných\nprotivníků Německa a 13 neutrálních států. Americký kongres odmítl vstup do organizace\ns odůvodněním, že Společnost disponuje příliš malými kompetencemi a že nadměrně tvrdé\npodmínky míru odporují jejím zásadám. Do roku 1934 bylo přijato devět dalších států, mimo\njiné roku 1926 Německo, jež ovšem roku 1933 stejně jako Japonsko ze Společnosti zase\nvystoupilo, roku 1934 byl přijat SSSR, který byl roku 1940 kvůli zimní válce proti Finsku\nzase vyloučen. Orgány Společnosti národů, s velmocemi jako stálými členy a s dalšími\nnestálými členy volenými na tři roky, a konečně generální sekretariát, který dohlížel na\nsprávu mandátních území ( někdejší německé kolonie). V humanitární a hospodářské sféře\nSpolečnost národů lecčehos dosáhla, v duchu daných intencí se jednáním dařilo občas urovnat\ni konflikt mezi menšími členskými státy. Pokud však účastníkem sporu byla některá velmoc,\ntak jako např. v letech 1935 – 36 Itálie v Habeši, nedostávalo se potřebných mocenských\nprostředků k náležitý protiopatřením. Hospodářské sankce ztroskotávaly na nejednotnosti\na egoismu mocností. Bez úspěchu zůstávalo i úsilí o odzbrojení, nebo se dokonce, tak jako\nv případě Německa zvrhávalo v pravý opak.\nPozoruhodná aktivita a dosažené úspěchy nemohou nicméně zastřít hlavní nezdar,\npokud se týče jejího prvořadého cíle – udržení míru.Rozsah tohoto nezdaru ilustroval\nrostoucí počet oblastních i dvojstranných dohod, etiopská aféra, otázka Mandžuska,\nrozebrání Československa i dělení Polska. Příčin byla celá řada: nesporný vzestup\nnárodních egoismů, pronikání totálních ideologií a dopad světové hospodářské krize\npatří k hlavním. Nečlenství některých států tuto organizaci oslabovalo. Ale i zdlouhavost\nadministrativních procedur uvnitř SN při pokusu řešit naléhavé situace a rovněž\nneexistence mezinárodních ozbrojených sil se podílely na tomto neúspěchu.\nPřed začátkem 2. světové války skončila Společnost fakticky svoji činnost, roku 1946\nbyla oficiálně rozpuštěna. Nástupkyní se stala OSN.\nHabešská krize (Habeš, dnes Etiopie)\nItalský zájem o Etiopii sahá až do 19. století,pozdní sjednocení zabránilo Itálii, aby si opatřila\nrozsáhlou koloniální říši.\nItálie sledovala v Etiopii trojí zájem : s možností osídlení byla spojena strategická výhoda\nkontroly námořní trasy spojující Indický oceán se Středomořím a rovněž výhody ekonomické.\nRoku 1933 se Mussolini rozhodl zaútočit na Etiopii, neboť si byl vědom její slabé\nobranyschopnost, vnitřních politických zmatků i blahovolného britského postoje.\nDuce (italsky vůdce, od r. 1922 si tento titul nárokoval Mussolini, analogicky k Hitlerovu\ntitulu vůdce a říšský kancléř) zahájil trojí druh příprav:vojenské – mobilizací milionu mužů,\npoté diplomatické během římské schůzky s Pierrem Lavalem (právník, jako mim. Předseda\nhlásal kolaboraci s Němci, popraven), od něhož údajně získal ujištění o francouzském\nnezájmu, a v Etiopii – s oporou v opozici proti Haile Selassiemu. Tváří v tvář italským\nchoutkám změnil negus orientaci svého zahraničního obchodu, s pomocí Belgie a Švýcarska\nreorganizoval armádu a sjednal vstup Etiopie do SN, u níž hledal ochranu.\nVojenská intervence byla uskutečněna souběžně armádami z Eritreje a Somálska,\nkoordinovanými kvůli etiopskému odporu maršálem Badogliem, který byl jmenován\nvysokým komisařem pro Východní Afriku.\nDne 2/3.10.1935 napadla italská vojska východoafrické císařství Habeš (Abessinien,\nEtiopie). Diktátor Mussolini si chtěl pojistit koloniální závislost této velké země. SN Itálii\nostře odsoudila, a ta se tak dostala do nebezpečné izolace. Hitler toho využil a začal se\nsbližovat s Římem, jenž na něj od vídeňského puče proti Dollfusovi (25.7.1934) hleděl se\nznačnou nedůvěrou. Německo dodávalo italskému průmyslu uhlí a ocel, avšak zásilkami\nválečného materiálu Etiopii zároveň vskrytu prodlužovalo válku, aby se závislost\nMussoliniho na Hitlerovi ještě posílila. Kalkulace vyšla. Habešské dobrodružství, které\nskončilo italskou anexí země teprve v květnu 1936, se stalo základem osy Berlín – Řím.\nTa zas Hitlerovi otevřela možnost konečně se vrhnout na Rakousko a odčinit nezdar\nz roku 1934. Roku 1941 dobyla Habeš britská vojska (kapitulace Addis Abeby 6.4.1941).\nSpojenectví Hitlera s Mussolinim\nRoku 1922 byl Mussolini jmenován šéfem koaliční vlády, partnery vytlačil a zajistil moc\nfašismu. Navenek provozoval Mussolini imperialistickou politiku, v Hitlerovi, o němž\nzpočátku posměšně prohlašoval, že se opičí, nalézal stále větší podporu, například v Habeši\n(1935 – 39) viz výše, za Španělské občanské války (1936 – 39) viz otázka č.10. Vznikla\nz toho Osa Berlín – Řím (Pojem Osa razil r. 1936 halvně Mussolini, aby zdůraznil zvláštní\nvýznam těsných zahraničněpolitických vztahů s Německem. Na OSE se měla Evropa\nusmažit dohněda, pojem měl symbolizovat i ideologický soulad nacionálního socialismu\na fašismu a měl zdůrazňovat společné rysy německé a italské politiky v Evropě.Společná\npomoc fašistovi Frankovi ve španělské občan. válce) , v jejímž rámci ovšem Mussolini\npoklesl na pozici mladšího partnera. Zařadil se postupně po bok Německa, ale to zbavilo\njeho zahraniční politiku od roku 1935 veškeré nezávislosti. 22.5. 1939 uzavřena v Berlíně\nněmecko – italská smlouva (pokrevní svazek), známá jako Ocelový pakt. V ní se partneři\nujišťovali o železné solidaritě, pomoc při vojenských konfliktech. Mussolini tuto smlouvu\nnedodržel při napadení Polska Německem, nezúčastnil se ho.R 1943 byl Hitlerovými vojáky\nzachráněn ze zajetí\nPo první světové válce byla Velká Británie vůdčí evropskou mocností, ovšem mocností\noslabenou. Světová říše i mateřská země byla v krizi a potřebovaly klid k vnitřní stabilizaci.\nTa však byla ve 30.letech 20. století citelně narušována agresivními mocnostmi –\nItálií, Německem a Japonskem v blízkosti britských východoasijských kolonií. Londýn\ntedy koncipoval strategii postupného couvání – především před Hitlerem – nazývanou\nAppeasement. Tento postoj neměl tehdy onu špatnou pověst (bezmocné chlácholení), jakou\nmá z dnešního hlediska. Jednak se Hitlerovy požadavky zpočátku zaměřovaly jen na omezení\nvyplývající z versailleské mírové smlouvy, která připadala problematická i Británii, jednak\nHitler za vstřícnost např. v otázce vojenského zrovnoprávnění Německa zprvu nabízel určitou\nprotihodnotu (německo – britská námořní smlouva) a třeba při anšlusu Rakouska šikovně\noperoval s nezpochybňovaným právem národů na sebeurčení. Sáhnout opět po zbraních by\nv takové situaci bylo nejenom nanejvýš riskantní, ale i krajně nepopulární.- Francie nebyla\nsama prakticky schopna akce, a musela se připojit k britské politice. Ta vyvrcholila roku1938\nmnichovskou dohodou, po níž pojem appeasement získal charakter politické nadávky. Už o\npůl roku později vyšlo totiž najevo, že dohoda nebyly ničím jiným než výrazem zbabělého\nustupování před vyděračskými požadavky politika, který nezná zábrany a miluje riskantní\nkousky: Hitler se o papír pranic nestaral, wehrmacht v březnu roku 1939 obsadil zbytek\nČeskoslovenska. Londýn na to politiku appeasementu demonstrativně ukončil a přislíbil\npomoc další očekávané oběti německé politiky násilí – Polsku. Premiér Chamberlain, hlavní\npředstavitel appeasementu byl v koncích. Pro jeho náhlou odvahu měl Hitler už jen pohrdání.\nHledání východního Locarna\nLouis Barthou (1862-1934, fr.min.zahraničí) si přál sjednání Východního garančního\npaktu, který by byl obdobou locarnského systému, v době, kdy se začalo rýsovat nebezpečí\npředstavované nacistickým Německem. Toužil nalézt oporu v sovětském spojenectví, a to bez\nohledu na ideologické protiklady. Jeho motivací byl neurčitý britský postoj vůči německému\nV červnu 1934 navrhl Barthou sovětskému komisaři zahraničních věcí Litvinovi Východní\npakt, který měl garantovat vzájemné hranice mezi Německem, SSSR, Finskem, Estonskem,\nLotyšskem, Polskem a Československem. Součástí tohoto paktu měla být francouzsko –\nsovětská smlouva o vzájemné pomoci s cílem propojit Locarno a Východní pakt vstupem\nvšech států do obou paktů kolektivní bezpečnosti.\nBarthouův plán stihl rychle neúspěch, byl totiž založen na souhlasu nacistického\nNěmecka, s nímž se dalo stěží počítat. Účelnost fr. návrhu uznaly pouze SSSR a ČSR a\nMoskvě se díky tomu podařilo vstoupit do SN. V září odmítlo vstup Německo a Polsko.\nRumunsko a Jugoslávie přistupovaly k návrhu se skepsí. Pobaltské státy, které v září\n1934 podepsaly regionální obranný svazek, se obávaly více sovětské a polské hrozby, než\nPrvní fáze budování systému kolektivní bezpečnosti v Evropě skončila tragicky. Dne 9. října\n1934 zavraždil v Marseille makedonský nacionalista jugoslávského krále Alexandra\nI. (1888 – 1934) a Luise Barthoua. Ztráta tohoto významného fran. politika nesporně\novlivnila další vývoj celého projektu.Nástupcem byl Pierre Laval a jeho cílem bylo sblížení\ns Německem a Itálií, kontakty se Sovět. svazem měly být pouze činnou formou nátlaku na\nBerlín a na Řím. Moskva byla změnou znepokojena, chtěla potvrzeníkontinuity Barthouovy\nkoncepce.Litvinov záměrně informoval Lavala o německé sondáži v Kremlu, zpráva měla\nv paříži odezvu a laval 5. 12. 1934 podepsal protokol, který fr.a sovět. vládu zavazoval\nneuzavírat dohody se státy, které byly proti kolektivní bezpečnosti.V únoru roku 1935 jednal\nLaval v londýně o míře odzbrojrní. Závěrečné komuniké přeměnilo východní Locarno\nv součást celého souboru smluv, o nichž se jednalo v rámci diskuze o německém zbrojení.,\nbyla zdůrazněna letecká konvence. Moskva se tímto dostala do částečné izolace. Ani Francie\nnebyla spokojena s londýnskou schůzí, Berlín se pokusil rozdělit obě západoevropské\nmocnosti a nabídl jednáni pouze VB.Po prodloužení francouzské branné povinnosti v březnu,\npro Německo to byla záminka k likvidaci vojenských článků versillské smlouvy. Dne 16.3\nobnovena branná povinnost v Německu. VB protestoval, ale chtěla se dohodnout – cesta\nA.Edena a J. Simona do říše. V rozhovorech nebylo dosaženo žádného konkrétního závěru,\nale vytvořily se předpoklady pro uzavření britsko – něm. Dohody 18. 6. 1935. A. Eden\nnavštívil Moskvu, tam mu Litvinov naznačil sovětský zájem dobrých vztahů s Německem. Po\nsvém návratu varoval před zavržením Sovět. Svazu – oživení Rapalla.\nNěmecké porušení Versailles se projednávalo na konverenci VB, Francie a Itálie 11. 4 1935\nv italské Strese. Proti činnosti německa se pouze slovně protestovalo. Jediný závěr Stresy\nbyl potvrzení Rýnského garnčního paktu.Negativní dopad měla Stresa v Moskvě, kde\nvzbudila obavy z vytvoření britsko-francouzsko.italské koalice. Za této komplikované situace\nnavrhl Litvinov Lavalovi uzavření francousko-československo-sovětské smlouvy. Východní\nLocarno prakticky ztroskotalo a pozitivním výsledkem předchozího diplomatického úsilí měl\nbýt onen smluvní trojúhelník, který byl chápán jako určitá alternativa východního Locarna.\nLaval podmiňoval účinnost smlouvy souhlasem Rady Společnosti národů, Moskva oponoval.\nSovětsko – francouzská spojenecká smlouva byla uzavřena 2. 5.1935 a obsahoval\nklauzuli o okamžitém a automatickém poskytnutí pomoci. Závazek francouzské pomoci\nSovět. Svazu se nevstahoval na konflikty s Japonskem. Československo – sovětská\nsmlouva byla podepsána 16.5. 1935. V jejím 2. článku byla klauzule, která sovětskou\npomoc Praze podmiňovala souběžnou francouzskou angažovaností. Tyto dvě květnové\nsmlouvy byly chápány jako určitý základ pro pozdější realizaci myšlenky kolektivní\nbezpečnosti. Zůstalo pouze u této možnosti.Laval nebral svůj podpis na smlouvě příliš vážně\na Moskva přistupovala k oběma smlouvám také s rezervou.\nPo první světové válce hledala Francie diplomatické zajištění své bezpečnosti ve spojenectví\ns novými státy, které se zrodily na základě smluv ve střední Evropě. Obavy ze vzkříšení\nrakousko – uherské říše vedly Francii k vytvoření sítě obranného spojenectví ve Střední\nEvropě, opírající se o trojici států – ČSR, Jugoslávii, Rumunsko.Francie uzavřela s každým ze\nstátů diplomatické ujednání, která počítala s francouzskou pomocí při eventuálním napadení.\nKřehkost Malé dohody vyšla záhy najevo: diplomatická konstrukce , stmelující zdánlivě\n43 milióny lidí, byla svůdná a Francie nepochybně disponovala mocnou vojenskou silou,\nale do hry vstoupily rychle odstředivé faktory. Spojenectví tří podunajských států\nbylo ve skutečnosti zaměřeno mnohem víc proti Maďarsku, než aby bylo výrazem\npolitické solidarity či dokonce reálného souladu zájmů.Navíc zůstaly vzájemné závazky\ntak neurčité, že nebyla s to bránit tyto státy proti územním choutkám jejich mocných\nsousedů (Jugoslávii vůči Itálii, Rumunsko proti Sovět. svazu v otázce Besarábii, ČSR\npřed Německem v otázce Sudet). Hospodářská spolupráce mezi těmito třemi státy\nvůbec nepřekročila vůbec stádium dobrých úmyslů: nedošlo k žádným konkrétním\nMalá dohoda – typická francouzská diplomatická konstrukce dvojstranných\nvzájemných spojenectví – nepřežila krize 30. let. Přes Barthouovo úsilí vdechnout jí nový\nživot byl její krach očividný od mnichovské krize, kdy egoismus převážil nad závazky.\n– hlavní problém pro Francii byla její bezpečnost, trpěla opakovanými německými\n– velmi špatná finanční situace, roku 1920 ohromný státní dluh\n– po 1. svět válce bylo nutno znovu vybudovat celý sever a severovýcho Francie\n– válečné reparace byly použita na splácení válečných dluhů\n– daň z příjmu nepřinesla to, co se od ní ve Francii očekávalo\n– roku 1926 se následkem úniku zlata zhroutil úvěr státu\n– r. 1928 – ve volbách vzhrála strana umírněných, vůdce sněmovny – Tardieu, min.\nzahraničí – Briand\n– A. Briand – ve službách Společnosti národů, v čele uzavření locarnské smlouvy (1925)\n– Narušena důvěra v parlamentní režim, útoky na instituce třetí republiky přicházely\nsoučasně z prava i leva (levice – III. Internacionála, pravice – fr. reakcionáři)\n– aféra Staviského – dokazovala korupci několika politiků a několika vyšších\núředníků → sporadické nepokoje se proměnily v bouři, 6. února 1934 byl Bourbonský\npalác doslova přepaden davem, vojsko nuceno střílet\n– bývalý president G. Doumergua (v té době presidentem – Lebrun) pověřen sestavením\nvlády, vytvořil velkou vládu republikánské jednoty (Herriot, Tardieu, Chéron, Pétain)\n– opětovné propuknutí staviského aféry; úředník, který případ řešil, nalezen mrtev – opět\nneshody levice a pravice\n– vlády padaly každé 3 měsíce\n– vnitřní rozpory o to nebezpečnější, že v Evropě rostla moc a agresivita fašistických států\n– Francie nevěděla s jakými spojenci může počítat, Polsko se jí odcizilo, Anglie podepsala\nr.1935 námořní smlouvu s hitlerovským Německem\n– poté se Anglie překvapivě v italsko – etiopském sporu vyjádřila pro kolettivní bezpečnost\na zavedení sankcí (nátlakem veřejnosti)\n– kolem r.1936 rost počet nepřátel Francie a slabost jejích přátel\n– po vzbouření z 6. února se ze strachu před fašismem sjednotily všechny strany levice,\nsjednoceny v Lidové frontě\n– socialisté a vůdce Léon Blum doufali v legální a mírumilovnou sociální revoluci\n– v září 1936 bylo nutno devalvovat frank\n– v době remilitarizace Porýní a Španělské občan. Války, Francie a Anglie hledyly iluzorní\nřešení v politice neintervence\n– rozpad Lidové fronty\n– diplomacie západních velmocí ztratila na východě všechnu vážnost\n– Francie, vykrvácená v 1. svět. Válce, byla vojensky a ekonomickz vyčerpaná a stále\nodmítala pochopit hrozící nebezpečí i marnost všech kompromisů\n– po obsazení Československa, r.1939 Francie nabídla pomoc Polsku\n– předseda vlády radikální strany – Deladier energicky reagoval na řadu okupačních stávek\na obnovil autiritu státu\n– fr. ministři ohromeni rusko – německou smlouvou\n– Snaha zachovat světový mír\n– po Anglii posílá ultimátum Hitlerovi i Francie, 3.9. 1939 v pět hodin odpoledne začala\npro Francii druhá světová válka (válka idejí a principů)\nAnglie, 30. léta\n– 20. léta končila v zamlženém oparu nostalgie a změn\n– okázalost a blahobyt smetánky a dvora byly stále oslnivé, jen velmi umírněné změny\n– r. 1929 Ramsay MacDonald vyzván, aby vytvořil druhou labouristickou vládu, ukázala se\n– pokles obchodu a zaměstnanosti\n– stagnace a společenský rozpad\n– průmysl stále orientován na upadající tradišní odvětví – uhlí, ocel textil, stavba lodí\n– trvaly taktiky nízkých investic, přezaměstnanosti, neefektivní práce\n– ozývají se hlasy požadující novou politickou iniciativu\n– kritické období – štvanice na libru\n– průmyslový kolaps – vysoké vládní výdaje, nevyrovnaný rozpočet\n– Chamberlain – dovedl hospodářství k častečnému oživení\n– vláda pracovala výrazně regulačním manažerským stylem, britskou střední cestou\n– r. 1932 v Ottawě pohřbeno století volného obchodu, zhájen nový systém tarifů a\n– 30.léta – období nízké inflace, levných soukromých domků, rostoucí nabídky\n– prospíval automobilový průmysl i elektrické, chemické a textilní koncerny\n– vykazuje překvapivě vysoký stupeň stability v Evropě\n– monarchie se přizpůsobuje okrajovým změnám názorů lidových mas\n– umění – velmi tvůrčí a kvetoucí období\n– vymazání dluhů Irska vůči Británii → minimalizace potenciálního zdroje vojenského a\n– politika appeasementu\n– od 1935 – nálada veřejnosti se začíná měnit po dění v zahraničí, nová potřeba celkové\n– r.1937 – program nového vyzbrojování\n– německý postup r. 1938 vyvolal národní krizi svědomí\n– po vypuknutí války r. 1939 nastala jednota názorů, vélka prezentována na veřejnosti jako\nNásledující Český stát ve vrcholném středověku\nPředchozí Labouristická vláda a počátky sociálního státu ve VB\nPoměr mužů a žen v ČR\nDemokracie 4 fáze formování státu (Stein Rokkan)


Německo: Annegret má trápení - Reportermagazin.cz\nPavel Polák 27 / 06 / 2019\nNěmecká veřejnost (a nejen ta) si může být prakticky jistá jednou věcí. Nejpozději po roce 2021, kdy se mají v zemi uskutečnit řádné parlamentní volby, by už v čele spolkové republiky neměla stát Angela Merkelová. Vůbec nic totiž nenasvědčuje tomu, že by politička – jíž bude v červenci pětašedesát – hodlala cokoli měnit na svém rozhodnutí, které oznámila na konci loňského roku, tedy na plánu opustit funkci.\nOdchod Merkelové bude koncem dlouhé éry; spolková kancléřka řídí zemi čtrnáctým rokem a nejmladší generace si buď vůbec nepamatuje, nebo jen stěží vzpomíná, že by v čele vlády stál někdo jiný. Právě tato věková skupina se ovšem také nyní jeví jako zásadní faktor snižující šance, že by Křesťanskodemokratická unie (CDU) po odchodu Merkelové znovu získala úřad spolkového kancléře. O tom však ještě bude řeč.\nAngela Merkelová stále objíždí summity světových lídrů a platí za vlivnou, byť odcházející političku. Avšak otázka, kdo ji nahradí, se řeší stále intenzivněji – a to v Německu i mimo ně. Kdo povede tuto evropskou mocnost, určitě ovlivní i mezinárodní politiku.\nNěmecká CDU přitom vsadila opět na ženu, její předsedkyní už je přes půl roku někdo jiný než Merkelová – o dvanáct let mladší Annegret Kramp-Karrenbauerová. Kdyby dosavadní kancléřka odešla ještě před koncem volebního období, mohla by ji po nových volbách nahradit právě ona.\nTato šestapadesátiletá žena se zdaleka nevyznačuje jen dlouhým a na písmeno „r“ bohatým jménem, s nímž mají značné problémy i němečtí moderátoři: o této političce se tak dnes mluví ve zkratce jako o á-ká-ká (AKK), třemi písmeny se ostatně označuje i sama Kramp-Karrenbauerová.\nAKK pochází z velmi malé spolkové země Sársko, kde má za sebou pozoruhodnou kariéru v tamní Křesťanskodemokratické unii. Vstoupila do ní v osmnácti letech, angažovala se v mládežnické stranické organizaci, v roce 1998 se dostala na pár měsíců jako náhradnice do spolkového parlamentu, o rok později se stala poslankyní sárského zemského sněmu, kde byla šéfkou poslaneckého klubu, poté první zemskou ministryní vnitra v německých dějinách. Řídila také sárské ministerstvo školství, žen, rodiny a sportu. Od roku 2011 byla předsedkyní sárské CDU a zároveň také premiérkou spolkové země s necelým jedním milionem obyvatel.\nJejí cesta vzhůru stranickou hierarchií byla pozvolná tak, jak velí dosavadní tradice politického systému spolkové republiky. Ve funkcích musela vždy prokazovat (a také prokázala) své schopnosti: na začátku loňského roku byla AKK úspěšnou a neohroženou sárskou premiérkou, která o rok dříve vybojovala pro stranu v zemských volbách krásných a navzdory průzkumům překvapivých 40 procent. Přesto se rozhodla k nejodvážnějšímu skoku své politické kariéry. Zvedla se z jisté premiérské židle v Sársku, přešla do celostátní politiky a převzala vedení celé CDU s vyhlídkou, že se bude ucházet o to nejvýznamnější křeslo – kancléřský post.\nAngie pod tlakem\nPřestože se její vzestup v CDU protíná s odcházením Angely Merkelové, politické kariéry obou žen zatím nešly proti sobě a mnohem více se proplétají. Cestu AKK do šedě betonové budovy spolkového kancléřství v hlavním městě Německa připravovala právě Merkelová. Byla to ona, kdo jí nabídl funkci generální tajemnice Křesťanskodemokratické unie. AKK se jí stala v únoru roku 2018.\nNabídka současné kancléřky měla jasný, byť ne veřejně deklarovaný záměr, aby se AKK zevrubně seznámila se stranou a se všemi jejími zemskými svazy. A aby také strana poznala političku, jejíž úspěch se doposud omezoval pouze na Sársko.\nPůvodně ještě měla zůstat ve stínu Angely Merkelové, která si chtěla ponechat oba posty důležité pro vládnutí, předsednictví CDU i kancléřství. Z tohoto plánu ovšem nakonec mnoho nezůstalo, protože pozice Merkelové uvnitř strany začala výrazně oslabovat.\nUž od vypuknutí migrační krize bylo postavení kancléřky Merkelové uvnitř vlastní strany nestabilní. Sice dokázala se svou Křesťanskodemokratickou unií na podzim 2017 znovu vyhrát parlamentní volby 2017 a podařilo se jí zvítězit v řadě zemských voleb, počty hlasů ovšem zůstaly daleko za očekáváním.\nPokud strana vyhrává, ale s historicky nejhorším výsledkem, nebývá ve volebním štábu nálada k oslavám. A tyto nevýhry posilují uvnitř strany síly, které chtějí změnu. Vzhledem k tomu, že nešlo jen o několik ojedinělých volebních propadů, ale o trend trvající do dnešních dnů, bylo by jen otázkou času, kdy strana vypoví kancléřce poslušnost.\nUž první vážný signál nevzala kancléřka na lehkou váhu. Když loni po parlamentních prázdninách navrhla znovu do čela poslaneckého klubu CDU ve spolkovém sněmu svého věrného stoupence Volkera Kaudera, narazila. Kauder, jenž byl šéfem klubu třináct let a uměl postavit před důležitými hlasováními poslance do latě podle představ Angely Merkelové, ve volbě propadl. Místo toho si rebelující poslanci zvolili do té doby příliš nevýrazného a neznámého Ralpha Brinkhause, který si kandidaturu chtěl jen vyzkoušet.\n„Angie“ zjevně pochopila, že s horšícími volebními výsledky a klesajícími volebními preferencemi se její mocenská základna ve straně poměrně rychle rozpadá. Proto se rozhodla v rozporu se svým přesvědčením a předchozími výroky znovu nekandidovat na předsedkyni CDU. Chtěla si ušetřit případnou blamáž, která by jí mezi spolustraníky uškodila mnohem víc než důstojný odchod z vlastního rozhodnutí.\nPost šéfky Křesťanskodemokratické unie se tedy uvolnil dříve, než se původně plánovalo. Vážných zájemců o vedení CDU bylo hodně, tři z nich ovšem měli skutečnou šanci stát se novým lídrem. Mezi nimi se AKK dokázala prosadit, zejména s odkazem na své zkušenosti ze zemské politiky. Na sjezdu CDU v prosinci roku 2018 přesvědčila delegáty, aby ji zvolili do čela strany.\nVzhledem k tomu, že v německém politickém provozu bývá zaběhnutým zvykem, že kandidátem na kancléře se zpravidla stává šéf strany, bude se o kancléřský post s největší pravděpodobností ucházet právě AKK. Sama už opatrně naznačila, že by si na tento úřad případně i troufala.\nAKK se ve stranické hierarchii vyšvihla vzhůru s pomocí Angely Merkelové, která jí ale veřejně nikdy nevyjádřila podporu. Neřekla, kdo by měl podle ní být novým šéfem strany. Neřekla, kdo je jejím favoritem, protože sama dobře tušila, že by její veřejná podpora mohla AKK spíše ublížit. I samotná AKK se pokoušela přesvědčit okolí o tom, že má svůj vlastní politický styl a že není žádnou kancléřčinou kopií.\nAKK je v mnohém ohledu konzervativnější než Merkelová, obě ženy ale shodně vidí budoucnost CDU ve středu politického spektra, nikoli napravo od něj. Šéfkou CDU se stala AKK mimo jiné také proto, že delegátům slíbila kontinuitu, nikoli reset. A právě proto bojuje od příchodu do Berlína s nálepkou, že je jakousi Minimerkelovou.\nPošleme tam fax\nAKK převzala vedení nejsilnější strany v Německu, která ale průběžně ztrácí voliče. Od vypuknutí migrační krize, která uvnitř CDU způsobila celou řadu rozbrojů hraničících téměř se sebedestrukcí, se jeví stále zřetelněji, v jak nedobré situaci se Křesťanskodemokratická unie nachází. Je uvězněná ve velké koalici se sociálními demokraty, jež vznikla proto, že žádná jiná alternativa se neukázala jako možná – přitom ji němečtí voliči podle průzkumů opravdu nemají v oblibě.\nZačátky AKK v čele strany se z určitého pohledu zdály slibné. Podařilo se jí uvolnit tlak, jenž v ní přetrvával po roce 2015 a který byl důsledkem postoje Angely Merkelové k migrační krizi, s níž se zdaleka ne všichni straníci ztotožňovali. AKK nechala straníky diskutovat na speciálních fórech o migraci, bezpečnosti a integraci. Snažila se také zapojit své dřívější konkurenty z boje o šéfovský post ještě více do práce nejužšího vedení strany. Její snahu sjednotit CDU jí členské organizace připisovaly k dobru.\nZároveň se ale ukázalo, že je v nejvyšší politice nováčkem a poměřování s Angelou Merkelovou se nezbaví přinejmenším do té doby, dokud kancléřka bude aktivní političkou.\nVeškerá zaškobrtnutí i větší lapsy AKK vždy vyvolají otázku, zda by takovým způsobem škobrtala i Angela Merkelová. Na tuto otázku pak vždycky odpovídají komentátoři německých deníků, že nynější kancléřce by se něco takového stát nemohlo.\nPříkladem může být třeba karnevalová řeč, kterou AKK pronesla v bádensko-württemberském Stockachu a v níž si na základě svého konzervativního přesvědčení dělala legraci z intersexuálů (hermafroditů). Sluší se dodat, že karneval je v Německu obdobím, kdy se leckdo snaží být vtipný, ale málokdy se to daří, nejméně politikům.\nVystoupení AKK se stalo aférkou, na niž by se možná zapomnělo – kdyby k němu AKK nepřipojila další, už poněkud vážnější problém.\nDva týdny před volbami do Evropského parlamentu si totiž šestadvacetiletý německý youtuber Rezo s namodro nabarvenou hlavou vybral coby téma Křesťanskodemokratickou unii. Natočil na své poměry velmi dlouhé pětapadesátiminutové video, v němž před svými followery – nepříliš politicky angažovanou mládeží – nenechal na straně nit suchou.\nNa příkladu několika témat Rezo ukázal CDU jako uskupení, které něco jiného říká a něco jiného dělá. Své video nazval Rezo „Destrukce CDU“, což nakonec nebylo tak daleko od pravdy, protože ho během pár dní zhlédly miliony mladých uživatelů. Takové počty nemohly nechat vedení CDU v klidu, zvlášť když strana ve volbách do Evropského parlamentu sice vyhrála, ale taky ztratila spoustu voličů.\nA tak AKK na tiskové konferenci nepřímo obvinila youtubera z předvolební manipulace a začala hovořit o pravidlech, která by v době předvolební kampaně měla regulovat zveřejňování názorů na internetu. Přesně svůj nápad nevysvětlila, patrně měla na mysli regulaci, jaká v době kampaně platí pro politickou reklamu v tradičních médiích – v každém případě za svůj postoj sklidila značnou kritiku. AKK chce omezovat svobodu projevu na internetu, začalo se říkat.\nYoutuber Rezo tvrdí, že video nenatočil na ničí objednávku, že se prostě chtěl vyjádřit k tomu, co ho štve. Není náhoda, že tématem, které ho přimělo zaujmout politický postoj – což na německé youtuberské scéně nebývá zvykem –, byly klimatické změny a to, co v této věci vládnoucí strany dělají. Jde o téma, které současnou mládež dokáže mobilizovat. I v Německu protestují žáci na demonstracích Fridays For Future proti současné klimatické politice tradičních politických stran. Kritizují, že CDU nadržuje byznysu na úkor ochrany klimatu a že je to právě vládní CDU, která odmítá zavést daň z oxidu uhličitého, běžnou už v několika zemích; není proto žádným překvapením, že Rezovo video mělo takový ohlas.\nPolitické strany přitom moc nevědí, jak s rebelujícími žáky naložit. AKK sice vítá, že žáci za něco demonstrují, měli by to ale podle předsedkyně CDU dělat ve svém volném čase, protože za školu se zkrátka chodit nemá. S tímto postojem AKK u mladých naráží. Vzniká tak mezi nimi dojem, že AKK i se svou CDU patří kamsi do minulosti. Navíc sama šéfka tento dojem umocňuje: Když chtěla po evropských volbách probrat ve vedení CDU právě volební kampaně na internetu, zaslala svým spolustraníkům pozvánku faxem – tedy médiem, jež mělo svůj vrchol v devadesátých letech minulého století.\nStranou, která dnes z politického probuzení mladých v Německu profituje nejvíc, jsou Zelení. Poslední rok prožívají v průzkumech vzestup z osmi procent, které získali ve volbách v říjnu 2017, na úroveň daleko nad dvaceti procenty, čerstvě dokonce z některých šetření vycházejí jako aktuálně nejsilnější strana ve spolkové republice.\nPřestože se zatím neví, na jak solidních základech tento nárůst stojí, šéfka CDU z toho má pochopitelně bolení hlavy. Od začátku léta to v její straně bublá a vře. U vědomí klesajících preferencí a řady mediální přešlapů AKK se nejeden člen Křesťanskodemokratické unie ptá, zda je AKK skutečně tou pravou šéfkou a jestli je to zrovna ona, kdo by měla být příští kancléřkou. Zpochybňují také dosud v zásadě platné pravidlo, že o post kancléře se vždy uchází předseda strany.\nZávěr éry Angely Merkelové dává tušit, jaké období nastane poté, co odejde do politického důchodu. Stabilita byla v poválečném německém politickém provozu vždy jednou z nejvyšších hodnot, na niž myslí ústava a kterou vyznávají demokratické strany z levého i pravého spektra.\nPokud se podíváme na politické dějiny spolkové republiky, napočítali bychom pády vlád a rezignace kancléřů na prstech jedné ruky, zatímco třeba v Itálii bychom k podobnému počítání potřebovali rukou hned několik. Německá společnost tíhla v poválečných letech ke stabilitě, ekonomické stejně jako politické. Tuto stabilitu a také zodpovědnost za ni si na svůj štít napsaly dvě velké, jak se v Německu říká „lidové“, strany (míněno ty, které zastupující velkou část populace) – křesťanští demokraté z CDU/CSU a sociální demokraté z SPD.\nJedním z výrazných znaků končící éry Angely Merkelové je pozvolné rozpouštění těchto velkých lidových stran. Počet jejích voličů se poslední léta průběžně snižuje. Je to sebevražedný paradox: obě strany, které jsou politickými konkurenty, se nedobrovolně spojují do velké koalice, protože neexistuje žádná jiná stabilnější vládní většina. Ani jedna strana není v této velké koalici šťastná, přesto ji udržují při životě, protože její zrušení by znamenalo zaprvé nestabilitu, zadruhé ještě hlubší propad v následných předčasných volbách. Obě strany by už v parlamentu podle aktuálních volebních průzkumů neměly ani většinu.\nPolitická krajina se mění, fragmentace německé politické scény bude velmi pravděpodobně průvodním znakem doby po Merkelové. Budoucí kancléř nebo kancléřka tohoto nového Německa bude muset mít ve svém mocenském repertoáru jiné dovednosti, než měla jejich předchůdkyně. Doba pohodlných většin, o něž se Angela Merkelová mohla v klidu a nerušeně opírat, bude nejspíš pryč. A model velké koalice bude v Německu na dlouhou dobu z výše uvedených důvodů nejspíše nemyslitelný.\nAKK se ve vedení Křesťanskodemokratické unie ocitla v nepříjemné situaci. Volební výsledky CDU jsou nedobré a coby předsedkyně unie za ně nese zodpovědnost, přitom se voliči od strany odvracejí i kvůli neoblíbené vládě velké koalice, v jejímž čele nestojí.\nTato pro ni nepohodlná situace se na podzim velmi pravděpodobně ještě vyhrotí. V září a říjnu čekají Německo troje zemské volby: v Sasku, Braniborsku a Durynsku, všechny tři spolkové země patří k území bývalého východního Německa. CDU se velmi obává toho, že ji v Sasku po třiceti letech kontinuálního a neohroženého vládnutí porazí pravicově populistická Alternativa pro Německo (AfD), což by byl výsledek rezonující daleko za saskými hranicemi. A ani ve zbylých dvou zemích nečekají CDU žádná krásná vítězství.\nAKK, jak se nyní zdá, bude muset bojovat o politické přežití. Současně není vůbec jisté, že Angela Merkelová dovládne podle svého plánu až do léta roku 2021. Kancléřka a její velká koalice se totiž stává pro CDU přítěží. AKK může dospět k závěru, že nejlepší by bylo, aby současná vláda brzy skončila a ona mohla přejít do ofenzivy, vést volební kampaň, bojovat a předvést se. Aby mohla dělat to, co dobře umí ze Sárska.\nNebylo by to poprvé, kdy by se CDU odřízla od svého dlouholetého lídra – s čímž má ostatně Angela Merkelová vlastní zkušenost. Na konci roku 1999, po prohraných volbách a aféře kolem ilegálních finančních darů pro stranu, napsala Merkelová, tehdy generální tajemnice strany, článek do deníku Frankfurter Allgemeine Zeitung, ve kterém vyzvala tehdy už jen čestného, nicméně stále vlivného předsedu Helmuta Kohla k rezignaci na všechny posty. Tím udělala definitivní tečku za jeho politickou kariérou. Sama se pak ujala vedení CDU, v jejímž čele se o necelých šest let později stala kancléřkou.\nPochopitelně se tehdejší situace nedá srovnávat s tou dnešní. Nervozita ve straně ale existuje, pnutí je citelné a volání po změně je také jasně slyšet. Letošní podzim tedy bude, jak už bylo naznačeno, jako stvořený pro demontáž kancléřky. Zda AKK zůstane vůči Merkelové loajální, se teprve ukáže. Angela Merkelová už navíc mnohokrát ukázala, že má poměrně dobrý politický instinkt. Jako střízlivě a pragmaticky uvažující žena to může být ona, kdo jako první pochopí, že se její politický čas naplnil. Když loni odevzdala předsednictví CDU, překvapila úplně všechny, včetně svých nejbližších straníků. Překvapit je může klidně znovu.\nAutor je zahraniční zpravodaj Českého rozhlasu v Německu.


Vědci prokázali: S opicemi máme 97 % genů stejných! | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Musíte vědět! >Vědci prokázali: S opicemi máme 97 % genů stejných!\nMusíte vědět! 6. března 2011 • 12:00\nOrangutan. PROKÁZÁNO: Opice, když má náladu, je schopna fotografovi i zapózovat. Tato opice například vykouzlila naučený úsměv. (Profimedia.cz, ara)\nJe všeobecně známo, že z živočišné říše k lidem mají nejblíže opice.\nNěmečtí vědci nyní zjistili, že máme společného více, než se dosud předpokládalo – neuvěřitelných 97 procent genetické výbavy! A co že jsou ta tři procenta? Samé špatné vlastnosti!\nOpice nedokážou lhát, přetvařovat se ani skrývat své pocity! Lidé ano...\nStejně jako lidé umějí opice prožívat radost i bolest, být smutné, vzteklé, oddané i starostlivé. Na rozdíl od lidí se podle toho ale i tváří a chovají. Když je něco trápí, jde to vyčíst z jejich výrazu a nic nepředstírají. Škoda jen, že se se svým trápením nedokážou svěřit slovy...\nOpice nám jsou ve skutečnosti hodně podobné – vždyť nejedna samička si ozdobila krk kouskem kůže nebo trávy, nejeden sameček si dokázal vyrobit nástroj. Pro šimpanze například není problém rozbíjet ořechy kamenem. Mezi těmito »primitivními« tvory existuje dokonce bylinkářství! Některé opice žerou léčivé bylinky, aby předešly onemocněním.\nMají ovšem tušení o tom, že jednou zemřou? Dokážou plánovat? Existuje mezi nimi nějaké pojetí krásy? Jedním si je německý fotograf a odborník na opice Arthur Xanthopoulos (38) jistý – poznají, když je někdo fotografuje, a majíli náladu, jsou schopny zapózovat! Ba co více, poznají svou tvář v zrcadle, na obrázku či hladině vody!\nmlékárna, , , shoda, Pedro Mendes, kotlík\nGorilí miminko Kiburi - Pořád si brouká


Studenti pardubické hotelovky vařili Němcům - Pardubický deník\nStudenti pardubické hotelovky vařili Němcům\nPardubice – V hotelech a penzionech ve městech Weiden a Parkstein nahlédlo přímo do jejich provozu, bavorské kuchyně a recepce již celkem 19 žáků Labské hotelové SOŠ a SOU v Pardubicích.\nV hotelech a penzionech ve městech Weiden a Parkstein nahlédlo přímo do jejich provozu, bavorské kuchyně a recepce již celkem 19 žáků Labské hotelové SOŠ a SOU v Pardubicích.Foto: foto školy\n„I dosud poslední nedávná třítýdenní praxe přinesla našim stážistům cenné zkušenosti, nové poznatky, možnost komunikace s rodilými mluvčími a spolupráce s nimi, rozšíření německé slovní zásoby a také poznání místní kultury a tradic,“ řekla našemu Deníku koordinátorka projektu Dana Hermanová.\nV kuchyni připravovalo devět praktikantů studené i teplé bavorské pokrmy, podávali nápoje a obsluhovali hosty. „Jejich práce byla ve všech provozech hodnocena velmi kladně,“ dodala Hermanová. Ve volném čase navštívili pardubičtí studenti jubilejní 200. mnichovský Oktoberfest. V Regensburgu si pak prohlédli některá gastronomická zařízení a rovněž absolvovali exkurzi v nejstarším hotelu Arch ze 13. století, který v současné době patří k top hotelům města.\nV partnerské škole Berufsschule Wiesau byl již tradičně zorganizován „Den české kuchyně“. A co dobrého se připravovalo? „Slepičí vývar s masem a domácími nudlemi, svíčková na smetaně s houskovými knedlíky, doplněná plátkem citronu, brusinkami a šlehačkou. Jako zákusek byly servírovány makové a tvarohové koláčky s omáčkou z lesního ovoce,“ upřesnila pro náš Deník Dana Hermanová.


Příprava na letní dovolenou - Maxi-Travel.cz\n2021 08 08 admin Magazín cestováníDokladyKempováníPlážPříprava na dovolenou 0 Comments\nChystáte se letos na letní dovolenou? Pokud ano, už jste se začali připravovat na cestu? Na internetu je k dispozici velké množství tipů na přípravu pro letní cestovatele. Přestože vám rady a tipy pro přípravu mohou být nápomocné, často se jimi těžko řídí. Je to proto, že ne každý tráví dovolenou na stejném místě. Při přípravě na letní dovolenou vám doporučujeme mít na paměti cíl vaší cesty.\nBez ohledu na to, jaká je vaše prázdninová destinace, budete muset vzít v úvahu podnebí. Pokud navštívíte tropickou lokalitu, budete si s sebou muset vzít vhodné oblečení. Plavky, šortky, trička a tílka jsou na plážích a na palubách výletních lodí běžně přitažlivé. I když můžete očekávat teplé a slunečné počasí, přesto doporučujeme připravit se na nejhorší. Pláštěnky a deštník mohou být skvělým doplňkem vašeho letního oblečení. Kromě řádného průkazu totožnosti se doporučuje vzít si s sebou všechny průkazy zdravotního a automobilového pojištění. Pokud budete potřebovat péči nebo se dostanete do dopravní nehody; tyto informace se vám budou hodit.\nSnad nejoblíbenějším cílem letní dovolené je pláž. Každý rok se na pláže sjíždějí miliony jednotlivců a rodin. Při dovolené na pláži je důležité, abyste si s sebou vzali vhodné oblečení a opalovací krém. Mnoho rekreantů si neuvědomuje nebezpečí opalování bez opalovacího krému. Kromě opalovacího krému se musíte ujistit, že máte po ruce plážové ručníky a dostatek vody.\nVýletní lodě jsou oblíbenou dovolenou pro mnoho jednotlivců i rodin. Pokud se na plavbu chystáte, doporučujeme vám, abyste se na cestu začali připravovat hned, jak si rezervujete místo. Na rozdíl od mnoha jiných dovolených vyžaduje plavba často velké množství příprav. Při přípravě na plavbu je důležité mít na paměti, kam bude vaše loď směřovat a jaké zastávky jsou po cestě plánovány. Při plavbě v mezinárodních vodách nebo při cestě do cizí země je vyžadován cestovní pas. Pokud ještě nemáte cestovní pas, budete si ho muset obstarat. Pas lze získat snadno, ale vyžaduje schválení. Proto byste měli o pas požádat hned po rezervaci výletní lodi.\nKromě plavby na výletní lodi nebo dovolené na pláži se mnoho rodin rozhodne pro kempování. Podobně jako letní plavba vyžaduje kempování často velkou přípravu. Množství potřebných příprav často závisí na tom, kde a jak budete kempovat.\nPři kempování je třeba určit, kde budete spát. Pokud kempujete s obytným vozem, budete se muset ujistit, že je plný zásob. Pokud plánujete tábořit pod širým nebem, budete se muset ujistit, že máte připravené stany a že jsou všechny součásti započítány. Pokud plánujete plavbu na lodi, pěší turistiku nebo rybaření, budete si s sebou chtít vzít odpovídající vybavení. Mnoho kempů se nachází na odlehlých místech, proto pokud něco zapomenete, často se budete muset obejít bez toho.\nVětšinou platí, že pokud si zapomenete vzít s sebou určité zásoby, můžete si zakoupit náhradní. Jedinou nevýhodou nákupu potřebných věcí v místě dovolené je cena. Mnoho oblíbených dovolenkových destinací má nadsazené ceny. Abyste předešli zbytečným výdajům, doporučujeme vám, abyste si před odjezdem zkontrolovali svá zavazadla.\nKromě výše uvedených tipů pro přípravu se doporučuje informovat přátele a rodinu o tom, kam se chystáte. Pokud máte vypracovaný itinerář, doporučujeme vám předat tyto informace někomu, koho znáte. V případě, že se doma něco stane, můžete být snadno k zastižení. Pokud máte nějaké domácí zvíře, musíte řádně zajistit, aby se o něj někdo staral nebo ho krmil.\nNelze zdůraznit, jak důležitá je příprava na letní dovolenou. Příprava na dovolenou se může zdát zdrcující, ale pokud budete přípravu provádět po jednotlivých krocích, bude proces snadněji zvládnutelný.


Chorvatsko, Split center - Obchodní a obytné prostory v Diokleciánově paláci\nRef. : 2021/180 - Dům / Vila / Komerční prostory - Prodáno\nProdejní cena: 280.000 €\nObytná povrch: 72 m² Pokoje: 3 Koupelny: 2\nObchodní dům v centru Diokleciánova paláce.\nBudova je rozložena na 3 podlažích, každé patro má podlahovou plochu 24 m2, celkem 72 m2.\nExistuje možnost zvýšit další patro.\nSamostatný dům s výhledem na moře, k prodeji\nKamenný dům v atraktivní lokalitě\nAtraktivní cateringové prostory na prodej\nSamostatný dům k rekonstrukci


Rodinna Jeníka | Nadační fond Dům Ronalda McDonalda\nOd prosince roku 2016 začal pro rodiče Jeníčka kolotoč po doktorech. V době Adventu si všimli, že má na krku nějakou bouli. Teprve v únoru následujícího roku se dozvěděli diagnózu, která zněla Hodgkinův lymfom. „Myslela jsem, že se mi zhroutí svět. Všechno bylo najednou úplně jinak. Přestala jsem chodit do práce, abych se synem mohla být v nemocnici a starat se o něj i doma,“ říká maminka Jeníčka. Nastaly velké změny. Jakožto aktivní rodina, která jezdila ráda na výlety na kole, si museli rodiče Jeníčka srovnat priority. Obě děti měly medaile z cyklistických i běžeckých závodů, najednou se musely obejít bez nich. Sestřičky doporučily mamince Jeníka ubytovnu poblíž nemocnice. Díky tomu mohla být synovi nablízku a nemusela dojíždět denně 100 km. „Ubytovnu za mě hradil Nadační fond Dům Ronalda McDonalda. Byla to pro mě velká pomoc, protože při každodenním dojíždění bych vynaložila nemalé peníze,“ dodává maminka Jeníka.\nJeníkovi se dobře daří\nPřed dvěma roky začal Jeník sportovat, dělá judo a je v něm moc dobrý. Skoro každý víkend jezdil na závody po celé České republice, než to překazila epidemie nemoci covid-19. Dokonce byl i na závodech v Německu, kde vybojoval první místo ve své kategorii a pohár celkového turnaje za nejtechničtějšího závodníka. S celou rodinou zvládne i 50 km jízdy na kole, jezdí velice dobře a rád. Je to kluk neposeda a ani na něm není poznat, že před třemi roky prodělal těžkou nemoc.


III. HRA V PŘEDPLATNÉM\n31. říjen 2021 19:00\n26. leden 2022 19:00\nNež se totiž hudebníci budou moci se svými posluchači potkat tváří v tvář, rozhodli se vstoupit do veřejného prostoru s novým typem kulturního vyžití. Tentokrát si dali za cíl oživit výlepové plochy speciálními plakáty, které díky své interaktivní složce mohou přenést vlastníka chytrého telefonu do koncertních sálů. Série plakátů totiž obsahuje unikátní výtvarně zpracované QR kódy. “Pod každým z nich se skrývá jiná skladba z koncertů Police SymphonyOrchestra. Většina mobilních zařízení je umí intuitivně načíst, stačí mít k dispozici mobilní data,” vysvětluje záměr zakladatelka orchestru Petra Soukupová. “Pokud kód načtete, uvidíte z velké části koncertní provedení skladeb, které má orchestr takzvaně\nv šuplíku, s milými hosty jako jsou například Vendula Příhodová, Jan Cina, Kühnův smíšený sbor, Balet Národního divadla a mnoho dalších.”\nAktuálně se připojilo 186obcí a měst napříč celou Českou republikou. Jsou mezi nimi například Karlštejn, Nové Město na Moravě nebo Vsetín. (Aktuální seznam zapojených je na www.policesymphonyorchestra.cz/navidenou)\nV těchto dnech jsou zásilky distribuovány a první výlepy budou po Velikonocích. Případní zájemci, kteří by se chtěli do projektu “Na viděnou!” zapojit, mohou v dubnu využít e-mail navidenou@policesymphony.cza obdrží aktuální informace.\nLucie Peterková – PR – (+420) 777 613 767


Vánočka na přání, která se vždy povede - TopRecepty.cz\nVánočka je královna svátečního stolu a na Vánoce je povinná, jak vyplývá z jejího názvu. Příprava není úplně jednoduchá, ale pokud dodržíte pár základních kroků a pravidel, vykouzlíte nádhernou a vláčnou krásku na váš vánoční stůl.\n180 min (140 min příprava + 40 min tepelná úprava, včetně doby kynutí)\n21. 12. 2010 16:04\nPorce: 1-.2 vánočky\n200 g 200 g másla (Hery Zlatá Haná)\nrum(zbude z rozinek v něm namočených)\nmalá lžička lžička soli\n27 634 kJ / 6 605 kcal\nRozšleháme žloutky s mlékem, vlijeme do připraveného důlku v mouce, přidáme olej, rozehřáté (ne horké) máslo, rum, vanilkový cukr, sůl. Promícháme, přendáme na vál a DOBŘE propracujeme, necháme poprášené hladkou moukou a přikryté utěrkou na teplém místě kynout asi tři hodiny.\nBěhem kynutí můžeme těsto převálet (správně propracované těsto je lesklé, nelepí se a vál se nemusí podsypávat). Při posledním převálení přidáme mandličky a rozinky, znovu řádně propracujeme.\nDále záleží na vás, jak budete postupovat. Je možno vánočku splétat, receptů na její pletení je tady dost, např. od Cathleen nebo, jako já dnes, do vánočkové formy. Pokud dáváte do formy, nepotíráme žloutkem. Pro zručné "pletařky", upletenou vánočku opatrně přemístíme na plech s pečícím papírem, potřeme rozšlehaným žloutkem a do jednotlivých spojů můžeme zapíchat mandličky.\nPak už nezbývá nic jiného, než vánočku posněžit moučkovým cukrem (možno přidat i vanilkový cukr).\nTuhle vánočku peču již asi 15 let, pokaždé se povedla, není těžká ani "dusivka", přesvěčte se sami.\nZdroj: Věra Mikulová, Marta Haiklová "Pečeme na vánoční svátky"\nP.S.: to, co vidíte na fotce, je z poloviny dávky.\nA ještě něco: pro majitele domácí pekárny.. lze udělat i tam, já jsem dala napřed tekuté suroviny, pak ten zbytek, doprostřed droždí a nechala proběhnout celý program těsto včetně kynutí, pak jsem přendala na vál a pokračovala, jak psáno výš.\nTak Vánočka upečena, ale teda nevím nevím... Jdou z ní dost cítit kvasnice, takže bych příště ubrala kvasnice, a také je po upečení dost hutná. Na povrchu už tvrdší a vevnitř dopečené ale taková hutnější, těstovější... Jinak z množství jse udělala dvě výnočky přes celý plech. Kdyby nešli tolik cítit po kvasnicích bylo by lépe. Není moc nadýchana,a le jinak je dobrá.\n26. 12. 2019 10:05\nSkvělý recept. Moje první vánočka i pletení a vše vyšlo. Kilo mouky je ale dost, vypadala že mi chce utéct z trouby\n6. 2. 2018 11:53\nRubyRom: Romi, Naďa nikde neuvádí, že je pletená. Píše že..."Dále záleží na vás, jak budete postupovat. Je možno vánočku splétat, receptů na její pletení je tady dost, např. od Cathleen nebo, jako já dnes, do vánočkové formy."\n6. 2. 2018 11:50\nJe opravdu pletená ? Vypadá jako pečená ve formě. Ale moc pěkná\nTěsto musí být řádně vykynuté. Když vánočku upletete znovu nechte cca 30 minut kynout. Pozor v místnosti na průvan. Musí být opravdu v teple. Pak dejte do trouby cca na 200 st. 8 minut, tím se zastaví proces kynutí. Pa zmírněte cca na 160 st. a dopékejte. Já nahoru dávám po čase alobal, aby se vánočka dopekla, ale nezčernala :)\n26. 6. 2016 19:44\n22. 1. 2013 09:03\nOlinka5555: to mne opravdu mrzí, nevím, kde je chyba.. já taky zadělávám v pečce, ale kynout pak nechávám v míse, ať má těsto více prostoru, na druhou stranu.. aspoň, že chuťově to klaplo\njsem ráda, že to nevzdáváš a děkuji\n22. 1. 2013 02:04\nNepovede! Zkusila jsem doufajíc, že protrhnu tímto receptem asi 30 letou smůlu ve výrobě této dobroty. Ale nemám prostě na vánočku ruce . Zkusila jsem z poloviční dávky, těsto bylo moc krásné, lesklé, voňavé, nelepilo se, prostě paráda - až do chvíle, než jsem se ho dotkla rukama (zadělávala jsem v pekárně). Vánočku jsem upletla jednoduše - překládané kraje a dala do trouby a pekla dle trouby, ve které běžně peču. Výsledek je sražená vánočka, ale abych byla upřímná, je nejlepší a nejzdařilejší ze všech, o které jsem se pokoušela- ale není to taková nádhera, jako je na fotkách. Ale nevzdám to a zakoupím formu a tím docílím toho, že se jí rukama nedotknu a pak by to mohlo klapnout.\nChuťové je vynikající a recept musím opravdu upřímně pochválit.\n19. 1. 2013 16:13\nHanysek: děkuju, jsem ráda, že se povedla, a že i chutná\n19. 1. 2013 16:10\nDnes jsem dostala chuť na vánočku,tak jsem si ji upekla. Dopadla výborně.A tak jsem ještě brouzdala po netu a našla jsem návod na rychlé zapletení ....http://www.youtube.com/watch?v=5go3-xPx5hA\n30. 12. 2012 17:47\nKoubkova: Jiři, ne.. nevysypávám.. jenom lehce vymažu máslíčkem a vysypu mandlovými lupínky.. je to stoletá forma a je skvělá\n30. 12. 2012 17:19\nrebeka -Rebí koukám , že máš tu vánočku z formy, vymažeš tu formu a potom ji vysypeš něčím, jako bábovku . Já ji vysypávám strouhankou, ale to mi na té vánočce vadí , když je upečená\n27. 12. 2011 13:47\nhradska: děkuji my také nemáme rádi "dusivky", což tato rozhodně není\nDelala jsem ji na vanoce a byla jsem moc spokojena. Tu co jsem delala loni (podle jineho receptu)byla oproti teto moc sucha. Skvely recept, u toho uz zustanu!\n26. 12. 2011 10:56\nsenky: jsem nesmírně potěšena pochvalou a ještě víc tím, že tak chutná\nTématické fráze: vánočka do formy vánočka pečení vánočky ve formě vánočka pečená ve formě pletení vánočky ze 6 domaci vanocka do formy vánočka z formy pečeme vánočku forma na vánočku vánočka dobrá a rychlá video recept na vánočku do formy jak upléct vánočku vánočka do formy recept jak se plete vánočka jak se plete vánočka ze 6 pramenů vánočka ve formě domácí vánočka upečeno s láskou pletení vánočky recepty pro dceru vánočka recept sražená vánočka\nSuroviny: mouka polohrubá, mléko, cukr moučkový, droždí, olej, máslo, rozinky, cukr vanilkový, žloutek, sůl, žloutek, mandle sekané, rozinky v rumu


Státní rozpočet hlásí přebytek 26,5 miliardy. Nejvíce za letošní rok - Deník.cz\nStátní rozpočet hlásí přebytek 26,5 miliardy. Nejvíce za letošní rok\nOd začátku roku do konce října hospodařil český státní rozpočet s přebytkem 26,5 miliardy korun. V loňském roce byl přebytek 98,3 miliardy. Meziročně výsledek výrazně ovlivnily prostředky přijaté z EU a finančních mechanismů, které byly za 10 měsíců roku 2017 nižší o 79,5 miliardy korun. Zprávu zveřejnilo ministerstvo financí.\nKe konci října dosáhly celkové příjmy státního rozpočtu 1,045 biliónu korun a celkové výdaje 1,019 biliónu. Na celý letošní rok je naplánován schodek 60 miliard.\nPředevším v první polovině roku 2016 byly propláceny relativně vysoké objemy prostředků z EU, které souvisely s výdaji předfinancovanými ze státního rozpočtu v předchozích letech, uvedlo ministerstvo.\n"Po uplynutí deseti měsíců letošního roku lze tvrdit, že skončí hospodaření vlády celoročně výrazně lepším výsledkem, než bylo plánovaných 60 miliard deficitu. Zda se ale udrží hospodaření v přebytku až do prosince, je nejisté – během posledních dvou měsíců roku obvykle dochází ke zhoršení bilance zhruba o 30 miliard," upřesňuje ekonom Pavel Sobíšek z UniCredit Bank.\nHospodaření státního rozpočtu v letošním roce očištěné na příjmové i výdajové straně o prostředky z rozpočtu EU a FM by skončilo přebytkem ve výši 16,8 miliard korun (ve stejném období roku 2016 by takto očištěný výsledek představoval přebytek ve výši 13,5 miliardy korun.\nVýběr daní včetně pojistného na sociální zabezpečení meziročně vzrostl o 64,3 miliardy korun, tedy o 7,3 procenta. Na DPH se vybralo o osm procent více - celkem 219,3 miliardy korun. Podle rezortu pomohlo výběru zavedení elektronické evidence tržeb - za celý rok očekávají zvýšení výběru DPH o pět miliard.\nNejvětší objem prostředků v rámci běžných výdajů je každoročně vynakládán na sociální dávky. Na konci října na nich bylo vyčerpáno 440 miliard korun, což představuje meziroční nárůst o 15,7 miliardy. Na tom se podílely zejména výdaje na důchody s růstem o 14,1 miliardy, tedy o 4,3 procenta.\n"Lepší výsledek hospodaření je kromě toho nadále podporován slabou investiční aktivitou státu, který za deset měsíců utratil méně než půlku celoročních investičních prostředků. Výběr DPH se za poslední tři měsíce zvýšil o 4,5 procenta, což je podstatné zpomalení proti první polovině roku," upřesňuje Sobíšek.\n"Zřejmě jsme se dostali do období, kdy přijatá daňová opatření působí již déle než rok, takže mizí jejich pozitivní dopad na meziroční růst daňových výběrů. Zároveň se zdá, že ekonomický růst ve třetím kvartálu meziročně zvolnil," dodává.