▷ Národní park Yellowstone od A do Z: Rady, tipy i zajímavá místa\n5.11.2020 2.7.2019 autor: Adriana\nNárodní park Yellowstone je opravdovou říší divů. Nejstarší národní park světa leží na vrcholu obrovského supervulkánu. Nachází se zde 60 % všech gejzírů světa a kolem 10 000 dalších geotermálních jevů. S rozlohou 8980 km² je i domovem mohutných stád bizonů, medvědů, kojotů i losů. S úžasem budete pozorovat všechna ta pestrobarevná jezírka, ohromné gejzíry, bublající jámy i páru vycházející ze země. To, co uvidíte v Yellowstonu, jen tak něco nepřekoná.\nSami jsme navštívili už mnoho míst i zemí a Yellowstone můžeme oprávněně označit za nejkrásnější oblast, do které jsme se mohli podívat. V parku jsme jako zaměstnanci strávili celou sezonu, prochodili jej skrz na skrz a díky tomu vám přinášíme průvodce plného tipů, které jinde nenajdete!\nPokud se chystáte navštívit více národních parků, jednoznačně se vám vyplatí pořídit si „Annual Pass“, tedy roční vstupenku do všech národních parků USA. Annual Pass pořídíte za 80 $ a platí pro celé vozidlo i všechny jeho pasažéry.\nJednotlivé vstupy do parku platné po 7 dní:\nRoční vstup do Yellowstonu je za 70 $.\nPři příjezdu do parku dostanete papírovou mapu parku, která vám usnadní plánování.\nV případě, že do Yellowstonu přijedete od jihu, musíte počítat s tím, že budete muset zaplatit i za průjezd národním parkem Grand Teton, který na Yellowstone navazuje. Hodí se tedy mít Annual Pass, případně se dá pořídit kombinované vstupné pro oba parky.\nPokud přijíždíte do Yellowstonu autem, sledujte tento web, kde najdete stav otevření jednotlivých silnic a vstupů do parku.\nYellowstone ohromí každého a dalo by se tu strávit opravdu hodně času. Naprosté minimum na prohlídku jsou 2-3 dny, ale i tak to budete mít všechno docela na rychlo. Pokud můžete, naplánujte si klidně 5 dní. Nudit se tu rozhodně nebudete. Strávit se tu dá klidně několik týdnů, Yellowstone je opravdu obrovský.\nMy v Yellowstonu pracovali 3 měsíce a i přesto, že jsme každý víkend byli někde po výletech, pořád nám i potom zbývaly další a další treky, na kterých jsme ještě nebyli.\nPočasí je přes léto většinou velice příjemné, déšť je výjimečný a teploty se přes den pohybují okolo 25 °C. Rána a večery jsou chladnější. Téměř celý park totiž leží ve výšce nad 2000 m. n. m. Vzhledem k nadmořským může ale být občas počasí nevyzpytatelné. Jednou za čas klidně i v létě pár dní sněží.\nPokud se v Yellowstonu dostanete do dopravní zácpy, věřte, že to je jen díky jeho obyvatelům. Takové stádo bizonů si ze silnice rozhodně nic nedělá a klidně se procházejí tam a zpátky. A vy tak aspoň máte příležitost si je vyfotit z bezpečí auta. Druhou možností (i 2. typem zácpy) je, že lidé před vámi spatřili medvěda a jednoduše zastavili, aby se mohli podívat.\nČasto také můžete potkat mnoho aut odstavených u krajnice a lidi s dalekohledy. To je medvěd také pravděpodobně na blízku.\nTakto nějak vypadá začátek bizoní zácpy, Lamar Valley\nDo NP Yellowstone letecky\nTento bizon stojí pouhých pár metrů od zadního východu z hotelu. Buďte ve střehu, zejména,pokud vycházíte z budovy.\nPokud se nechystáte na žádné delší výlety do divočiny (např. s přenocováním), nemusíte se medvědů obávat. V těch nejoblíbenějších místech parku je totiž vždycky dostatečné množství turistů a medvědi sem nechodí.\nPokud se ale chystáte na trek do divočiny (a že těch hezkých stezek v Yellowstonu je), existuje několik základních pravidel, které byste měli dodržovat:\nMedvěd grizzly, který si pochutnává na mrtvém bizonovi. LeHardy Rapids.\nYellowstone má na svém území přes 10 000 různých geotermální jevů, z toho na 500 gejzírů. Co tedy můžete očekávat?\nNěkteré ojedinělé úkazy nemají v češtině přímý překlad.\n1) Grand Prismatic Spring\nTermální pramen Grand Prismatic je chloubou i ikonou národního parku Yellowstone. Najdete ho na všech fotografiích i na předních stranách National Geographic. Kvůli Grand Prismaticu navštěvují Yellowstone stovky tisíc návštěvníků ročně. Jedná se o třetí největší termální pramen světa, ale jednoznačně o ten nejhezčí. V průměru má přibližně 110 metrů a hloubku 50 metrů.\nŽivé barvy pramene vytvářejí mikroorganismy. Kolem jeho okrajů se totiž nacházejí tzv. mikrobiální rohože. Ty vytvářejí barvy od zelené k červené. Barva závisí na několika faktorech (poměr chlorofylu a karotenoidů i na teplotě vody).\nHorký pramen Grand Prismatic – pýcha národního parku Yellowstone i třetí největší termální jezero světa.\nGrand Prismatic leží v oblasti, která se nazývá Midway Geyser Basin. Po cestě k samotnému Grand Prismaticu tak narazíte na další úžasně barevná jezírka – sytě modrý Excelsior Geyser, který má 93 °C; Opálové a Tyrkysové jezírko, které mají zhruba 60 – 70 °C.\nCelou touto oblastí vede dřevěný chodníček (boardwalk). Za žádnou cenu z něj nesestupujte! Gejzíry a jezírka jsou sice krásná, ale velmi nebezpečná (vroucí a kyselá).\nParkování u Grand Prismaticu: Vzhledem k tomu, že se jedná o nejžádanější atrakci parku, počítejte s tím, že si na parkovací místo (zejména během) dne budete muset chvíli počkat.\nFoto TIP: Nejezděte sem příliš brzy z rána. Při nižších teplotách je zde logicky hodně páry a fotky nebudou tak hezké, jako později během dne.\nOld Faithful můžete pozorovat i z vyhlídky Observation Point – jedná se o asi hodinový pěší okruh s vyhlídkou.\n3) Upper Geyser Basin\nMorning Glory je překrásné jezírko ve spodní části Upper Geyser Basinu. Rozhodně stojí za to dojít až k němu. Své jméno získal po květině. Jezírko se bohužel postupně stává obětí vandalismu (bezohlední turisté tam hází spoustu mincí a větví), a tak tento horký pramen postupně ochladl a změnil barvu z tyrkysově modré na žluto-zelenou. I přesto je Morning Glory stále nádherné.\n4) Biscuit Basin a Black Sand Basin\n5) Grand Canyon of Yellowstone\nRed Rock Point (Lower Lookout Point)\nRed Rock Point je vyhlídka, která má společné parkoviště s Lookout pointem, ale je opět níž a čekají vás schody. Výhodu tu má takovou, že většina lidí je líná a zůstává pouze na těch horních, zatímco na vyhlídkách jako je RedRock Point nebo Uncle’s Tom Point mnoho lidí není.\n6) Canyon Visitor Education Center\n7) Mammoth Hot Springs Terraces\nPokud do Yellowstonu přijedete ze severu, možná bude Mammoth Hot Springs, tím prvním, co v parku spatříte. Mammoth Hot Springs Terraces jsou překrásné vápencové terasy oplývající všemi barvami. Určitě se vypravte obhlédnout spodní i horní terasy, kterými vás opět provede dřevěný chodníček „boardwalk“. Je tu rovněž i návštěvnické centrum, kolem kterého s oblibou odpočívají Jeleni Vapiti.\nVápencové terasy jsou neustále aktivním a měnícím se prostředím, za 5 let budou vypadat jinak než dnes. Menší změny mohou být pozorovány už i v rámci dní. Teplota vody zde dosahuje zhruba 80 °C. Nalézá se zde 70 jednotlivě pojmenovaných termálních jevů.\n8) Norris Geyser Basin\nTermální oblast Norris Geyser Basin je nejstarší, nejteplejší i nejdynamičtější oblastí Yellowstonu. Nejvyšší teplota, 237 °C, byla naměřena 326 metrů pod povrchem. Jen výjimečně se teplota některého ze zdejších pramenů dostane pod bod varu. Gejzíry i zdejší prameny jsou převážně kyselé (pH kolem 3,5). Najdeme tu i nejvyšší gejzír světa Steamboat Geyser.\nNorris Geyser Basin má dvě různé oblasti: Black Basin a Porcelain Basin. Z informačního centra napravo se můžete vydat na kratší Porcelain Basin Trail, který je dlouhý 1,2 km. Nalevo se můžete vydat na průzkum Black Basinu, který vede ke gejzírům i lesem. Trasa má 2,4 km.\nKolik času si vyhradit: alespoň 1,5 hodiny (pokud si chcete projít oba okruhy).\nNorris Geyser Basin je jednou z nejproměnlivějších oblastí národního parku Yellowstone.\n9) West Thumb Geyser Basin\n10) Lamar Valley a Hayden Valley\nLamar Valley je jedno z nejlepších míst, kde máte možnost spatřit vlky, medvědy, bizony i kojoty. Pokud máte čas a chcete zvýšit svoje šance, že nějakého medvěda či vlka uvidíte, udělejte si sem zajížďku. Dalším údolím, které je vhodné pro pozorování zvěře je potom Hayden Valley, kterým budete projíždět, pakliže se vydáte na okruh okolo celého parku. Hayden Valley se nachází jižně od Canyon Village.\nPodívejte na video o zvířatech, která v Yellowstonu můžete spatřit:\n11) Koupání ve Firehole River – Firehole Canyon Drive\nPokud se chcete osvěžit během parného dne, máte možnost se vykoupat ve Firehole River. Za Madison Junction stačí odbočit z hlavní silnice na Firehole Canyon Drive. Jakmile uvidíte auta zaparkovaná kolem silnice, dorazili jste na místo. K dispozici tu jsou i toalety. Navzdory jménu ale neočekávejte výrazně vysokou teplotu vody. Je tak akorát příjemná na plavání.\nDalší možností, kde si zaplavat, je potom Boiling River u Mammoth Hot Springs.\n12) Fountain Paint Pot\n13) Firehole Lake Drive\n14) Mud Volcano\n15) Craig Pass\nRozvodí mezi Atlantickým a Pacifickým oceánem\n16) Další zajímavá snadno dostupná místa v Yellowstonu\nArtists Paintpots – další termální jezírka\n17) Lone Star Geyser / Shoshone Lake\nDále můžete pokračovat a k jezeru Shoshone Lake, což už vydá na celodenní výlet.\n18) Avalanche Peak\n19) Union Falls\nUnion Falls jsou druhé nejvyšší vodopády parku. Túra k nim se dá zvládnout i za jeden den (tam i zpět je to 25 km) nebo můžete přespat na některém z tábořišť v okolí vodopádů. Na začátek treku se dá dojet po prašné cestě od Flagg Ranch.\nKrásné Union Falls. Nástup na trek je mimo národní park Yellowstone u Grasy Lake Reservoir.\n20) Další treky a túry v Yellowstonu\nPokud si chcete zajistit místo v konkrétním tábořišti, máte možnost rezervace za 25 $.\nPro snadnější plánování cesty jsme pro Vás připravili podrobnou mapu se všemi zajímavými body v národním parku Yellowstone. Body jsou barevně odlišené pro snadnou orientaci. Jednotlivé vrstvy si můžete skrývat. Mapu/plánek Yellowstonu od správy národního parku si můžete stáhnout zde.\nMapa se dá exportovat a nahrát do některé z mobilních aplikací Maps.me nebo Locus mapa.\nKdyž už jste zavítali do národního parku Yellowstone, neměli byste si nechat uniknout ani národní park Grand Teton. Grand Teton prakticky navazuje na Yellowstone z jeho jižní strany. Grand Teton je nádherný horský masiv tyčící se do výšky 4000 m. Pokud jste milovníci hor, můžete zdolat Middle Teton (bez nutnosti jakéhokoliv lezeckého vybavení) nebo potom Grand Teton, který už je lezecký.\nV každém případě si udělejte zastávku v malé vesničce Colter Bay u jezera Jackson Lake. Je odtud nádherný výhled na hory přímo od jezera.\nPlánujete road trip po západní části USA? Nenechte si ujít ta nejhezčí místa a národní parky. Připravili jsme pro vás seznam míst i trasu road tripu: Národní parky na západě USA: 23 Nejkrásnějších míst, která navštívit!\nYellowstone – FAQ – často kladené otázky:\nJaká jsou nejkrásnější místa v Yellowstonu, která stojí za to navštívit?\nZde najdete podrobný popis nejzajímavějších míst v Yellowstonu, která stojí za to navštívit, včetně podrobné mapy ke stažení.\nExistuje mapa s nejzajímavějšími místy ke stažení?\nAno, zde najdete podrobnou mapu s nejzajímavějšími místy, která stojí za to v Yellowstonu navštívit. Mapu si můžete stáhnout do mobilu.\nKdy je nejlepší doba pro návštěvu Yellowstonu?\nIdeální dobou na návštěvu národního parku Yellowstone jsou letní měsíce. Sezona tu začíná v květnu a trvá do konce září. Doporučujeme park navštívit těsně po začátku nebo těsně před koncem sezony, kdy je tam nejméně turistů. Naopak v červenci je v parku lidí nejvíce. Park je rovněž možné navštívit v zimě, to ale očekávejte úplně jiný zážitek. Zde najdete více o počasí v Yellowstonu.\nJaké je vstupné do národního parku Yellowstone?\n2 komentáře u „NP Yellowstone: Kompletní průvodce – praktické tipy i zajímavá místa“\n12.9.2019 v 11:50\nObjevila jsem váš blog čistě náhodou a jsem nadšená :). Skvělá práce :).\n12.9.2019 v 11:58\nDěkujeme moc za pochvalu! Moc si toho vážíme 🙂


Palác Topkapı - Topkapı Palace - xcv.wiki\nPalác Topkapı - Topkapı Palace\nPalácové muzeum v Istanbulu v Turecku\nTento článek je o tureckém paláci. U filmu z roku 1964 viz Topkapi (film) . Sousedství na západě čtvrti Fatih v Istanbulu, viz Topkapı, Fatih .\nTurečtina : Topkapı Sarayı\nOsmanská turečtina : طوپقپو سرايى\nPohled na palác Topkapı ze Zlatého rohu\nKrálovská rezidence (1478–1853)\nUbytování pro důstojníky (1853–1924)\nMuzeum (1924 – dosud)\nOsmanská , barokní\n41 ° 0'46.8 "N 28 ° 59'2.4" E / 41,013000 ° N 28,984000 ° E / 41,013000; 28,984000\nRůzné nízké budovy obklopující nádvoří, pavilony a zahrady\n592 600 až 700 000 m 2 (6 379 000 až 7 535 000 čtverečních stop)\nKulturní: i, ii, iii, iv\nTopkapi Palace ( turecký : Topkapı Sarayı ; osmanská turečtina : طوپقپو سرايى , romanized: Ṭopḳapu Sarayi , rozsvícený 'Cannon Gate Palace'), nebo Seraglio , je velký muzeum ve východní části Fatih čtvrti města Istanbul v Turecku . V 15. a 16. století sloužil jako hlavní sídlo a správní sídlo osmanských sultánů .\nStavba, kterou si objednal sultán Mehmed Dobyvatel , začala v roce 1459, šest let po dobytí Konstantinopole . Topkapı byl původně nazýván „ Nový palác “ ( Yeni Saray nebo Saray-ı Cedîd-i Âmire ), aby se odlišil od Starého paláce [ tr ] ( Eski Saray nebo Sarây-ı Atîk-i Âmire ) na náměstí Beyazıt . To dostalo jméno Topkapı , což znamená Cannon Gate , v 19. století. Komplex se v průběhu staletí rozšiřoval a po zemětřesení 1509 a požáru roku 1665 prošel rozsáhlou rekonstrukcí . Palácový komplex se skládá ze čtyř hlavních nádvoří a mnoha menších budov. V harému žily členky sultánovy rodiny a v budově Císařské rady se scházeli přední státní úředníci, včetně velkovezíra .\nPo 17. století Topkapı postupně ztrácel svůj význam. Sultáni toho období raději trávili více času ve svých nových palácích podél Bosporu . V roce 1856 se sultán Abdulmejid rozhodl přesunout dvůr do nově postaveného paláce Dolmabahçe . Topkapı si zachoval některé ze svých funkcí, včetně císařské pokladnice, knihovny a mincovny.\nPo zániku Osmanské říše v roce 1923 se vládní nařízení ze dne 3. dubna 1924 změnilo v Topkapi na muzeum. Turecké ministerstvo kultury a cestovního ruchu nyní spravuje muzeum paláce Topkapı. Palácový komplex má stovky místností a komor, ale od roku 2020 jsou veřejnosti přístupné pouze ty nejdůležitější, včetně Osmanského císařského harému a pokladnice zvané Hazine, kde je vystaven Spoonmakerův diamant a dýka Topkapi . Sbírka muzea zahrnuje také osmanské oblečení , zbraně , brnění, miniatury , náboženské památky a iluminované rukopisy , jako je rukopis Topkapi . Komplex hlídají úředníci ministerstva i ozbrojení strážci turecké armády . Palác Topkapı je součástí historických oblastí Istanbulu , skupiny památek v Istanbulu, které UNESCO uznalo v roce 1985 jako místo světového dědictví .\n3 Císařská brána\n4 První nádvoří\n5 Druhé nádvoří\n5.1 Palácové kuchyně a sbírka porcelánu\n5.2 Císařská rada\n5.3 Císařská pokladnice\n5.3.1 Sběr zbraní\n5.4 Brána Felicity\n6 Třetí nádvoří\n6.2 Císařská pokladnice\n6.3 Galerie miniatur a portrétů\n6.4 Knihovna Enderûn (Knihovna Ahmeda III)\n6.5 Mešita Ağas\n6.6 Kolej královských stránek\n6.7 Tajná komora\n7.1 Brána vozíků / klenutá komora\n7.2 Síň fontány na čištění\n7.3 Nádvoří Eunuchů\n7.4 Hlavní vchod do harému\n7.5 Nádvoří královny matky\n7.6 Průchod konkubín\n7.7 Nádvoří sultánových choti a konkubín\n7.8 Apartmány královny matky\n7.9 Lázně sultána a královny matky\n7.10 Císařský sál\n7.11 Tajná komora Murata III\n7.12 Tajná komora Ahmeda I.\n7.13 Tajná komora Ahmeda III\n7.14 Twin Kiosk / apartmány korunního prince\n7.15 Nádvoří oblíbených\n7.16 Zlatá cesta\n7.17 Voliéra / Harem Gate\n8 Čtvrté nádvoří\n8.2 Jerevanský stánek\n8.3 Bagdádský kiosek\n8.5 Terasový stánek\n8.6 Věž hlavního lektora / komora hlavního lékaře\n8.7 Kamenný trůn\n8.8 Velký stánek\n8.9 Mešita na terase\n9 Vnější zahrady\n11 Obavy o bezpečnost\nNázev paláce byl až do 18. století Saray-i Cedid-i Amire ( osmanský : سراى جديد عامره, Imperial New Palace ). Palác získal své současné jméno za vlády Mahmuda I. Když byl pobřežní palác Topkapusu Sâhil Sarâyı zničen požárem, jeho jméno bylo přeneseno do paláce. V turečtině znamená současný název paláce Topkapı Cannon Gate .\nSultan Mehmed II nařídil počáteční stavbu kolem 60. let 14. století\nPalácový komplex se nachází na Seraglio Point ( Sarayburnu ), ostrohu s výhledem na Zlatý roh , kde se Bosporská úžina setkává s Marmarským mořem . Terén je kopcovitý a samotný palác se nachází v jednom z nejvyšších bodů v blízkosti moře. Během řecké a byzantské doby zde stála akropole starogréckého města Byzantion .\nPo dobytí Konstantinopole sultánem Mehmedem II. (Známý v angličtině od roku 1930 jako Istanbul) v roce 1453 byl Velký palác Konstantinopole z velké části v troskách. Osmanský soud byl původně zřízen ve Starém paláci ( Eski Saray ), dnes místě Istanbulské univerzity na náměstí Beyazit. Mehmed II nařídil, aby výstavba paláce Topkapi začala v roce 1459. Podle zprávy současného historika Critobula z Imbrosu se sultán „postaral o svolání těch nejlepších dělníků z celého světa - zedníků, kameníků a tesařů ... Protože stavěl skvěle stavby, které měly stát za to vidět a měly by v každém ohledu konkurovat těm největším a nejlepším z minulosti. “ Účty se liší v tom, kdy začala a byla dokončena stavba vnitřního jádra paláce. Critobulus dává data 1459–1465; další zdroje naznačují, že stavba byla dokončena koncem šedesátých let.\nMehmed II stanovil základní uspořádání paláce. Jeho soukromé pokoje se nacházely v nejvyšším bodě ostrohu. Nejvnitřnější jádro obklopovaly různé budovy a pavilony a stékaly se ostrohem k břehům Bosporu . Celý komplex byl obklopen vysokými zdmi, z nichž některé pocházejí z byzantské akropole. Toto základní uspořádání určovalo vzor budoucích renovací a rozšíření. Uspořádání a vzhled paláce Topkapı byl jedinečný nejen mezi evropskými cestujícími, ale také islámskými nebo orientálními paláci. Evropští cestovatelé to popsali jako „nepravidelné, asymetrické, neosové a [ne] monumentálních rozměrů“. Osmané jej nazvali „Palác Felicity“. Přísný, slavnostní, kodifikovaný každodenní život zajistil imperiální odloučení od zbytku světa. Jedním z hlavních principů bylo pozorování ticha na vnitřních nádvořích. Princip imperiální izolace je tradice, kterou kodifikovali Mehmed II v letech 1477 a 1481 v Kanunname Code, který upravoval pořadí soudních úředníků, správní hierarchii a záležitosti protokolu. Tento princip zvýšené izolace v čase se odráží ve stavebním stylu a uspořádání různých hal a budov. Architekti museli zajistit, aby si i v paláci mohl sultán a jeho rodina užít maximální soukromí a diskrétnost s využitím grilovaných oken a budování tajných chodeb.\nPozději sultáni provedli různé úpravy paláce, ačkoli základní rozložení Mehmeda II bylo většinou zachováno. Palác byl významně rozšířen mezi lety 1520 a 1560, za vlády Suleymana Velkolepého . Osmanská říše se rychle rozšířila a Suleyman chtěl, aby jeho rezidence odrážela její rostoucí moc. Hlavním architektem v tomto období byl perský Alaüddin, známý také jako Acem Ali. Byl také zodpovědný za rozšíření Harému.\nV roce 1574, poté, co velký požár zničil kuchyně, byl Mimar Sinan pověřen sultánem Selimem II., Aby obnovil poškozené části paláce. Mimar Sinan obnovil a rozšířil nejen poškozené oblasti, ale také Harém, lázně, záchodovou komoru a různé pavilony na pobřeží.\nNa konci 16. století získal palác dnešní podobu. Palác je spíše rozsáhlým komplexem než jedinou monolitickou stavbou se sortimentem nízkých budov postavených kolem nádvoří, propojených s galeriemi a průchody. Několik budov překračuje dva příběhy. Při pohledu shora je areál paláce rozdělen na čtyři hlavní nádvoří a harém. První nádvoří bylo nejdostupnější, zatímco čtvrté nádvoří a harém byly nejpřístupnější. Přístup na tyto nádvoří byl omezen vysokými zdmi a kontrolován branami. Kromě čtyř až pěti hlavních nádvoří existují v celém komplexu různé další malé až střední nádvoří. Odhady celkové velikosti komplexu se pohybují od přibližně 592 600 m 2 (146,4 akrů) do 700 000 m 2 (173 akrů).\nNa západ a na jih je komplex ohraničen velkým císařským květinovým parkem, dnes známým jako Gülhane Park . Na pobřeží v oblasti známé jako Páté nádvoří dříve existovaly různé související budovy, jako jsou malé letní paláce ( kasır ), pavilony, kiosky ( köşk ) a další stavby pro královská potěšení a funkce, které však v důsledku zanedbávání a výstavba pobřežní železnice v 19. století. Poslední zbývající strukturou pobřeží, která existuje dodnes, je Kiosk košíkářů , postavený v roce 1592 sultánem Muradem III .\nPřehledová mapa nádvoří\nObraz sultána Selima III., Který držel publikum před bránou Felicity\nPohled na věž Galata z Haremu paláce Topkapı\nSeraglio Point, 1838\nČástečný pohled na Seraglio Point s palácem Topkapı a kioskem Incirli, 1559\nCísařská brána ( Bâb-ı Hümâyûn )\nHlavní ulicí vedoucí do paláce je byzantská procesí Mese avenue, dnes známá jako Divan Yolu (Council Street). Tato ulice byla používána pro císařské průvody během byzantské a osmanské éry. Vede přímo k chrámu Hagia Sophia a obrací se na severozápad směrem k náměstí paláce k fontáně Ahmeda III .\nCísařská brána je hlavním vchodem do prvního nádvoří. Sultán vstoupil do paláce přes Císařskou bránu ( turecky : Bâb-ı Hümâyûn , což znamená „královská brána“ v perštině , nebo Saltanat Kapısı ) umístěnou na jih od paláce. Tato mohutná brána, původně z roku 1478, je nyní pokryta mramorem z 19. století. Jeho centrální oblouk vede k vysoko klenutému průchodu; zlacená osmanská kaligrafie zdobí strukturu nahoře, s verši z Koránu a tughry sultánů. Byly identifikovány tughry Mehmeda II. A Abdüla Azize I. , kteří bránu zrekonstruovali.\nPodle starých dokumentů byl nad bránou až do druhé poloviny 19. století dřevěný byt. To bylo používáno jako pavilon Mehmed, depozitář pro vlastnosti těch, kteří zemřeli uvnitř paláce bez dědiců a přijímající oddělení pokladny. To bylo také používáno jako výhoda pro dámy harému při zvláštních příležitostech.\nPrvní nádvoří ( I.Avlu nebo Alay Meydanı ), obklopené vysokými zdmi, fungovalo jako vnější areál nebo park a je největším ze všech nádvoří paláce. Strmé svahy vedoucí k moři už byly pod byzantskou vládou terasovité. Některé z historických struktur prvního nádvoří již neexistují. Struktury, které zůstaly, jsou bývalá císařská mincovna ( Darphane-i Âmire , postavená v roce 1727), kostel Hagia Irene a různé fontány. Byzantský kostel Hagia Irene byl používán Osmany jako skladiště a císařská zbrojnice. Toto nádvoří bylo také známé jako dvůr Janissaries nebo Parade Court. Soudní úředníci a janičáři by cestu lemovali oblečeni ve svém nejlepším oděvu. Návštěvníci vstupující do paláce by sledovali cestu k bráně pozdravu a druhému nádvoří paláce.\nVelká brána pozdravu, známá také jako Střední brána (turecky: Orta Kapı ), vede do paláce a na druhé nádvoří. Tato cimbuří brána má dvě velké, špičaté osmiboké věže. Jeho datum výstavby je nejisté; architektura věží se zdá být byzantského vlivu. Nápis na dveřích datuje tuto bránu nejméně do roku 1542. Brána je bohatě zdobena náboženskými nápisy a monogramy sultánů. Průchod bránou byl přísně kontrolován a všichni návštěvníci museli sesednout, protože do brány mohl vstoupit pouze sultán na koni. To byla také byzantská tradice převzatá z Chalke brány Velkého paláce . Fontána popravčího ( Cellat Çeşmesi ) je místo, kde si kat údajně po dekapitaci umyl ruce a meč , i když panuje neshoda ohledně toho, zda byla fontána k tomuto účelu skutečně použita. Je umístěn na pravé straně, když je obrácen k bráně pozdravu z prvního nádvoří.\nBrána pozdravu, vstup na druhé nádvoří paláce Topkapı\nTughra of Mehmed II. Na bráně pozdravu\nCísařská mincovna Osmanské říše\nByzantský kostel Hagia Irene\nInteriér Hagia Irene\nV dubnu 2021 archeologové během podzemních průzkumů prováděných v paláci Topkapi odhalili římskou dobovou galerii skládající se ze tří částí. Galerie umístěná poblíž Císařské brány byla odhalena během výkopu prvního nádvoří.\nUspořádání druhého nádvoří: pozlacené dveře vedou do klenuté komory císařské rady a v pozadí je Justiční věž\nInteriér císařské rady\nVstup do císařské rady\nProstřední branou je Druhé nádvoří ( II. Avlu ) nebo Divan Square ( Divan Meydanı ). Nádvoří bylo pravděpodobně dokončeno kolem roku 1465, za vlády Mehmeda II. Definitivní podobu získal kolem roku 1525–1529 za vlády Suleymana I. Je obklopen bývalou palácovou nemocnicí, pekárnou, janičárskými čtvrtěmi, stájemi, císařským harémem a divanem na severu a kuchyní na jihu. Na konci nádvoří označuje brána Felicity vchod do třetího nádvoří. Na druhém nádvoří před císařskými kuchyní jsou vystaveny četné artefakty z doby římské a byzantské, které byly nalezeny na místě paláce během nedávných vykopávek, včetně sarkofágů . Pod druhým nádvořím je umístěna cisterna, která pochází z byzantských časů. Během osmanských časů by toto nádvoří bylo plné pávů a gazel . To bylo používáno jako místo shromažďování pro dvořany. Sultán, sedící na pozlaceném Bayramově trůnu , držel publikum na druhém nádvoří. Někteří zahraniční hodnostáři, včetně francouzského velvyslance Philippe du Fresne-Canaye , napsali o těchto divácích zprávy.\nCísařské stáje ( Istabl-ı Âmire ), které se nacházely asi pět až šest metrů pod úrovní země, byly postaveny pod Mehmedem II a renovovány pod Suleymanem. Obrovská sbírka postrojových „pokladů“ ( Raht Hazinesi ) je uložena v soukromých stájích. V této oblasti je také malá mešita z 18. století a lázně Beşir Ağa ( Beşir Ağa Camii ve Hamamı ), který byl hlavním černým eunuchem Mahmuda I.\nNa konci císařských stájí jsou koleje halapartníků s kadeřemi ( Zülüflü Baltacılar Koğuşu ). K odpovědnostem halapartníků patřilo přenášení dřeva do pokojů paláce a servis pro některé palácové čtvrti. Tyto halapartníci nosili dlouhé kadeře znamenat jejich vyšší pozici. První zmínka o tomto sboru je kolem roku 1527, kdy byly založeny, aby během kampaně uvolnily silnice před armádou. Noclehárna byla založena v 15. století. To bylo rozšířeno hlavním architektem Davudem Agou v roce 1587, za vlády sultána Murada III . Koleje jsou postaveny kolem hlavního nádvoří v tradičním uspořádání osmanského domu s koupelnami a mešitou a také rekreačními místnostmi, jako je dýmka. Na vnější i vnitřní straně komplexu je mnoho zbožných základových nápisů o různých povinnostech a údržbě pokojů. Na rozdíl od zbytku paláce jsou pokoje postaveny z červeně a zeleně natřeného dřeva.\nKolekce palácových kuchyní a porcelánu\nPalácové kuchyně s vysokými komíny\nPalácové kuchyně ( Saray Mutfakları ) byly postaveny, když byl palác poprvé postaven v 15. století a rozšířen za vlády Suleymana Velkolepého. Byly modelovány podle kuchyní Edirne Palace . Po požáru v roce 1574, který poškodil kuchyně, byly přestavěny dvorním architektem Mimarem Sinanem . Přestavěné kuchyně tvoří dvě řady 20 širokých komínů; tyto komíny přidal Mimar Sinan.\nKuchyně jsou umístěny na vnitřní ulici táhnoucí se mezi Druhým nádvořím a Marmarským mořem. Vstup do této části je přes tři dveře ve sloupoví druhého nádvoří: dveře císařského komisariátu (spodní kuchyně), dveře císařské kuchyně a dveře do cukrářské kuchyně. Palácové kuchyně se skládají z 10 klenutých budov: císařská kuchyně ( palácová škola ), Harem (dámské pokoje), Birûn (vnější obslužná část paláce), kuchyně, kuchyně na nápoje, cukrářská kuchyně, mlékárna , sklady a místnosti pro kuchaře. Byly to největší kuchyně v Osmanské říši. Jídlo bylo připraveno pro přibližně 4000 lidí a personál kuchyně se skládal z více než 800 lidí. V kuchyních byly ubytovny, lázně a mešita pro zaměstnance, z nichž většina postupem času zmizela.\nKromě vystavování kuchyňského náčiní dnes budovy obsahují stříbrnou sbírku dárků a velkou sbírku porcelánu. Osmané měli přístup k čínským porcelánům od poloviny patnáctého století. Sbírka 10 700 kusů čínského porcelánu patří mezi nejlepší porcelánové sbírky na světě. Porcelány často vstupovaly do palácové sbírky jako součást pozůstalostí zemřelých osob a někdy byly rozdávány jako dary mezi členy královské rodiny nebo jinými předními úředníky. Záznamy ukazují, že do 18. století měla palácová sbírka 16 566 kusů čínského porcelánu, ve srovnání se 400 kusy v 16. století a 3 645 kusy v 17. století. Sbírka čínského porcelánu sahá od pozdní dynastie Song (960–1279) a dynastie Yuan (1280–1368), přes dynastii Ming (1368–1644) až po dynastii Qing (1644–1911). Součástí kusů jsou celadony i modrý a bílý porcelán. Japonská sbírka je převážně porcelán Imari , pocházející ze 17. až 19. století. Sbírka také obsahuje kolem 5 000 evropských kusů. Vědci se domnívají, že osmanské chutě se v průběhu času změnily, aby upřednostňovaly různé druhy evropského porcelánu do 18. století.\nDalší informace: Císařská rada (Osmanská říše)\nŘíšská rada ( Divan-i Humayun ) Budova je komora, kde se Říšská rada -consisting Velkého vezíra ( Vazir-e Azam ) a jiných ministrů Rady ( Divan Heyeti ) -held setkání. Klenutá komora budovy se nazývá Kubbealtı , což znamená „pod kopulí“. Budova rady se nachází v severozápadním rohu nádvoří vedle brány Felicity.\nBudova císařské rady byla poprvé postavena za vlády Mehmeda II. Současná budova pochází z období Süleymana Velkolepého; hlavním architektem byl Alseddin. Musel být obnoven po požáru v Haremu v roce 1665. Podle vstupního nápisu byl obnoven také za období Selima III a Mahmuda II; na jeho fasádě jsou veršované nápisy, které zmiňují restaurátorské práce provedené v letech 1792 a 1819 sultánem Selimem III. a Mahmudem II . Z tohoto období pochází rokoková výzdoba na fasádě a uvnitř císařské rady.\nExistuje několik vchodů do radní haly, a to jak zevnitř paláce, tak z nádvoří. Veranda se skládá z několika mramorových a porfyrových sloupů se zdobeným zeleným a bíle zbarveným dřevěným stropem zdobeným zlatem. Vnější vstupy do haly jsou v rokokovém stylu se zlacenými mřížkami, které umožňují přirozené světlo. Zatímco sloupy jsou dřívějšího osmanského stylu, nástěnné malby a dekorace pocházejí z pozdějšího rokokového období. Uvnitř budovy Císařské rady se skládají ze tří sousedních hlavních místností. Divanhane z 15. století , postavený s dřevěným portikem na rohu Divan Court , byl později použit jako mešita rady. K dispozici jsou tři klenuté komory: první komora, ve které Císařská rada vedla svá jednání, se nazývá Kubbealtı , druhá byla obsazena sekretariátem Císařské rady a třetí - zvaná Defterhāne - je místo, kde vedoucí úředníci vedli záznamy o zasedání rady. Hlavní komora Kubbealtı je však zdobena dlaždicemi osmanské Kütahya .\nSultán nebo Valide Sultan byl schopen sledovat jednání rady, aniž by si toho všiml z okna se zlatým grilem. K oknu se dalo dostat z císařských čtvrtí v sousední Justiční věži ( Adalet Kulesi ). Poprvé je toto okno zmíněno v roce 1527 učencem Celalzade Mustafou Çelebim : „Jeho Veličenstvo [...] postavilo vysoký trůn a vznešenou lodžii nad vnější radní síní, kde seděli vezíři, a vymýšleli zahalené okno s výhledem na Radu Sál níže. Z tohoto okna jeho vznešená Excelence někdy sledovala události v divanu a kontrolovala pravdivost věcí. “ Věž spravedlnosti ( Adalet Kulesi ) se nachází mezi císařskou radou a harémem.\nVěž spravedlnosti je vysoká několik příběhů a nejvyšší stavba v paláci, takže je z Bosporu jasně viditelná jako orientační bod. Věž byla pravděpodobně původně postavena za vlády Mehmeda II. A poté ji v letech 1527 až 1529 renovoval a rozšířil Sulejman I. Sultan Mahmud II přestavěl lucernu věže v roce 1825 při zachování osmanské základny. Vysoká okna se zasunutými sloupy a renesančními štíty evokují palladiánský styl.\nV bývalé císařské pokladně je dnes zbrojnice.\nBudova, kde jsou vystaveny zbraně a brnění, byla původně jednou z palácových pokladnic ( Dîvân-ı Hümâyûn Hazinesi / Hazine-ı Âmire ). Jelikož na třetím nádvoří byla další („vnitřní“) pokladna, tato se také nazývala „vnější pokladna“ ( dış hazine ). Ačkoli neobsahuje žádné datované nápisy, jeho stavební technika a plán naznačují, že byl postaven na konci 15. století za vlády Süleimana I. Následně prošel řadou úprav a rekonstrukcí. Je to hala postavená z kamene a cihel s osmi kopulemi, každá 5 x 11,40 m.\nTato pokladnice byla použita k financování správy státu. Tyto Kaftans uvedeny jako dárky k vezírů, velvyslanců a obyvatelé paláce finančním oddělením a sultána a další cenné předměty zde byly uloženy také. Janičařům byla vyplácena jejich čtvrtletní mzda (nazývaná ulufe ) z této pokladnice, která byla uzavřena císařskou pečetí svěřenou velkovezírovi. V roce 1928, čtyři roky poté, co byl palác Topkapı přeměněn na muzeum, byla v této budově vystavena jeho sbírka zbraní a brnění.\nPři vykopávkách v roce 1937 před touto budovou byly nalezeny pozůstatky náboženské byzantské budovy z 5. století. Protože to nemohlo být identifikováno s žádným z kostelů, o nichž je známo, že byly postaveny na místě paláce, je nyní známé jako „bazilika paláce Topkapı“ nebo jednoduše palácová bazilika .\nPřed budovou pokladny se nachází také cílový kámen ( Nişan Taşı ), který je vysoký přes dva metry. Tento kámen byl postaven na památku rekordní pušky zastřelené Selimem III v roce 1790. Do paláce byl přinesen ve 30. letech 20. století z Levende.\nSbírka zbraní ( Silah Seksiyonu Sergi Salonu ), která se skládá převážně ze zbraní, které v době její přeměny zůstaly v paláci, je jedním z nejbohatších shromáždění islámských zbraní na světě, přičemž příklady trvají 1300 let od 7. do 20. století. Sbírka zbraní a brnění paláce se skládá z předmětů vyrobených samotnými Osmany nebo shromážděných z cizích výbojů nebo darovaných jako dárky. Převážnou část sbírky tvoří osmanské zbraně , ale zahrnuje také příklady mečů Umayyad a Abbasid , stejně jako mamlúcké a perské brnění, přilby, meče a sekery. Zbývající část sbírky tvoří menší počet evropských a asijských zbraní. V současné době je vystaveno asi 400 zbraní, z nichž většina nese nápisy.\nDetail Brány Felicity\nBrána Felicity ( Bâbüssaâde )\nThe Gate of Felicity ( Bâbüssaâde nebo Bab-us Saadet ) je vstup do vnitřního dvora ( Enderûn znamenat „vnitřek“ v perštině ), také známý jako třetí nádvoří, označující hranice na vnější soudu nebo Birûn (mínit „ven“ v perštině ). Třetí nádvoří zahrnuje soukromou a obytnou část paláce. Brána má kopuli nesenou štíhlými mramorovými sloupy. Představuje přítomnost sultána v paláci. Nikdo nemohl projít touto bránou bez autority sultána. Dokonce i velkovezír dostal povolení pouze ve stanovené dny a za stanovených podmínek.\nBrána byla pravděpodobně postavena za Mehmeda II v 15. století. To bylo vyzdobeno v rokokovém stylu v roce 1774 za sultána Mustafy III a za vlády Mahmuda II. Bránu dále zdobí koránové verše nad vchodem a tuğry . Strop je částečně malovaný a pozlacený, ze středu visí zlatá koule. Boky s barokními dekorativními prvky a miniaturními malbami krajin.\nSultán používal tuto bránu a náměstí Divan Meydanı pouze pro zvláštní obřady. Sultán seděl před branou na svém Bayramově trůnu v náboženské, sváteční dny a přistoupení, kdy poddaní a úředníci konali poctivé postavení. Pohřby sultána byly také vedeny před bránou.\nNa obou stranách této kolonádové chodby, pod kontrolou vrchního eunucha sultánova harému (zvaného Bâbüssaâde Ağası ) a zaměstnanců pod ním, byly pokoje eunuchů i malé a velké místnosti palácové školy.\nMalý členitý kámen na zemi před bránou označuje místo, kde byl rozvinut Mohamedův prapor . Velkovezír nebo velitel, který šel do války, byl pověřen tímto praporem na slavnostním ceremoniálu.\nTřetí nádvoří, zobrazení z Hünername v roce 1584\nZa bránou Felicity je Třetí nádvoří ( III. Avlu ), nazývané také Vnitřní palác ( Enderûn Avlusu ), které je srdcem paláce. Je to svěží zahrada obklopená sálem tajné komory ( Has Oda ), pokladnicí, harémem a knihovnou Ahmeda III .\nTřetí nádvoří je obklopeno čtvrtinami Ağas , stránkových chlapců ve službách sultána. Učili je umění, jako je hudba, malba a kaligrafie . Nejlepší se mohli stát Has Oda Ağası nebo vysoce postavení úředníci.\nDispozici třetího nádvoří stanovil Mehmed II. Zatímco Mehmed II. V harému nespal, následní sultáni po něm se stávali více na samotě a přesunuli se do intimnějšího čtvrtého nádvoří a harémové sekce.\nHünername miniaturní od 1584 přehlídek na třetím nádvoří a okolní vnější zahrady.\nArz Odası , audienční komora\nHlavní vchod do Audienční komory s malou fontánou Sulejmana I vpravo a velkým dárkovým oknem vlevo\nAuditorská komora, známá také jako petiční komora ( Arz Odası ), je hned za bránou Felicity. Tato čtvercová budova je osmanský stánek, obklopen kolonádou s 22 sloupy nesoucími velkou střechu s visícími okapy . Budova pochází z 15. století. Strop komory byl natřen ultramarínovou modrou a posetý zlatými hvězdami. Stěny byly obloženy modrými, bílými a tyrkysovými dlaždicemi. Místnost byla dále zdobena drahými koberci a polštáři. Komora byla renovována v roce 1723 sultánem Ahmedem III . To bylo zničeno při požáru 1856 a přestavěný za vlády Abdülmecid já .\nHlavní trůnní sál se nachází uvnitř posluchačské komory. Podle dobové zprávy vyslance Cornelia Dupliciuse de Scheppera z roku 1533: „Císař seděl na mírně vyvýšeném trůně zcela pokrytém zlatým plátnem, plný a posetý četnými drahými kameny a na všech stranách bylo mnoho polštářů neocenitelné hodnoty; stěny komory byly pokryty mozaikovými pracemi posázenými azurem a zlatem; vnějšek krbu této komory z plného stříbra a pokrytý zlatem a na jedné straně komory z fontány vytékala ze zdi voda. “ Současný trůn v podobě baldachýna byl vyroben na objednávku Mehmeda III. Na lakovaném stropu trůnu posetém drahokamy jsou listové vzory doprovázené vyobrazením boje draka, symbolu moci, s mýtickým ptákem simurg . Na trůnu je kryt vyrobený z několika kusů brokátu, na kterém jsou zasety smaragdové a rubínové plakety a perly.\nReliéfní nápisy na dveřích hlavních návštěvníků z roku 1856 obsahují pochvalná slova pro sultána Abdülmecida I. Hlavní dveře převyšuje reliéfní besmele , společné muslimské požehnání, což znamená „Ve jménu Boha soucitný, milosrdný“, z roku 1723. Tento nápis byl přidán za vlády sultána Ahmeda III. Dlaždice na obou stranách dveří byly umístěny během pozdějších oprav.\nU vchodu z doby Sulejmana I. je malá fontána. Perské nápisy nazývají sultána „pramenem štědrosti, spravedlnosti a mořem dobročinnosti“.\nPřed velkým oknem uprostřed hlavní fasády mezi dvěma dveřmi byly umístěny dárky, které poskytli velvyslanci. Brána Pişkeş vlevo ( Pişkeş Kapısı , Pişkeş znamená dar přivedený představenému) je překonána nápisem z doby vlády Mahmuda II., Který pochází z roku 1810.\nZa audienční komorou na východní straně je Kolej expedičních sil ( Seferli Koğuşu ), v níž je umístěna sbírka císařských šatníků ( Padişhah Elbiseleri Koleksiyonu ). Tato kolekce se skládá z přibližně 2 500 oděvů, včetně drahých kaftanů sultánů. Je zde také sbírka 360 keramických předmětů. Noclehárna byla postavena pod sultánem Muradem IV v roce 1635. Budovu obnovil sultán Ahmed III na počátku 18. století. Kolej je klenutá a je podporována 14 sloupy. S ubytovnou, která se nachází na severovýchod, je dobyvatelský pavilon, ve kterém je umístěna císařská pokladnice.\nV Dobyvatelském pavilonu ( Fatih Köşkü ) je umístěna císařská pokladnice\nChodba dobyvatelského pavilonu\nDobyvatelův pavilon, nazývaný také Kiosek dobyvatele ( Fatih Köşkü ), je jednou z nejstarších budov uvnitř paláce. Byl postaven c. 1460, kdy byl palác poprvé postaven. Skládá se ze dvou pater vyvýšených na terase nad zahradou, postavené na vrcholu ostrohu na útesu s výhledem z verandy na Marmarské moře a Bospor. Dolní patro sestávalo z obslužných místností, zatímco v horním patře byla sada čtyř bytů a velká lodžie s dvojitými oblouky. Všechny pokoje se otevírají na třetí nádvoří monumentální arkádou . Kolonádový portikus na straně zahrady je spojen s každou ze čtyř sálů velkými dveřmi. Pavilon byl používán jako pokladnice výnosy z Egypta pod Sultan Selim já . Při vykopávkách v suterénu byla nalezena malá byzantská křtitelnice postavená podle trojlístku. Sídlí v něm Imperial Treasury ( Hazine-i Âmire ).\nDveře do císařské pokladnice ( Hazine-i Âmire )\nCísařská pokladnice je obrovská sbírka uměleckých děl, šperků, dědictví a peněz patřících k osmanské dynastii. Hlavní pokladník ( Hazinedarbaşı ) byl odpovědný za císařskou pokladnu.\nV první místnosti pokladny je umístěna jedna z zbrojí sultána Mustafy III. , Která se skládala ze železné pošty, zdobené zlatem a pokryté drahokamy. Vystaven je také jeho pozlacený meč, štít a třmeny. V této místnosti se také nachází ebenový trůn Murada IV . Vykládaný perleti a slonovinou. Mezi další kousky patří několik perlově zdobených koránových obalů patřících sultánům a vypadající brýle pokryté drahokamy. K dispozici je hudební skříňka z Indie se zlatým slonem z 19. století.\nVe druhé místnosti je umístěna dýka Topkapı. Zlatá jílec je zdobena třemi velkými smaragdy, zakončenými zlatými hodinkami se smaragdovým víkem. Zlatá pochva je pokryta diamanty a smaltem. V roce 1747 nechal sultán Mahmud I. vyrobit tuto dýku pro perského Nadera Shaha , ale Shah byl zavražděn v souvislosti se vzpourou, než vyslanec opustil hranice Osmanské říše. Tato dýka získala větší slávu jako předmět loupeže zobrazený ve filmu Topkapi . Uprostřed druhé místnosti stojí ořechový trůn Ahmeda I. , vykládaný perleti a želvovinou, postavený Sedekharem Mehmedem Aghou . Pod baldachýnem visí zlatý přívěsek s velkým smaragdem. Další displeje ukazují honosné aigretty sultánů a jejich koní poseté diamanty, smaragdy a rubíny. Nefrit mísa ve tvaru nádoby, byl přítomen cara Nicholas II Ruska .\nNejpřitažlivějším klenotem ve třetí místnosti je Spoonmakerův diamant , který je zasazen do stříbra a je obklopen ve dvou řadách 49 brusenými diamanty. Legenda říká, že tento diamant koupil vezír v bazaru, majitel si myslel, že je to bezcenný kus krystalu. Další, možná pravděpodobnější historie tohoto drahokamu jej zařadila mezi majetek Tepedeleni Ali Pasha, zabaveného sultánem po jeho popravě. Ještě fantastickější a romantičtější verze spojují původ diamantu s matkou Napoleona Bonaparte, Letizií Ramolino .\nMezi exponáty jsou dva obrovské svícny z masivního zlata, každý o hmotnosti 48 kg a osazený 6 666 broušenými diamanty, což je dárek sultána Abdülmecida I. Kaabě ve svatém městě Mekce . Byli přivezeni zpět do Istanbulu krátce předtím, než Osmanská říše ztratila kontrolu nad Mekkou. Zlatý slavnostní Bayramův trůn, osazený turmalíny , byl vyroben v roce 1585 na příkaz vezíra Ibrahima Pashy a představen sultánovi Muradovi III. Tento trůn by byl postaven před bránou Felicity pro zvláštní publikum.\nTrůn sultána Mahmuda I. je středobodem čtvrté místnosti. Tento pozlacený trůn v indickém stylu, zdobený perlami a smaragdy, byl darem perského panovníka Nadera Shaha v 18. století. Další exponát ukazuje předloktí a ruku svatého Jana Křtitele ( Yahya ), zasazenou do zlatého obalu. Několik displejů ukazuje sestavu křesadlových zbraní, mečů, lžící, vše zdobené zlatem a drahokamy. Zvláštní pozornost si zaslouží zlatá svatyně, která dříve obsahovala mohamedův plášť.\nGalerie miniatur a portrétů\nScéna z příjmení-i Vehbi , která se nachází v paláci\nNa sever od císařské pokladnice je umístěna stránka koleje, která se změnila na galerii miniatur a portrétů ( Müzesi Müdüriyeti ). Ve spodním patře je sbírka důležitých kaligrafií a miniatur. Na displejích je možné vidět staré a velmi vzácné Korány (12. až 17. století), ručně malované a ručně psané v Kuficu , a také Bible ze 4. století, psaná v arabštině . Cenným artiklem této sbírky je první mapa světa od tureckého admirála Piriho Reise (1513). Mapa zobrazuje části západního pobřeží Evropy a severní Afriky s přiměřenou přesností a pobřeží Brazílie je také snadno rozeznatelné. Horní část galerie obsahuje 37 portrétů různých sultánů, z nichž většina jsou kopie, protože původní obrazy jsou příliš jemné na to, aby mohly být veřejně zobrazeny. Portrét Mehmeda II namaloval benátský malíř Gentile Bellini . Jiné drahé osmanští miniaturní malby, které jsou buď chované v této galerii, knihovnu paláci nebo v jiných částech jsou Hünername , Sahansahname se Sarayı Alba , Siyer-I Nebi , příjmení-I Humayun , příjmení-I Vehbi a Süleymanname z mnoha ostatní.\nKnihovna Enderûn (Knihovna Ahmeda III)\nKnihovna Enderûn nebo knihovna sultána Ahmeda III\nDlaždice Iznik zdobí interiér\nNeoklasická knihovna Enderûn ( Enderûn Kütüphanesi ), známá také jako „Knihovna sultána Ahmeda III“ ( III. Ahmed Kütüphanesi ), se nachází přímo za audienční komorou ( Arz Odası ) ve středu třetího soudu. Byl postaven na základech dřívějšího kiosku Havuzlu královským architektem Mimarem Beşirem Agou v roce 1719 na příkaz Ahmeda III pro použití úředníky královské domácnosti. Kolonáda tohoto dřívějšího kiosku nyní pravděpodobně stojí před současnou pokladnicí.\nKnihovna je příkladem osmanské architektury 18. století. Vnější část budovy je obložena mramorem. Knihovna má podobu řeckého kříže s klenutou centrální halou a třemi obdélníkovými zátokami. Čtvrté rameno kříže se skládá z verandy, ke které se dá dostat po schodech po obou stranách. Pod centrálním obloukem sloupoví je propracovaná pitná fontána s výklenky na každé straně. Budova je umístěna v nízkém suterénu, aby chránila cenné knihy knihovny před vlhkostí.\nStěny nad okny zdobí İznikské dlaždice ze 16. a 17. století s pestrým designem. Centrální kopule a klenby obdélníkových polí byly vymalovány. Výzdoba uvnitř kopule a klenby je typická pro období tzv. Tulipánů , které trvalo od roku 1703 do roku 1730. Knihy byly uloženy ve skříních zabudovaných do zdí. Nika naproti vchodu byla soukromým koutkem čtení sultána.\nKnihovna obsahovala knihy o teologii , islámském právu a podobných vědeckých pracích v osmanské turečtině, arabštině a perštině. Knihovní fond sestával z více než 3 500 rukopisů. Některé jsou dobrým příkladem práce s intarzií s perleti a slonovinou. Dnes jsou tyto knihy uloženy v mešitě Agas ( Ağalar Camii ), která se nachází na západ od knihovny. Jednou z nejdůležitějších položek je rukopis Topkapi , kopie Koránu z doby třetího kalifa Uthmana Ibn Affana .\nMešita Agas ( Ağalar Camii ) je největší mešita v paláci. Je to také jedna z nejstarších staveb z 15. století za vlády Mehmeda II. Sultán, ağové a stránky se sem chodili modlit. Mešita je na nádvoří zarovnána v diagonální linii, aby byl minbar obrácen k Mekce. V roce 1928 sem byly mimo jiné přesunuty knihy knihovny Enderûn jako Palácová knihovna ( Sarayı Kütüphanesi ), ve které je uložena sbírka asi 13 500 tureckých, arabských, perských a řeckých knih a rukopisů shromážděných pohovkami. Nachází se vedle mešity na severovýchodě je Imperial Portraits Collection.\nKolej královských stránek\nV koleji královských stránek ( Hasoda Koğuşu ) je sbírka císařských portrétů ( Padişah Portreleri Sergi Salonu ), která byla součástí sultánových komnat. Malované portréty zachycují všechny osmanské sultány a některé vzácné fotografie těch pozdějších, které jsou uchovávány ve skleněných vitrínách. Místnost je klimatizována a teplota je regulována a sledována, aby byly obrazy chráněny. Vzhledem k tomu, že se sultáni zřídka objevovali na veřejnosti, a aby se respektovala islámská citlivost na umělecké zobrazení lidí, jsou dřívější portréty idealizací. Teprve od reforem modernizátora Mahmuda II. Byly vytvořeny realistické portréty vládců. Zajímavostí je velký malovaný rodokmen osmanských vládců. Klenutá komora je podepřena sloupy, některé byzantského původu, protože na jednom z nich je vyryt kříž.\nV soukromé komoře se nachází Komora posvátných relikvií ( Kutsal Emanetler Dairesi ), jejíž součástí je Pavilon Svatého pláště. Komoru postavil Sinan za vlády sultána Murada III . Kdysi se v něm nacházely kanceláře sultána.\nJe v něm umístěno to, co je považováno za „nejposvátnější relikvie muslimského světa“: Mohamedův plášť, dva meče, luk, jeden zub, vlasy z jeho vousů, jeho bojové šavle, podepsaný dopis a další památky, které jsou známé jako Sacred Trusts . Vystaveno je několik dalších posvátných předmětů, například meče prvních čtyř chalífů , Mojžíšova hůl , Josefův turban a koberec Mohamedovy dcery. I sultánovi a jeho rodině byl povolen vstup pouze jednou ročně, 15. den ramadánu , v době, kdy byl palác rezidencí. Nyní může každý návštěvník tyto předměty vidět, i když ve velmi slabém světle, aby ochránil relikvie, a mnoho muslimů za tímto účelem podniká pouť .\nArkáda komory svatého pláště byla přidána za vlády Murada III., Ale byla změněna, když byla přidána místnost obřízky. Tato pasáž mohla být postavena na místě Poseidonova chrámu, který byl před 10. stoletím přeměněn na kostel sv. Menase.\nV druhé polovině 19. století byla záchodová komora přeměněna na ubytování pro úředníky Mantle of Felicity přidáním klenby ke kolonádám záchodové komory na nádvoří Enderun.\nRozložení harému a sultánových soukromých apartmánů. (podrobnosti zobrazíte kliknutím na obrázek)\nKachlová místnost uvnitř Haremu\nImperial Harem ( Harem-i Humayun ) obsadil jeden z úseků soukromých bytů sultána; obsahovalo více než 400 pokojů. Harém byl domovem sultánovy matky, Valide Sultan ; se konkubíny a manželky sultána; a zbytek jeho rodiny, včetně dětí; a jejich služebníci. Harém se skládá z řady budov a struktur, které jsou propojeny chodbami a nádvořími. Každý servisní tým a hierarchická skupina, která sídlila v harému, měla svůj vlastní životní prostor seskupený kolem nádvoří. Počet pokojů není stanoven, pravděpodobně přes 100, z nichž je pro veřejnost přístupných jen několik. Tyto byty ( Daires ) obývali haremoví eunuchové , hlavní harémský eunuch ( Darüssaade Ağası ), konkubíny, královna, manželky sultána, princové a oblíbené osoby. Za branami harému nebylo překročení hranice, kromě sultána, královny matky, sultánových choti a oblíbených, knížat a konkubín, stejně jako eunuchů hlídajících harém.\nKřídlo harému bylo přidáno až na konci 16. století. Mnoho pokojů a funkcí v Haremu navrhl Mimar Sinan. Část harému ústí do druhého nádvoří ( Divan Meydanı ), kterému se také otevírá brána kočárů ( Arabalar Kapısı ). Struktury se postupem času rozšiřovaly směrem ke straně Zlatého rohu a vyvinuly se v obrovský komplex. Budovy přidané k tomuto komplexu od počátečního data výstavby v 15. století do počátku 19. století zachycují stylistický vývoj palácového designu a dekorace. Části harému byly vymalovány pod sultány Mahmudem I a Osmanem III v italském osmanském barokním stylu. Tyto dekorace kontrastují s výzdobou osmanského klasického věku.\nBrána vozíků / klenutá komora\nVstupní bránou z druhého nádvoří je brána vozíků ( Arabalar Kapısı ), která vede do klenuté místnosti ( Dolaplı Kubbe ). Toto místo bylo postaveno jako předsíň harému v roce 1587 Muradem III. Haremova pokladna zde fungovala. V jeho skříních byly vedeny záznamy o listinách o důvěře, které spravoval náčelník Harem Eunuch. V této pokladnici byly uloženy peníze ze zbožných základů harému a dalších nadací a finanční záznamy sultánů a císařské rodiny.\nSíň fontány na čištění\nDetail sálu fontány na čištění\nSíň fontány na čištění, známá také jako „Pohovka s fontánou“ ( Şadirvanli Sofa ), byla renovována po harémském požáru v roce 1666. Tento druhý velký požár se konal 24. července 1665. Tento prostor byl vstupní halou do harému, hlídané harémovými eunuchy. Na toto místo vedly Büyük Biniş a Şal Kapısı , které spojovaly Harem, Zahradní zahradu, Mešitu Harem Eunuchs a Justiční věž, odkud sultán sledoval jednání císařské rady. Stěny jsou obloženy dlaždicemi Kütahya ze 17. století . Koňský blok před mešitou sloužil sultánovi k nasazení na koně a lavičky k sezení byly pro stráže. Fontána, která dává prostoru název, byla přesunuta a nyní je v bazénu soukromé komory Murada III.\nVlevo je malá mešita černých eunuchů. Dlaždice ve vodově zelené, špinavě bílé a středně modré barvě pocházejí ze 17. století (vláda Mehmeda IV. ). Jejich design je na vysoké umělecké úrovni, ale provedení je ve srovnání s dlaždicemi ze 16. století menší kvality a barva na těchto dlaždicích se rozmazává.\nRekonstrukce knihovny v osmanském stylu v muzeu paláce Topkapı\nDalší dveře vedou na nádvoří (černých) eunuchů ( Harem Ağaları Taşlığı ) s byty na levé straně. Na konci soudu je byt černého hlavního eunucha ( Kızlar Ağası ), čtvrtého vysoce postaveného úředníka v oficiálním protokolu. Mezi nimi je škola pro císařská knížata s drahými kameny ze 17. a 18. století a pozlacenými obklady. Na konci dvora je hlavní brána do harému ( Cümle Kapısi ). Úzká chodba na levé straně vede do bytů odalisků (bílí otroci darovaní sultánovi).\nMnoho pokojů eunuchů je obráceno k tomuto nádvoří, které je prvním z Haremů, protože také působily jako strážci pod velením hlavního harému Eunucha. Prostory obklopující toto nádvoří byly přestavěny po velkém požáru v roce 1665. Součástí komplexu je ubytovna haremských eunuchů za portikem, kajuty hlavního harémského eunucha ( Darüssaade Ağası ) a škola knížat, stejně jako pánové -Čekání na sultána ( Musahipler Dairesi ) a strážní stanoviště vedle něj. Hlavní vstupní brána Haremu a brána Kuşhane spojovala dvůr Enderûn a vede ke dveřím Kuşhane.\nKoleje haremských eunuchů ( Harem Ağaları Koğuşu ) se datují do 16. století. Jsou uspořádány kolem vnitřního nádvoří ve třech podlažích. Nápis na fasádě koleje obsahuje listiny o důvěře sultánů Mustafy IV., Mahmuda II. A Abdüla Mecida I. z 19. století. Místnosti v horních patrech byly pro nováčky a ti dole s výhledem na nádvoří byli obsazeni eunuchy, kteří měli administrativní funkce. Na druhém konci je monumentální krb obložený kachličkami Kütahya z 18. století. V bytě hlavního haréma Eunucha ( Darüssaade Ağasi Dairesi ) sousedícího s ubytovnou se nachází koupelna, obývací pokoj a ložnice. Školní místnost princů pod kontrolou vrchního harémského eunucha byla v horním patře. Stěny byly obloženy evropskými dlaždicemi z 18. století s barokními dekoracemi.\nHlavní vchod do harému\nHlavní vchod ( Cümle Kapisi ) odděluje harém, ve kterém sídlila rodina a konkubíny sultána, od nádvoří Eunuchů. Dveře vedou ven na strážní stanoviště ( Nöbet Yeri ), ke kterému jsou připojeny tři hlavní části harému. Dveře nalevo od strážní stanoviště vedou průchodem konkubín k dvoru konkubín ( Kadınefendiler Taşlığı ). Dveře uprostřed vedou k nádvoří královny matky ( Valide Taşlığı ) a dveře vpravo vedou Zlatou cestou ( Altınyol ) do sultánových pokojů. Velká zrcadla v této hale pocházejí z 18. století.\nNádvoří královny matky\nNádvoří apartmánů královny matky ( Valide Sultan Dairesi )\nZa hlavním vchodem a před odbočkou na průchod konkubín je nádvoří královny matky.\nPrůchod konkubín ( Cariye Koridoru ) vede na nádvoří hlavních sultánových manželů a konkubín. Na pultech podél chodby eunuchové umístili nádobí, které si přinesli z kuchyní v paláci.\nNádvoří choti sultána a konkubíny\nNádvoří sultánových choti a konkubín ( Kadın Efendiler Taşlığı / Cariye Taşlığı ) bylo postaveno současně s nádvořím eunuchů v polovině 16. století. Prošel restaurováním po požáru v roce 1665 a je nejmenším nádvořím Harému. Nádvoří s portikem je obklopeno lázněmi ( Cariye Hamamı ), fontánou na prádlo, prádelnou, ložnicemi, byty hlavního sultánova chotě a byty letušek ( Kalfalar Dairesi ). Tři nezávislé kachlové byty s krby s výhledem na Zlatý roh byly čtvrtiny, kde žily manželky sultána. Tyto stavby pokrývaly místo nádvoří na konci 16. století. U vchodu do ubikace královny matky jsou nástěnné fresky z konce 18. století vyobrazeny krajiny, odrážející západní vliv. Schodiště zvané „Čtyřicet kroků“ ( Kirkmerdiven ) vede do haremské nemocnice ( Harem Hastanesi ), ubytoven konkubín v suterénu haremských a harémských zahrad.\nApartmány královny matky\nVýstava představující královnu matku a její pomocníky v jejích bytech\nApartmány královny matky ( Valide Sultan Dairesi ) spolu s apartmány sultána tvoří největší a nejdůležitější část v harému. Byl postaven poté, co se královna matka přestěhovala do paláce Topkapı na konci 16. století ze Starého paláce ( Eski Saray ), ale musela být přestavěna po požáru v roce 1665 v letech 1666 až 1668. Některé místnosti, například malá hudební místnost , byly do této sekce přidány v 18. století. Pro veřejnost jsou přístupné pouze dva z těchto pokojů: jídelna, v horní galerii recepce a její ložnice, za příhradovým dílem malá místnost pro modlitby. Ve spodních patrech bytů jsou čtvrtiny konkubín, zatímco v horních patrech jsou pokoje královny matky a jejích čekajících dám ( kalfas ). Byty královny matky jsou spojeny chodbou vedoucí do koupelny královny matky do čtvrtí sultána.\nVšechny jsou obohaceny o modrobílé nebo žlutozelené dlaždice s květovanými motivy a İznik porcelán ze 17. století. Panel představující Mekku nebo Medinu , podepsaný Osmanem İznikli Mehmetoğlu, představuje nový styl v dlaždicích İznik. Malba s panoramatickým výhledem v horních pokojích je v západoevropském stylu 18. a 19. století.\nV horní části apartmánů královny matky jsou apartmány Mihirisah v rokokovém stylu. Z apartmánů do lázní vede byt Abdüla Hamida I. V těsné blízkosti je Selimova milostná komora III postavená v roce 1790. Dlouhá úzká chodba ji spojuje s kioskem Osmana III z roku 1754.\nLázně sultána a královny matky\nVany sultána se zlaceným grilem\nDalšími místnostmi jsou lázně sultána a královny Matky ( Hünkâr ve Vâlide Hamamları ). Tato dvojitá koupelna pochází z konce 16. století a skládá se z několika pokojů. V polovině 18. století byla vyzdobena rokokovým stylem. Obě vany mají stejný design, který se skládá z kaldária , tepidária a frigidária . Každý pokoj má buď kopuli, nebo jsou stropy v určitém okamžiku prosklené ve voštinové struktuře, která propouští přirozené sluneční světlo. Podlaha je obložena bílým a šedým mramorem. Charakteristickými rysy jsou mramorová vana s ornamentální fontánou v kaldáriu a pozlacený železný gril. Zlatou mřížkou bylo chránit koupajícího se sultána nebo jeho matku před pokusy o vraždu. Sultanovu koupel vyzdobil Sinan vysoce kvalitními izchnikovými polychromovanými dlaždicemi. Ale velká část kachlové dekorace harému, ze struktur poškozených požárem z roku 1574, byla recyklována sultánem Ahmedem I. na dekoraci do jeho nové mešity sultána Ahmeda v Istanbulu. Stěny jsou nyní buď obloženy mramorem, nebo vybledlé.\nCísařská síň s trůnem sultána\nKopulovitý strop císařského sálu\nCísařský sál ( Hünkâr Sofası ), známý také jako Císařská pohovka, trůnní sál uvnitř nebo sál odklonění, je klenutý sál v Haremu, o kterém se předpokládá, že byl postaven na konci 16. století. Má největší kopuli v paláci. Sál sloužil jako oficiální přijímací hala sultána i pro zábavu Haremu. Zde sultán přijal své důvěrníky, hosty, svou matku, svou první manželku ( Hasseki ), manželky a své děti. Za přítomnosti členů dynastie se zde konaly zábavy, vzdávání pocty během náboženských svátků a svatební obřady.\nPo velkém harémovém požáru v roce 1666 byla hala za vlády sultána Osmana III renovována v rokokovém stylu. Deska pás obklopující stěny nesoucí kaligrafické nápisy byly revetted s 18. století modro-bílá Delftware a zrcadla benátského skla . Klenutý oblouk a přívěsky však stále nesou klasické obrazy pocházející z původní stavby.\nV hale stojí sultánův trůn. Galerie byla obsazena manželkami sultána v čele s královnou matkou. Pozlacené židle jsou darem německého císaře Wilhelma II. , Zatímco hodiny jsou darem královny Viktorie . Spíž, kde jsou vystaveny hudební nástroje, se otevírá do Císařské síně, která poskytuje přístup do sultánových soukromých bytů.\nTajné dveře za zrcadlem umožnily sultánovi bezpečný průchod. Jedny dveře připouští do bytů královny matky, jiné do sultánova hammamu. Protilehlé dveře vedou do malé jídelny (přestavěné Ahmedem III.) A velké ložnice, zatímco ostatní připouštějí řadu předsíní , včetně místnosti s fontánou ( Çeşmeli Sofa ), které byly všechny vykachličkované a vyzdobené v 17. století.\nTajná komora Murata III\nFontána záchodové komory Murata III\nTajná komnata Murata III. ( III. Murad Has Odası ) je nejstarší a nejlepší přežívající místností v harému, která si zachovala svůj původní interiér. Jednalo se o návrh mistra architekta Sinana a pochází ze 16. století. Jeho kupole je jen o něco menší než v trůnním sále. Jeho hala má jedny z nejlepších dveří paláce a vede kolem křídla korunních knížat ( Kafes ). Místnost je vyzdobena modrobílými a korálově červenými dlaždicemi İznik. Bohaté květinové vzory jsou orámovány silnými oranžovými okraji 70. let 20. století. Po místnosti nad úrovní police a dveří běží pás nápisových dlaždic. Velké arabeskové vzory kopule byly znovu vyzdobeny a překresleny černou a červenou barvou. Velký krb se zlacenou kapucí ( ocak ) stojí naproti dvoustupňové fontáně ( çeşme ), obratně zdobené barevným mramorem. Proud vody měl zabránit jakémukoli odposlechu a zároveň poskytnout místnosti uvolněnou atmosféru. Dvě pozlacené postele s baldachýny pocházejí z 18. století.\nTajná komora Ahmeda I.\nOvocná místnost s malovanými stěnami\nNa druhé straně velké ložnice jsou dvě menší místnosti: nejprve tajná komora Ahmeda I. ( I. Ahmed Has Odası ), bohatě zdobená glazovanými dlaždicemi İznik. Dveře skříně, okenice, malý stolek a koránský pult jsou zdobeny perleti a slonovinou.\nTajná komora Ahmeda III\nVedle ní je malá, ale velmi barevná tajná komnata Ahmeda III ( III. Ahmed Has Odası ) se stěnami vymalovanými panely s květinovými vzory a mísami s ovocem a se složitým kachlovým krbem ( ocak ). Tato místnost je proto také známá jako Ovocná místnost ( Yemis Odası ) a byla pravděpodobně používána ke stolování.\nTwin Kiosk / apartmány korunního prince\nVnější pohled na Twin Kiosk\nVitráž zdobí interiér\nTwin Kiosk / Apartments of the Crown Prince ( Çifte Kasırlar / Veliahd Dairesi ) se skládá ze dvou tajných komor postavených v 17. století, v různých dobách. Budova je spojena s palácem a skládá se pouze z jednoho podlaží postaveného na vyvýšené plošině, aby poskytovala lepší výhled zevnitř a štítů z vnějšku.\nInteriér se skládá ze dvou velkých místností, které pocházejí z doby vlády sultána Murata III., Ale spíše z doby vlády Ahmeda I. Strop není plochý, ale kuželovitý ve stylu kiosku, evokující tradiční stany raných Osmanů. Stejně jako ve stanech není na podlaze s koberci na straně stěn žádný sedací nábytek, ale pohovky. Tyto komory představují všechny podrobnosti klasického stylu používaného v jiných částech paláce. Pavilon byl kompletně vyzdoben a většina barokního dřeva byla odstraněna. Dekorativní dlaždice, odrážející vysoce kvalitní řemeslné zpracování İznikských dlaždic 17. století, byly odstraněny v souladu s původní koncepcí a nahrazeny moderními kopiemi. Malba dřevěné kopule je stále původní a je příkladem bohatých návrhů z konce 16. / počátku 17. století. Krb ve druhé místnosti má vysokou zlacenou kapotu a byl obnoven do původního vzhledu. Okenice vedle krbu jsou zdobeny perleťovou intarzií . Okna v barevném skle mají výhled na vysokou terasu a zahradu bazénu níže. Čepy v těchto oknech jsou obklopeny červeným, černým a zlatým designem.\nKorunní princ ( Şehzadeler ) zde žil v ústraní; proto byly apartmány také nazývány kafes (klec). Korunní princ a další knížata byli trénováni v disciplíně osmanského harému, dokud nedosáhli dospělosti. Poté byli posláni jako guvernéři do anatolských provincií, kde byli dále vyškoleni ve správě státních záležitostí. Od začátku 17. století žili knížata v Haremu, který začal mít ve správě paláce hlas. Twin Kiosk byl používán jako tajná komora korunního prince od 18. století.\nNádvoří oblíbených ( Gözdeler / Mabeyn Taşlığı ve Dairesi ) tvoří poslední část Haremu a má výhled na velký bazén a zimostrázovou zahradu ( Şimşirlik Bahçesi ). Nádvoří bylo v 18. století rozšířeno přidáním bytů Interval ( Mabeyn ) a Favorites ( İkballer ). V bytě Sultanova oblíbeného choti spolu se Zlatou cestou ( Altın Yol ) a částí Mabeyn v přízemí byl také sál se zrcadly. To byl prostor, kde žil Abül Hamid I se svým harémem. Dřevěný byt je vyzdoben v rokokovém stylu.\nOblíbené sultána ( Gözdeler / İkballer ) byly koncipovány jako nástroje udržování dynastie v harémové organizaci. Když favoriti otěhotněli, převzali titul a pravomoci oficiální manželky ( Kadınefendi ) sultána.\nThe Golden Road ( Altınyol ) je úzký průchod, který tvoří osu Harem, pocházející z 15. století. Rozkládá se mezi nádvořím Harem Eunuch ( Harem Ağaları Taşlığı ) a záchodovou komorou ( Has Oda ). Sultán použil tento průchod k přechodu do Haremu, záchodové komory a Sofa-i Hümâyûn, imperiální terasy. Nádvoří královny matky ( Valide Sultan Taşlığı ' ), nádvoří hlavního choti sultána ( Baş Haseki ), apartmány knížat ( Şehzadegân Daireleri ) a apartmány sultána ( Hünkâr Dairesi ) k tomu otevřené průchod. Stěny jsou natřeny obyčejnou bílou barvou. Předpokládá se, že přívlastek „zlatý“ je způsoben sultánovým házením zlatých mincí, které si konkubíny ve sváteční dny vyzvednou, ačkoli to někteří vědci zpochybňují.\nVoliéra / Harem Gate\nDo konce 19. století byl v tomto rohu nádvoří Enderûn malý vnitřní dvůr. Tento soud vedl přes Kuşhaneovu bránu do harému. Dnes je to brána, ze které návštěvníci opouštějí Harem. V budovách kolem brány byli na sultánův stůl chováni ptáci. Na nápisu nad dveřmi Kuşhane se čte, že Mahmud I nechal opravit kuchyni Kuşhane. Balkón voliéry obrácený k Haremské bráně byl postaven během oprav v roce 1916. Fasáda budovy připomíná tradiční voliéry .\nČtvrté nádvoří ( IV. Avlu ), také známé jako císařská pohovka ( Sofa-ı Hümâyûn ), bylo spíše nejvnitřnější soukromou svatyní sultána a jeho rodiny a sestává z řady pavilonů, kiosků ( köşk ), zahrad a terasy. Původně byla součástí Třetího nádvoří, ale nedávní vědci ji identifikovali jako samostatnější, aby ji lépe odlišili.\nVstup do obřízkové místnosti\nV roce 1640 jsem sultánovi Ibrahimovi přidal obřadní sál ( Sünnet Odası ), letní kiosek ( Yazlik Oda ) věnovaný obřízce mladých knížat, který je v islámu náboženskou tradicí čistoty a čistoty. Jeho interiér a exteriér zdobí smíšená kolekce vzácných recyklovaných dlaždic, jako jsou modré dlaždice s květinovými motivy v exteriéru. Nejdůležitější z nich jsou modré a bílé obkladové panely ovlivněné dalevýchodní keramikou na fasádě komory z roku 1529. Tyto kdysi zdobené obřadní budovy sultána Sulejmana I., jako je budova radní haly a vnitřní pokladnice (oba na druhém nádvoří) a trůnní sál (na třetím nádvoří). Byli sem přesunuti z nostalgie a úcty ke zlatému věku jeho vlády. Tyto dlaždice pak sloužily jako prototypy pro výzdobu Jerevanského a Bagdadského kiosku. Samotná místnost je symetricky proporcionální a pro palác relativně prostorná, s okny, každá s malou fontánou. Okna nahoře obsahují některé vitráže. Na pravé straně vchodu stojí krb se zlacenou kapucí. Sultán Ibrahim také postavil arkádovou střechu kolem Komnaty Svatého Pláště a horní terasy mezi touto místností a bagdádským kioskem.\nKrálovský architekt Hasan Ağa pod vedením sultána Murata IV. Postavil v letech 1635–36 Jerevanský kiosek ( Revan Köşkü ) a v letech 1638-1639 bagdádský kiosk ( Bağdat Köşkü ) na oslavu osmanských vítězství v Jerevanu a Bagdádu . Oba obsahují většinu své původní výzdoby s vyčnívajícími okapy, centrální kopulí a interiérem se zapuštěnými skříňkami a dřevem s vykládanými perleťovými tesserae . Obě vycházejí z klasického půdorysu čtyřwansu s pohovkami vyplňujícími obdélníková pole.\nOtevřené vybrání ( Iwan ) Jerevanského kiosku\nJerevanský kiosek ( Revan Köşkü ) sloužil jako náboženské útočiště v délce 40 dní. Je to poměrně malý pavilon s centrální kupolí a třemi apsidami pro pohovky a textil. Čtvrtá stěna obsahuje dveře a krb. Zeď obrácená ke kolonádě je obložena mramorem, ostatní stěny nízkonákladovými İznikskými modro-bílými dlaždicemi, vzorované po těch o století dříve.\nInteriér bagdádského kiosku\nBagdádský kiosek ( Bağdat Köşkü ) se nachází na pravé straně terasy s fontánou. Byl postaven na památku bagdádské kampaně Murada IV. Po roce 1638.\nVelmi se podobá Jerevanskému kiosku. Tři dveře do verandy jsou umístěny mezi pohovkami. Fasáda je pokryta mramorem, pruhy porfyru a zeleným starožitností . Mramorové obložení sloupoví je provedeno ve stylu Cairene Mamluk. Interiér je příkladem ideální osmanské místnosti. Zapuštěné police a skříně zdobí zelené, žluté a modré dlaždice z počátku 16. století. Modrobílé dlaždice na stěnách jsou kopiemi dlaždic místnosti obřízky, přímo přes terasu. Se svými dlaždicemi ze 17. století, perleťovou, želvovinou zdobenou skříní a okenními panely je tento pavilon jedním z posledních příkladů klasické palácové architektury.\nDveře mají velmi jemné vykládání. Na pravé straně od vchodu je krb s pozlacenou kapucí. Uprostřed místnosti je stříbrný „ mangal“ (kamna na dřevěné uhlí), dárek francouzského krále Ludvíka XIV . Od poloviny 18. století byla budova využívána jako knihovna soukromé komory.\nHorní terasa s fontánou, altánem a bagdádským kioskem\nPozlacený İftarský pavilon, známý také jako İftar Kiosk nebo İftar bower ( İftariye Köşkü nebo İftariye Kameriyesi ), nabízí výhled na Zlatý roh a je dnes magnetem pro turisty pro fotografické příležitosti. Jeho klenutá kolébková klenba se zlacenou střechou byla první v osmanské architektuře s ozvěnami Číny a Indie. Uvádí se, že sultán měl zvyk přerušit svůj půst ( iftar ) pod tímto altánem během půstního měsíce ramadánu po západu slunce. Některé zdroje zmiňují toto místo odpočinku jako „Moonlit Seat“. Někdy se zde také vyskytovaly speciální dárky, jako je sprchování zlatých mincí úředníkům sultánem. Mramorová terasa získala dnešní podobu za vlády sultána Ibrahima (1640–1648).\nKiosek s terasou\nInteriér terasového kiosku\nKiosek Tulip Garden and Terrace\nPřímočarý terasový kiosk ( Sofa Köşku / Merdiven Başı Kasrı ), také mylně známý jako Kiosk Kara Mustafa Pashy ( Mustafa Paşa Köşkü ), byl belvedér postavený ve druhé polovině 16. století. To bylo obnoveno v roce 1704 sultánem Ahmedem III a přestavěno v roce 1752 Mahmudem I. v rokokovém stylu. Je to jediná dřevěná budova v nejvnitřnější části paláce. Skládá se z místností se zadní stranou nesenou sloupy.\nKiosek se skládá z hlavního sálu zvaného Divanhane , modlitební místnosti ( Namaz Odası nebo Şerbet Odası ) a místnosti pro sladké ovocné nápoje. Z kiosku sultán sledoval sportovní události na zahradě a organizoval zábavu. Tato otevřená budova s velkými okny byla původně používána jako toaleta a později, během doby tulipánů (1718–1730), jako lóže pro hosty. Nachází se hned vedle Tulip Garden.\nVěž hlavního lektora / komora hlavního lékaře\nČtvercová věž hlavního lektora ( Başlala Kulesi ), známá také jako komora hlavního lékaře a dvorní drogerie ( Hekimbaşı Odası ve ilk eczane ), pochází z 15. století a je nejstarší budovou na čtvrtém nádvoří. Byla postavena jako strážní věž, pravděpodobně za Mehmeda II. Má několik oken a jeho stěny jsou téměř dva metry silné. Lékař měl nahoře svou soukromou komoru, zatímco dole byl obchod s drogami a léky.\nPrvní soudní lékárna byla založena za vlády Mehmeda II. V paláci byly kromě této konkrétní také další lékárny a ošetřovny. Podle legendy viděl Enderunlu Tayyar Efendi, který byl za vlády sultána Selima III. Vrchním tutorem ( Baş Lala ), z horního patra této věže rebely přicházející do paláce, aby zavraždili sultána, a znepokojil sultánovy loajalisty. Historik Afa píše, že věž byla o více než dvě patra vyšší než dnes, ale dnes jí zbývají jen dvě podlaží.\nHlavní lékař ( Hekim Başı ) a hlavní školitel sdíleli toto místo jako své bydliště. Hlavní lékař byl odpovědný za zdraví sultána a císařské rodiny a připravoval zde léky. Pod jeho dohledem a s těmi hlavního lektora byly připravovány palácové léky, smíchány a uzavřeny do lahví, sklenic, krabic nebo misek a podávány pacientům.\nHlavní lékař byl také společníkem sultána před palácem a doprovázel ho i v bitvách. Kancelář hlavního lékaře tradičně zastávali Židé. Po 17. století tam byli stále více muslimští lékaři spolu s židovskými a evropskými lékaři. Posledním hlavním lékařem byl Abdülhak Molla, který žil za vlády sultána Abdülmecida I. Poté, co se sultán přestěhoval z Topkapi, byla věž využívána jako hudební konzervatoř a později sloužila k čištění palácových zbraní. To bylo obnoveno v roce 1911 a sídlí sbírka lékařských předmětů.\nPro Murada IV. Byl vyroben kamenný trůn ( Taş Taht ), který sledoval sportovní aktivity stránek. Nápis na trůnu uvádí, že v roce 1636 hodil Murad IV, který byl sám zkušeným sportovcem, dubovou hůl na 120 metrů.\nGrand Kiosk, známý také jako Mecidiye Kiosk, Grand Pavilion nebo Kiosk Abdül Mecid I ( Mecidiye Köşkü ), postavený v roce 1840, byl posledním významným přírůstkem paláce spolu se sousední šatní komorou ( Esvap Odası ). Oba byly postaveny na rozkaz sultána Abdüla Mecida I. jako císařské recepce a místa odpočinku kvůli jeho nádherné poloze, která poskytuje panoramatický výhled na Marmarské moře a Bospor. Sultáni tu zůstali, kdykoli navštívili Topkapı ze svých přímořských paláců. Tyto stavby byly postaveny na klenutém suterénu dalšího kiosku z 15. století. Architekt Sarkis Balyan ji postavil v eklektickém europeizovaném stylu smíchaném s tradičním osmanským stylem. Uvnitř je zařízen v empírovém stylu. Obě budovy byly také příležitostně využívány k ubytování zahraničních hostů.\nPanoramatický pohled na Marmarské moře z paláce\nVedle Grand Kiosku se nachází luxusní restaurace, kterou navštívili hosté jako královna Alžběta II. Ze Spojeného království , první dáma Jackie Kennedy , prezident Richard Nixon a boxer Mohammed Ali .\nMešita na terase, nazývaná také Sofa Mosque ( Sofa Camii ), byla postavena pod Mahmudem II v empírovém stylu pro použití sboru zvaného Sofa Ocağ i v 19. století. Na jeho místě stál Kiosk mečonosiče ( Silahdar Köşkü ). Nápis u brány mešity naznačoval, že byla obnovena pod sultánem Abdülmecidem I. v roce 1858.\nCelý komplex prvního až čtvrtého nádvoří obklopují vnější palácové zahrady. Část této oblasti obrácené k moři je také známá jako Páté místo.\nMehmed II také měl tři pavilony nebo kiosky, postavené, z nichž pouze Keramická Kiosk ( Çinili Köşkü ) přežila. Kachlový pavilon pochází z doby kolem roku 1473 a je v něm sbírka islámské keramiky Istanbulských archeologických muzeí .\nPodél pobřeží byla postavena řada pavilonů pro potěšení sultána. Patřily k nim Shore Kiosk , Pearl Kiosk , Marble Kiosk a Basketmakers 'Kiosk . Většina pavilonů spolu s některými přímořskými hradbami a branami byla zničena, když byly na konci 19. století postaveny železniční tratě vedoucí k nádraží Sirkeci . Kiosek košíkářů však byl zachráněn.\nVedle prvního nádvoří směrem k městu se nachází park Gülhane , stará císařská růžová zahrada, která patřila k většímu komplexu paláce. Tento park je přístupný veřejnosti. U brány do parku je Processio Kiosk .\nJeden z dutých stromů, ve třetím soudu\nStromy v komplexu paláce Topkapı jsou pozoruhodné, protože mnoho z nich se v průběhu staletí stalo obětí houby , která jim úplně vybila kmeny. Stromy přesto přežijí a zůstanou stát. V jiných případech vyrostly a spojily se dva stromy jiného druhu, například fíkovník, který vyrostl v prohlubni jiného stromu a účinně ho narouboval . Tento jev lze vidět na druhém nádvoří.\nPalác byl považován za laxní z hlediska bezpečnosti a ochrany některými odborníky, kteří poukazují na to, že palác nemá žádné místnosti s klimatizací ani sklady a je „noční můrou bezpečnosti“.\nVzhledem k tomu, že mnoho zdí paláce je deset stop tlustých, většinou uniklo strukturálnímu poškození během zemětřesení İzmit v roce 1999 . Po této katastrofě ředitel muzea umístil sbírku porcelánu na bezpečnější úchyty v paláci.\nBěhem loupeže v roce 1999 ukradli zloději části koránu z 12. století z uzamčené expozice v knihovně.\nDne 30. listopadu 2011 se libyjský bývalý policejní a revoluční Samir Salem Ali Elmadhavri, zjevně kopírující čin norského extremisty Anderse Behringa Breivika , pokusil zmasakrovat stovky turistů navštěvujících palác v časných ranních hodinách. Zastavil se u vchodu Bab-i Humayun palácovými strážci a zahájil palbu na vojáky a ostrahu a zranil vojáka Şerafettin Eray Topçu a ostrahu Mehmet Ballıcı. Poté vstoupil na hlavní nádvoří paláce, ale po setkání se silami Palácové stráže byl nucen ustoupit a hledat úkryt ve vchodu. Po přestřelce trvající více než hodinu byl zabit týmy turecké policie SWAT. Incident vyvolal diskuse o bezpečnosti paláce, protože cizinec mohl během pracovní doby vstoupit do paláce za denního světla a nosit dvě lovecké pušky. Další bezpečnostní opatření byla zavedena u vchodu do paláce, počínaje prvním dnem po incidentu.\nResortový hotel World Of Wonders Resorts & Hotels Topkapı Palace v Antalyi je rekonstrukcí některých budov, jako je Audience Chamber, palácová kuchyně a Tower of Justice.\nPalác Dolmabahçe - císařská rezidence od roku 1853 do roku 1889 a od roku 1909 do roku 1922\nPalác Yıldız - císařská rezidence od roku 1889 do roku 1909\nG., Goodwin (2003). Historie osmanské architektury . London: Thames & Hudson Ltd. ISBN 0-500-27429-0.\nTurhan Can, palác Topkapi , Orient Turistik Yayinlar Ve Hizmetler Ltd., Istanbul, 1994;\nTurner, J. (ed.) - Grove Dictionary of Art - Oxford University Press, USA; Nové vydání (2. ledna 1996); ISBN 0-19-517068-7\nErtug, Ahmet. Topkapi: Palác Felicity . Istanbul: Ertug a Koluk. 244 stran.\nİpşiroğlu, Mazhar Şevket (1980). Mistrovská díla z muzea Topkapı: obrazy a miniatury . Londýn: Temže a Hudson. 150 stran. ISBN 0-500-23323-3.\nGoodwin, Godfrey (2000). Palác Topkapi: Ilustrovaný průvodce jeho životem a osobnostmi . Knihy Saqi. ISBN 0-86356-067-9.\nMuzeum paláce Topkapi. Císařská pokladnice . Publikace MAS. 2001. ISBN 975-7710-04-0\nNecipoğlu, Gülru (1991). Architektura, slavnostní a moc: Palác Topkapi v patnáctém a šestnáctém století . Cambridge, Massachusetts: MIT Press. str. 336 str . ISBN 0-262-14050-0.\nMisugi, Takatoshi (1981). Čínské porcelánové sbírky na Blízkém východě: Topkapi a Ardebil . Hong Kong: Hong Kong University Press. 273 stran. ISBN 962-209-004-4.\nAhmet Ertuğ . Topkapi: Palác Felicity . Ertug & Kokabiyik. 1989. ASIN B0006F4CM6\nTahsin Oz. Muzeum Topkapi Saray 50 mistrovských děl . Turecký tisk. ASIN B000VHIQCG\nJM Rogers. Muzeum Topkapi Saray. Architektura; Harém a další budovy . Newyorská grafická společnost. 1988. ASIN B000MKDDF2\nHulya Tezcan, JM Rogers. Muzeum Topkapi Saray: textil . Bulfinch Press. 1986. ISBN 978-0-8212-1634-7\nJM Rogers (autor), Cengiz Koseoglu. Muzeum Topkapi Saray . Bulfinch Press. 1988. ISBN 978-0-8212-1672-9\nRogers, JM (1987). Muzeum Topkapı Saray: Koberce . Boston: Little, Brown & Company. 248 stran. ISBN 0-8212-1679-1.\nFiliz Pcafgman (autor), JM Rogers. Muzeum Topkapi Saray: rukopisy . Bulfinch Press. 1986. ISBN 978-0-8212-1633-0\nRegina Krahl (autorka), Nurdan Erbahar (autorka), John Ayers (autorka). Čínská keramika v muzeu Topkapi Saray, Istanbul: Kompletní katalog . Publikace Sotheby Parke Bernet. 1986. ISBN 978-0-85667-184-5\nZeynep M. Durukan. Harém paláce Topkapi . Hilal Matbaacilik Koll. 1973. ASIN B000OLCZPI\nEsin Atil. Suleymanname: Ilustrovaná historie Suleymana velkolepého . Harry N Abrams. 1986. ISBN 978-0-8109-1505-3\nFanny Davis. Palác Topkapi v Istanbulu . 1970. ASIN B000NP64Z2\nTurhan může. Palác Topkapi . Turistická publikační služba Orient. 1997. ASIN B000JERAEQ\nClaire, Karaz (2004). Palác Topkapi Inside and Out: Průvodce po muzeu a areálu paláce Topkapi . Istanbul: Publikace Çitlembik. 104 stran. ISBN 978-975-6663-49-3.\nSabahattin Turkoglu. Palác Topkapi . SÍŤ. 1989. ISBN 978-975-479-074-0\nIlhan Aksit. Palác Topkapi . Istanbul. 1994. ASIN B000MPGBGK\nErgun, Nilgün a Özge İskender. 2003. Zahrady paláce Topkapi: Příklad tureckého zahradního umění . Studies in the History of Gardens & Designed Landscapes, sv. 23, č. I: 57–71.\nIlber Ortaylı. Palác Topkapi . Knihy Tughra. Somerset, New Jersey (2008). ISBN 978-1-59784-141-2\nWikimedia Commons má média týkající se paláce Topkapı .\nSouřadnice : 41,013 ° N 28,984 ° E41 ° 00'47 „N 28 ° 59'02“ E /  / 41,013; 28,984\nTato stránka byla naposledy upravena 9. června 2021 v 17:41 (UTC) .


Radiační ochrana u anesteziologů 15.03.2016 10:15:34\nráda bych se zeptala, zda musím jako anesteziolog při práci na operačním sále používat dozimetr a ochranné pomůcky..máme pouze C rameno u ortopedických a traumatologických výkonů..nebo je v tomto případě ochrana vzdáleností dostatečná?\nDobrý den, na základě informací, které byly uvedeny v dotazu, nelze posoudit v jaké míře vykonáváte tzv. "radiační činnosti". Každý, kdo při výkonu své práce vykonává radiační činnosti je zařazen jako radiační pracovník. Tento radiační pracovník je pak držitelem povolení, na základě prováděných radiačních činností a odhadu možných dávek, zařazen do kategorie A nebo B. Každý držitel povolení k používání zdrojů ionizujícího záření (tedy i rentgenových přístrojů typu C ramena) je povinen vůči radiačním pracovníkům plnit povinnosti, které vyplývají z atomového zákona (zákon č. 18/1997 Sb., ve znění pozdějších předpisů) a prováděcích předpisů. Vybavit pracovníka osobním dozimetrem je povinnost jen vůči pracovníku kategorie A. V této záležitosti doporučujeme obrátit se na osobu vykonávající na pracovišti soustavný dohled nad radiační ochranou (na dohlížející osobu).\nkapesní dozimetr jako soukromá, diskrétní kontrola 23.06.2016 19:41:23\nDobrý den, pracuji v soukromém zdravotnictví a i když nejsem v přímém kontaktu s rtg přístroji, mívám obavu, zda jsou podmínky na pracovišti takové, že jsem dostatečně chráněna před zářením.\nPokud mám takovouto (třeba neopodstatněnou, ale nemohu se jí zbavit) obavu, vyřeší můj problém kapesní dozimetr? Případně co jiného použít- potřebuji něco, co se nosí skrytě (ideálně v kapse) a upozorní mě na případné zvýšení záření, než je běžné radiační pozadí. Jak dlouho bych měla přístroj nosit, abych měla jistotu, že při běžném provozu nejsem vystavena zvýšené radiační zátěži? Děkuji.\nDobrý den, pokud nejste v přímém kontaktu s rtg přístroji bude množství záření, které chcete detekovat nízké a půjde jen obtížně oddělit od přirozeného pozadí. Ani dozimetry, které nosí pracovníci kategorie A, kteří pracující v riziku ionizujícího záření, nejsou nastaveny tak, že by upozornili pracovníky na záření vyšší než je pozadí. Pokud máte obavy, doporučuji kontaktovat některého z držitelů povolení k monitorování: http://www.sujb.cz/aplikace/radon/?action=show&table=tab_c&lang=cz a právě se subjektem, který si zvolíte se poradit, jak pracoviště, resp. Vaši osobu nejlépe monitorovat a především, jak řešit interpretaci naměřených hodnot.\nRe: kapesní dozimetr jako soukromá, diskrétní kontrola 27.06.2016 22:13:47\nDobrý den, děkuji za odpověď. Mohu se ještě zeptat, existuje někde seznam, kdy které pracoviště s RTG atd. prošlo naposledy nějakou nezávislou kontrolou ze SUJB? Myslím takovou, že tam fyzicky někdo měřil záření za provozu.\nNašla jsem plány kontrol na Vašem webu, ale některé typy pracovišť tam jsou uvedeny jen počtem v dané oblasti, jmenovitě tam jsou jen velké nemocnice.\nV jakém případě je, prosím, dostatečná ochrana vzdáleností, resp. na jakou vzdálenost, bez jakékoliv zdi atd. je ještě RTG záření významně vyšší, než běžné radiační pozadí? Případně jak moc stíní běžná zeď bez olova nebo barytové omítky?\nSamozřejmě nechci své obavy příliš ventilovat v práci, proto mi jde v prvé řadě o diskrétní zhodnocení situace.\nDobrý den, Atomový zákon jednoznačně stanoví uživateli/provozovateli zdroje ionizujícího záření (tedy i provozovateli RTG zařízení) povinnosti, mezi které patří i povinnost zajistit provádění pravidelných kontrol zdroje záření, a to z hlediska úrovně/velikosti produkovaného záření a z hlediska stability zdroje, včetně monitorování pracoviště a okolí pracoviště. Tyto pravidelné kontroly se dělí (podle toho kdo je provádí a jak často se provádějí) na tzv. přejímací zkoušky (PZ), zkoušky dlouhodobé stability (ZDS) a zkoušky provozní stálosti (ZPS). U RTG zařízení je stanovena povinnost měřit pracoviště a okolí pracoviště z hlediska rozptýleného záření před vydáním povolení k používání a potom pouze při významných změnách RTG zařízení nebo uspořádání pracoviště. Úroveň rozptýleného záření totiž zůstává stále na stejné úrovni, pokud RTG zařízení je stabilní. Žadatel o povolení k nakládání se zdrojem ionizujícího záření musí předkládat i tzv. důkaz optimalizace radiační ochrany, jehož součástí i posouzení úrovně rozptýleného záření, způsobu a účinnosti stínění a odhad velikosti ozáření osob, které se zdrojem pracují (radiační pracovníci) i osob vyskytujících se v okolí zdroje (obyvatelstvo). SÚJB tyto informace posuzuje z hlediska splnění tzv. limitů ozáření, které jsou dané atomovým zákonem. SÚJB provádí standardně v pravidelných intervalech kontrolní činnost na pracovištích, kde se nakládá se zdroji ionizujícího záření, a to v závislosti na způsobu nakládání a klasifikaci používaného zdroje ionizujícího záření. Subjekty, které provádějí zkoušky dlouhodobé stability (ale i přejímací zkoušku) jsou taktéž kontrolovány. Vzhledem k velice obecnému dotazu, není možné jednoznačně odpovědět. Záleží na několika faktorech: o jaký zdroj se jedná, pro jaké účely je používán, zda jste v tzv. ose svazku, atd.


V Chorvatsku by opět mohly létat hydroplány - Aeroweb.cz\nFilip Byrtus 29.11.2021\nV Chorvatsku by mezi ostrovy opět mohly létat hydroplány. Státní podnik Adriatic Croatia International Club (ACI), který v Chorvatsku vlastní desítky přístavů pro menší jachty, plánuje své působení rozšířit také o leteckou společnost provozující na Jadranu hydroplány.\nHydroplány již nějakou dobu v Chorvatsku létaly, konkrétně v roce 2014 letadla provozovala německá společnost European Coastal Airlines (ECA), která kvůli vysokým ztrátám zanedbávala údržbu a s provozováním linek musela firma nakonec skončit.\nLetadlo společnosti European Coastal Airlines (ECA) / Foto Yachtscroatia.com\nChorvatská společnost ACI plánuje zpočátku provozovat tři hydroplány Cessna Grand Caravan, které by měly létat v konfiguraci pro 13 pasažérů, kdy jeden stroj by společnost vlastnila a dvě by měla od leasingové společnosti. S těmito letadly plánuje letecká společnost propojit všechny ACI maríny a do budoucna by mělo přibýt také letecké spojení mezi ostrovy a pobřežím.\nCeny letenek ani přesný seznam plánovaných linek prozatím není známý, ACI nicméně plánuje první lety uskutečnit již v dubnu 2022.


68021 8. 7. 2012 21:07\nAhoj všem! Na konci léta jsem rozhodnutá jít na augmentaci. Nejen, že bych si přála mít větší prsa, ale hodně mě trápí jejich tvar. Zůstal stejný od té doby, co mi prsa začala růst. Na internetu jsem vyhledala, že jde o tzv. tubulární nebo trubkovitý tvar. Víc jsem se ale nedozvěděla, šlo jen o zahraniční stránky a příliš se tam toho o tom nepíše. Snad jen, že se prsa dostatečně nevyvinula a kojení s nimi jde jen velmi těžko, jestli jsem to dobře pochopila Prsa jsou prostě spíš do špičky, dvorce jsou větší, jakoby vystouplé a bradavky ploché. (abych to přiblížila, k tomu nic moc tvaru jde o docela pevná prsa, nevykojená, větší dvojky) Proto se chci zeptat, jestli některá z vás nebo někdo z vašich známých měl podobný problém, který vyřešily jen implantáty? Jak moc to prsa změní? Nejsou ty dvorce pak ještě výraznější? Není nutná i modelace navíc? Děkuju vám mnohokrát za odpovědi! A hezký zbytek neděle všem!\nPoisonIvy 8. 7. 2012 22:01\nmám asi podobné co ty vlivem štítné žlázy, akorát ve velikosti 0 - nikdy růst nezačly. nic na internetu jsem o tom nenašla, bylo by hodně nezdvořilé zeptat se tě na vyfocení tvého dekoltu?\nDirtyangel 8. 7. 2012 22:04\nZvětšení prsou jen zvýrazní nepěkný tvar, pokud nedáš takové ml, které by ten tvar úplně popřely.\nPraxe je taková, že si člověk díky augmentaci kolikrát všimne asymetrie, kterou před tím neviděl. Pokud nechceš příliš velké zvětšení, doktor ti doporučí třeba 300ml, ten tvar to jen zvýrazní a prsa maximálně nahoře trochu vyplní.\nMyslím si, že už tady o tom téma bylo. Každý seriozní doktor by tě měl upozornit, že v tomto případě decentní zvětšení nepomůže.\n68021 8. 7. 2012 22:38\nPoisonIvy Opravdu? No, na českých stránkách o tom opravdu nikde nic není Zkus si do googlu zadat třeba "tubular breasts" a projeď to, něco málo objevíš. Žádat o vyfocení dekoltu určitě opovážlivé není (pokud nejsi oplzlý úchyl ) Možná se trošku stydim, ale udělám to. Vyfotim se, možná z toho budu víc naštvaná a smutná, když to uvidím na fotce, ale co. Když mi slíbíš, že to pak hodíš do koše, který následně vysypeš, počítač pak přelomíš, hodíš do kýble, zaliješ betonem a pošleš na dno oceánu...\n68021 8. 7. 2012 22:45\nDirtyangel To jsi mě nepotěšila... Možná by pomohla modelace, nevím Ale ty máš prsa krááásnáá!! Nemůžu se na ně vynadívat, ty by se mi tak líbily Ale tak tys měla hodně pěkný základ... No nic, budu pátrat dál, čekat na další příspěvky, počkám si na konzultaci a uvidí se\nDirtyangel 8. 7. 2012 22:55\nNeříkám, že by zvětšení nepomohlo, ono to ta prsa hezky vyplní. Ale pokud ta prsa máš trochu asymetrická tvarově, to zvětšení tomu úplně nepomůže.\nJá měla normální prsa a taková mi také zůstala. Jen jsou větší a nahoře trochu plnější, tvarově stejná, i umístění bradavek stejné jako před operací.\nNikdo není dokonalý a být tebou to tolik nehrotím. Lidé mají daleko větší vady, tím myslím opravdové vady a postižení a až ti bude 40let, budeš mít odkojeno, takovéhle věci už taky nebudeš tolik řešit.\nAno, chceme být krásné a se sebou spokojené, ale také je lepší se smířit s tím, co bylo zbytečně náročné měnit, hm\nPoisonIvy 9. 7. 2012 4:26\nkrásně napsáno ty spisovatelské střevo..\nsamozřejmě mi nejde o to aby ses styděla, nenáviděla, věsila a pod. stačí mi ten anglickej název a já už si to dohledám, jestli je to to co mám a jak mi je pomoci.. jinak podle popisu mi to připadá jako to samé co má kolegyňka, má pěkné dvojky až rojky, je malá a hubeňoučká ale ta prsa jí všechny chválíme, přitom má taky jen pyramidky, ne takový ten kapkovitý svěs, přišlo mi to normální, prostě další originální žena, jako jsme každá\na co se týče tvého strachu, myslím že odborník ti poradí nejlíp, je tu hodně diskuzí na konkrétní jména, tak chybu udělat nejde\nEvelyn 9. 7. 2012 12:13\nReaguji na Dominikai: Ahoj, nejsem si jistá zda se v tvém případě jedná o stejný problém, ale tubulární prsa tady před časem řešila slunko1 modelací, dělal jí to Mudr. Doležal s velmi pěkným výsledkem. Určitě to chce se poradit s odborníkem.\n68021 9. 7. 2012 19:49\nPoisonIvy chápu... Já jsem ale ještě ke všemu docela oplácaná, každé prso jiné, jedno pevné, druhé povislejší, prostě nic moc. Začala jsem teď ale hodně sportovat a hubnout, tak mám obavy, že to bude snad ještě horší... Mám navíc dilema, jakého si vybrat plastického chirurga, penízky bohužel netisknu (i když, hmmm.... ) a tak by mi možná vyšla levněji Plzeň, ale to mám strach, že by to někdo z Plzně "nezvládl" ten tvar a nedopadlo by to dobře. Určitě bych měla větší jistotu třeba u takového Doležala v Praze, ale to bych pak mohla mít přenádherná prsa a rok bez jídla a elektřiny! A to jak jsi psala o originále a unikátu, tak tím jsem se snažila do dvaceti uklidňovat (navíc jsem doufala, že to bude lepší), ale teď už opravdu.... Chtěla bych se přestat stydět, chodit bez práskajdy, hezké plavky a taak chápeš...\nPoisonIvy 10. 7. 2012 20:08\nCituji Dominikai: slunko1\ntroufám si tvrdit, že ti plně rozumím taky totiž nejsem modelka - velikost cca L, prsa mi zůstala děcká, mám deformované dvorce a divné bouličky, absolutně neforemný vůči tělu, pushup nenosím ale asi začnu, nic mi nesluší protože ta asymetrie to hrozně tluče. kéž by byly tiskárny na peníze\nv Plzni vím že dělá Kydlíček prý moc pěkný práce, tak bych určitě ty tři stovky za konzultaci dala, uvidíš, co ti řekne, asi by byla nejlepší modelace\nPoisonIvy 10. 7. 2012 20:09\nmi to to slunicko označilo samo\njinak na omlázku má kydlíček i vlastní diskuzi tak si projdi recenzentky\ndeborka 11. 7. 2012 15:59\nAhoj, byla jsem před měsícem na augmentaci a byla se mnou na pokoji slečna, která měla problém jako ty, prsa ji doktor trošku vymodeloval a do jednoho vložil silikon a do druhého ne, protože měla k tomu ještě asimetrii, když ji druhý den převazovali, tak se rozbrečela a nemohla uvěřit, že jsou ty prsa opravdu její... Augmentace ti v tomhle případě určitě nepomůže.\n68021 11. 7. 2012 21:11\nPoisonIvy No u mě to push-up zatím jistí A na toho Kydlíčka se ještě podívám, ale nejsem si jistá, někde jsem četla, že je sice příjemný, ale ta prsa mu moc nejdou, ale zase prsa od něj tady na omlazení jsou většinou moc hezká... Nevím. Jinak jsem si v Plzni "vyhlídla" i pana doktora Boudu a jeho novější kliniku Medinel. Akorát nikde se o něm ohledně prsou nic moc nepíše, ani na www.znamylekar.cz není Takže bych tam neměla tu jistotu. Kdybych měla "normální" malá prsa, tak bych neměla takový strach, ale s tím, co nosím na hrudníku si musím vybrat někoho, komu bych aspoň na 99% věřila. No budu muset máknout no a ty bys chtěla operaci?\n68021 11. 7. 2012 21:15\ndeborka Ahoj u koho jsi byla? Taky si představuji ten pocit, kdy se poprvé po operaci podívám na svá nová prsa a nepůjde mi do hlavy, že jsou opravdu moje! snad si dobře vyberu a dotyčný operatér ty mé krasavice pořeší\nPoisonIvy 16. 7. 2012 1:19\nnu, mám to v hlavě pomotané a chci všechno zatímco ve světlých chvilkách se s rodinou pobavím nad "silikonovými" slečnami, co mají prázdno v hlavě (samozřejmě mluvím pouze o těch ukázkových pipinkách), odsoudím zatemňování mozků, kloním se k přírodě a jak je skvělé že jsme každý jiný a nedokonalý, pak se propadnu a najednou potřebuji být dokonalá, hubená, s pěknými prsy (co třeba menší dvojky?), s decentními svaly a čistou pletí.. mám to komplikované. od té doby co mám novou závislost - omlázko, jsem spíše ten druhý typ sebe sama a po operaci tak nějak toužím. i když mi nesedí pocit že by do mě narvali kus cizí hmoty a nechaly ho zarůst. přítel mě pomáhá tím, že s umělými mu přijít nesmím a že není nad přírodu - ať je jakákoli, a to mi dost pomáhá je skvělý mít vedle sebe takovýho člověka, přála bych to každé


FOTO: Hráči USK udrželi domácí neporazitelnost - Ústecký deník\nBasketbalisté Slunety USK Ústí doma přetlačili soupeře z Benešova po boji 68:65. | Foto: Rudolf Hoffmann\n„Je to velký úspěch a vážíme si toho," prohlásil rozehrávač USK Vít Beneš.\nKBELY TO ODEVZDALY\nNejprve si hráči USK pořádně zastříleli s týmem z Kbel. „Byl to jednoduchý zápas, dařilo se nám střelecky, dobře jsme bránili a vybudovali si velký náskok. Soupeř už to ve čtvrté čtvrtině odevzdal a tak jsme vyhráli o 45 bodů," komentoval utkání Vít Beneš.\nDomácí hráči ve žlutých dresech přesně stříleli a koš soupeře zasypali jedenácti trojkami. Nejúspěšnější byl rozehrávač Jan Dvořáček, který dal dvaadvacet bodů. „Jsme rádi, že jsme udrželi hlavu a hráli jsme od začátku až do konce," radoval se z úspěchu Beneš.\nVe druhém utkání čekala na ústecké hráče pořádná šichta. „Benešov byl těžký soupeř, zvládli jsme úvod, ale hosté se dotáhli a v poslední čtvrtině se dostali přes nás," vyprávěl rozehrávač Slunety USK.\nTým trenéra Alexandra Nováka se tentokrát nevyvaroval zbytečných chyb a utkání dospělo do vyrovnané koncovky. „Měli jsme hluché úseky hry a volili špatně střely. Brzdily nás hloupé ztráty," uznal Beneš.\nHosté však o svůj minináskok přišli, hráči USK přidali v obraně. „Dvacet vteřin před koncem jsme stříleli dvě šestky, které jsme dali. Následoval oddechový čas, po kterém jsme ubránili a hosté byli nuceni faulovat. Tím jsme se dostali na rozdíl tří bodů a soupeř už měl čas jen na střelu přes celé hřiště," popisoval dramatické chvíle.\nVítězové se dostali na bilanci tří výher a doma ještě neprohráli. „Loni jsme na tom byli ještě lépe a všichni máme v hlavách, jak to dopadlo. Je to varování, máme z toho respekt, nechceme to znovu dopustit," vrátil se Beneš k situaci, kdy USK vedl soutěž a nakonec byl na sestupovém místě.\n2. liga mužů: Sluneta USK Ústí Kbely 95:50 (31:12, 50:29, 72:45)\nNejvíce bodů: Dvořáček 22, Dolanský a Vízek po 14 Švidraň 18, Papež 11, Hanzlík 10. TH: 24/12 24/10. Trojky: 11:4. Fauly: 22:22. Rozhodčí: Anton, Šupej.\nSluneta USK Ústí Benešov 68:65 (22:13, 37:32, 53:53)\nNejvíce bodů: Dvořáček 20, Vízek 13, Rys a Pokorný po 8 Malý 24, Kožant 16, Proskovec 13. TH: 24/8 31/19. Trojky: 8:6. Fauly: 23:25. Rozhodčí: Anton, Šupej.


Konference IVD: Technické vysoké školy volají po reformě technického vzdělávání | Technický týdeník\nČeské školství nedokáže připravit dost kvalitních odborníků pro technické obory. Na konferenci Institutu pro veřejnou diskusi na téma Výzvy pro technické vzdělávání v měnící se energetice se na tom shodli zástupci českých technických vysokých škol. Chtějí proto iniciovat plán podpory technického vzdělávání s cílem nejen vychovat špičkové odborníky, ale zároveň je po studiích\ni udržet v Česku. Diskusního setkání, které se konalo na půdě Vysokého učení technického v Brně, se zúčastnila také současná ministryně školství, tělovýchovy a mládeže Kateřina Valachová.\n„Zaprvé je třeba identifikovat slabé články českého školství z hlediska potřeb technického vzdělávání.\nA následně se je pokusit změnit, představit spolu s MŠMT plán na zlepšení. Musíme se také snažit udržet absolventy v Česku, a ty, kteří získají zkušenosti v zahraničí, lákat zpět," vysvětlil rektor VUT v Brně Petr Štěpánek.\nPodle něj se musí zintenzivnit spolupráce akademického a podnikatelského sektoru s důrazem na praktické využití nových technologií. „Tomu mimo jiné brání současný systém hodnocení vědeckého bádání na univerzitách, který upřednostňuje základní výzkum," dodal Štěpánek.\nČeský průmysl se potýká s nedostatkem technických odborníků. Jak upozornila členka představenstva Skupiny ČEZ Michaela Chaloupková, situace se bude dále zhoršovat. „Čelíme obrovské generační obměně nejen v ČEZ, ale v celém průmyslu. Máme téměř 40 procent pracovníků, kterým je přes 50 let. Ti půjdou za pár let do důchodu a my je potřebujeme nahradit novými silami," popsala stav v oboru.\nPodle zkušeností děkana Fakulty jaderné a fyzikálně inženýrské ČVUT Igora Jexe je po absolventech oborů jeho fakulty taková poptávka, že nacházejí uplatnění ještě před dokončením studia. „Nemůžeme nabídnout volného absolventa. Takoví nejsou," řekl.\nFirmy proto při hledání pracovníků musí být aktivnější, reagoval ředitel Výzkumného energetického centra VŠB-TUO. „Říkám všem zájemcům o dobré absolventy: přijďte ve čtvrtém ročníku. Spolupracovat se studentem až na diplomové práci je pozdě. To už jsou ti nejlepší rozebraní," vysvětlil.\nMinistryně školství Kateřina Valachová iniciativu technických univerzit uvítala a přislíbila klást větší důraz na výuku matematiky, fyziky a dalších přírodovědných oborů. Zájem o ně podle ministryně po letech propadů začíná opět růst „Vnímám postupnou změnu přístupu k technickým oborům, jak u žáků, tak učitelů i rodičů. Letos jsme zaznamenali obrat trendu. Dokonce se stalo, že střední technické školy musely odmítat studenty," uvedla.\n16. listopad 2016, 13:30, Autor: