Tato publikace vznikla v rámci projektu financovaného z prostředků ESF, státního rozpočtu a rozpočtu hlavního města Prahy. ISBN - PDF\nTato publikace vznikla v rámci projektu financovaného z prostředků ESF, státního rozpočtu a rozpočtu hlavního města Prahy. ISBN\nDownload "Tato publikace vznikla v rámci projektu financovaného z prostředků ESF, státního rozpočtu a rozpočtu hlavního města Prahy. ISBN 978-80-254-0669-4"\n1 Tato publikace vznikla v rámci projektu financovaného z prostředků ESF, státního rozpočtu a rozpočtu hlavního města Prahy. ISBN\n2 Irena Věříšová, Květuše Krüger, Eva Bělinová a kolektiv Kudy vede cesta ke čtenáři? Rozvoj dětského čtenářství na druhém stupni základní školy\n3 Děkujeme PhDr. Haně Košťálové a doc. PhDr. Vladimíře Spilkové CSc. za povzbudivé oponentury a cenné rady při dopracování této publikace.\n4 Milí čtenáři, držíte v ruce knížku, která je výsledkem dvouletého snažení skupiny lidí se společným cílem prakticky podpořit zájem současných dětí o literaturu a čtení a posílit roli základní školy v této oblasti. Strukturální fondy Evropské unie různým subjektům v České republice zpřístupnily finanční prostředky, jež umožňují rozvíjet nápady, na které by se za normálních okolností peníze nenašly. Proto jsme se rozhodli využít je na projekt, který má daleko k budování infrastruktury. Pokusili jsme se dostat výhody z těchto finančních prostředků do sféry základního školství, kde zatím nejsou rozvinuté kapacity na systematickou přípravu podobných grantových projektů. Naší snahou a současně základním společným jmenovatelem této metodiky je předat jejím čtenářům postřehy o možnostech i nástrahách práce s dětským čtenářstvím ve výuce na základní škole. Projekt pochopitelně fungoval v mantinelech systému strukturálních fondů, což některé jeho důležité momenty zásadně ovlivnilo, současně ale právě díky tomu jsme jej mohli uskutečnit a předat vám, čtenářům, zkušenosti, které jsme během práce získali. Věříme, že vás text naláká, zaujme svou skutečně praktickou využitelností, inspiruje vás k vykročení za hranice běžné vyučovací hodiny českého jazyka a literatury. Vězte, že jsme projektové aktivity záměrně sestavovali tak, aby byly realizovatelné i v té nejobyčejnější české škole, která si nemohla díky penězům z grantu zlepšit své materiální zázemí. Jak snad vyplyne z této metodiky, odměnou vám všem bude pocit z povedené práce a hlavně nadšení dětí, které ocení jakékoliv zpestření vyučování, což se odrazí i na jejich práci a vztahu ke škole. Přejeme vám hodně inspirativních chvilek strávených s naší metodikou, a především mnoho povedených vyučovacích hodin, kde bez ohledu na probírané učivo využijete práci s knihami a literaturou. Eva Bělinová, manažerka projektu\n5 Obsah 1. Kořeny této metodiky Úvod Dětské čtenářství rodina versus škola? Projekt Dětské čtenářství Výzkumný kontext Co se dělo ve výuce? Školní aktivity podporující dětské čtenářství Příprava zakomponování aktivit do výuky Cíle školních aktivit definování čtenářství Evaluační archy Používané metody / dílny aktivního učení Povinné školní aktivity Práce s doporučenými literárními díly Hitparáda knih Top Ten Naše prvotiny na webu Projektový den Minoria Litera Fakultativní aktivity Natočení literárního pořadu Literární plakát Třídní knihovnička Milý Ježíšku Dosažení výukových cílů projektu Základní školy Čtenářské dovednosti zhodnocení dosažení výukových cílů projektu Klíčové kompetence zhodnocení dosažení výukových cílů projektu Základní škola praktická Čtenářské dovednosti zhodnocení dosažení výukových cílů projektu Klíčové kompetence zhodnocení dosažení výukových cílů projektu Dobrá praxe ukázky hodin První jazyková základní škola v Praze Mgr. Eva Perglerová Antoine de Saint-Exupéry Malý princ Dramatizace: Karel Jaromír Erben Zlatý kolovrat\n6 3.1.2 Mgr. Štěpánka Poupětová Příběh na principu fraktálu Literární plakát Mgr. Milena Jakoubková Práce s textem Pohled z druhé strany Dialogy ZŠ Brána jazyků Mgr. Eva Wolfová Práce s textem Aloise Mikulky Natáčení literárního pořadu o Jiřím Dědečkovi Mgr. Vanda Sedláčková Ezop Blahobyt a obojek Daniela Fischerová Duhová jiskra ZŠ náměstí Curieových Mgr. Tereza Martínková Práce s textem ZŠ praktická Karla Herforta Mgr. Iva Krézková Práce s dílem Škola v prostředí projektu Vzkaz ředitelům Práce v projektu možná cesta k profesnímu rozvoji učitele Jak přivést děti ke knize? Čtenáři Dopad projektu na růst čtenářských dovedností Dopad projektu na růst klíčových kompetencí Zhodnocení výsledků standardizovaného testování Nečtenáři Dopad projektu na růst čtenářských dovedností Dopad projektu na růst klíčových kompetencí Několik doporučených strategií závěrem Autorský tým metodiky a projektu Přílohy\n7 Na co upřít pozornost aneb hlavní zjištění Při realizaci představených školních aktivit výrazně pomůže, když máme my učitelé, zkušenosti s programem systematicky rozvíjejícím aktivní metody učení. S cíleným rozvojem dětského čtenářství je nutné začít co nejdříve. Konkrétní postupy, které zvolíme, musí vycházet ze zhodnocení aktuální situace ve třídě. Kdo sám nehoří, nemůže zapalovat pokud něco neumíme, nemůžeme to naučit žáky. Nové vzdělávací cíle jsou náročné i pro učitele. Je nutné se soustředit na další vzdělávání učitelů. Ukázalo se, že důraz na cíl výuky patří k předpokladům úspěšné pedagogické praxe. Věnujme proto v rámci pedagogického sboru dostatek prostoru k formulování cílů a následné diskuzi o cestách, jak jich dosáhnout. Nebojme se zkoušet nové metody, mohou mít na žáky překvapivý vliv. Zůstávat stále v zajetých kolejích vlastní práce je sice bezpečné, ale neobjevné. Možná tím sebe i žáky připravujeme o nové poznatky. Dříve než začleníme do hodin aktivity rozvíjející dětské čtenářství, je nutné určit si priority. Zjistěme si, zda je nutné nejprve většinu žáků přivést ke knize jako takové, či je možné rozvíjet již vyšší čtenářské dovednosti. Pro žáky, kteří méně čtou, je obtížný už samotný výběr knihy. Protože jde o jednu z klíčových dovedností, pomáhejme žákům specifikovat jejich představy cestou rozhovorů, písemného zpracování apod. V případě, že pracujeme s dětmi na školách, kde je průměrná a podprůměrná úroveň dětského čtenářství, vyhraďme školní čas samostatnému čtení žáků. Čtenářské dílny v rámci běžných vyučovacích hodin považujeme za stěžejní aktivitu, která napomáhá zatraktivnit čtení.\n8 Pokud zařadíme do výuky některé nové prvky, měli bychom být přesvědčeni o jejich významu. Samotné zařazení do výuky většinou nemá žádný efekt. Nejprve si definujme, které čtenářské dovednosti chceme přednostně rozvíjet. Těm pak podřiďme metody a formy práce. Pamatujme, že stejné dovednosti mohou být rozvíjeny různými metodami. Žádná z metod by neměla být použita nahodile, aniž bychom věděli, co jí chceme dosáhnout. Růst určité dovednosti přímo souvisí s četností zařazování atraktivních aktivit do výuky. Snažme se vytvořit ve třídě čtenářské kolegium, v jehož rámci si žáci sdělují (např. formou mluvního cvičení) své čtenářské zážitky a doporučují si knihy. Platí totiž, že doporučení vrstevníka je jedním z nejčastějším impulzů pro četbu konkrétního díla. Nepodceňujme vlastní výběr žáků. Při sestavování seznamu doporučené literatury jim dejme co největší prostor. Budou jej pak vnímat jako skutečně lákavou nabídku. Srozumitelně formulovaná kritéria dobře odvedené práce nám z dlouhodobého hlediska usnadní práci a našim žákům pomohou v učení. Nebojme se tvořit kritéria společmě. Na počátku je důkladně s žáky prodiskutujme, protože jen tak jim dobře porozumí a pomohou jim získat společný jazyk, kterým mohou hovořit o kvalitách konkrétní práce. Žákům pomůže, pokud jim my učitelé nejprve modelujeme činnost, kterou po nich vyžadujeme (např. u mluvního cvičení, sebehodnocení,...) V době, kdy hodláme začít klást důraz na růst čtenářských dovedností, nedefinujme pouze kritéria, ale i indikátory, které popisují různé úrovně splnění\n9 kritéria. Umožní nám to pak lépe diferencovat vývoj jednotlivých žáků, současně to napomáhá sebehodnocení žáků. Vést žáky k sebehodnocení bude patřit mezi nejnáročnější činnosti, s nimiž se budeme muset vyrovnat. Důraz kladený na hodnocení podle kritérií a sebehodnocení pouze vyučujícím jednoho předmětu není dostatečný. Má-li dojít k výraznějšímu posunu, je nutné klást důraz na rozvoj této dovednosti napříč celou výukou. Jako inspirace může posloužit sebehodnotící arch v příloze. Vykročit za rámec tradičních známek je pro nás pedagogy složité; výsledky tohoto projektu však ukázaly, že to není nemožné. Nabízíme Vám návrh systému kritérií, které lze v modifikované podobě použít v různých předmětech. Nic se nezdaří hned je třeba začít postupně a cíleně pracovat na jednotlivých dovednostech. V tom, pro co se rozhodneme, musíme být důslední. Zakomponujme do výuky raději méně aktivit, ale dotáhněme je do konce, a to včetně hodnocení a autoevaluace vlastní práce. Učitelé by se měli zajímat o to, co žáci čtou, a podle toho jim zadávat případnou domácí četbu a práci s textem. Je chyba, pokud děti vnímají četbu jako povinnost, ne jako zábavný způsob trávení volného času. Pokud nedojde k úpravě systému odměňování, tak aby podstatně více záleželo na výkonu pedagoga, nelze očekávat ani zvýšení snahy vyučujících o zlepšení své práce. Je nutné dát nám pedagogům dostatečný prostor (časový, finanční) pro další vzdělávání v manažerských dovednostech včetně posílení schopnosti týmové práce. Výuka podle ŠVP bude na vyučující klást dosud nezvyklé nároky sestavením ŠVP práce nekončí, právě naopak úspěch bude v jeho naplňování.\n10 1. Kořeny této metodiky 1.1 Úvod Metodiku jsme rozdělili do pěti základních kapitol. V úvodní kapitole, jejíž řádky právě čtete, shrnujeme klíčové výzkumné poznatky, na které metodika do jisté míry reaguje. Dozvíte se základní informace o projektu, jehož výstupem je tato publikace, a seznámíte se s jejím autorským kolektivem. Ve druhé kapitole se věnujeme popisu jednotlivých školních aktivit, přičemž podrobně rozepisujeme rozvíjené dovednosti a kritéria hodnocení, shrnujeme přínosy a problémové momenty jednotlivých činností. Konečné závěry opíráme o výsledky pozorování pedagogů i o souhrnné výsledky vyplývající z analytické části projektu. Třetí kapitola rozvíjí zmíněné školní aktivity učitelky vám v ní zprostředkují příklady dobré praxe nebo, chcete-li, povedené vyučovací hodiny. Pro své žáky připravily podrobné popisy hodin tak, aby byly využitelné ve výuce kterékoliv základní školy. Čtvrtá kapitola upozorňuje na některá specifika, s nimiž se běžný pedagog české základní školy musí vyrovnat, pokud se poprvé setká s projektovým typem práce. Může být inspirací pro ředitelky nebo ředitele škol, aby si, pokud chtějí připravit projekt, včas uvědomili, na které nástrahy mohou (pro mnohé možná nečekaně) narazit. Upozorňuje však současně na slabá místa v systému českého školství, která právě v projektovém typu aktivit vyplynou na povrch. V páté kapitole shrnujeme naplnění cílů našeho projektu, a dokreslujeme tak efektivitu představených školních aktivit a využitých metod práce. Přílohy představují vybrané evaluační archy opatřené vysvětlivkami a dále i autorský a projektový tým. V textu využíváne odlišení/zvýraznění pomocí specifických grafických prvků: text hodný zvláštní pozornosti je uveden ve dvojitém tučném rámečku, v jednoduchém tučném rámečku uvádíme informace vyplývající z výzkumu, do dvojitého rámečku umisťujeme drobné zajímavosti, které dokreslují okolní text. Zpětnovazební otázky uvádíme v rámečku v postranním sloupci, kritéria a indikátory označujeme na počátku i na konci linkou a uvádíme je na šedě podbarvené ploše.\n11 1 Obecně se domníváme, a u všech školních aktivit to opětovně uvádíme, že kritéria by měl učitel vytvářet spolu s žáky. V našem projektu, který zkoumal úspěšnost aktivit, jsme se kvůli porovnatelnosti rozhodli pro společná kritéria pro všechny zúčastněné školy s výjimkou základní školy praktické. Žáci se tudíž na jejich tvorbě podíleli minimálně, ale byli s nimi před realizací školních aktivit nebo dílčích metod seznámeni. 2 Je třeba mít na paměti, že námi uvedená kritéria jsou formulována pro učitele. Rozhodne-li se je použít ve třídě, je nutné je upravit do podoby srozumitelné žákům. 3 I zde je třeba pamatovat na to, že indikátory jsou formulovány pro učitele a vycházejí z cílů projektu a výchozí úrovně zúčastněných žáků. V publikaci používáme následující pojmy: Školní aktivity specifická aktivita zařazená do projektu s cílem rozvíjet dětské čtenářství. V rámci projektu jsme realizovali dva typy školních aktivit a) povinné, které se uskutečnily ve všech školách zapojených do projektu, b) fakultativní, z nichž si zapojené školy vybraly podle svého zájmu. Metody rozumíme jimi běžně používané způsoby pedagogické práce, obvykle se zaběhnutým názvem, tj. v našem případě jsme nejčastěji používali metody programu Čtením a psaním ke kritickému myšlení (RWCT). Kritéria v oblasti hodnocení žákovské práce, případně hodnocení práce učitele. Pojmem rozumíme vybranou složku pozorované a hodnocené věci. Tato složka je důležitá pro fungování posuzované věci/výkonu, je tedy naším hlediskem pro pozorování a zkoumání hodnocené věci. 1 Kritéria dobře odvedené práce uvádíme u většiny školních aktivit. 2 Indikátory ukazatele kvality používáme u většiny námi uvedených kritérií tj. popisujeme jimi, jak má vypadat žákova činnost, aby splňovala dané kritérium. Indikátory chápeme jako pedagogův nástroj hodnocení a současně jako nástroj sebehodnocení a učení žáka u většiny kritérií proto uvádíme obvykle tři indikátory odstupňované podle úrovní úroveň A popisuje co, obsahuje práce/výkon, který splňuje kritérium, úroveň B označuje některé nedostatky ve splnění kritéria, úroveň C popisuje, jak vypadá práce, která dané kritérium nesplňuje vůbec či neuspokojivě. 3\n12 Cíle a cílové skupiny metodiky, její návaznost na RVP ZŠ 4 Předpokládáme, že po této metodice sáhnou především učitelé a ředitelé základních škol (bez ohledu na zaměření jejich školního vzdělávacího programu), a dále studenti pedagogických oborů, kteří mají hned od počátku své praxe zájem okořenit výuku špetkou méně tradičních postupů. Ředitelé a členové vedení základních škol mohou metodiku využít např. jako zdroj inspirace a poznatků vyplývajících z účasti školy ve větším grantovém projektu. Uvítají jistě i zkušenosti se zaváděním hodnotících kritérií do výuky. Aktivity jsme primárně připravovali i testovali s cílem aplikovat je v hodinách českého jazyka a literatury. Neznamená to však, že nejsou využitelné v jiných předmětech, což dokreslí i některé postřehy v jednotlivých kapitolách 5. Za další potenciální cílovou skupinu považujeme odbornou veřejnost, respektive zástupce Ministerstva školství, mládeže a tělovýchovy a školských odborů obecních úřadů, kteří se v různé míře podílejí na uskutečňování reformy základního školství v ČR, k níž touto malou troškou do mlýna, jak doufáme, přispíváme. Metodika si klade následující cíle: zprostředkovat pedagogické veřejnosti konkrétní ověřené metody, jejichž cílem bylo posílit roli školy v rozvíjení dětského čtenářství, předat poznatky v oblasti profesního rozvoje pedagogů zprostředkovaného projektem, podpořit studenty pedagogiky a začínající pedagogy se zaváděním metod podporujících čtenářství ve výuce. 4 Rámcový vzdělávací program - RVP ZŠ, Praha, VÚP 2005 (se změnami k ), navazujeme především na kapitolu 4 Klíčové kompetence, dále na kapitolu 5 Vzdělávací oblasti, konkrétně na podkapitolu 5.1 Jazyk a jazyková komunikace. 5 Především problematika hodnocení, tvorba kritérií a práce s nimi a některé obecné postřehy z projektu jsou velice dobře přenesitelné např. do některých výchov, výuky cizích jazyků, dějepisu, zeměpisu apod,\n13 Ke zpracování textu jsme se pokusili přistoupit tak, abychom poskytli základním školám inspiraci, jak prakticky realizovat vybrané cíle základního vzdělávání, jak je definuje Rámcový vzdělávací program: umožnit žákům, aby si osvojili strategie učení a motivovat je pro celoživotní učení, podněcovat žáky k tvořivému myšlení, logickému uvažování a k řešení problémů, vést žáky k všestranné, účinné a otevřené komunikaci. Školní aktivity, které zde představujeme, přispívají u dětí k rozvíjení některých klíčových kompetencí 6, především: Kompetence k učení Kompetence komunikativní Kompetence sociální a personální 1.2 Dětské čtenářství rodina versus škola? Čtenářské návyky a zralost rodičů do velké míry určují vzdělanostní potenciál jejich dětí. Rodina má v určování čtenářských návyků dítěte dvoj až trojnásobně vyšší význam než škola. Význam rodiny umocňuje i její schopnost cílevědomě s dětmi číst a bavit se o jejich četbě. Tvorbou kvalitního čtenářského zázemí rodiny jednoznačně předurčuje a stimuluje čtenářské zájmy dítěte. 6 RVP ZŠ, s. 6 8, více o rozvoji klíčových kompetencí v druhé kapitole. Protipólem rodin, které věnují podstatný díl času čtení, respektive dětem a jejich čtení i zábavě, je svět rodin, jejichž čas ovládá televize. Znevýhodňujícím faktorem pro rozvoj dětského čtenářství není jen deficit vyššího vzdělání a z toho plynoucí neuspokojivá profese a nižší příjmy na straně rodičů, ale málo strukturovaný, pasivní životní styl televizních diváků nebo zajatců počítačových her. 10\n14 Škola tvoří samostatný prvek, který silně a pozitivně ovlivňuje rozvoj dětského čtenářství. Je prokazatelné, že pokud rodina nezvládne úlohu v oblasti motivace dítěte ke čtení, pak ji škola může, i když s menší intenzitou, částečně nahradit. Platí, že vliv školy na vznik a rozvoj dětského čtenářství je ve srovnání s rodinou téměř třetinový, tedy podstatně slabší. Pokud by měl školský systém překonávat deficit vzdělání dospělé populace a urychlovat potřebný růst vzdělanosti u mladší generace, musely by školy, alespoň z hlediska čtenářství dětí, vyvíjet podstatně větší aktivitu než doposud. Škola má v současnosti samostatný podíl na čtenářství dětí. V rozhodující míře však spíše reprodukuje nerovnosti v sociálním, vzdělanostním a kulturním původu. Je doplňkem, a nikoli hlavním hybatelem dětského čtenářství. Dnešní základní škola má široký prostor pro práci se školní (doporučenou/povinnou) četbou a nemusí spoléhat jen na vlastní četbu dětí. Zároveň však vlastní četbu dětí nemůže ignorovat. Naopak, děti se při četbě i ústním nebo písemném sdělování čtenářských postřehů také musí bavit. Ohrožením individuálních zájmů dětí není pracnost domácí četby nebo jejího písemného zpracování, ale nedostatečný zájem školy vůči vlastnímu prožitku dětí ve škole. Čtenářský zážitek získává na síle teprve v okamžiku, kdy o něm dítě komunikuje s druhými, a dává tím najevo, že jej čtení baví. Jednou z hlavních oblastí, kde patrně čtenářsky i vzdělanostně vybavená rodina českou základní školu zcela převyšuje, je právě schopnost dialogu s dětmi, pokud jde o jejich vlastní prožívání a vidění světa zprostředkované četbou, lhostejno zda doporučenou nebo vlastní. Potíž je v tom, že toho není každá rodina schopna. Pokud by nastala hypotetická situace, kdy bude každá rodina doma s dětmi o přečtených knihách hovořit, význam základní školy v četbě knížek by z hlediska dětí ještě dále poklesl. Část škol, pokud jde o čtení, dnes víceméně reprodukuje to, co dítě získá v rodině. Tyto školy nevyužívají možností, které mají k dispozici, aby nahradily chybějící čtenářské zázemí dětem, v jejichž rodinách chybí. Různé výzkumy však ukazují, že pokud škola 11\n15 vytěží z dostupných prostředků maximum, může rodinné nedostatky alespoň z části suplovat. Škola má velký potenciál při utváření čtenářských návyků. U dětí, které nemají kvalitní rodinné čtenářské zázemí, je škola dokonce hlavním aktérem. Pokud se věnuje vytváření čtenářských návyků povídáním či psaním o čtených knihách pak se to jednoznačně pozitivně odráží na míře čtení u těchto dětí. (Motivace dětí doporučenou četbou pozitivně formuje čtenářské zájmy dětí.) V ČR je však nemalé procento škol a učitelů, jež takto s četbou nepracují a nevyužívají dostatečně svého potenciálu. Neuvědomují si pravděpodobně význam čtenářských návyků pro další vzdělávání dítěte a potenciál, který doporučená četba může ve sledované oblasti mít 7. Čtenářství dětí, jeho rozvoj i zhodnocení ve škole, je jednou z oblastí, kde by se výuka měla otevřít obousměrné komunikaci mezi dětmi a učiteli, při níž děti do školy také vnáší své poznatky, zkušenosti a prožitky. Tradiční česká základní škola, resp. výuka v ní, je založena na jednosměrném vztahu učitel - žák. Ve výuce chybí dialog. Čtenářství však kýžený dialog umožňuje do vyučování vnést. Literatura (více, či méně hodnotná) může být potřebným tématem atraktivním pro obě strany (školu i žáka), knížky jsou vhodnou inspirací pro debaty učitele a žáků. Rozvíjení čtenářských návyků napomůže otevřít brány tradiční školy názorům, postřehům a informacím žáků, což se v současnosti jeví jako klíčové. Posilováním práce s četbou a knížkami (cílenou a hodnotnou prací s četbou, přítomností dostatečného množství poutavých knih, zajímavými aktivitami) mají základní školy šanci výrazným způsobem zvýšit svůj význam pro utváření dětské vzdělanosti. Takové snahy budou přínosem i pro zlepšení klimatu ve vztazích dětí ke škole a vzdělání obecně. 7 Nemalou roli v tom jistě mohou hrát i zkušenosti pedagogů se zprofanovanou povinnou četbou z období socialismu. 12\n16 1.3 Projekt Dětské čtenářství 8 Na výše uvedená výzkumná zjištění jsme navázali v projektu Cílené rozvíjení čtenářské gramotnosti ve výuce na 2. st. ZŠ. Metodika je jeho hlavním odborným výstupem. Projekt byl financován z prostředků Evropského sociálního fondu, konkrétně z programu JPD 3, rozpočtu hlavního města Prahy a státního rozpočtu ČR. Uskutečňovali jsme jej od srpna 2006 do prosince Cílem projektu bylo posílení role školy v ovlivňování čtenářských návyků a dovedností dítěte, a to prostřednictvím zavedení některých aktivit a výukových metod, které byly zacíleny na prohlubování čtenářských návyků dětí. Projekt zároveň umožnil poskytnout zúčastněným pedagožkám a školám metodickou i materiální podporu. Naší snahou bylo nejen pilotně otestovat méně tradiční způsoby výuky, ale i ověřit jejich skutečný dopad na chování a výsledky dětí. Jedna ze vstupních hypotéz projektu se opírala o představu, že prostřednictvím zlepšování vztahu dětí ke knihám a čtenářství se také zlepšuje vztah ke škole, jak to ukázal citovaný výzkum GAC. Důležitou je proto otázka, zda děti baví chodit do školy. Zatímco na počátku projektu 59 % konstatovalo, že je docela baví chodit do školy, na konci projektu to bylo o 10% více. Část dětí zařazených do projektu přecházela ve sledovaném školním roce na 2. stupeň základní školy a jejich hodnocení zábavnosti školy mohlo být ovlivněno i tím. Jakkoli se však u šestých ročníků projevuje změna výrazněji, rovněž u sedmých ročníků je zřetelná. Postoj ke škole se u obou populací, tedy u šestých i sedmých ročníků, mírně zlepšil. Nemůžeme opominout zároveň jiný faktor zatímco na začátku školního roku jsou většinou děti relativně natěšené na to, co je čeká, na konci roku jsou již obvykle unavené a těší se spíše na prázdniny než na cokoli jiného. Lze se tedy jen dohadovat, zda by byl rozdíl patrnější v případě, že by byla tato otázka pokládána až na začátku příštího školního roku. Platí však, že práce s dětmi v oblasti čtenářství se pozitivně projevila na mírném zlepšení jejich vztahu ke škole jako takové. 8 Podrobnosti o celém projektu můžete nalézt na jeho oficiálních webových stránkách: 9 Maximální doba trvání projektu byla pravidly pro čerpání prostředků z JPD 3 stanovena na maximálně 24 měsíců. Faktor času se v průběhu projektu ukázal jako velmi limitující učitelky byly při realizaci aktivit pod velkým tlakem, efekt aktivit by se po delším a opakovanějším využívání ve výuce projevil pravděpodobně silněji. Harmonogram projektu však nemohli jeho předkladatelé ovlivnit. 13\n17 10 Hlavním cílem byla podpora pedagožek při aplikaci metod aktivního učení zaměřeného na rozvoj čtenářské gramotnosti. Zde vnímáme základní odlišnost projektových činností od běžných kurzů věnovaných aktivním metodám výuky v rámci projektu měly učitelky povinnost aktivity realizovat, průběh výuky podléhal kontrole a evaluaci, učitelky současně mohly případná úskalí a problémy průběžně konzultovat. 11 Obecné studijní předpoklady. 12 Podrobnosti o metodologii sociologického šetření a statistické analýze dat naleznete v příloze. 13 V případě dětí ze Základní školy praktické Karla Herforta se jednalo o klíčovou složku hodnocení. Vzhledem k specifickým vzdělávacím potřebám jsme u těchto žáků nevyužili výše uvedené dva způsoby testování. 14 Právě dovybavení školních knihoven novými knihami, příručkami i encyklopediemi bylo jedním z významných hmotných přínosů pro školy zapojené v projektu. Ve třech školách dokonce umožnilo větší otevření knihoven dětem do té doby si v knihovnách staré knížky vypůjčovali pouze pedagogové a do hodin je nosili, po dovybavení však knihovny nabyly pravého smyslu slova a staly Z klíčových složek projektu vybíráme: A) Rozvíjení metod aktivního učení aktivita tvořená: 1. úvodním víkendovým seminářem pro učitele věnovaným hodnocení zamýšlených aktivit a tvorbě evaluačních kritérií k jednotlivým činnostem 2. průběžnými pracovními dílnami (cca jednou za 1 2 měsíce), kdy měly pedagogové možnost seznámit se s vybranými aktivizačními metodami výuky a dostalo se jim pravidelné metodické podpory pro práci v projektu ze strany odborných metodiček. Při některých tematicky zaměřených dílnách jsme využili i služeb externích lektorek 10 B) Práce ve výuce je z hlediska podstaty projektu klíčovou aktivitou; měla dvě složky: povinné školní aktivity, které do výuky zakomponovaly všechny školy, a fakultativní školní aktivity, z kterých si každá základní škola vybrala tři různé. Podrobnému popisu aktivit a jejich výsledkům se věnujeme v následujících kapitolách. C) Měření dopadů aplikovaných metod, které je z hlediska ověření naplnění celkových cílů projektu nepostradatelné. Provedli jsme jej třemi různými způsoby: 1. Testování znalostí a dovedností dětí standardizovaným testem ČJ a OSP 11 (říjen 2006, červen 2007, následné srovnání výsledků obou vln testování) 2. Sociologické šetření 12 (listopad 2006, červen 2007, následné srovnání obou vln i srovnání s daty ze šetření Jak čtou české děti? ) 3. Hodnocení výsledků dětí zúčastněnými učitelkami 13 Realizaci aktivit jsme mohli školám umožnit i díky materiální podpoře. V rámci projektu jsme nakoupili především velké množství dětských knížek na vybavení školních knihoven 14 i odborných publikací pro učitelky, což představuje jeden z nesporných přínosů projektu pro školy. Významnou položku v rozpočtu tvořila i technika (např. počítače vč. softwaru, diktafony, videokamery, fotoaparáty) a kancelářské a výtvarné potřeby. 14\n18 29 % dětí zařazených do projektu se na jeho konci domnívalo, že má ve své škole téměř stále otevřenou školní knihovnu. 51 % dětí uvedlo, že má školní knihovnu otevřenou ve vyhrazených hodinách, kdy ji mohou navštěvovat samy bez doprovodu učitele. Na začátku školního roku toto uvedlo jen 39 % dětí. Počet dětí, které odpověděly, že do školní knihovny mohou jen s paní učitelkou nebo o školní knihovně ani neví, se tak zmenšil o 16 %. Každé dítě ve sledovaných školách ví, že má ve škole knihovnu, a pouze 20% odpovědělo, že do ní může pouze s paní učitelkou. Významný dopad mělo z hlediska života sledovaných dětí ve škole také nakoupení výpočetní techniky. Zatímco na začátku školního roku používalo počítač ve škole 67 % dětí zapojených v projektu, na konci školního roku to bylo již 94 %! K nárůstu došlo jak u šestých, tak sedmých ročníků. U šestých ročníků se užívání zvýšilo z 58 % dětí na 89 %. U sedmých ročníků ze 77 % na 97 %. U šestých ročníků je tedy nárůst větší a může zčásti souviset s přechodem na druhý stupeň, a tudíž se zavedením předmětu zaměřeného na ICT dovednosti, nicméně u obou skupin je nárůst vysoký. Děti měly možnost pracovat se zfilmovanými adaptacemi literárních děl či namluvenými literárními díly. Alespoň dvakrát v roce vyrazily do divadla. Ty školy, které realizovaly literární exkurzi, mohly svým žákům prostřednictvím projektu uhradit dopravu nebo vstup do muzea či historického objektu. Výuku ve všech školách zajímavým způsobem zpestřily opakované návštěvy knihoven a několik besed se současnými českými autory a autorkami. Celkem 78 % dětí zařazených do projektu konstatovalo, že se jejich hodiny českého jazyka literatury v letošním školním roce změnily. Celkem 68 % dětí prohlásilo, že je hodiny literatury bavily. Na počátku projektu to bylo o 7 % méně. U hodiny českého jazyka došlo k nárůstu o devět procent. Celková obliba hodin českého jazyka však byla na počátku nižší než u hodin literatury, takže výsledný rozdíl je zde markantnější. se atraktivnějšími a pedagogové do nich začali děti vodit (pouze v jedné ze škol měla knihovna i před začátkem projektu volné otevírací hodiny pro děti, které si mohly půjčovat knížky bez dozoru učitele). 15\n19 Pouze 11 % dětí konstatuje, že si o projektu nepovídalo s nikým v rodině či mezi kamarády. Naopak více než polovina konstatuje, že se o projektu s někým bavila vícekrát během školního roku, nebo dokonce velice často. 15 Jednatel společnosti PhDr. Ivan Gabal vedl realizaci výzkumu Jak čtou české děti?. GAC již v roce 2005 oslovila PJZŠ Horáčkova s projektovým záměrem, následně zajistila zpracování žádosti o prostředky z JPD 3, manažerské aktivity projektu a jeho výzkumnou a evaluační složku. 16 Ve snaze umožnit porovnání dopadů projektových aktivit na různé typy žáků a škol jsme pro projekt záměrně zvolili různé základní školy od výběrové jazykové na sídlišti, přes jazykovou školu v centru města, školu praktickou až po školu s malými třídami, kde do běžného školního kolektivu integrují žáky se speciálními vzdělávacími potřebami. Kdo projekt pomáhal realizovat? Projekt i tato metodika vycházejí ze spolupráce subjektů, jež tvořily projektový tým. Celkem šlo o 14 osob, a to zástupce analytické a konzultační společnosti GAC spol. s r. o. 15 a čtyři pražské základní školy 16 : První jazykovou základní školu v Praze 4 (příjemce dotace) a školy ZŠ Brána jazyků, ZŠ náměstí Curieových a ZŠ praktická Karla Herforta (partnery). Významnou roli hrály metodičky projektu Mgr. Irena Věříšová a Mgr. Květa Krüger. 16\n20 Společnost GAC se snažila zpřístupnit projekt co nejširšímu spektru pražských základních škol 17. Původním cílem bylo umožnit sledování dopadů na žáky a žákyně rozdílných základních škol. Tento cíl se však nepodařilo zcela realizovat. Oslovené typické sídlištní školy (které byly pro pestrost vzorku klíčové) se obávaly zodpovědnosti spojené s účastí v projektu a nárůstu práce, nebyly schopné přistoupit flexibilně k přípravě žádosti, a proto se do přípravy projektu nakonec nezapojily. Z tohoto důvodu se v projektu sešly školy, které lze ve srovnání s českým standardem označit za aktivnější, a tudíž i s větším nadšením ke spolupráci a výměně zkušeností. Projektový tým tvořily zástupkyně velké výběrové sídlištní školy s dlouhou tradicí výuky cizích jazyků, dále výběrová jazyková škola z centra Prahy. Odlišnou perspektivu do projektu vnesly menší školy z centra, z nichž jedna je školou praktickou, druhá běžnou základní školou, která však integruje ve svých třídách žáky a žákyně s různým typem postižení. Pokud by děti zapojené do projektu měly na konci školního roku oznámkovat své vyučující českého jazyka a literatury, kteří pracovali v rámci projektu, jejich hodnocení je příznivé. 29 % dětí by svým vyučujícím udělilo jedničku, 42 % dvojku, 14 % trojku a pouze zbývajících 14 % známku horší. Děti byly vyzvány, aby svou paní učitelku ohodnotily také konkrétními výrazy. Většina jich byla pozitivních (60 % z nich). Objevovaly se zde výrazy jako hodná, chytrá, sympatická, nápaditá, zábavná. Pouze 19 % hodnotících označení bylo negativních: např. náladová, nudná, uřvaná, s malou autoritou. Nelze opomenout ani děti, které se projektu účastnily v rámci zapojených škol. Šlo o zhruba 280 chlapců a děvčat ze 6. a 7. ročníků 18, z nichž 15 bylo cizinců a 20 mělo různý typ tělesného, mentálního nebo kombinovaného postižení 19, řada dětí z praktické základní školy narážela na výrazné sociální znevýhodnění 20. Celkový průběh projektu a především jeho dopady výraznou měrou ovlivnila skutečnost, že zhruba 230 dětí bylo ze škol výběrových, kam převážná většina z nich musela složit přijímací zkoušky, a mají tudíž ve srovnání s běžnou dětskou populací lepší studijní výsledky Projektu se nemohly zúčastnit mimopražské školy, protože finanční podpora pro projekt vzešla z pražského programu JPD Uvědomujeme si, a průběh některých školních aktivit, resp. jejich výsledky i potvrdily, že projekt by byl vhodnější pro žáky 1. stupně. Systém nastavení podpory ze strukturálních fondů však neidentifikuje tuto věkovou kategorii žáků jako možnou cílovou skupinu pro podporu. Byli jsme tedy nuceni se přizpůsobit a pracovat se staršími dětmi. 19 Pouze jedno děvče mělo k dispozici asistentku pedagoga. 20 Výrazný, avšak neměřitelný byl efekt projektu právě u těchto dětí řada z nich nemá doma žádné knížky a s nadšením se vrhla na ty nové ze školní knihovny. Děti nemají v rodinách příležitost jít do divadla, užily si i pro jiné děti možná méně atraktivní akci v podobě vánočního autorského čtení, kam bohužel nepřišli jejich rodiče. Nicméně ji navštívila projektová manažerka a zástupkyně Magistrátu hlavního města Prahy. Děti ocenily nové výtvarné pomůcky apod. 21 Dané skutečnosti se budeme dotýkat na různých místech této metodiky, protože ve výrazné míře ovlivnila výsledky projektu. 17


Dum Glasnović: Cavtat, Chorvatsko | Internet\nHouse Glasnović: Cavtat, Chorvatsko\nRemisens Hotel Albatros ~0,1 km, Cavtat Cena za den od € 224 Remisens Hotel Albatros stojí naproti pláže, 800 metrů od centra města Cavtat. Nabízí tenisové kurty, velký bazén s terasou a sporty jako vodní lyžování, windsurfing a projížďky na banánových člunech. Albatros má prostorné pokoje se satelitní TV, balkonem a některé z nich s výhledem na moře. Dvoulůžkové pokoje mají 2 samostatné postele vedle sebe. V restauraci Principal se podává bohatá a pestrá snídaně a večeře formou bufetu s výběrem mezinárodních jídel, v à la carte restauraci Civitas se připravují vynikající obědy a v pohodovém prostředí baru na pláži, lobby baru a snack baru si můžete dát lehká jídla a různé nápoje. Remisens Hotel Albatros nabízí posilovnu, kosmetický salon, solárium, kadeřnictví, masáže a pro nejmenší hosty mini klub a hernu. Do Dubrovníku, zapsaného na seznamu světového dědictví UNESCO, je to 18 km, na letiště Dubrovník 5 km a z Dubrovníku jezdí trajekty na Elafitské ostrovy a ostrovy Mljet a Korčula.\nApartmán 200214 ~0,2 km, Cavtat\nApartmán Kolic ~0,1 km, Cavtat\nEpidaurum Apartmány ~0,1 km, Cavtat Cena za den od € 60 Epidaurum Apartment se nachází jen 200 metrů od oblázkové pláže a 350 metrů od centra letoviska Cavtat. Stojí na klidném místě a má zahradu s grilem a malým dětským hřištěm. Hostům je zde zdarma k dispozici Wi-Fi a parkoviště. Všechny pokoje a apartmány mají klimatizaci, kabelovou TV, vlastní vchod a vlastní koupelnu se sprchovým koutem. Apartmány se mohou pochlubit také kuchyní s jídelním koutem a balkonem nebo terasou se stolem a židlemi. Nejbližší restaurace je jen 150 metrů daleko a k obchodu s potravinami je to 300 metrů.\nNašli jsem pro Vás podobné ubytování, jako je 'Dum Glasnović'\nApartmán 201393 Dugi Rat\nApartmán 351828 Fazana\nApartmány Leonardo Rovinj Cena za den od € 72\nLicul apartmán Rovinj Cena za den od € 60\nApartmán Mira Seget Donji Cena za den od € 60\nMlini ( ~ 4.6 km ): 212+ Apartmány, 35+ Vily, 3+ Hotely.\nSrebreno ( ~ 5 km ): 163+ Apartmány, 9+ Vily, 8+ Hotely.\nCilipi ( ~ 6.2 km ): 16+ Ubytovací jednotky.\nDubrovnik ( ~ 13.2 km ): 1597+ Ubytovací jednotky.\nGruda ( ~ 14.3 km ): 10+ Vily/Chaty.\nPláž Hotel Croatia ~ 1,1 km Od Dum Glasnović Skalnatá pláž: ideální pro rodiny s detmi, s restaurací, s caffe bar, vybavené sprchou. Vynikající výber vodních sportu. Nudismus je povoleno.\nPláž Fkk Plat ~ 2,6 km Od Dum Glasnović Oblázková pláž: ideální pro rodiny s detmi, s restaurací, vybavené sprchou. Nudismus je povoleno.\nPláž Fkk Mlini ~ 4,4 km Od Dum Glasnović Písecná pláž: ideální pro rodiny s detmi, s restaurací, vybavené sprchou. Nudismus je povoleno.\nPláž Lokrum, Dubrovnik ~ 9,8 km Od Dum Glasnović Oblázková pláž: ideální pro rodiny s detmi, doporucuje se pro mladé lidi. Vynikající výber vodních sportu. Nudismus je povoleno.\nPláž Sv. Jakov, Dubrovnik ~ 10,5 km Od Dum Glasnović Oblázková pláž: doporucuje se pro mladé lidi, s restaurací, s caffe bar, vybavené sprchou. Vynikající výber vodních sportu.


Daniel Klein DK10316-1 - SLEVA 310 Kč Doprava ZDARMA | Vivantis.cz - Být sám sebou\nDaniel Klein DK10316-1\nKód produktu: hDN434\nDaniel KleinDK10316-11240.00In stock\nJakmile chce moderní dáma vypadat výjimečně, sáhne většinou po zlatých doplňcích. Obklopte se zlatou aurou i vy a připněte si na zápěstí hodinky z dílny oblíbené značky Daniel Klein. Zlatou barvou se pyšní pouzdro, tah, a také číslice, luminiscenční ručičky a imitace chronografů. Pomyslnou třešničkou na dortu jsou čiré krystaly, které se přo každém vašem outfitu oslnivě zatřpytí. Hýčkejte se stylovým doplňkem, se kterým vždy zazáříte.


Hrozí nám další Vítězný únor? – Non serviam\nSvým způsobem ano. Jejich dlouholetý mocenský monopol, postavený na velmi podobné bázi jako ten komunistický, jen používající mírnějších atributů moci, je skutečně ohrožen. Ale nikoliv zleva, ba dokonce ani zprava. Nebezpečí mu hrozí především zespoda a nemá ve svém čele rudou vlajku se srpem a kladivem, ale červeno-modro-bílou.\nKomunistický puč, nebo i jen jejich politická renesance v současnosti skutečně nehrozí a všichni účastníci mocenských hrátek to vědí. Komunisté, ale také třeba chudák Okamura, slouží našim monopolním demokratům pouze jako náhradní cíle, na které je potřeba zaměřit palbu a tedy pozornost veřejnosti, aby se náhodou neobrátila ke skutečným problémům. Plní roli jakési politické a sociální Morany, kterou jen stačí vynést a upálit, aby zase přišlo jaro a bylo dobře.\nS tím úzce souvisí i jejich urputné blábolení o rozdělování, strmém nárůstu nenávisti, rasismu a fašizaci společnosti. Čemuž je pochopitelně nutné se rozhodně postavit. Je nutné vyrazit agitovat do polí a továren a přesvědčovat prostý lid, jenž má bohužel nedopatřením stále volební právo, o obrovských výhodách našeho plánovaného členství ve Svazu evropských socialisticko-islámských států a o zavedení permanentního výjimečného stavu do ústavy.\nA o výhodách halal porážek a o hidžábu jako hrdém symbolu ženské emancipace. A také pochopitelně o dvou typech státního zřízení, které na jeho území budou uplatňovány místo již beznadějně přežité demokracie – katedokracii a teokracii. Možná se najde místo i pro nějakou tu diktaturu, pokud bude nakupovat zbraně v USA a přijímat africké černoušky.\nLiberální demokracie je totiž již za zenitem a nestačí reagovat na nové výzvy a především hrozby. Princip vlády lidu není bohužel díky své podstatě schopen se dostatečně důrazně bránit proti tak destruktivním silám jako jsou ruské hybridní útoky, krajně pravicový populismus až fašismus a především sílící záplava odlišných názorů na sociálních sítích.\nA proto je naléhavě třeba vyloučit nevzdělané blbce, islamofoby a všechny manuálně pracující z rozhodovacích procesů o nichž nemají ani ponětí a tudíž nejsou kompetentní. Je nutné urychleně dokončit příliš dlouho se táhnoucí likvidaci drobných živnostníků a jiných parazitů a předat do rukou zahraničních korporací i poslední zbytky české ekonomické základny.\nTaké institut svobody projevu musí doznat řady změn, není možné dále trpět masové šíření názorů podrývajících autoritu některých stran, vlády a Brusele. A je nutné po letech jalového crcání konečně realizovat dokonalý sociální stát a onu geniální myšlenku velkého Karla Marxe – „každý podle svých schopností, každému podle jeho potřeb“.\nNapříklad: Jestliže je Ahmedovou jedinou schopností plodit dítka a vyznávat středověký způsob života, což je pochopitelně pro demografický a politický vývoj Evropy velice žádoucí, pak mu to musí být umožněno s libovolným počtem manželek a je třeba pochopitelně uspokojit z veřejných statků hmotné i duchovní potřeby celé jeho početné rodiny. Máme přece svobodu vyznání. Ostatně, vždycky si na to přece někde můžeme půjčit.\nA je to paradoxně právě tato bezbřehá suverenita, s níž nám tohle všechno elita tlačí pod tlakem do hlav, co způsobuje její rostoucí pocit ohrožení. Protože proletariát je sice skutečně zpravidla chudší a méně vzdělaný než elita, ale není blbý. Obyčejní lidé prostě cítí a na vlastních peněženkách i vidí něco jiného, než je jim předkládáno Českou televizí.\nA dávají to čím dál hlasitěji a důrazněji najevo. Na internetu, při volbách. Do televize se bohužel jejich zástupci dostanou jen zcela výjimečně. Aniž by tím nutně toužili po návratu komunismu. Projevují se čistě demokraticky – nejsou totiž ani komunisté, ani ANTIFAšisté. Žádné stavění barikád, výkřiky „všechnu moc sovětům“, zápalné lahve, hořící úřady a rozvěšování topkařů po předražených lucernách pořízených z evropských dotací. Prozatím.\nVždycky jsem přemýšlel, co vedlo v roce 1948 občany k tomu, že většinově buď přímo podpořili, nebo alespoň uvítali komunistické převzetí moci. Protože navzdory hysterii, která nyní okolo tohoto aktu vládne, tomu tak bylo. Protože faktem je, že lidi nevyšli do únorových ulic bránit demokracii zabalení do amerických vlajek. Žádné protesty se nekonaly, většina naopak pád starého režimu uvítala.\nNechápal jsem, jak mohli být tak „hloupí“, že nebránili nejlepší z možných typů vlád a vítali nástup toho nejhoršího. Dnes už to chápu. Nebránili „demokracii“, jakkoliv tady z ní v roce 1948 již mnoho nezbývalo prostě proto, že jí měli plné zuby.\nVnímali ji celkem oprávněně jako něco, co přineslo nejdřív bohatství malé menšiny a veselou bídu většiny. Poté jim demokracie věnovala krizi a žebračenky, rozhodování o nás bez nás a nakonec válku. Po ní se jako bumerang vrátil Beneš, symbol toho všeho a vnímání demokracie dorazil svým poválečným běsněním – likvidací politické plurality, dekrety, brutálním odsunem Němců, cenzurou, znárodňováním.\nDemokracie pro lidi v roce 1948 znamenala pouze to, že jsou stejně chudí a bezprávní, jako byli vždycky a jediný rozdíl je v tom, že tento stav mohou pravidelně stvrzovat při volbách. Pěšky, jako za vozem.\nTak proč by tu beznaděj nezkusili vyměnit za režim, který jim slíbil, že národní bohatství bude patřit všem, opravdu všichni se budou mít dobře a budou si skutečně vládnout sami.\nTeď máme také únor a od komunistického převzetí moci, které mimochodem americký kongres ohodnotil jako „dokonalý převrat“, uplynulo sedmdesát let. Dnes už vím, co stálo v jeho pozadí kromě komunistické důkladnosti, skvělé připravenosti a dokonalého provedení.\nMusel to být dnešku dosti podobný pocit většiny národa, že stávající režim přivedl jejich zemi někam, kde ji mít nechtějí. A že ji navzdory jejich sílícímu mínění vede tím směrem vytrvale dál a jejich názory na směr plavby státní kormidelníky absolutně nezajímají.\nDruhý komunistický převrat nám navzdory tomu rozhodně nehrozí. Nehrozí nám ani nástup fašismu skrze obecné referendum. Ani demokracie není prozatím ohrožena, to se jen její domnělí monopolní majitelé obávají ztráty monopolu a zakopávají se v dosažených pozicích.\nPro demokracii bude rozhodující, jak se přitom monopolisté budou chovat. Jestli tak, jako doposud, tak nás po sedmdesáti letech možná opět čekají skutečně zajímavé časy.


Šéf MZV Turecka označil návštěvy politiků na letecké základně Incirlik za nemístné - 23.06.2016, Sputnik Česká republika\nŠéf MZV Turecka označil návštěvy politiků na letecké základně Incirlik za nemístné\nTurecký ministr zahraničních věcí Mevlüt Çavuşoğlu prohlásil, že cesty politiků na vojenskou základnu Incirlik jsou nemístné. 23.06.2016, Sputnik Česká republika\nturecko, německo, mevlüt çavuşoğlu\nTurecký ministr zahraničních věcí Mevlüt Çavuşoğlu prohlásil, že cesty politiků na vojenskou základnu Incirlik jsou nemístné.\nDříve se už objevila v online verzi týdeníku Spiegel informace o tom, že Ankara nepustila německou delegaci na vojenskou základnu NATO Incirlik. Podle údajů německého týdeníku byla příčinou odmítnutí rezoluce o genocidě Arménů v Osmanské říši, kterou schválil spolkový sněm. Oficiální mluvčí německého ministerstva obrany potvrdil RIA Novosti, že Ankara plán červencové cesty na základnu vojenského letectva neodsouhlasila.\n31. ledna 2016, 11:33\n„Vojáci a skupiny techniků projevující zájem o návštěvu základny Incirlik to mohou bez problémů udělat. Pokládáme ovšem za nemístné, aby základnu navštěvovali nevojenské organizace a politici", cituje Çavuşoğlua televizní stanice Haberturk.\nNa letecké základně Incirlik se nachází mise Bundeswehru. V prosinci roku 2015 tu byly testovány výzvědné letouny Tornado, které se od ledna používají ve vzdušné rozvědce v Sýrii. V současné době se v Turecku nachází asi 200 německých vojáků, jejichž mandát na účast v syrské operaci končí 31. prosince.\nVztahy mezi Berlínem a Ankarou se prudce zhoršily po rezoluci o genocidě Arménů, kterou přijal německý parlament 2. června. Hned poté odvolalo Turecko svého velvyslance kvůli konzultacím a diplomat SRN byl předvolán na turecké ministerstvo zahraničních věcí.


Kudy z nudy - Multifunkční budova Kotelna v Libčicích nad Vltavou\nÚvod > Co chcete dělat? > Multifunkční budova Kotelna v Libčicích nad Vltavou\nMultifunkční budova Kotelna v Libčicích nad Vltavou\nkotelna Libčice nad Vltavou okno Vltava\nStavba Kotelny, upravená architektem Patrikem Hoffmanem do moderního kabátu, se otevřela veřejnosti 26. října 2017.\nOriginální multifunkční prostor, koncipovaný pro umění, řemeslné a inovativní technologie, firemní a společenské akce. Jedná se o velkou průmyslovou halou s pětimetrovými okny a rozlohou 300 m2. Prostory slouží kultuře a výstavám.\nJedná se o tři vzájemně oddělitelné části. Velká eventová hala s vysokými stropy a subtilními industriálními okny, nižší Stará kotelna, postavená koncem 19. století je orientovaná směrem k Vltavě a hodí se jako restaurační zázemí nebo pro menší akce. Suterénní prostory se nabízí pro klubové využití a ústí do paty historického komínu s vodojemem.\nPoznámka: Před návštěvou nutno zavolat.\nTrasa ze stanice Libčice nad Vltavou k místu Multifunkční budova Kotelna v Libčicích nad Vltavou.\nTrasa ze stanice Libčice n.Vltavou k místu Multifunkční budova Kotelna v Libčicích nad Vltavou.\nKostel sv. Bartoloměje v Libčicích nad Vltavou\nPřírodní park Dolní Povltaví


Philips Massive 15022/54/10 - Venkovní lampa ZAGREB 1xE27/100W černá - stříbrná patina | Svět-svíti\nPhilips Massive 15022/54/10 - Venkovní lampa ZAGREB 1xE27/100W černá - stříbrná patina váš interiér či exteriér oživí a přitom poskytne dostatek světla. Ušetřete a využijte sezónní akci, v níž máme právě toto svítidlo ve slevě. Garantujeme nejnižší cenu v Česku. VíceMateriál: kov, skloBarva: černá, patina, stříbrnáŽárovka součástí balení: NEVýrobce: Philips MassiveZáruční doba: 36 měsíců ZDARMA\nParametryPhilips Massive 15022/54/10 - Venkovní lampa ZAGREB 1xE27/100W černá - stříbrná patinaVýrobcePhilips MassiveSérieZAGREB Philips MassiveMateriálkov; skloPovrchová úpravapatinaBarvačerná; patina; stříbrnáVýška [mm]515Šířka [mm]230PaticeE27Počet žárovek1Světelný zdroj (žárovka)1xE27/100W/230VŽárovky součástí baleníNETypVenkovní lampičkaIP krytíIP44Záruční doba36 měsíců ZDARMADostupnostJiž nebude\nPhilips Massive 15022/54/10 - Venkovní lampa ZAGREB 1xE27/100W černá - stříbrná patina charakterizuje pěkný design a funkční provedení. Nyní je možné toto osvětlení koupit za akční cenu. Použitý materiál – kov, sklo – zajistí bezpečnost, odolnost a dlouhou životnost. Také údržba bude snadná. Výrobek splňuje současné evropské normy. Do svítidla je určen světelný zdroj s parametry 1xE27/100W/230V. Do svítidla je určena žárovka s parametry E27. Zde si ji můžete za výhodnou cenu koupit. Svítidlo je vyrobeno v provedení černá, patina, stříbrná. Získáte tak zajímavý doplněk do svého domova. Aby vaše osvětlení bylo dokonale sladěno, doporučujeme se podívat i na jiná svítidla z kolekce ZAGREB Philips Massive. O výrobci\nPhilips Massive 15026/31/10 - Venkovní svítidlo ZAGREB 1xE27/60W


Interakce mezi prednisolonem a Tavegilem při užívání. - Šedý zákal August\nKontrola kompatibility léků Prednisolone a Tavegil. Je možné tyto léky pít společně a kombinovat je.\nInterakce s drogou: Tavegil\nPrednisolone-Advil pro děti\nTekuté želé prednisolon-Advil\nPrednisolon a Suprastin se používají k léčbě závažných alergických reakcí. Tato kombinace vám umožní dosáhnout rychlého výsledku a zmírnit stav nemocného člověka..\nPrednisolon a Suprastin se používají k léčbě závažných alergických reakcí.\nTento lék patří do skupiny glukokortikosteroidních léků. Lék má antialergický účinek, eliminuje zánět a potlačuje imunitní systém. GCS ovlivňuje metabolismus tuků, bílkovin a sacharidů a také stimuluje vylučování iontů draslíku, což přispívá ke změně rovnováhy voda-elektrolyt. Lék snižuje otoky sliznic dýchacích cest a potlačuje obstrukční procesy v průduškách.\nTento lék patří do skupiny glukokortikosteroidních léků.\nDroga patří k antihistaminikům. Účinně zmírňuje příznaky alergie a má sedativní účinek. Navíc eliminuje zvracení a zmírňuje křeče. Suprastin zmírňuje svědění, pálení, otoky a slzení spojené s expozicí alergenům.\nSuprastin účinně zmírňuje příznaky alergie a má sedativní účinek.\nIndikace pro současné užívání prednisolonu a suprastinu\nnemoci nadledvin, včetně porušení jejich funkcí;\nonemocnění štítné žlázy: tyroiditida;\nprevence odmítnutí dárcovského orgánu;\nKombinovaný účinek prednisolonu a suprastinu\nPokud jsou podávány společně, léky rychle eliminují alergické reakce různé etiologie, zmírňují bronchospazmus, otoky a další příznaky, které ohrožují lidský život..\nDoporučuje se užívat Prednison ráno během jídla nebo po jídle s vodou. Počáteční dávka je 20 mg. Denní množství léku stanoví lékař v závislosti na příznacích. Léčba se také používá ve formě masti, která se aplikuje na postiženou oblast pokožky dvakrát denně..\nDoporučuje se užívat prednison ráno během jídla nebo po jídle s vodou..\nSuprastin by měl být užíván perorálně s jídlem, 25 mg 2-3krát denně, v závislosti na klinickém obrazu. Lék se v případě potřeby podává intravenózně. Injekce se provádí po antiseptickém ošetření oblasti vpichu. Injekce se častěji používají v naléhavých případech. Dávka pro dítě se určuje v závislosti na hmotnosti.\nKontraindikace pro prednisolon a suprastin\ntěhotenství (zvyšuje se riziko pro plod);\nPrednisolon ovlivňuje produkci hormonů nadledvin, proto je u onemocnění spojených s těmito orgány důležité před zahájením léčby konzultovat lékaře..\nPři užívání GCS může vzrůst krevní tlak a při dlouhodobé léčbě existuje riziko cukrovky. U dětí je zaznamenáno zpoždění vývoje a u žen může dojít k selhání menstruačního cyklu. Při dlouhodobém užívání kortikosteroidů se objevuje hirsutismus a často se objevuje obezita.\nDalší nežádoucí účinky při současném užívání prednisolonu a suprastinu:\nkomplikace infarktu myokardu ve formě zvýšení zóny nekrózy;\nKsenia Igorevna, 31 let, Togliatti\nPřednisolon předepisuji se Suprastinem pouze v případě akutních alergických reakcí na kteroukoli složku ke zmírnění bronchiální obstrukce a plicního edému. Jedna kombinace těchto léků nevede k nežádoucím reakcím.\nKarina Aleksandrovna, 45 let, Černovice\nDoporučuji mít takové léky v lékárničce pro každého, kdo je náchylný k alergickým reakcím doprovázeným Quinckeho edémem. Suprastin s prednisolonem může být život zachraňující, pokud se podá okamžitě intravenózně.\nEvgeny Vasilievich, 53 let, Podolsk\nSuprastin s přednisolonem předepisuji pouze na silný edém, který ztěžuje dýchání. Úleva nastává do hodiny po absorpci účinných látek. Nedoporučuji užívat takové léky samostatně bez lékařského předpisu.\nSuprastin, instrukce, popis, aplikace, vedlejší účinky.\nKomentáře lékaře k léku Prednisolon: indikace, forma a čas přijetí, zrušení, vedlejší účinky\nPredizolonový multifunkční hormonální přípravek.\nPrednisolon | návod k použití (tablety)\nSergey, 30 let, Ivanovo\nSuprastin s prednisolonem byl injikován intravenózně s těžkým edémem hrtanu po bodnutí včelou. Myslel jsem, že se udusím, ale drogy rychle pomohly. Nyní je vždy mám po ruce ve formě tablet.\nAnatoly, 28 let, Nižnekamsk\nSeznámil jsem se s takovými léky s alergií na jahody. Nečekal jsem, že reakce bude tak silná. Celé tělo svědělo, objevil se pláč. Lékař doporučil užívat Suprastin a Prednisolone několik dní. Následujícího dne to bylo mnohem lepší.\nTamara, 47 let, Iževsk\nTato kombinace léků se hodila pro akutní alergie na barvení vlasů. Najednou se to zhoršilo, hlava začala silně svědit, bylo těžké dýchat, objevily se puchýře. Barva se rychle smyla a přijala uvedené přípravky. Ten den mě zachránili před udušením.\nNejvýznamnější částí fundusu je papilla (disk) zrakového nervu a obvykle je výchozím bodem pro vyšetření. Bradavka je umístěna mediálně od zadního pólu oka a vstupuje do oftalmoskopického zorného pole, pokud subjekt otočí oko k nosu\nTento produkt není k dodání do vaší oblasti k dispozici Vaše úspory 2 str. 91 až.20% sleva 11 р. 62 až.poděkovat!Vždy se snažíme o to nejlepší, abychom potěšili naše zákazníky nejvýhodnějšími cenami..


U Temelína vyrostou desítky nových domů - Českobudějovický deník\nU Temelína vyrostou desítky nových domů\nČeskobudějovicko – Delší fronty u zápisů do školek, hustší doprava, neustálé budování. S tím se brzy budou setkávat lidé, kteří žijí poblíž elektrárny. Plánovaná dostavba sem totiž přivede stovky nových obyvatel. Zájem o parcely a byty roste už nyní. Obce se však na příliv připravují a tvrdí, že to nebude znamenat velké problémy.\nRealitní makléři předpokládají boom, jakmile vláda definitivně rozhodně o dostavbě. „Lidé už se Temelína nebojí a ti, kteří tam najdou práci, se budou do okolí stěhovat i s rodinami. Většina z nich tam chce stavět a zůstat natrvalo. Už teď se pozvolna rozprodávají parcely," komentoval Karel Exl ze společnosti Remax.\nZhruba tisícovku nových obyvatel očekává Týn nad Vltavou. Vznikne tu proto obytná zóna v areálu Jaselských kasáren. „V současnosti je zde prodáno sedm parcel z dvanácti, nabízíme také deset bytů v opravených domech. Dále vznikne ještě asi třicet parcel, plánujeme i přestavbu panelových objektů," vyjmenoval starosta Milan Šnorek.\nMístní se ale podle něj nárůstu lidí nemusí bát. Město s ním počítá a předem již zajišťuje například dostatek míst v mateřské škole. „Zřídili jsme třídu v budově základní školy Hlinecká, takže teď máme kapacitu nad rámec. Bereme děti z okolních obcí, později tu bude místo pro rodiny, které se přistěhují," vysvětlil starosta.\nMakléř Karel Exl se domnívá, že lidi k Temelínu táhnou kromě pracovního uplatnění i další výhody. Obce totiž dostávají finanční příspěvky od společnosti ČEZ a mohou si tak dovolit víc než jiní.\nTýn nad Vltavou má s ČEZ smlouvu, která mu každý rok přináší deset milionů do rozpočtu. V poslední době město peníze využilo na zateplení polikliniky nebo vybudování skateparku. „Nikde však není garance, že budeme příspěvek dostávat pořád, navíc blízkost elektrárny do jisté míry limituje rozvoj města. Musíme plnit evakuační plány, ale celkově si nestěžujeme," doplnil starosta Milan Šnorek.\nJak se bude stavět v menších obcích\nTemelín – Prvních 18 parcel bude k dispozici v lokalitě Záluží, dalších zhruba dvacet přímo v obci Temelín. Celkem rozparcelují 20 hektarů.\nDříteň – Připravuje se 41 parcel pro rodinné domy a pro výstavbu pěti bytových domů s celkem třiceti byty.\nVšemyslice – Lidé budou moci stavět na dvou místech v Neznašově, který pod Všemyslice patří. První nabízí 13 parcel. Druhá lokalita ještě není rozparcelovaná, ale jedná se o atraktivní místo u rybníka.\nOlešník – Obec odkoupila pozemky od místního Zemědělského obchodního družstva. Vzniknou zde parcely zhruba pro deset rodinných domů.\nPrvní zájemci o bydlení se hlásí v Dřítni. Obec vyjde vstříc několika desítkám z nich. „V prosinci jsme schválili územní plán a máme vytipované lokality pro parcely na rodinné i bytové domy. Příští rok bychom je rádi zasíťovali a rok poté nabídli k prodeji," uvedl starosta Josef Kudrle.\nSamotní obyvatelé vesměs nemají k plánovaným stavbám výhrady. „Nevadí mi to. To, že se obec rozrůstá je podle mě jenom dobře," komentovala Romana Píchová.\nI když se někteří lidé blízkosti jaderné elektrárny trochu bojí, podle dříteňského starosty převažují pozitiva. „ČEZ nám poskytuje výraznou finanční pomoc, bez které bychom si spoustu věcí těžko mohli dovolit. Díky příspěvku jsme loni postavili mateřskou školu pro 84 dětí," řekl.\nTaké proto je přesvědčen, že příliv obyvatel nebude znamenat velké problémy. Obec může v případě nedostatku míst ve školce využít starou budovu a otevřít další třídy.\nNové pracovní příležitosti v Jaderné elektrárně Temelín už v minulosti přivedly mnoho lidí do Všemyslic. „Projevuje se to například tím, že nejvíc dětí v naší mateřské škole mají zaměstnanci ČEZu. Další vlnu stěhování očekáváme, jakmile začne dostavba. Bohužel nám zřejmě právě kapacita školky nebude stačit, takže nyní hledáme prostory a peníze," připomněla starostka Hana Bartušková.\nTaké ona si pochvaluje finanční příspěvek. Obec díky němu může pořádat řadu kulturních a sportovních akcí a postavila víceúčelové zařízení na hřišti, jaké by sama nedokázala zaplatit. Letos se chystá vybudovat chodník u frekventované silnice.\nVelké výhody nabízí svým budoucím obyvatelům vesnice Temelín. Lidé tu neplatí poplatky za odpad, zdarma jsou i obědy pro děti ve školce. Starosta očekává, že se počet místních zvýší asi o stovku. „Když se Temelín stavěl, tak jsme zažili odliv. Byla tu stavební uzávěra, takže se lidé stěhovali do Dřítně, Olešníka nebo Týna. Teď ale pociťuje velký zájem o parcely, máme už zhruba čtyřicet žádostí," poznamenal starosta Petr Macháček.\nNěkolik rodin bude moci stavět i v Olešníku. Obec koupila pozemky Zemědělského obchodního družstva a rozdělí je asi na deset parcel. Tím však možnosti zatím končí. „Vzhledem k odkalištím nám moc dalšího prostoru nezbývá. Jedinou šancí je odkup soukromých pozemků," vysvětlil starosta Jaroslav Pavlica.\n15.4.2013 VSTUP DO DISKUSE 8


Na to nikdy nezapomenu. Klára Samková popsala, jak včera byla osobně na debatě Zemana a Drahoše. A má k vám vážnou výzvu | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Zprávy » Kauzy » Na to nikdy nezapomenu. Klára Samková popsala, jak včera byla osobně na debatě Zemana a Drahoše. A má k vám vážnou výzvu\nDrahoš, nebo Zeman? NE – Islám, nebo Čína – to je to, oč tu běží!\nNa včerejší večer jen tak nezapomenu. Karlínské divadlo bylo narváno k prasknutí a já jsem seděla na druhém balkonu v úplně poslední řadě. Celý kotel jsem měla před sebou...\nObecenstvo bylo rozděleno na sedící „vpravo“ – což byli paradoxně podporovatelé prezidenta Zemana – a „vlevo“, což byli podporovatelé Drahoše. Protože se do divadla začalo pouštět více než hodinu před zahájením vysílání, bylo možno se porozhlédnout po podporovatelích obou táborů i předem. Kupodivu byli snadno rozpoznatelní, a to nikoliv na základě „placek“, ale na základě věku. Minimálně polovinu podporovatelů Drahoše tvořili mladí lidé, u kterých jsem měla pochybnost, zda jim bylo nad osmnáct... Podporovatelé Zemana byli různorodější, avšak minimálně o generaci starší než tato skupina „drahošovců“, nad kterými svým ú/pačesem čněl náhlavní kaktus Dominika Feriho. Mezi „zemanovci“ se objevila i řada více či méně bizarních postav – zejména mužů staršího věku, s rukama jako lopaty a v odění, které mělo svůj zářný okamžik někdy v 70. letech. U obou skupin byla zřetelně jiná nálada. „Drahošovci“ přišli na happening. Veselé postávání u baru, vzájemná obětí, smích. Zemanovci byli skleslí. Svěšené koutky úst, starost v obličejích. Postávání bokem – spíše osaměle nebo ve dvojících. Tichý rozhovor, ne nepodobný šeptání v kostele před tím, než začne mše.\nV sále obě skupiny ztichly a nevěřícně zíraly na jeviště, kde se volně promenovali muži tu s vysavačem, tu s mopem. Příprava prezidentského klání před zraky publika... To mi přišlo hodně neprofesionální. A pak přišel pan Voříšek. Čekám, kdy se kdo omluví kritizovanému panu Korantengovi, který údajně nestíhal pana Zemana na Nově... Protože jestli Korangeng „nestíhal“, tak pan Voříšek byl totálně mimo.\nSamostatnou kapitolou byl příchod „první a ‚potenciálně první‘ dámy“. Paní Drahošová vešla přes jeviště – za potlesku jedné strany a projevů nelibosti druhé strany. Po jevišti nakráčela diagonálně – tedy přešla je celé. „Hele – a kde je Ivana?“ ptali se moji sousedé. Až teprve následně jsme s obtížemi zjistili, že první dáma již sedí v hledišti – přišla bez jakéhokoliv ohlasu, prostě si sedla na své místo. Myslím, že příznivci pana Zemana by byli uvítali, kdyby na příklad vstala a uvědomila ostatní, že tam vůbec je... Ale důležitý je výsledek. Obě tam byly – a přesně tak, jak je známe. Ať si každý sám určí své sympatie.\nJednou z následně vznesených výtek na adresu obecenstva bylo, že „hlučeli“ a zasahovali do debaty. Zde bych ráda uvedla to, co v televizi nebylo možná vidět: pan Voříšek opakovaně vyzval hlediště, aby „fandilo“. Takže hlediště dělalo pouze to, k čemu jej moderátor vyzval! Pískalo se, tleskalo se, volalo se „Zeman“ a „Drahoš. Ozývaly se salvy smíchu. Ale nepadly žádné sprosťárny. Prosím – žádné... Žádné výzvy typu „Drahoš do plynu“ nebo „Zeman na krchov“, ani výkřiky „debil“ – a to ani na jednu ani na druhou stranu – se prostě nekonaly. Takže by mne docela zajímalo, v čem to publikum „ničilo debatu“. Že emocionálně reagovalo? Promiňte – ale proto bylo přizváno! Jinak se mohla debata odehrávat ve studiu.\nSamostatnou kapitolou je televizní přenos, který si musím sama ze záznamu pustit. Jen tak budu moci srovnat, do jaké míry televize opravdu odvysílala to, co se na jevišti skutečně odehrávalo. Za oběma kandidáty bylo velké plátno, na které se zabíraly detailní záběry obou kandidátů. Nevím samozřejmě, zda do éteru šlo to, co jsme viděli na těchto projekčních plátnech, ale z Karlínského divadla se to jevilo tak, že zhruba od poloviny přenosu televize úplně přestala zabírat a vysílat detaily pana Drahoše. Důvodem byla jeho „řeč těla“, která pro něj byla tak nelichotivá, že detailní záběry by mohly vypadat až jeho záměrné poškozování. Pan Zeman se rozvalil v křesle (což ne že by mi to bylo zcela sympatické), občas po svém zvyku rozhodil rukama a občas typicky obrátil oči v sloup. Pan Drahoš seděl na křesle „v pozoru“, jako – čtenáři prominou – by se mu chtělo akutně čurat. Čekala jsem, kdy si ještě překříží nohy a začne se pohupovat tak, jak to dělá každý, komu se chce, ale nemůže... Jeho diskomfort byl zcela zřejmý.\nNechci se vyjadřovat k průběhu diskuse ani k jednotlivým tématům a replikám, kterými se oba kandidáti častovali. Je na individuálním zhodnocení každého, aby si vytvořil svůj názor. Jedno však bylo nepominutelné. „levice“, kde seděli příznivci pana Drahoše, začala obrovským aplausem. Ten v průběhu debaty očividně slábl... ku konci byla tato strana publiky tak zmatena, že občas zatleskali i Zemanovi... Protože nebylo zřetelné, kde vlastně pan Drahoš skončil.\nPosledních deset minut bylo očividně ubohých – a to oboustranně. Pan Zeman propadl do lehce skleslé nálady a nezapojoval se do debaty tak živě jako na začátku. Protože jej znám osobně a již to řadu let (společné dva roky ve Federálním shromáždění udělaly své), bylo mi jasné, že se začal nudit. Něco jako když desetiletému děcku nutíte chřestítko pro jednoroční, aby hrálo s ním, zatímco ono touží stavět si lego pro třináctileté. Dynamika směřující k vyšším výkonům se ani z jedné strany nekonala, u obou pánů bylo vidět, že si přejí, aby daná chvíle pominula – i když asi každý z jiných důvodů.\nShrnutí přišlo až po ukončení debaty. To pan prezident Zeman začal hledat hůlku, aby se mohl zvednout z nízkého posedu na křesle. Nakonec mu pomohla ochranka, která jej odvedla z jeviště, zatímco jej podpírala z obou stran. Tohoto zdravotního handicapu svého spolukandidáta hojně využil pan Drahoš, který vyskočil ze svého křesla a začal pózovat způsobem hodným kulturisty – opravdu – i ty vytočené nožky byly vidět! Zároveň zvedal palce jako „lajky“. Evidentně využíval situace, kdy jeho oponent opouštěl jeviště a on měl celý prostor pro sebe. Musím říci, že tento závěr nezvládl ani pan Drahoš, výtku mám i k panu Zemanovi a rozhodně nesnesitelné toto bylo od pana Voříška. Podle mého názoru si měli oba kandidáti podat ruce, společně zamávat publiku a ve stejnou dobu opustit jeviště. Jelikož je známo, že pan Zeman je „slabej na nohy“, měl to být pan Drahoš, kdo měl za ním přijít a dle Gutha Jarkovského jako osoba mladší osobě starší a jako osoba níže postavená (kandidát na prezidenta) osobě výše postavené (úřadujícímu prezidentovi) nabídnout pozdrav. Zeman měl ruku přijmout. Oba pánové si měli navzájem poděkovat za rozhovor. Toto se nestalo a já to považuji za společenské faux pas.\nKe kandidatuře obou zájemců o prezidentský úřad jsem napsala již před tímto kláním úvahu, kterou si dovoluji p.t. čtenářům níže předložit. Chtěla bych však zdůraznit jedno: perzonalizace politice neprospívá – jde o ideje, nikoliv o osoby. A ty ideje jsou jasné – a vyplynulo to jednoznačně i z debaty: Islám nebo Čína?\nKdo chcete, můžete číst dál.\nBylo to na jedné z prvních schůzí Federálního shromáždění v létě 1990, kdy se ozval z pléna poslanec a pozdější ministr kultury Pavel Dostál a protestoval proti způsobu hlasování. Stejně jako tehdy já totiž nepochopil, že ke konečnému znění zákona se propracovává postupnými hlasováními o pozměňovacích návrzích, takže nakonec se výsledné znění právní normy kroutí jako had, jehož jednotlivé části těl navíc vůbec nemusí být navzájem přizpůsobené. Legislativa, jak jsme společně zjistili, je něco jako tvorba středověkých či starověkých chimérických zvířat: tělo lva a drápy orla, ocas hadí, obličejem se to tváří jako člověk. Oba jsme se původně domnívali, že o jednotlivých verzích zákona se hlasuje jako o celcích. Člověk (ano, i poslanec je člověk) si vybere ten, který se mu líbí nejvíce a u které verze se shodne nejvíce hlasujících, ta verze zákona je přijata. Místo toho však tvorba zákona nabírá nejrůznější zákruty. Jedním z nejdůležitějších momentů práce poslance je vysledovat, do jaké míry se na základě přijatých pozměňovacích návrhů může s konečným zněním zákona ztotožnit – a tím pádem pro něj hlasovat – anebo neztotožnit, a tudíž pro něj nehlasovat. Prakticky nikdy se nestane, že by byť i jen jediný poslanec ze zákonodárného sboru byl s konečným zněním zákona spokojen. Vždy se podle někoho najde něco, co by bylo potřeba ještě vylepšit, dodat, případně odebrat. To, o co se bojuje, o co se hlasuje, je poměr toho přijatelného a nepřijatelného. Když to je 80 ku 20 tak to je skvělé. Když to je 70 ku 30, tak je to dobré, 60 ku 40 začínají pochyby, jestli to má smysl... A v obzvlášť vypjatých chvílích se můžete dopracovat k tomu, že se z 51% se domníváte, že zákon je potřebný a je nutno jej přijmout a z 49% je předmětný návrh zákona katastrofa...\nSama jsem si tím prošla za ty dva roky svého poslancování mnohokrát. Někdy byla situace tak napjatá, že jsem se musela uchýlit na jediné jakžtakž soukromé místo, které ve „Federálu“ bylo, totiž dámské záchodky (zapomeňte, že by poslanci měli své kanceláře!) a tam jsem plakala. Vzteky. Naštváním. Bezmocností. Ponížením. Pak jsem si umyla oči a šla jsem za skřípání zubů hlasovat.\nAsi nejhorší situaci jsem zažila při projednávání zákona o mimosoudních rehabilitacích – restitucích, kde jsem byla spolu s Rostislavem Senjukem a Václavem Bendou zpravodajkou k zákonu, takže jsme jednotlivé pozměňovací návrhy fakticky představovali. Bylo jich nepočítaně a ty, které jsem považovala za obzvláště nutné, za ty, které by mohly dle (nejen mého) názoru přispět opravdu podstatně ku zlepšení zákona, padaly pod stůl jeden za druhým. Zákon začínal dostávat zcela šílenou podobu, protože mnoho kolegů poslanců již mělo na mysli zákon o tzv. velké privatizaci, o kterém se mělo hlasovat vzápětí – a považte, kdyby se restituovalo přespříliš, nebylo by co privatizovat, že...\nOkolo půlnoci jsem byla už úplně vyčerpaná, na dně svých sil a v zásadních pochybnostech, jestli vůbec má smysl zákon ve znění odhlasovaných pozměňovacích návrhů přijímat. Moje rozpoložení zpozoroval vedle mě sedící předseda vlády Marian Čalfa. Naklonil se ke mně a tiše mi pošeptal: „Paní poslankyňa, stále to je vládny návrh – ešte stále jej môžem stiahnu“. Jako kdyby do mne vjel blesk... Přestala jsem se soustředit na jednotlivé nedokonalosti, ba i očividné chyby zákona (některé z nich se podařilo napravit rozhodnutími Ústavního soudu v roce 1993, i když zdaleka ne všechny) a celý zákon jsem uviděla v jeho celistvosti. Byl to podobný pocit, jako popisují ti, kteří přežili svou klinickou smrt a viděli, jak se vznáší nad svým vlastním mrtvým tělem. Následoval obrovský příliv energie, který pramenil právě z onoho celostního poznání – a hlasování jsme dotáhli do konce, který byl nakonec úspěšný.\nSlova Mariana Čalfy měla zásadní (byť skrytý) význam nejen pro tento zákon, ale stala se jedním z kamenů, na kterých jsem postavila svůj život. „Stiahneme to?“ Ptám se vždycky znovu a znovu, když se dostávám do nejednoznačné situace.... a snažím se dostat do onoho „flow“, který mi umožní celostní pohled a rozhodnutí, ve kterém to správné převáží nad nesprávným.\nMnozí si nyní mohou říci, že výše popsaná epizoda je důkazem toho, jak je politika špinavá a plná kompromisů. Ano, je plná kompromisů. Avšak nejen politika. Kompromisy děláme každý den – a mnohokrát. Lidé jsou živočišný druh vyznačující se mimořádnou sociabilitou. To, že „si děláme, co chceme“ je z velké části iluzí, protože naše možnosti jsou vždy ovlivněny řadou faktorů, které těžko můžeme změnit. Každý můžeme vydat úsilí na jejich změnu – a taky musíme. Ale tvrdit, že výsledek čehokoliv – soukromého života, podnikání, zaměstnání, je 100% výsledkem jen a pouze našeho rozhodnutí, na které nemají ostatní lidé žádný vliv (a to nemluvím o počasí, socio-ekonomickém statutu, intelektu a ani náhodě, která nás ovlivňuje víc, než si myslíme), je prostě nesmysl. Vždy a ve všech směrech se jedná o kompromis. Jediné, o čem můžeme ve skutečnosti opravdu rozhodnout je, co je pro nás z těch 51% přijatelné, a co nikoliv.\nV podobné situaci se nacházíme nyní, před druhým kolem prezidentských voleb, kdy je národ rozdělen na „zemanovce“ a „drahošovce“ a výrazy obou táborů a jejich přívrženců ve směru k táboru opozičnímu již dávno přesáhly mez, kterou by bylo možno nazvat „přesvědčování oponentů relevantními nástroji, zejména fakty a argumenty“.\nNež se pustím do identifikace toho, o co dle mého názoru ve skutečnosti ve volbě českého prezidenta jde, dovolím si předeslat jednu velmi důležitou informaci, která, žel, v rámci vzájemného spílání nezazněla. Obecně se má za to, že důvodem, proč se konají referenda nebo celonárodní hlasování je nalezení NEJLEPŠÍHO kandidáta, případně přijetí NEJLEPŠÍHO rozhodnutí. To je fatální omyl. Důvodem takovýchto hlasování je přijetí nikoliv nejlepšího, ale MAJORITNĚ PŘIJATÉHO rozhodnutí. Ano, na velikosti záleží. S rozhodnutím je totiž spjatý jeden velevýznamný životní aspekt, který platí jak pro jedince, tak i pro národy. (Předesílám: vždy, když hovořím o národu, mám na mysli národ politický, tedy „národ“ sdílející jeden stát a jednu jurisdikci, nikoliv národ v etnickém, či, nedaj bože, dokonce v rasovém slova smyslu). Tímto aspektem je zodpovědnost. Pouze tehdy, jestliže můžete o svém osudu spolurozhodnout, můžete za něj nést zodpovědnost. Jde tedy o to, aby se hlasováním národ sjednotil, ZA CO chce nést zodpovědnost. V našem případě jde o rozhodnutí, za činy KTERÉHO PREZIDENTA chce nést národ zodpovědnost. To, že jedna strana „vyhraje“, vůbec neznamená, že ona vyhravší majorita udělala správné rozhodnutí. Je to zase úplně stejné jako v soukromém osobním životě. Jen za to, co můžete ovlivnit, o čem sám (i u vědomí veškerých limitů, nastíněných výše) člověk rozhodne, je ochoten nést zodpovědnost. Jestliže je výkon volby – a tím výkon zodpovědnosti – odepřen, přechází osoba (či národ) do apatie, ze které jej může vytrhnout pouze nová šance vzít osud do svých rukou. Proto dle mého názoru argumenty, že někdo má pravdu či nemá pravdu, je argumentem až druhotným. Podstatou svobody je i svoboda se mýlit.\nZ prezidentského klání je zřejmé, že voliči se rozdělili do dvou táborů, z nichž každý zobrazuje jeden úhelný problém, kterému Česká republika ve své podstatě čelí.\nPrvní hrozbou je naše propojení s Čínou, což je tvrdá komunistická diktatura nakombinovaná s ekonomickým kapitalismem, připomínajícím svými vnitřními vztahy polovinu evropského devatenáctého století. Je to země s obrovským ekonomickým potenciálem, avšak s nedostatkem surovin. Země, která si po tisíce let o sobě myslí, že všichni ostatní jsou barbaři. S tímto totalitním kolosem je volně propojeno Rusko, k jehož globálním zájmům je rovněž možno pociťovat – řečeno diplomaticky – značnou nedůvěru, pramenící právě z toho, že po formální stránce komunistickou diktaturu překonala, avšak o realitě tohoto překonání můžeme mít odůvodněné pochybnosti.\nDruhou hrozbou je islám, opět totalitní ideologie, navíc převlečená za náboženství a dožadující se a zneužívající naše právo na svou ochranu právě z tohoto důvodu. Muslimské země jsou bohaté na suroviny, jmenovitě ropu, kterou zbytek světa nutně potřebuje (pravděpodobně včetně Číny) a z valné části drží vládou nad touto surovinovou základnou zbytek světa tak říkajíc pod krkem. Muslimové jsou přesvědčeni, že nevěřící jsou neplnohodnotné bytosti, které, pokud na islám nepřestoupí, si nezaslouží sebemenší ochranu. Maximálně mohou muslimům sloužit.\nVe své nadřazenosti si je čínský i muslimský názor na ne-číňany a ne-muslimy v podstatě velmi blízký.\nPodle mého názoru je vnímání OBOU ideologií jako zásadních hrozeb zcela relevantní. To, o co jde, jsou perspektivy, které nám (a zde si dovolím paušalizovat, nám Evropanům a Američanům, nám nositelům euroamerické kultury, nám, kterým, možná s obrovskými chybami, jde o blaho světa jako celku, a to bez ohledu na ideologii) ta či ona hrozba nabízí, že bychom ji mohli proplout sice „se ztrátou desítky“, ale přece se zachováním vlastní integrity, vlastní duše.\nLapidárně řečeno, prezident Zeman považuje za akutnější hrozbu naší zemi ze strany islámu, prezidentský kandidát Drahoš a jeho podporovatelé považují za větší hrozbu Čínu a potažmo jejího lehce liknavého spojence s vlastními dalšími zájmy, totiž Rusko.\nNež se pustím do dalšího rozboru, dotknu se ještě vedlejších aspektů.\n1) Především – příští civilizační střet se odehraje zcela bezpečně mezi Čínou a islámskými státy. A to nejen proto, že Čína je jediná schopná se islámské agresi úspěšně postavit, ale především proto, že půjde o střet ekonomicko-politický. To se jednoznačně rýsuje již v Africe, kde euroamerická civilizace i se svou veškerou „humanitární pomocí“ fatálně selhala a Afrika se dostává pod zásadní vliv Číny. Lze očekávat, že z ekonomických důvodů se s různými Boko Haram a podobnými útvary Čína dříve či později zcela pragmaticky vypořádá. Lze předpokládat, že od rovníku pak půjde směrem nahoru a nespoléhala bych na to, že Sahara ji zastaví.\n2) Druhým aspektem je, že kromě islámských států a Číny neexistuje geopolitický útvar, který by byl schopen–ochoten do tohoto střetu civilizací vstoupit, případně mu zabránit. Jižní Amerika má dost svých problémů, zejména ekonomických a je relativně od místa střetu nejvzdálenější. Totéž platí pro Austrálii, která navíc čelí přílivu islámu ze severu a zatím se vůbec nezdá, že by tento problém dostatečně reflektovala – rozhodně ne tak, aby se před ním ochránila. Austrálie je na tom obdobně jako Evropa, ovšem s tím drobným rozdílem, že se v ní nacházejí další suroviny, potřebné k rozvoji – snad kromě masivních ložisek nafty. USA se snaží vyřešit své problémy – a že jich není málo – přičemž zásadní kartou je blíže neurčená míra vlastnictví amerického národního bohatství čínskými subjekty či přímo vládou, a to včetně amerických vládních dluhopisů. Indii nepočítám – opět má svých starostí více než dost. Částečně je paralyzovaná střetem s islámem již nyní: vždyť se úplně zapomnělo, že součástí Indie byl původně i Pákistán a důvodem jeho odtržení byla právě převaha islámu na jeho území. Z druhé strany je Indie ohraničena malou, leč opět islámskou Bangladéší a ze severu se na ni valí Čína. Indie to v následujícím střetu rozhodně nebude mít jednoduché.\n3) Evropa je naprosto zanedbatelná část zeměkoule. Už Čingischán se odtud dobrovolně vrátil, protože byla příliš chudá. Je fatální chybou islámských zemí, které o získání Evropy usilují, když se domnívají, že dobývají bohatý kontinent. Jediné bohatství Evropy jsou její obyvatelé se svými kulturními návyky. Pokud nebudou tyto návyky a tito obyvatelé chráněni, z Evropy se rychle stane druhá Jihoafrická republika nebo Zimbabwe.\n4) Skutečným paradoxem je, že obě strany, tedy Čínu, potažmo Rusko na straně jedné a islámské země na straně druhé vyzbrojila (a to jak proti sobě navzájem, tak i proti ní samotné) právě euroamerická civilizace. Je to euroamerická (tedy naše) průmyslová revoluce, naše vynálezy a naše dovednost, která vytvořila globální společnost. I u vědomí obrovských úspěchů a neuvěřitelného rozvoje jihovýchodní Asie, Japonska, Číny a mrakodrapů v islámských zemích, nelze než konstatovat, že se u nich jedná v nejlepším případě o rozvíjení euroamerické kultury. V horším – dle mého názoru nepoměrně častějším případě – se jedná o plagiát. A plagiáty, jak známo, nefungují. (Klidně mi nadávejte do namyšlených europocentristů, ale nejdříve se podívejte na to, co z předmětů, které jsou na světě používány, bylo kde vymyšleno. Kritizujte mne teprve pak.)\nNu a nyní k tomu vlastnímu střetu, který je, dle mého názoru skutečně čínsko-islámský. Přesto v něm hraje svou roli i taková z globálního hlediska nepatrná událost, jako je volba prezidenta země, jejíž počet obyvatel je zhruba poloviční než hlavního města Číny a HDP je hluboce pod úrovní rozpočtů nadnárodních ropných společností. I když se z globálního pohledu jedná o „drobek“, od doby, kdy znám „efekt motýlího křídla“ víme, že i nepatrná změna výchozích podmínek může přinést zcela nepoměrně velké odlišnosti a změny. Tedy, že i volba jednoho pseudomonarchy v nenápadné kotlince v ještě nepatrnější Evropě může přinést změnu poměru sil. I proto jsou tábory obou prezidentských protivníků zcela bezpečně podpírány mocným přílivem financí i ideologií svých zahraničních příznivců. Jen pro úplnost podotýkám, že aspekty jako je zdravotní stav kandidátů, jejich závislost či nezávislost na alkoholu, schopnost stáhnout králíka či cokoliv jiného, jsou kvalitami zcela zástupnými, nerozhodnými a nerozhodujícími. Rozhodný je pouze onen zásadní úhelný střet: komunisti a postkomunisti anebo islám?\nRozhodnout o této otázce je samozřejmě naprosto nad možnosti tohoto krátkého pojednání, proto si dovolím letmo nadhodit jen pár aspektů, které jsou pro rozhodnutí podstatné.\nPředevším – oba systémy jsou v úplném rozporu s tím, co euro-americká společnost považuje za svůj největší výdobytek, totiž koncept lidských práv. Je to vnímání všech lidí jako bytostí, které si jsou navzájem rovné v lidské důstojnosti, a to – jak praví na příklad Listina základních práv a svobod ČR a velmi podobně i v ostatních euroamerických právních řádech – „bez ohledu na pohlaví, rasy, barvy pleti, jazyka, víry, náboženství, politického či jiného smýšlení, národního nebo sociálního původu, příslušnosti k národnostní nebo etnické menšině, majetku, rodu nebo jiného postavení.“ K tomu, že všichni lidé si jsou rovni ve svém důstojenství, dospěla Evropa za strašných obětí, završených druhou světovou válkou a holocaustem. (Problém je, že páni politici si pletou tu rovnost v důstojenství s rovností absolutní).\nNa lidská práva můžeme jak s ohledem na Čínu, tak na islám zapomenout – v islámu pak máme ještě „bonus“, totiž, že diskriminuje nejen vně své ideologie, ale i dovnitř, totiž ve směru k ženám a z velké části i k dětem.\nDále však již dochází k rozdílům, které je nutno dle mého názoru zohlednit. Především: islám není jen ideologií, ale je také samostatným ekonomickým a právním systémem. Čína, přes veškeré výhrady k jejímu právnímu řádu, adaptovala principy euroamerického právního řádu do konceptu svého současného právního řádu. Totéž platí o ekonomice. Islám chce odlišný ekonomický systém, postavený na islámu. Čína stojí na euroamerickém ekonomickém konceptu – jen ho chce ovládnout. To je dle mého názoru zcela zásadní rozdíl, totiž rozdíl v systému. Splynutí euroamerického práva s islámským právem není možné, s čínským ano (ano, já vím, že skřípete zuby, ale pamatujte – 49%...). Čína nás hodlá ovládnout na základě našich vlastních ekonomických pravidel a našimi vlastními ekonomickými nástroji. Nechce z nás udělat Číňany. Islám nás chce ovládnout na základě jejich ekonomických nástrojů a chce z nás udělat muslimy. To, o co se hraje, je ve skutečnosti nikoliv ekonomika, ale naše duše. S muslimy ji ztratíme, s Číňany tomu tak nemusí být.\nPokud se máme rozhodovat mezi totalitní Čínou a Ruskem a totalitním islámem, musíme také vzít v úvahu, zda je zde nějaká možnost, že se jeden či druhý systém zřítí svou vlastní vahou podobně, jako se zřítilo (pravda, za významného ideologického vedení Ronalda Reagana) sovětské impérium. Paradoxně, z tohoto hlediska je výhodné přidat se na slabší stranu. Jak to tedy je? Islám vznikl před 1400 lety. Od té doby stále expanduje. Zemi, kterou islám dobyl, již nikdy neopustil. Existuje jediný historický příklad, kdy se podařilo dobytá území muslimům vyrvat zpět – a to je španělská reconquista. Moderní dějiny nic takového neznají. Vzpoury proti ajatolláhům dopadly v Íránu tragicky. Pokud islám někde ustoupil, pak to bylo pouze v řádu desítek let a obvykle pod tlakem další totalitní ideologie. Příkladem tohoto dějinného vývoje může být Afghánistán, kde byl islám dočasně a pouze ve vládnoucí špičce vytlačen komunistickým režimem. Návraty islámu byly o to krutější. Naproti tomu pády komunistického režimu známe velmi dobře. I když se nám současné Rusko nelíbí a považujeme jej za totalitní, není to totalita komunistická. Řekla bych, že to je totalita carská. I v samotné Číně je komunismus relativně mladým státním uspořádáním, přičemž již v průběhu své aplikace byla tato ideologie přinucena k významným ústupkům – na příklad v době po tzv. „kulturní revoluci“. Pád komunistického režimu si alespoň moje generace umí velmi dobře představit.\nK pádu každé ideologie přispívá zásadní měrou neideologické faktory.\nJe pravda, že dnešní mladí Číňané, lidé, kteří se ekonomicky vzmohli, dostali brutálním útokem komunistické armády proti ne-komunistické opozici, ke kterému došlo na Náměstí Nebeského klidu 3. – 4. června 1989, životní lekci. Ta dovedla dnešní Číňany k zájmům o materiální statky, v jejichž získávání mohou realizovat. Ovšem to, kolik má kdo kabelek Luis Vuitton, se stane jednoho dne – dříve či později – nerozhodným. Čína je masakrována nedostatkem ochrany veřejných statků, a to zejména krutě znečištěným životním prostředím. Toxické jsou voda i vzduch. Toxicita se odráží v masovém nárůstu smrtících chorob – onkologických onemocnění, kardiovaskulárních chorob, těžkých alergických onemocnění. To se jednou přestane líbit i bohatým. Stejně tak bohatí jednou přestanou hrát onu „hru na školství“, které je poznamenáno výukou jednoznačných a jedině možných odpovědí na testovací otázky, výukou, která neví nic o kreativitě, nutné podmínce rozvoje každé ekonomiky. Jejich děti nenajdou uplatnění nikde jinde než právě v Číně, jinde budou „nadrcené“ odpovědi nepoužitelné. Budou za hlupáky. A to se bohatým taky nebude líbit.\nKupodivu obdobná situace se začíná objevovat v některých částech islámského světa. Írán znovu protestuje pochodem statisíců – pravda, bez pozornosti „Západu“, tím méně jeho pomoci. V Saúdské Arábii proběhla v létě čistka, o které radno si nic nemyslet, protože není zřejmé, zda se jednalo o vnitrostátní, respektive vnitroklanový převrat u Saudú anebo to skutečně má být odklon od tak zvaného „radikálního“ islámu. Jde ovšem také o to, zda skutečně existuje něco, jako je „neradikální“ islám. Tohoto vývoje nevidíme ani náznaky. Co však vidíme je, že ropné bohatství přineslo muslimským národům rozvrat. Její mládež je zvyklá na bezpracný a bezstarostný život. Nemá zájem o vzdělání, o práci nehovoře. Kolik ropy ještě zbývá k vytěžení, na jak dlouho zásoby vystačí, to je otázka, na kterou neumí odpovědět ani nejkvalifikovanější prospektoři. Jisté je, že navždy to není. Na druhé straně zde ale vidíme nikoliv uvolňování, ale naprosté utužování islámského režimu. Turecko se stalo opět pro Evropu zásadní hrozbou – hrozbou o to větší, že má status evropského spojence. Jeho politika však jednoznačně míří k ovládnutí Evropy a její islamizaci. Jak se ukazuje, bitva u Vídně rozhodně nebyla ta poslední. Indonésie a Malajsie jsou země, kde islám bobtná pod povrchem. Příklad Kosova zřetelně ukazuje, že „politika děloh“ přináší své ovoce vlastně rychleji než ideové zvraty, způsobené politickými nástroji.\nPohlížet na dnešní svět optikou co je „blíž“ a co je „dál“ je z valné části zavádějící, ale stejně jako jsem dříve uvedla, že „na velikosti záleží“, záleží i na vzdálenosti. „Drang nach Osten“ je nahrazen za „Drang nach West“. Migranti, jejichž zájem stát se členy našeho národa v onom politickém slova smyslu je více než diskutabilní, volně a protizákonně prochází Evropou. Že v ČR nejsou? Žijeme v zemi, kde z každého jejího místa není na nejbližší hranice vzdušnou čarou dále než 200 kilometrů. Tedy – Čína se (ještě) nepohnula. Islám ano.\nProto, a to u vědomí všech negativ z toho plynoucích, u vědomí, že volím 51% ku 49%, volím Čínu.\nČína , demokracie , islám , přímá volba prezidenta , Rusko , Samková , Zeman , uprchlíci , Drahoš


Nová média ČT opouští šéfeditorky Bazalová, Gabrielová a Šafaříková, v Ostravě Šárka Bednářová — Médiář\nNová média ČT opouští šéfeditorky Bazalová, Gabrielová a Šafaříková, v Ostravě Šárka Bednářová\n07. 11. 2013 22:54\nŠárka Bednářová několik let moderovala pořad Před půlnocí. Repro: ct24.cz\nPo srpnové výpovědi šéfce divize Nových médií České televize Pavlíně Kvapilové tým generálního ředitele ČT Petra Dvořáka mění způsob řízení tohoto oddělení. V praxi to znamená rozdělení divize na dvě sekce a odchody několika vedoucích pracovnic, ve většině případů vynucené. A podle oficiálního sdělení mají „změny“ pokračovat.\n„K 1. 12. 2013 dojde ke zrušení tří pozic v Praze, které již nebudou součástí nové koncepce fungování Nových médií. Je nicméně pravděpodobné, že se Nová média nevyhnou v následujících měsících ještě dalším změnám. V tuto chvíli došlo k oznámení zrušení také dvou pozic spadajících pod Nová média v Ostravě,“ sdělila Médiáři mluvčí ČT Alžběta Plívová. Na dotaz, kdo konkrétně má odejít, odepsala: „Nemám mandát sdělovat individuální pracovněprávní záležitosti týkající se zaměstnanců České televize médiím.“\nO dvou jménech se veřejnost předtím dozvěděla z oznámení bývalé šéfky divize Kvapilové na Facebooku a Twitteru. „Rozpad týmu Nových médií, který jsme budovali, pokračuje. Šéfeditorky Angelika Bazalová a Gabriela Gabrielová dostaly výpověď pro nadbytečnost, prý restrukturalizace divize,“ napsala dnes odpoledne. Bazalová se Kvapilové, vyhozené po veřejné kritice poměrů ve zpravodajství ČT, zastala začátkem v září taktéž veřejným textem pro iDnes.cz a to, že nyní musí odejít, chápe jako odplatu. „Řekla jsem jim, že to vnímám jako pomstu,“ řekla iHNed.cz.\nBazalová a Gabrielová měly jako šéfeditorky Nových médií na starosti agendu oddělení včetně obsahu homepage a programových stránek České televize. Z téhož oddělení televize odchází také šéfeditorka analytického týmu Nových médií Kateřina Šafaříková, byť za jiných okolností.\nUž v polovině října podala výpověď do rukou novopečeného šéfa sekce Pavla Kohouta a odejít má k 30. listopadu. V televizi dělala od loňského října. „Novinářský prostor můj a mého týmu se nyní významně zúžil. Stal se příliš úzkým na to, abychom dál mohli odvádět svou práci se vší odpovědností a abych svým lidem mohla dál zaručit férový přístup, který si vzhledem k náplni práce zasloužili,“ komentovala to Kateřina Šafaříková, v minulosti zpravodajka Lidových novin a Respektu, pro Médiář.\nNěkolikahlavý analytický tým připravuje pro web ČT24 texty náročnější než běžné, rychlé zpravodajství. Jak Šafaříková popsala, od doby, kdy po odchodu Kvapilové vedl Nová média přechodně její zástupce Petr Svatoš, výsledné texty analytického týmu začaly podléhat dvojité editorské kontrole - nejen Šafaříkové, ale nově ještě dalšího editora nad ní -, zatímco rychlé zpravodajské texty údajně mnohdy před publikováním nespatří editor ani jeden. Takový nepoměr je neobhajitelný, zdůrazňuje Šafaříková.\nO místo přijde s přelomem listopadu a prosince také dosavadní vedoucí Nových médií v ostravském studiu ČT Šárka Bednářová.\n„Během jednoho roku mi byla zrušena funkce dvakrát. V červnu 2012 zrušili post šéfredaktorky údajně proto, že nezapadal do nové koncepce, která se teprve připravovala a redakce se tak ocitla na několik měsíců v chaosu a bezvládí. Pod hrozbou žaloby jsem byla převedena nakonec do pozice vedoucí Nových médií. Dnes jsem byla v rámci restrukturalizace odvolána z funkce k 1. 12. údajně pro nadbytečnost,“ sdělila Médiáři.\nDo konce ledna bude zaměstnankyní televize: „Odmítla jsem dohodu.“ Dodala, že „v ponuré atmosféře, která panuje v ČT, kde není přípustná diskuse, kde se lidé vyhazují za názor a překrývá se to formulkou ‚restrukturalizace‘, se pracovat nedá“. „Je pro mě ctí být vyhozena vedle takových jako je Pavlína Kvapilová, Angelika Bazalová a další. I já jsem byla nepohodlná a na cenzuru jsem bohužel narážela také,“ uzavřela.\nDruhou osobou, která odchází z divize v Ostravě, je podle informací Médiáře redaktorka tamního webu Petra Sasínová.\n„Struktura byla nesrozumitelná“\nZměny přicházejí necelý měsíc poté, co řízení Nových médií ČT převzal zmíněný Pavel Kohout, který přišel z internetového oddělení televize Prima. „Nyní usiluje o postupnou změnu způsobu řízení zaměstnanců Nových médií a zefektivnění svého útvaru, a to jak směrem k jejímu hlubšímu provázání s programovou složkou České televize, tak směrem k dalšímu rozvoji zpravodajského obsahu na webu České televize,“ popsala mluvčí Plívová Kohoutovo zadání.\nNová média se tak dělí na sekci korporátní, která má zpracovávat standardní informace o jednotlivých programech ČT a jejích pořadech, a zpravodajskou, jež má úžeji spolupracovat s kanály ČT24 a ČT Sport. Vedení této zpravodajské sekce převezme bývalý editor Událostí a zpravodajství ČT24, nyní redaktor týdeníku Reportéři ČT Filip Černý, který do týmu Nových médií přejde z aktuální publicistiky.\n„Od těchto změn si slibuji zjednodušení fungování celého týmu, jehož předchozí struktura pro mě byla nesrozumitelná a také hlubší provázání webu ČT24 s redakcí zpravodajství,“ prohlásil šéf Nových médií Kohout.


Jak přežít první rok na vysoké škole? - Eumagazin.cz\nJak přežít první rok na vysoké škole?\nZačátek vysokoškolského života je plný seznamovacích párty a probdělých nocí. Na straně druhé na vás dolehne tíha povinností, přednášek a cvičení. jak první rok zvládnout a úspěšně svoje studium nastartovat?\nRežim vysokých škol je velmi odlišný od škol středních a studentům dělá problém mu přivyknout. Docházka na většinu přednášek není povinná, v průběhu semestru neprobíhá žádné testování, o domácích úkolech ani nemluvě – ty jsou opravdovou raritou. Studenti tak často podlehnou mylnému zdání o jednoduchosti studia a učení odkládají až na začátek zkouškového období, a to se rozhodně nevyplácí.\nPřipravte se už během prázdnin\nProtože víc hlav víc ví, je užitečné spojit síly s ostatními spolužáky. Efektivní je vytvořit na některé ze sociálních sítí skupinu prváků, kde můžete společně sdílet různé dokumenty, skripta, nahrávky a dojmy z přednášek. Velkou pomoc vždy poskytují informace od starších studentů – poradí vám, jaké přednášky jsou zábavné, na které učitele je dobré dávat si pozor a podobně. Existují rovněž různé internetové portály a studentské organizace, informující o studijních povinnostech.\nTip: Víte, že můžete při studiu využít možnosti vypracování seminárních prací na zakázku? Tuto službu již využívají stovky spokojených, a především anonymních studentů.\nChoďte na všechny přednášky\nTip: Někdy ani dobře rozvržené studium prostě nebudete stíhat, to se může stát i nejlepším. Podívejte se na ceník závěrečných prací. Na vše nemusíte zůstat sami.\nČerpejte výhody studenta\nJako vysokoškoláci můžete čerpat množství slev, které vám aspoň částečně zpříjemní náročné studium. A nakonec proč ne, když na ně máte nárok.\nStudentský průkaz si můžete vyřídit na škole a nabízí množství výhod a slev, které můžete následně čerpat po celou dobu studia.\nŽákovský průkaz může výrazně snížit vaše náklady, obzvláště pokud dojíždíte. Zařídit se dá u Českých drah, platí i na autobus a nabízí pěknou slevu.\nStipendium na podporu ubytování lze vyřídit ve vaší fakultě, pokud na něj budete mít nárok, dotace ubytování vás nemine.\n← Proč jsou zaměstnanci ve svých pracích stresovaní?\nNepodceňujte BOZP a PO. Raději si nechte poradit od odborníků →