Soutěž o titul Historické město roku 2020 má v Ústeckém kraji čtyři kandidáty - ÚOP Ústí nad Labem\nÚvod → ÚOP v Ústí nad Labem → Pro média → Soutěž o titul Historické město roku 2020 má v Ústeckém kraji čtyři kandidáty\nSoutěž o titul Historické město roku 2020 má v Ústeckém kraji čtyři kandidáty\nDatum zveřejnění: 6. 1. 2021\nO titul Historické město roku 2020 se ucházejí Čeká Kamenice, Klášterec nad Ohří, Krupka a Žatec. Vítězné město krajského kola postoupí do celostátní soutěže, jejíž výsledky budou vyhlášeny u příležitosti Mezinárodního dne památek a historických sídel v dubnu 2021.\nTitul Historické město roku se uděluje jako ocenění za nejlepší přípravu a realizaci v rámci Programu regenerace městských památkových rezervací a městských památkových zón od roku 1995. Vyhlašovateli soutěže jsou Ministerstvo kultury ČR, Ministerstvo pro místní rozvoj ČR a Svaz historických sídel Čech, Moravy a Slezska (SHS-ČMS). Vítěz krajského kola obdrží z programu regenerace 100 000 Kč a pamětní list. Vítěz celostátního kola soutěže získá repliku monumentálního uměleckého díla z českého křišťálu vyrobeného firmou Rűckl Crystal, a. s., sklárna v Nižboru, symbolizujícího historická sídla (je majetkem Sdružení a na volnou plochu tohoto uměleckého díla jsou připisováni vítězové Ceny), pamětní grafický list a finanční částku 1 000 000 Kč.\nKrajská hodnotící komise pro Ústecký kraj je složena se zástupců NPÚ ÚOP v Ústí nad Labem, Ministerstva pro místní rozvoj a Sdružení historických sídel Čech, Moravy a Slezska.


Je možné, že Bůh nechce, abychom zvítězili? – Robert Bergman\nadmin 26. 1. 2012 Aktuální otázky křesťanství\nJednou mě při modlitbě napadla tato věta, která jakoby dál občas zaznívá v mé mysli. „Je možné, že Bůh nechce, abychom v nějakém boji zvítězili, ale chce, abychom nepřestali bojovat“.\nMáme v životě hodně bojů. Zápasíme s pokušeními, bojujeme o naši víru a v našem všedním životě i v našem srdci to občas vypadá jako na bojišti dobra se zlem. Svatý Ignác z Loyoly ve svých exerciciích vedl lidi, aby si uvědomili, pod čím praporem chtějí bojovat. My to už většinou víme, a proto bojujeme. Někdy bojujeme usilovně a dlouhodobě, ale nevítězíme. Naopak – prohráváme.\nObčas slýchávám ve svátosti smíření postesknutí, že někdo nějaký svůj boj opět prohrál. Nic nového pod sluncem – i já mnohé své hříchy opakuji, ač nechci. Někdy se o tom mluví při modlitbě „křížové cesty“, kdy rozjímáme o opakovaných pádech. Jenže někdy ty naše opakované pády a prohry mohou vyrůst do jedné věci – začneme pochybovat o možnosti vítězství, a současně začneme pochybovat o „vojevůdci“, který nás k tomuto cíli vede. A jsme velmi podobní Izraelitům na cestě zaslíbené, kteří reptali i proti Bohu, i proti Mojžíšovi, že je cesta příliš dlouhá, příliš obtížná, že se jim leccos nedostává, že nemají žádné viditelné záruky… My ovšem pochybujeme o Ježíšovi a o Církvi – takový historický upgrade…\nTak jak to tedy je? Je náš Bůh Bohem vítězství? Já jsem přesvědčen, že Bůh je Bohem Božího vítězství, ale ne vítězství našich představ. A to může být problém. Rozdíl Božího pohledu a našeho pohledu, rozdíl Božího pojetí vítězství a našeho pojetí vítězství, rozdíl mezi Boží motivací a naší motivací.\nMnoho lidí si myslí, že Bůh, podobně jako my, volí cestu nejmenšího odporu. Vyčítá Bohu, že nezasáhne tam, kde si představujeme, že by zasáhnout mohl, že nevyřeší naše boje a že nás nechává bojovat… a padat. A myslím, že je to pravda – že Bůh nás skutečně někdy nechává. Otázkou je ale: „Proč?“. Co tím sleduje?\nKdyž se pravdivě podívám na ty naše lidské boje a touhu po vítězství tak musím uznat, že několik věcí nejsou z naší strany „košér“. Pokusím se pozastavit u tří z nich.\nPrvní je pýcha. Je normální, že když se nám něco povede a něčeho dosáhneme, tak z toho máme obyčejnou lidskou radost. Myslím, že tuto schopnost nám lidem vložil do srdce Bůh, aby nám motivoval k práci. Ale když se tato touha po radosti z toho, že jsme něčeho dosáhli, objeví v duchovní oblasti, tak se stane něčím, co překáží. Když totiž „já“ zvítězím, pak jsem „já“ borec, využil jsem „svých“ sil, „moje“ sebevědomí a sebehodnocení půjde nahoru. Ale kde v tomto typu vítězství má místo Bůh? Ono se může docela dobře stát, že i když si to nepřiznáme, tak v srdci bude myšlenka: „já jsem to dokázal – já.“ A Boha pak nebudeme potřebovat, protože získáme potvrzení toho, že si vystačíme sami. A to není nic jiného, než prachobyčejné sobectví. Vždyť jsme přece „tak dobří“, dosáhli jsme toho, co jsme „my“ chtěli. Snaha „spasit se“ vlastní silou – to je (narozdíl od prohry) pro Boha a pro naší cestu za ním skutečný problém.\nKrásně nám o tom vypráví příběh Gedeona v knize Soudců (7,9): Za časného jitra se Jerubaal, to je Gedeón, a všechen lid, který byl s ním, utábořili u pramene Charódu. Tábor Midjánců byl od něho na sever, v dolině za návrším Móre. I řekl Hospodin Gedeónovi: „Je s tebou příliš mnoho lidu, než abych jim vydal Midjánce do rukou, aby se Izrael vůči mně nevychloubal: »Vysvobodil jsem se vlastní rukou.« Nuže, provolej teď k lidu: Kdo se bojí a třese, ať se z Gileádského pohoří vrátí a vzdálí.“ Vrátilo se dvaadvacet tisíc mužů z lidu, zůstalo jich jen deset tisíc. Hospodin však Gedeónovi řekl: „Ještě je lidu mnoho. Poruč jim, ať sestoupí k vodě, tam ti je vyzkouším. O kom ti řeknu: Půjde s tebou, ten s tebou půjde. Ale nesmí jít s tebou nikdo, o kom ti řeknu: Ten s tebou nepůjde.“ Poručil tedy lidu sestoupit k vodě. Hospodin řekl Gedeónovi: „Postavíš zvlášť každého, kdo bude chlemtat vodu jazykem jako pes, a každého, kdo si při pití klekne na kolena.“ Těch, kteří chlemtali a podávali si vodu rukou k ústům, bylo celkem tři sta mužů. Všechen ostatní lid klekal při pití vody na kolena. Hospodin řekl Gedeónovi: „Třemi sty muži, kteří chlemtali, vás vysvobodím a vydám ti Midjánce do rukou. Všechen ostatní lid ať odejde, každý do svého domova.“ Lid si tedy nabral příděl potravy a svoje polnice a Gedeón propustil všechny izraelské muže, každého k jeho stanu; jen těch tři sta si podržel. Tábor Midjánců ležel pod ním v dolině. Té noci mu Hospodin poručil: „Ihned sestup do tábora nepřátel, neboť jsem ti je vydal do rukou.“\nVítězství nebylo hned a už vůbec ne tak, jak si to Gedeon představoval. A vnucovat Bohu naše představy – to nemůže dopadnout dobře. Pokora v tomto případě znamená chtít a umět přijmout Boží plán s námi.\nDruhou motivací bývá lenost. Jak už jsem napsal, máme mnoho bojů. Ruku na srdce – jak by nám bylo krásně, kdybychom jich měli méně. Nebo dokonce žádné? Nemuseli bychom chodit ke zpovědi, nemuseli bychom vyvíjet takové úsilí (i) v našem duchovním životě, nenaráželi bychom na naše slabosti a omezení. Nemuseli bychom tolik bojovat. To by bylo krásné. A ano – život by byl daleko jednodušší a pohodlnější. Jenže Bůh nás nevolá k pohodlnému životu. Jeden bratr kněz pronesl cennou myšlenku: „Bůh nenávidí mír těch, které povolal k válce.“ Každý z nás je ale povolán k válce – pod praporem dobra (řečeno podle sv. Ignáce) bojovat v Boží zbroji, kterou nám pro tuto válku dal (viz Ef 6,10-19): „A tak, bratří, svou sílu hledejte u Pána, v jeho veliké moci. Oblecte plnou Boží zbroj, abyste mohli odolat ďáblovým svodům. Nevedeme svůj boj proti lidským nepřátelům, ale proti mocnostem, silám a všemu, co ovládá tento věk tmy, proti nadzemským duchům zla. Proto vezměte na sebe plnou Boží zbroj, abyste se mohli v den zlý postavit na odpor, všechno překonat a obstát.\nStůjte tedy ‚opásáni kolem beder pravdou, obrněni pancířem spravedlnosti, obuti k pohotové službě evangeliu pokoje‘ a vždycky se štítem víry, jímž byste uhasili všechny ohnivé střely toho Zlého. Přijměte také ‚přílbu spasení‘ a ‚meč Ducha, jímž je slovo Boží‘. V každý čas se v Duchu svatém modlete a proste, bděte na modlitbách a vytrvale se přimlouvejte za všechny bratry i za mne, aby mi bylo dáno pravé slovo, kdykoliv promluvím. Tak budu moci směle oznamovat tajemství evangelia…“\nVelmi se mi líbí, že Boží zbroj není pouze pasivní – obranná, ale je to také meč – zbraň aktivní. A tuto aktivitu tvoří Duch Svatý, který dokáže tvořit, vést, posilovat, posvěcovat…\nTřetím důvodem, proč nás Bůh může nechávat nevítězit, bývá naše slabá vůle. Jak už jsem napsal, tak Bůh nejen že nenávidí mír těch, které povolal k válce, ale také se mu patrně nebude líbit naše (někdy až příliš snadná) rezignace. Když člověk prohraje nějaký ten boj – a třeba případně zhřeší – tak se mu často nechce v boji pokračovat. To můžeme vidět například v okamžiku po nějakém hříchu, kdy tento hřích „přijmeme“, uznáme, že jsme slabí, že potřebujeme odpuštění a že bychom měli přistoupit ke svátosti smíření, ale… velmi často se stává, že druhý hřích a prohra bývá daleko snazší a že další a další prohry už bývají téměř bez boje. „Stejně jsme pošpiněni hříchem, tak co bychom se tak snažili. Počkáme, až nám Bůh odpustí, a začneme zase od začátku.“ Ale to je špatně. Nejen proto, že odkládáme očištění. Bůh rozhodně nechce, abychom se smířili s hříchem a abychom sami nad sebou „lámali hůl“. Spíše chce přijmout pozvání – nejen do našeho vítězství, ale i do naší nedokonalosti. On přece přišel proto, aby zvítězil – ne nad námi, ale spolu s námi nad hříchem.\nBojím se, že se i v dnešní době najdou křesťané, kteří považují Boha za super-plniče jejich zbožných přání, nebo za zajišťovatele bezproblémového života. To se dobře pozná právě tehdy, když se v duchovním životě něco nedaří podle našich představ. Víme, že Bůh po člověku nikdy nechce nic nemožného – ale to co po nás Bůh chce je, abychom byli na cestě do jeho království, ne to, abychom z vlastních sil dosáhli všech cílů. Bývá poměrně časté, že sami na sebe nakládáme břemena, pod kterými klesáme, a nemůžeme je unést. Někdy je to břemeno „bezhříšnosti“, které po nás Bůh nechce (protože ví, že jsme slabí), někdy je to břemeno náboženského výkonu, někdy břemeno našeho „sebevykoupení“ a „samospravedlnosti“. A myslím, že tak nám sám Bůh brání v tom, abychom si tímto „Pyrrhovým vítězstvím“ neublížili.\nV uších mi zní krásné Ježíšovo vyznání: „Já jsem ta cesta, pravda i život. Nikdo nepřichází k Otci než skrze mne.“ (Jan 14,6) On neříká, že je cílem, ale že je cestou. My nemůžeme dojít k Otci z vlastních sil, protože jedinou cestou je Ježíš. A naše pády a prohry mohou přispět, abychom si právě toto uvědomili. Ne naší silou, ale Ježíšovou mocí dojdeme ke spáse. Pro Boha není problém, odpustit náš hřích, když chceme povstat a když chceme znovu bojovat – On nás svou smrtí vykoupil a hřích a smrt přemohl.\nKdyž tedy naše dílčí boje prohráváme, a narážíme na naše slabosti – existuje nějaká „poraženecká cesta se ctí“? Bůh nás nechce ponižovat, ani nám nechce jako vzteklý autoritativní vladař dávat tvrdě zakoušet naší prohru. Myslím, že i zde se můžeme nechat inspirovat v Písmu:\nA abych se nepovyšoval pro výjimečnost zjevení, jichž se mi dostalo, byl mi dán do těla osten, posel satanův, který mne sráží, abych se nepovyšoval. Kvůli tomu jsem třikrát volal k Pánu, aby mne toho zbavil, ale on mi řekl: „Stačí, když máš mou milost; vždyť v slabosti se projeví má síla.“ A tak se budu raději chlubit slabostmi, aby na mně spočinula moc Kristova. Proto rád přijímám slabost, urážky, útrapy, pronásledování a úzkosti pro Krista. Vždyť právě když jsem sláb, jsem silný. (2 Kor 12 7-10)\nKlíčová otázka pro pochopení textu zní: Proč Pavel prosil Pána o zbavení ostnu – své slabosti? Jaký k tomu měl důvod? Na první pohled je to sice jasné – žádná slabost, žádný osten není příjemný – dokonce ani pro tuto velikou postavu naší křesťanské tradice. Ale pojďme hlouběji – skutečně Bohu jde v našem životě o to, abychom neměli žádné slabosti, nebo dokonce žádné hříchy?\nAnebo mu více jde o to, abychom byli naplněni jeho milostí, prožívali svůj život v jeho blízkosti, v určité pokoře a ve vědomí, že, jak říká Ježíš, bez Něho nemůžeme dělat nic? (Jan 15,5).\nMyslím, že zde Pavel popisuje to, co si mnoho křesťanů nechce moc přiznat: Boží milost je to, o co tu jde. A že ta nám stačí – i když naše vlastní představy o sobě jsou v troskách. Jde nám o Boží milost, nebo o naplnění našich představ? Myslím, že to je klíčová otázka pro pochopení Božího plánu s námi. My potřebujeme Boží milost, ne naše vítězství. Svatá Terezie z Avily napsala podobnou myšlenku: „Máš-li v srdci Boha, nic Ti nechybí, jeho láska stačí.“\nNaším cílem tedy nemusí být naše dílčí vítězství, ale konečné vítězství Boží milosti. Bůh nás vede k pokoře, k trpělivosti a k odhodlanosti znovu a znovu na sebe brát Boží zbroj a dál bojovat. S vírou a důvěrou, že každý boj o Boží milost má svou cenu, a že Bůh vidí i naši snahu a to, co z naší slabosti nezvládneme, doplní On – a lépe.\nNeodpustím si jednu poznámku na okraj – je velmi, velmi praktické, když právě toto dobře ví naši zpovědníci. A nechtějí po nás okamžitá vítězství naší silou, ale to, abychom pokorně s naším Bohem kráčeli po cestě ke konečnému vítězství – byť skrze opakované pády a povstání z nich.\nJe možné, že Bůh nechce, abychom zvítězili? Je. 🙂 Kéž se Bůh oslaví i na našich prohrách a pádech a kéž nám po našem boji dá konečné vítězství, které nebude naše, ale Jeho.\nPrevious Předchozí příspěvek Pocity viny, aneb otroctví u zpovědi\nNext Další příspěvek Zklamání ateismu


probíhá každoročně ke konci školního roku, kdy se už i třeťáci mohou pochlubit pár větami a spoustou slov, která znají v angličtině. Stalo se tradicí, že všichni žáci 3. až 5. ročníku projdou testem s výběrem odpovědí v rámci hodin AJ. Třeťáci a čtvrťáci si zkusí práci s testem a ověří si, kolik se toho za rok naučili. Mohou získat nejvíce 20 bodů, porovnat své znalosti s ostatními a tím pro ně soutěž končí.\nČíst dál: Anglická miniolympiáda pro 1. stupeň\n11. května 2017 se už podvacáté setkali nejlepší zpěváci z okresu na soutěži Májová notička, kterou pořádá ZŠ Břidličná. Jistě jste si všimli toho „byly“ v názvu. Kdo dává ve škole pozor, ten už ví, že letos reprezentovaly naši školu samé holky.\nČíst dál: Jubilejní XX. ročník Májové notičky v Břidličné - byly jsme při tom!\nDne 27. 4. 2017 se konalo školní kolo pěvecké soutěže Májová notička. Mezi malými zpěváky panovalo velké napětí a tréma. Všichni zpěváčci se snažili, ale ocenění mohli získat jen ti nejlepší.\nČíst dál: Májová notička - 1. stupeň\nOkresního kola Anglické olympiády konané ve středisku volného času Méďa v Krnově se zúčastnili čtyři naši žáci. V kategorii 1A - mladší žáci - nás reprezentovali talentovaní žáci Lucie Škarupová (7.C) a Tomáš Kunst (6.A), v kategorii 2A – starší žáci – nadaní bojovníci Nela Brulíková (9.A) a David Klásek (9.B). Žáci byli vybráni na základě výsledků školního kola, kde patřili k nejlepším ve svých kategoriích.\nČíst dál: Anglická olympiáda v Krnově\nVyhlášení vítězů literární a výtvarné soutěže\nNa začátku dubna bylo na naší škole ukončeno školní kolo výtvarné a literární soutěže „Je minulost stále živá?“. Tuto soutěž vypsal památník Terezín u příležitosti 70. výročí tohoto památníku, který nám má i v dnešní době připomínat oběti 2. světové války.\nČíst dál: Vyhlášení vítězů literární a výtvarné soutěže\nV recitaci kromě zážitků také postup do krajského kola\nBenjamínové a Kadeti v Matematickém klokanovi\nRecitace na 1. stupni\nCelorepubliková literární soutěž - Je minulost stále živá?


A ten kdo nejel vecer z jablonce do Liberce byl ochuzen o tramvajovou diskoteku. Proud byva slabsi, a jak ridic pridava nebo brzdi, svetla v tramvajci se rozsvici a zase pohasinaji. Cim vice se tram blizi k Liberci, tim je rozdil mensi. je to ftipne.\nPro autora clanku: v Praze se sikme dilatacni spoje na kolejnicich pouzivaji take a trolejove vedeni podobne zeleznicnimu najdete v Praze take. Jinak je to zajimavy clanek, v Liberci jsem byl a myslim, ze by prospela i Jablonci obnova tram. trati, ktere byly v min. zruseny.\nJezdim z JBC do LBC denne do skoly a je to vzdycky jizda smrti :) Sance si sednout je prakticky nulova, a tak se tramvaj stava motivaci rychle dostudovat :)\nObvzlast vyzivna je cesta na zadni plosine po probdele noci pred zkouskou....\nasi by stálo za zmínku, že Liberečáci s chutí blafují turisty, přesněji pražáky. Třetí kolej je tam proto, že jsme v horách a normálná tramvaje by se převrhly nebo v kopci klouzaly. Už jsem viděl hodně turistů čumět pod tramvaj jestli uvidí to třetí kolo.\nRe: Tříkolejná tramvaj\nTo je opravdu luxusní kravina :))))) Víc k tomu nemám co dodat.\nDekuju. Mam obrovskou chut si tam udelat vylet.\nTram až do Jablonce pojede až od soboty, tento týden vyměňovali pražce a kolejnice v posledním oblouku před smyčkou.\nnadherny cteni a zajimave informace ... clovek by ani neveril, kolik unikatu se v Liberci skryva na tram.trati, krom tech par znamych ... vyborny clanek ... asi si udelame vylet\nVe kterém městě se dostanete tramvají z lesa a hor do lesa a hor , je to unikátnt a ve spojení s Jabloncem unikát na druhou i stou pověstnou rallyjízdou\nJedna RT6S byla urcite (krome tusim dvou RT6N1) i v Praze, v modrem nateru se zlutym nebo bilym pruhem, je to ta sama prelakovana nebo jich bylo po republice vic?\nJe to ta sama, a je skutecne jedina... v Praze jezdila zkusebni jizdy v modro-bio-lo-zlutem nateru. Pozdeji byla odprodana do Liberce v barvach DP Liberce.\nMj. mela ve zvysene casti nad hnacimi podvozky pouze jeden maly schod.\nKdyz jedu tramvaji na teto trase tak si pripadam jako bych jel rally\nTramvajové spojení Liberec-Jablonec je unikátní i s tou pověstnou rallyjízdou- z lesa a hou pod Ještědem se dostanete pomalu do lesa a hor Jizerských. A to i Liberec - z Ještěda do podhůří Jizerek- paráda\nNaprosto skvělé! Na odborné úrovni s velkým množstvím kvalitního materiálu, obrázků a vůbec. Ne ve stylu těch trapných reportáží typu kulatá x hranatá tramvaj. Prostě bezva počtení\nkmitavá žlutá je podle toho zda vůz na výhybně předemnou jede v mém směru (svítí)či proti (kmitá)\nA jeste prosim fotky uplne kazde tramvaje, skupinove foto ridicu, fotku co maji na obed v kantyne, jak vypada okoli kazde zastavky, jak vypada listek pred oznacenim a po.... Myslim, ze by se dalo jit jeste vic do hloubky a nezustavat jen na povrchu pri kolejich\nspecialita je také na:\nJeje jeje pane autor, máte tam bohužel pár chyb\nza pěkný článek, jen bych příště prosil psát Standard s D, jak se to psát má. Ještě jednou dík, potěšil mě.\naby o sebe tramvaje "lízly"\nv zatáčce na stejné trati při míjení, jako jsem viděl tady velké zemi, to ještě asi nemáte?\nChtěl bych se zeptat liberečáků jak jsou na tom s kapsáři v tramvajích? Je jich tam hodně nebo se jen občas něco ztratí? Dost mě to zajímá, budu totiž libereckou tramvaj často využívat...\nProblémy jsem zatím za posledních 15let neměl\nKamarad tu zkusenost mel, resp. nacapal ho pri cinu. Ten kapsar na to zareagoval tak, ze ho zacal na miste osocovat z rasismu. Neda se nic delat, kapsari jsou vsude. :-( Ale jiste se jich v Liberci najde mene jak v Praze, vseobecne je v liberecke tramvaji vetsi klid nez treba na trase 9 nebo 10 v Praze.\nRe: Re: Kapsáři\njo to je dobře alespoň se budu cítit trochu líp :D\nPochvala autorovi i Technetu, jen tak dál. Jen mi vrtá hlavou autorova poznámka, že ani Siemens nedokázal vdechnout život jednomu z typů představovaných tramvají. Můžeš to autore rozvést?\njednoduše.. nevím jestli jsi liberečák,ale jestli jo tak víš že tato tramvaj se na kolejích oběví tak na týden jednou za rok nebo dva důvodem jsou časté poruchy\nVůz RT6N1 byl prostě dost poruchový model. Ale že s tím Siemens nehnul, se vůbec nedivím. Spíš stále čekám, kdy se rozsypou ty vozy metra, co dodal Siemens do Prahy.\nJo a jesteje jedna takova tramvaj v Brne, taky je videt jen jednou do roka, po zbytek roku se opravuje. Navic se hodne brousily koleje kdyz jezdila... Skoda, jinak se mi moc libi.\nKonečně něco hezkého o Liberci\ntěch článků o té zlé Neumannové a Jindrovi už bylo až až\nŠkoda že se auto nevypravil taky do Moskevské, kde je poslední metr kolejí staré tratě, která tudy vedla. Ale jinak pěkná reportáž\nRe: Konečně něco hezkého o Liberci\nto i v Pražský\nRe: Re: Konečně něco hezkého o Liberci\nDíky za počtení, mám chuť se tam jet podívat\njak náš soused- řidič tramvaje na vyhybce na Nové Rudě nečekal a vyrazil, aby se o sto metrů dál k Liberci srazil s protijedoucí a od té doby kulhá, ač je to tak 30 let\nTehdy nebyly semafory\nkdepak, semafory postavili až daleko později. Byl tam ale telefon, když protijedoucí dlouho nejel, zkusili se dozvědět co se děje, zda mají jet. Pamatuji ještě, že před 45ti lety jel otec z Jablonce z práce a na okraji města vypadly brzdy. Řidič jim přikázal, aby si lehli na zem a zapřeli se nohami. Byla do prý horská dráha, ale tramvajka se udržela\nasi to byl úmysl teda podle tho jak to bylo napsáno že se rozjel aby se mohl srazit\nRe: Re: Re: pamatuji\nkdepak, vágus byl, ale sebevrah ne. Měl i soud a řidiče už nedělal.\nRe: Re: Re: Re: pamatuji\ncelé to jen ukazuje, jak je chybné šetřit na nepravém místě. Kdyby od počátku byly koleje dvoje a s normální roztečí, sice by to bylo dražší, ale nemuselo by se to stále předělávat. Co pamatuji debat řidiče s průvodčím, zda mají jet, nebo čekat... Viděl jsem, jak se na 200 m přiblížili tramvaje proti sobě řidčové s průvodčími se vydali doprostřed dojednat, co bude dál Vždyť každých 5 minut ve špičce jela tramvaj!\nŠaliny pyčo :-)\nChválím Technet - výborný článek. Poslední dobou se mi vůbec zdá že jste se tu na technetu začali nějak snažit a je to vidět Jen tak dál.\nUpřesnění k výhybkám\nZ článku to není moc dobře patrno. Na meziměstké trati je jediná řidičem ovládaná výhybka ve Vratislavicích u obratiště (ano, u té unikátní výhybky, za kterou je delší dvojkolejná splítka a teprve pak odbočuje oblouk do smyčky). Ostatní výhybky na výhybnách jsou nastavené pevně do určitého směru a při výjezdu z výhybny podvozek pružné jazyky "rozřízne" a ty se pak vrátí do požadovaného směru. Ještě před pár lety se tramvaje míjely všude vlevo, tedy dveřmi k sobě, teď jsou některé výhybny přestavěny a vozy se míjejí vpravo. Dokonce v Proseči přibyla jedna výhybna, což umožnilo opravit jízdní řád a získat pár minutek vyhýbáním na optimálnějším místě.\nProč se používal ten menší rozchod a proč se přechází na ten širší? Díky za reakci, kdo to víte.\nKvůli nákladům - užší náspy, mosty, kratší pražce. Liberecko je jediné místo v ČR, kde se zachoval do dnešních dnů, na Ostravsku byl úzký rozchod 760mm na tramvajích Ostrava - Bohumín - Karviná s odbočkou do Orlové a Ostrava-Karviná přes Orlovou\nMyslím, že úzký rochod byl též v Mostě a na meziměstské trati Most-Litvínov.\nÚzký rozchod se používal především z důvodu použití oblouků o malém poloměru. Podvozek s menším rozchodem je schopen projet oblouk o menším poloměru. S přechodem na 1435 je tedy nutné změnit i geometrii těchto oblouků. Nynější přechod je motivován i tím, že již není možné sehnat dvojkolí s úzkým rozchodem a i nové vozy by byly dražší o úpravu na již nestandartní rozchod.


Šneci s tvarohem a zakysanou smetanou - VařímeDobroty.cz\nŠneci s tvarohem a zakysanou smetanou\n5/5 (100%) Hlasujících: 344\nŠneci s tvarohem a zakysanou smetanou - postup přípravy\nRecept na klasické skořicové šneky je známý, ale co zkusit trošku něco jiného? S tvarohem a zakysanou smetanou se sladcí šneci budou vyjímat chutí, protože krém je krásně krémový a těsto nádherně nadýchané. Pro servírování návštěvě je tento dezert jako dělaný.\ndroždí - 3 g\nsmetana na vaření - 70 g\npolotučný tvaroh - 500 g\nNejprve si udělejte kvásek tak, že droždí rozpustíte v teplém mléce. Přidejte půlku lžičky cukru a 3 lžíce mouky. Míchejte, dokud nezískáte tekutou směs. Nechte odpočívat zhruba 40 minut.\nDo misky si prosejte mouku, přidejte sůl, cukr, měkké máslo a smetanu. Promíchejte a nalijte připravený kvásek. Zpracujte si hladké těsto, které nechte odpočívat 15 minut pod potravinářskou fólií. Těsto musí hezky nakynout a zvětšit svůj objem.\nTvaroh si utřete s vejcem a cukrem, musí vzniknout hustá hmota. Pokud je tvaroh příliš řídký, přisypte trochu mouky.\nTěsto si vyválejte na pracovní desce do obdélníkového tvaru. Na obdélníkové těsto naneste tvarohovou náplň a celé to stočte do rolády (ne příliš těsně).\nZískanou rolku nakrájejte na plátky požadované tloušťky. Ty uspořádejte na plech vyložený pečícím papírem, dbejte na to, ať mají šneci mezi sebou odstup. Zakryjte plech ručníkem a nechte ještě 20 minut odpočívat.\nPřed pečením koláčky potřete rozšlehaným vejcem. Předehřejte si troubu na 200 stupňů a šneky pečte do zlatova.\nSmíchejte zakysanou smetanu s cukrem a jakmile vyjmete koláčky z trouby, namažte je připravenou polevou. Nechte vychladnout a pak servírujte po jednom.\n← Vynikající houbový špíz\nUniverzální těsto na dvě sladké dobroty →


Pie Jesu : Svobodné království Jednorožečkov – bdsmdream.cz\nTak, jak se naše schůzky stávaly častějšími, a jak u mě začalo přibývat Alenčiných věcí, učinil jsem nabídku, aby u mě přespávala. Přijala to s nadšením jí vlastním. Jednoho sobotního odpoledne jsem jí vyzvedl, tentokrát však s objemnou taškou. Dojeli jsme domů a jal jsem se nastavit pravidla, která jsem vymyslel.\n„Pojď se mnou, ukážu ti, kde budeš spát“ uvedl jsem jí do bytu, držíc její bagáž a hned vyrazil k volnému pokoji. Cupkala za mnou, samozřejmě bosá, jako vždy. Otevřel jsem dveře.\n„Tady můžeš přespávat, abys měla soukromí. Je to pokoj, kam si odkládám věci, ale neboj, dám to tu do pořádku.“ otočil jsem k ní hlavu a záhy zjistil, že si povídám sám se sebou. Šel jsem jí hledat. Klečela na zemi v mé ložnici a koukala na kožešinu, co ležela před mou postelí. Její ruka se jí dotýkala a hladila jí jak svátost. Nikdy předtím tu kožešinu nemohla vidět. Byla totiž ve skříni, kterou jsem vyklidil v tom pokoji, co jí byl evidentně úplně ukradený.\nTu kožešinu jsem měl od kamaráda cestovatele z Mongolska a ani nevím, z čeho byla. Ve skříni byla proto, aby se na ní neprášilo, a abych přes ní nemusel chodit, když jsem šel k posteli. Byla asi dva na dva metry, skoro bílá a měla dlouhý chlup. Díky bohu nelínala. Občas jsem na ní spával, když jsem si potřeboval narovnat záda. A teď u ní klečela Alenka a dívala se na ní, jako na zázrak.\n„Na co koukáš? Já ti tam ukazuju pokoj, kde budeš spát a Ty si tu hraješ s kůží!“\n„Nehraju si s kůží, ale s kožešinkou“ opravila mě jemně. „Pane, nechci postel. Směla bych spát tady na kožešince?“\nTa otázka mě trochu zaskočila. Ale když jsem uviděl ten výraz, věděl jsem, že je rozhodnutá a taky, že neustoupí i kdybych jí měl vymlátit duši z těla. Ta kožešinka byla jeden z jejích symbolů. Stejně, jako obojek, měla i ona význam, který normální člověk nechápal. Dívala se na mě s tou tichou prosbou v očích. Neměl jsem sílu a vlastně ani chuť se dohadovat.\n„Dobře, ale běda ti, jestli si pak budeš stěžovat, že je taková nebo maková, ta podlaha, že je tvrdá a bůh ví, co ještě! Dám ti jí tedy vedle do pokoje.“\nZavrtěla hlavou a začala bitva o kožešinku.\n„Ne, já bych jí měla radši tady. Vedle určitě straší a já se sama bojím.“\n„Tady zase straším a chrápu já.“ odvětil jsem.\n„Tam neuslyším, když budete něco potřebovat a určitě tam táhne.“ pokračovala v důvodech, proč to nepůjde.\n„Netáhne a je tam teplo.“ řekl jsem trpělivě.\n„Mám radši chládek.“ protiřečila si a pokračovala: „Někdy v noci vstanu a chodím, protože jsem náměsíčná. Tenhle pokoj je veliký a tak nebudu narážet do zdí.“\n„Budeš tam mít pohodlí a soukromí.“\n„Nebudu tam mít Vás.“\nDošly mi argumenty. Jedna nula a kožešinka byla její.\n„Dobře. Ale jak jsem říkal. Běda ti, jestli si budeš stěžovat!“\n„Nebudu.“ ujistila mě a práskla sebou na kožešinku, až to zadunělo. Bylo jí to úplně fuk. Válela se po ní, jak hříbě po jarní louce a já se musel otočit, abych se nezačal smát. Tím, že jsem jí dovolil spát na kožešince, jsem nechtěně spustil lavinu, která mě měla v budoucnu smést. Bitvu vyhrála, takže se jí na tváři usadil ten její samolibý výraz. Podal jsem jí její raneček a šel dát vodu na čaj.\nZatímco jsem stál v kuchyni, vedle probíhal urputný proces zabydlování se. Zavolal jsem, že čaj je hotový, ale to jsem mohl zrovna mluvit do zdi.\n„Padej sem, ten čaj bude studenej, než se sem dohrabeš.“\nI přes zeď jsem viděl, jak dělá dlouhej nos a vyplazuje jazyk. Neochotně se šourala, ale jakmile vešla do kuchyně, nasadila ten nejroztomilejší výraz. S ní se člověk opravdu nemohl nudit a nesmát se už vůbec ne. Čaj do sebe skoro nalila.\n„Pane, můžu si jít ještě dobalit, prosím?“\n„Jdi mi z očí, ty čubko. Nechci tě vidět, dokud to nebudeš mít.“\nJinak jsem to nemohl zařídit, protože by dělala trucíky a ksichtila se celý večer. Ale tak trochu jsem jí chápal. Splnil se jí sen. Vzal jsem si do kuchyně knížku a dal jí prostor. Po chvilce se odvedle ozval její hlas:\n„Pane, můžu vás poprosit.?“\n„Co chceš?“ optal jsem se.\n„Pane, můžu vás poprosit?“ zopakovala, aniž by odpověděla. A to by vydržela, dokud bych jí nezabil, takže jsem se zvedl a šel vedle. To, co jsem uviděl, mě docela zaskočilo. Její věci kolem kožešinky a všude samý jednorožec. Na hrnku, na ponožkách, na tričku, všude jednorožci.\n„Není to trochu moc?“ zeptala se mě na názor.\n„Je to trochu dost, ale je to tvoje království.“ odpověděl jsem a z jednorožců se mi skoro točila hlava.\n„Co jste to řekl?“ zeptala se a její oči na mě překvapeně zíraly.\n„Že je to tvoje království, tak si s ním dělej, co chceš. Hlavně, ať se mi to neplete pod nohy!“\n„Děkuji Vám moc, můj Pane!“ rozběhla se ke mně a objala mě.\nJenže to byl teprve začátek. Myslím toho, co mělo následovat. A já vůbec netušil, co jsem vypustil do světa a probudil k životu. Následující dny a týdny mi otevřely oči. Asi o týden později jsme byli opět spolu, ona ve svém království, já s knížkou v posteli.\n„Pane, můžu vás vyrušit?“\n„Pane, můžu vás, prosím, vyrušit?“\n„O co jde?“ zeptal jsem se, abych ukončil to její replay.\n„Nemyslíte, že by království mělo mít hradby?“ zněla její otázka a já zbystřil. Na tyhle její otázky se člověk musel soustředit, jinak se pak nestačil divit.\n„No teoreticky by je mít mělo, ale tady asi těžko.“\n„A co plůtek místo nich?“\nUhodl jsem. Měla plán a rozhodnutí uskutečnit ho stůj, co stůj.\n„No plůtek by snad mohl být.“\n„A jak myslíte, že by měl být vysoký?“ pokračovala ve svém tažení.\n„Co já vím? Určitě ne vyšší, než postel.“\n„To by se mi moc líbilo, ale asi by to bylo drahé, že?“\nSypala návnadu, na kterou jsem se měl chytit. K tomu měla výraz Ach, já nešťastná, co si jen počnu!\n„Pár prken se koupí, kámoš má truhlárnu. Občas mu tam pomáhám.“\nMoc dobře jsem věděl, jak cennou informaci jí poskytuju. Hrála svou hru a já svou. Zvědavost, kam až je schopná zajít, mě hnala do boje. Oči se jí rozzářily a na chvilku nad sebou ztratila kontrolu. Ale rychle se zase vrátila zpátky k Ach, já nešťastná, co si jen počnu!\n„Hmm, škoda, že nemám penízky. Hned bych si ta prkna koupila.“ řekla tím nejsmutnějším tónem a koukala se do země. Nohou se vrtala v kožešince.\n„Koupím je a ty si to odpracuješ.“\n„Udělám všechno, co budete chtít.“ vyhrkla a podívala se na mě. Štěstí z ní jen prýštilo. „A kdy by se ta prkna jako koupila?“ prostá otázka od toho, kdo ví, že už zbývá jen dobít poslední kótu.\n„Když tě to umlčí, tak klidně hned.“\nNechtěl jsem to její trápení se mnou prodlužovat. Bylo by to nekonečné a stejně bych to prohrál. Takhle jsem si alespoň zachoval zdání toho, že to byl můj nápad. Takže nás čekala cesta do OBI a pak ke kámošovi do dílny.\nPlůtek byl postaven a v její hlavičce vězela další salva nápadů. Tentokrát to však začalo jinak. Seděla mi na klíně, houpala svýma bosýma nohama a koukala na své království. Zářilo novotou a to byl ten problém.\n„Pane, myslíte, že jsou barvy drahé?“ optala se a já věděl, že je to tu znovu.\n„Takové ty na dřevo.“¨\n„Na co potřebuješ barvy na dřevo? Budeš snad doma něco natírat?“\n„Ne doma ne. Ale myslela jsem si, že bych si ty hradby nějak ozdobila. Ale nechte to být, i takhle je to hezké.“\nNahodila udičku a čekala, jestli se ryba chytí. Její Pán ryba. V duchu jsem se smál. Musel jsem ocenit její smysl pro systém. Nemohla mít jen obyčejná prkýnka, chtěla dokonalost. Jako správná žena a její hnací motory.\n„No, nevím, kolik stojí, ale můžeme to zjistit.“\n„Když nevíte coby, zeptejte se v OBI.“ vyletělo z ní, jak zajíc z roští.\n„Jo v OBI by to mohli vedet, jenže ty si skoro nahá.“\nNikdy jsem neviděl nikoho tak rychle oblečeného. Takže z OBI jsme se vraceli nejen s barvami, ale i s další várkou prkýnek na poličky, klubkem provazu na jejich upevnění a s několika štětci. A koncert měl mít pokračování.\n„Já myslím, že asi nejsem tak šikovná jako vy, můj Pane. Myslíte, že bych zvládla to natírání tak, abych to tu všude nepocákala?“\nKdyž jsem stál u toho plůtku se štětcem v ruce, nevím proč, vybavila se mi scéna z filmu Páni kluci. Kluci, kteří natírají plot, zatímco Tomáš počítá výdělek. Ona míchala barvy a říkala mi, které prkno a jakou barvou mám natřít. Bavil jsem se jejím nadšením a dělal hrozně otráveného. Přišla ke mně a pohladila mě po tváři s výrazem hodný chlapec a usmívala se, jako Měsíček. Cikáni a jejich vozy na kočování byly jen slabý odvar toho, co tu vznikalo. Nakonec jsem ocenil její vkus a cit pro barvy. Vypadalo to hezky a ona zářila, jak slunce. Byla šťastná, že její království je skoro dokonalé. Skoro.\nBylo to za pár týdnů po tom, co bylo domalováno, poličky pověšené a na nich se hromada věcí. Seděl jsem u stolu a četl jsem si. Ona se najednou, kde se vzala tu se vzala, postavila se vedle mě a palcem nohy začala dělat ďolík do podlahy. Tedy, tak to alespoň vypadalo.\n„Co zas, prosím tě, chceš?“ vyjelo ze mě.\n„Nic, Pane, jen tu tak stojím a koukám se.“\nNikdy nestála a nekoukala se jen tak. Vždycky za tím něco bylo.\n„Dočtu si kapitolu a budu se ti věnovat. Zatím si zalez do toho svého Jednorožečkova a neruš!“\nVyvalila na mě oči.\n„Co jste to říkal Pane?“\n„Že si máš zalézt do toho svého Jednorožečkova a nechat mě číst.“\nNa tváři se jí objevil výraz osvícení, otočila se a pak už jsem jen slyšel, jak něco kutí. Dočetl jsem a otočil se k ní. Hrdě tam stála se založenýma rukama a na plůtku vedle ní cedule s nápisem:\nSvobodné království Jednorožečkov. Pánům vstup zakázán!\nA pod tím malým písmem: Ten můj tam může, když přinese želé.\nBojoval jsem sám se sebou, abych se nesmál nahlas a neurazil tím její Veličenstvo.\n„Ještě ti chybí brána a bude to dokonalé.“\nAni nevím jak, ale najednou byla u mě. Na kolenou, s rukama kolem mých nohou.\n„Brána! To je to, co tomu chybělo. Děkuji vám, můj Pane, jste dokonalý.“\nPak mě položila pod gilotinu a zatáhla za provaz.\n„Takže ten váš kamarád mi udělá i bránu?“\nNež mi dopadla hlava do koše, slyšel jsem se jak říkám: „Jo, udělá, ty královno.“\nDo týdne byla brána hotová. Na vrcholu královská koruna a na křídlech brány jednorožci. Svobodné království Jednorožečkov spatřilo světlo světa. A pak se začaly dít divné věci. Tedy přesněji, začaly se mi ztrácet věci. První se ztratil můj polštář. Objevil se v jejím království. Na mou otázku, co tam dělá, se postavila, založila si ruce na prsou a začalo velké představení.\n„Požádal tu o azyl. A já, jako královna, jsem ho musela přijmout, když v jeho zemi zuří válka.“\n„Jak o azyl? Je to můj polštář!“\n„Bohužel, už není. Je svobodný občan mého království a doufám, že budete respektovat hranice mé říše.“\nDokonalá královna. Aby mi ukázala, že to myslí vážně, ukázala na ceduli. Otočil jsem se a šel pryč. V koupelně jsem se začal smát, jak blázen.\nČasem u ní o azyl požádal můj pullitrák s obrázkem švestek, byl po babičce, hodinky, polaroid, DVD přehrávač a sluchátka, DVD Slunce seno, všechny díly, kapesníky, trenýrky, svetr, kašmírová šála a spousta dalších věcí. Daň za to, že jsem jí dal kožešinku.\nAť žije a vzkvétá Svobodné království Jednorožečkov!


Drakensang TeamSpeak 3 server • Drakensang online CZ • Forum, Wiki, Návody\nDrakensang TeamSpeak 3 server\nIP našeho TS3 serveruje: 162.248.97.108:9987 (nová IP)\nPřipojit se k TS3\nJak se připojit k nám na server?\n1) Stáhnete Teamspek 3 komunikačního klienta – obsahuje 32 i 64bit verze (zde stáhnout)\n2) Nainstalujete klienta\n3 Zapnete klienta\n4) Kliknete na IP zde na stránkách a připojení proběhne automaticky případně zadejte IP adresu ručně v klientovi\nJak nainstalovat češtinu?\nČeštinu na teamspeak naleznete ve slože, kterou stáhnete zde z webu.\n– použijte v případě, že máte TeamSpeak 3 nainstalovaný ve výchozím adresáři tj.\n„c:\_Program Files\_TeamSpeak 3 Client\_“\n– spustit a vse se nainstaluje samo\n– otevřít TeamSpeak 3 klient\n– (EN) Settings -> Options -> Application -> Language -> Czech\n– (CZ) Nastavení -> Volby -> Aplikace -> jazyk -> Czech\n– restartovat TeamSpeak 3 klient\n– složku „translations“ nahrát do „C:\_váš TS3 client\_translations\_“, výchozí složka „c:\_Program Files\_TeamSpeak 3 Client\_translations\_“


Podpora kurzů češtiny a integrace dětí do škol nekončí | PrahaIN\nPodpora kurzů češtiny a integrace dětí do škol nekončí\n15. 04. 202221:00\nfoto: Vít Hassan, PrahaIN.cz/Dítě, ilustrační obrázek\nHlavní město poskytne dotace městským částem Praha 6 a Praha 8. Využít by je měly na intenzivní kurzy výuky českého jazyka pro děti s jiným mateřským jazykem, a to jak na základních, tak i na středních školách. Celkem si rozdělí přes 2,5 milionu korun. Magistrát o tom informoval v tiskové zprávě.\nPotřeba intenzivního kurzu výuky českého jazyka pro žáky, kteří neumí česky, vzešla mimo jiné z velkého množství přicházejících ukrajinských dětí. Ti se kvůli jazykové bariéře nemohou na sto procent účastnit výuky a tím ztrácejí možnost rychlého začlenění do vzdělávání. Ve škole se jim z tohoto důvodu také často nedaří. Kurzy pro středoškoláky potom pomůžou při plnění závěrečné maturitní zkoušky a při začleňování do společnosti.\nObzvláště v tuto dobu je třeba se na podporu integrace zaměřit\n„Praha již řadu let podporuje vzdělávání dětí s odlišným mateřským jazykem jak v předškolním, základním, tak i ve středním vzdělávání. Na aktivity na základních školách poskytuje ročně přes dva miliony korun. Obzvláště v tuto dobu, kdy panuje válka na Ukrajině, je třeba se více zaměřit na podporu integrace dětí do českých kmenových tříd, zlepšit jejich přístup a zajistit jim pokračování ve vzdělání,“ uvedl pražský radní pro oblast školství Vít Šimral (Piráti).\nPrvní kurz výuky češtiny funguje již od září 2018 v Základní škole Marjánka v Praze 6. Od roku 2019 byl podobný kurz otevřen také v Základní a mateřské škole Lyčkovo náměstí v Praze 8. Kurzy pro středoškoláky potom nabízí Akademické gymnázium a Jazyková škola s právem jazykové zkoušky hl. m. Prahy.\nDo pomoci uprchlíkům se zapojují i Domy dětí a mládeže\nDětem z Ukrajiny pomáhají v Praze kromě škol také střediska pro volný čas. Hned pět center pro Ukrajince a tři adaptační skupiny zřizuje Dům…\n05. 04. 202208:40\nškola, podpora, integrace, Vít Šimral, výuka, cizí jazyk,


Afghánec nechtěl být deportován ze Švédska, proto si zahrál na mentálně retardovaného, deportován nakonec nebude | VoxPopuliBlog.cz\nJak sami jistě víte, tak mnoho muslimských vetřelců, ať už z Afriky nebo Blízkého východu, se zcela záměrně vydává za mladistvé, což velmi často projde i čtyřicátníkům. Také to je jeden z důvodů, proč invazisté cestují zásadně bez dokladů. Datum narození se pak v zemi, kde žádají o azyl, uvede čistě na základě jejich vlastního tvrzení. Postupně se sice ukazuje, že drtivá většina těchto “nezletilých sirotků” je dávno dospělých, ale mezitím se již mnohým podařilo získat občanství, takže ani tak nemohou být deportováni. Ti, kdo pak k deportaci nakonec zamíří, mají nyní – minimálně ve Švédsku – možnost zůstat jen na základě špatných IQ testů.\nNikdo si jistě o IQ muslimských vetřelců nedělá přílišné iluze. Nicméně jejich IQ je stále dostačující na to, aby se mohli sami o sebe postarat. Ostatně, už to, že dokázali dorazit do Evropy značí, že jisté základní znalosti jim nechybí. Ve Švédsku nyní zjistili muslimští invazisté, jimž hrozí deportace, že je zde ještě jedna možnost, která nařízenou deportaci zhatí. A tou jsou právě špatné výsledky IQ testů.\nAfghánec žádal o azyl, protože se údajně bojí pomsty poté, co upozornil afghánské vojáky na to, kde je Tálibán. Poté, co mu švédský migrační úřad odepřel povolení k pobytu, rozhodl se provést dva IQ testy, než migrační soud zvážil jeho odvolání. Vzhledem k tomu, že muž provedl IQ testy s velmi špatným výsledkem, bylo shledáno, že nemůže být deportován, neboť by nezvládl ani let do Afghánistánu. Jeho domovská provincie Nangarhar je navíc považována za příliš nepokojnou na to, aby se tam mohl v jeho stavu usadit. Afghánci proto bylo uděleno povolení k pobytu jako “alternativní osobě, která potřebuje ochranu”.\nSaddám, který tvrdí, že pochází z Afghánistánu, požádal o azyl samozřejmě i s patřičným zdůvodněním, které si však – podobně jako jméno – mohl velmi pravděpodobně vymyslet. Jeho zpráva o azylu je odkazována v rozhodnutí Migračního výboru o případu, mimo jiné s odstavcem:\n“Chodil jsem k tátovi do práce a nosil mu jídlo. Jednoho dne jsem potkal vojáky, kteří se ptali, kde v oblasti jsou Tálibánci. Poté jsem řekl vojákům, kde jsou. Oni šli bojovat, a já jsem šel domů. Potom jsem šel za tetou. Otec řekl, že mne Tálibán považuje za špiona státu nebo vládního agenta. Tálibán pak přišel k nám domů, zatímco já jsem se schoval. Pak jsem utekl.”\nMigrační úřad, stejně jako později migrační soud, tuto část jeho historky zamítl coby vymyšlenou.\nSaddám také chtěl azyl, protože má údajně chronickou hepatitidu B a tvrdil, že je “sociálně postižený”. Tvrdí, že je odpadlík s “ne tak silnou vírou v islám” a že pokud bude vyhoštěn, existuje riziko sebevraždy. Tvrdil, že je dítě, ale po vyšetření Národní radou pro soudní lékařství byl jeho věk uveden tak, že v době, kdy dorazil do Švédska, byl již dávno zletilý. Proto v březnu 2018 rozhodl švédský migrační úřad o jeho deportaci.\nSaddám se odvolal proti příkazu k vyhoštění k migračnímu soudu. Před rozhodnutím migračního soudu tvrdil, že trpěl úzkostí, poruchami spánku a depresí. Tato tvrzení však musí být alespoň do určité míry posílena lékařskými osvědčeními, tvrzení samo o sobě nestačí. Saddám poté nechal psychologa, aby s ním provedl dva IQ testy. V rozsudku Migračního soudu je uvedeno:\n“Zpráva ukazuje, že psycholog na základě anamnézy, rozhovorů s příbuznými, pozorování, rozhovorů a výsledků současného vyšetřování vyhodnotil, že jeho obtíže lze popsat diagnózou mírného mentálního postižení. Psycholog používá dětský inteligenční test, kde je jeho výkon obecně výrazně pod normálním rozmezím. “\nSám Saddám podle rozsudku tvrdí, že by mu mělo být uděleno povolení k pobytu jako mentálně a sociálně postiženému, společně s dalšími okolnostmi případu. Migrační rada zase nevěří, že Saddám má takovou duševní vyspělost, jak se tvrdí.\nSaddám také poukazuje na to, že by se s ním mělo zacházet jako s dítětem, i když je dospělý, protože jeho zralost zůstala na úrovni dítěte, částečně kvůli pronásledování. Odkazuje na dokument s názvem “ME 2018:6”, podle kterého mohou být dospělí, pokud jsou na úrovni dítěte, mentálně za určitých podmínek považováni za dítě při azylovém vyšetření. Pro děti je snazší získat azyl než pro dospělé. Migrační soud popírá, že by s ním zacházel jako s dítětem.\nVzhledem k tomu, že migrační rada rozhodla o vyhoštění Saddáma před tímto slyšením u migračního soudu, migrační rada rozhodla, že podmínky v Saddámově domovské provincii Nangarhar jsou považovány za zhoršující se a že současná situace bezohledného násilí je tak vážná, že všem ohroženým by měla být poskytnuta ochrana. Migrační rada se však domnívá, že Saddám může využít možnost interního letu a přestěhovat se do jiné části Afghánistánu.\nA na závěr migrační soud ve svém rozsudku píše:\nSaddám je, bez ohledu na to, že strávil nějaký čas ve škole ve Švédsku a získal práci, nevzdělaný a bez pracovních zkušeností ve své domovské zemi. Trpí mírným mentálním postižením, což ho činí zranitelnějším. Migrační soud se domnívá, že z humanitárního hlediska není rozumné odkázat Saddáma na možnost vnitřního letu do jednoho z míst, na která se migrační rada odvolává.\nSaddámovi je proto uděleno povolení k pobytu jako “alternativní osobě, která potřebuje ochranu”.\nTakže když Afghánec zjistil, že mu lež č. 1 – pohádka o chrabrém bojovníkovi proti Talibánu, jehož nyní tito teroristé pronásledují, nevyšla, stejně jako lež č. 2 – pohádka o nezletilém dítěti, zkusil to do třetice a tentokrát to vyšlo. Tedy pohádka o mentálně retardovaném ubožákovi, který je neschopen se sám dopravit letecky do bezpečných míst v rodné zemi se velmi pravděpodobně nyní stane velmi častým repertoárem těch muslimských vetřelců, kterým zatím nic jiného nevyšlo.\nJe velmi zajímavé, že migrační soud seznal, že je Afghánec natolik mentálně retardovaný, že je neschopen se dostat letecky do bezpečných míst v Afghánistánu, ale nějak je nenapadlo přemýšlet o tom, jak se dostal do Švédska. Rozhodnutí navíc bylo plně v rozporu s migrační radou, která lži Afghánce prohlédla.\nNezletilost už v poslední době občas nevyjde, stále více evropských zemí totiž nechává vetřelcům v případě pochybností dělat velmi přesné kostní testy. Jak se zdá, tak mentální retardace, která dotčeného pasuje na “osobu, která potřebuje ochranu” bude novým hitem nově příchozích invazistů…


Do koho se zabouchl Aleš? To se dozvíte v Ohnivým kuřeti – Ohnivý kuře | Prima\nDo koho se zabouchl Aleš? To se dozvíte v Ohnivým kuřeti\nŽe Aleš miluje někoho ze Slepičkovic rodiny, to se ví už od incidentu, kdy se „zlil, jak zákon káže“ v hospodě. A teď se konečně dozvíme, kdo je jeho vyvolená. Nebo vyvolený? Dívejte se ve středu od 20.15 na Primě na další epizodu Ohnivýho kuřete.\nOhnivý kuře (66) - upoutávka\nMike ani Leoš nezažívají hezké ráno. Mike se potácí v kocovině, Leoš stále neví, zda ho Renáta podvedla, nebo ne, ale začíná tušit, že asi ano…\nMalvína je do Jardy pořád zamilovaná, stejně jako Jarda do ní. Jenže proč jim každou společnou chvilku musí překazit Aleš? Tentokrát přijde s nápadem, že by mohli založit společně firmu, která by propojovala Jardovo pivní umění, Malvínin zdravý životní styl a jeho cvičení.\nDražan je fuč. Doslova!\nKarel Trébl se nestačí divit, že Dražan je pryč a už o jeho odchodu dokonce píší noviny. Junior se ovšem projeví jako talent, protože už povolal nového kuchaře. A Renátka jde „vyzvednout“ Roberta z nemocnice. Jenže ouha, Robíka tam nenajde!\nLeoš pořád řeší, jak říct Renátě o své nevěře. Jenže Renáta je jako slepá a hluchá, chce pořád Roberta a dokonce jí nepřijde hloupé se ptát Soni, kde Roberta najde. Ta ale odmítá…\nMikovi nakonec vytrhne trn z paty ruská svatba a nakonec pomůže s kšeftem i Veronice s Klárou. Ty dvě budou totiž na ruskou svatbu, i když mají práce nad hlavu, připravovat obrovský svatební dort.\nDaniel řekne Kláře, že se vrací zpátky do Kanady. To ale nechce jako máma Didi dopustit, a rozhodne se proto ke skutečně radikálnímu řešení…\nDívejte se ve středu na Primě od 20.15 na Ohnivý kuře!\nJak si Klára poradila s příjezdem Dana? Sledujte Ohnivý kuře na PrimaPLAY


Tyto telefony Honor získají aktualizaci s HarmonyOS\nVíme, jak to bude s aktualizacemi mobilů Honor na HarmonyOS\nHuawei nyní vydal oficiální seznam. Najdete v něm i váš telefon?\nHuawei už nějakou dobu aktualizuje své chytré telefony a tablety na nový systém HarmonyOS. Ten bude v průběhu roku postupně zavádět prakticky na všechna svá zařízení a podleč očekávání se dostane i na přístroje značky Honor, která Huawei ještě donedávna patřila.\nPsali jsme: Huawei za poplatek navýší úložiště u starších telefonů\nPrvní vlna updatů byla odstartována v průběhu června, ovšem pouze na domácím čínském trhu. Podle oficiálního vyjádření českého zastoupení Huawei je HarmonyOS určen zatím jen pro domácí čínský trh a na zařízení prodávaná v Evropě se letos nepodívá.\nHuawei aktualizuje už nějakou dobu pouze své stájové smartphony. Na Honory zatím nedošlo a mnoho jejich majitelů se proto ptá, jestli update na jejich telefony vůbec dorazí.\nPlán aktualizace na HarmonyOS | foto: Huawei\nHarmonyOS míří na telefony Honor\nNyní Huawei vydal seznam zařízení, pro které je aktualizace s HarmonyOS 2.0 oficiálně schválená. V průběhu nsledujících týdnů (měsíců), pokud se tak již náhodou nestalo, má update dostat 32 modelů včetně těch od Honoru. Jaké telefony a tablety to jsou?\nŘada Honor 30 Pro\nŘada Honor 20\nŘada Honor V30\nHonor Tablet V6 (KRJ-W09/KRJ-ANO0 only)


DLOUHOŇOVICE - HELVÍKOVICE 3:3 :: FC Dlouhoňovice\nÚvodní stránka | DLOUHOŇOVICE - HELVÍKOVICE 3:3\nDLOUHOŇOVICE - HELVÍKOVICE 3:3\nTak na druhý zápas nám vyšlo derby s Helvíkovicemi. Do zápasu jsme vstoupili s elánem, který nám vydržel cca 10 minut. Potom už byla vidět herní převaha soupeře, která byla zakončena prvním gólem Helvíkovic. V druhé půli zápasu jsme vyrovnali a hned zase inkasovali. Tato přetahovaná byla ukončena penaltou, kterou kopal Pepa Kočajda a ze které padl třetí vyrovnávací gól. Pak nastala fotbalová fraška, plná zbytečných faulů na obou stranách, na které se podepsal otřesný výkon rozhodčího.\nVýkon domácích byl naprosto nepřesvědčivej, bezduché ploužení po hřišti, bez jakékoli tvorby hry. No prostě hrůza. Výmluvy, že je málo hráčů neberu. Nebylo totiž vydět, že by v tom bylo srdíčko. A to mě velice mrzí.\nVelmi příjemně jsem byl překvapen, když nastoupil Vláďa Marek, který se s pozice trenéra přesunul do pozice hráče. Ač stará garda, tak se mi líbilo jeho zpracování míče, přehled na hřišti, no prostě jeho celkový projev. Kdyby se i ostatní inspirovali a hráli s tímto přístupem, tak nemusíme řešit, že je nás málo.\nZávěrem bych rád řekl, že bod je dobrej, ale není zaslouženej. Možná se mnou nebudou Dlouhoňováci souhlasit, ale takhle jsem viděl zápas Dlouhoňovice - Helvíkovice.\nVáš fotograf David.


Bělohrádek vzkazuje samoživitelkám: najděte si chlapa! – Demokraciestavi.cz\ninternetové zprávy demokraticky\nBělohrádek vzkazuje samoživitelkám: najděte si chlapa!\nDnešní kauzička Bělohrádek probleskla celým internetem. Bělohrádek pro magazín E15 komentoval situaci ohledně zálohovaného výživného. To umožňuje matkám dostat od státu příspěvek na dítě, i když otec platí. Jedná se totiž o klasickou fintu, kdy se pár na oko rozejde a muž má trvalé bydliště jinde. V tu chvíli má žena nárok na speciální dávku navíc. Přitom ve skutečnosti stále žijí spolu. Tuto strategii používá řada párů.\nProblém s výživným od státu není jednoduchý. Většina žen dostává oprávněně a není jednoduché prokázat, že zrovna daný případ je podvod. Je to v podstatě prakticky nemožné. Na druhou není možné tuto dávku odstranit plošně. Většina z potřebných žen je na ni existenčně závislá. Kdyby těch pár tisíc nedostaly, nevyjdou s penězi na další měsíc. Představte si situaci, kdy je otci vyměřeno platit výživné ve výši směšných 2500 Kč. To tedy znamená, že kdyby i matka dala 2500 Kč, tak dítě musí přežít z 5000 Kč ? Ano, přesně takto funguje český zákon.\nRada, aby si ženy našly chlapa je samozřejmě brána s nadsázkou (jak pan vícepremiér později doplnil). Ale až taková nadsázka to není. Ženy, které samy finančně na výchovu nestačí, by si skutečně chlapa najít měly. Minimálně aspoň proto, aby jim přispíval na bydlení a stravu. Žít ve dvou s dětmi totiž vychází finančně daleko lépe, než žít sám s dětmi. Takže přestože byl Bělohrádek celý den vláčen, řekl v podstatě fakt. Akorát některým tento fakt nevoní. Nakonec se vícepremiér omluvil, že celou radu myslel jako vtip a nadsázku. Bohužel, malý český stále nedovede ocenit, že dobrá rada nad zlato.\nTak takto umírá demokracie, za bouřlivého potlesku\nRozhovor: Češi málo používají erotické pomůcky\nMinisterstvo školství a COVID\nDůchodci a valorizace důchodů\nPetr Kellner a jeho PPF\nMinistři zdravotnictví za poslední 2 roky\n© 2022 Demokraciestavi.cz


B mužstvo poprvé zaváhalo – ČESKÝ LEV – UNION BEROUN\nby nowak · Published 4.10.2016 · Updated 4.10.2016\nB mužstvo má na svém kontě první prohru. Nakonec podlehlo Královu Dvoru 3:2. Oproti ostatní utkáním muselo být mužstvo doplněno několika hráči z dorostu. Mužstva dospělých v posledních měsících sužuje velká marodka.\nDorostenci, kteří do utkání nastoupili si ale nevedli vůbec špatně. O poločase sice prohrávali 2:0, do druhé půle však nastoupili odhodlaní utkání minimálně vyrovnat. To se jim také po deseti minutách druhé půle podařilo. Králův dvůr na jejich hřišti zatlačili a nejprve snižoval Daniel Žihlo na 1:2 a o několik minut později se po rozehraném rohu prosadil Miloš Novák.\nPo tom se hra přelévala ze strany na stranu a o vítězství mohla rozhodnout obě mužstva. V závěru utkání hosty z Berouna hodně držel brankář Hosnédl, který několikrát vychytal domácí útočníky v jasných brankových příležitostech. Na jednu, těsně před koncem utkání, ale už nestačil a tak se z výhry radovali domácí.\nI po prohře se ale B mužstvo udrželo na první příčce okresního přeboru. Vem to ďas, za týden se hraje zas!!!\nCLU A – SK Slaný v obrazech\nby nowak · Published 29.10.2016\nNext story Berounský válec, v Mnichově hradišti!\nPrevious story Starší přípravka předvedla v Chrustenicích kvalitní výkony


Jméno Marie Sophie Naše jména Aktuální databáze křestních jmen a příjmení, jejich četnost, význam a původ , svátek\nJméno Marie Sophie mají 2 lidé, je na 10763. místě a věkový průměr je 9 let.\nJméno Marie Sophie je složeno z více jmen. Jméno Marie nosí 260526 obyvatel ČR, svátek slaví 12.9., má význam: milovaná Bohem a původ hebrejský. Jméno Sophie nosí 582 obyvatel ČR, svátek slaví 15.5., má význam: moudrost (Sophia) a původ řecký.\nDiskuze na téma: Jméno Marie Sophie Ostatní diskuze:


Langbein Walter-Jörg - Poselství Mayů 2012\nV roce 2012 zanikne svět. To hlásají dnešní stoupenci apokalypsy a odvolávají se přitom na proroctví Mayů. Co však ten tajuplný národ ve skutečnosti věděl? Opravdu zanikne naše civilizace jako kdysi bájemi opředená Atlantida?\nCroyants des Trois, tajemní ochránci, podruhé v boji za dobro a lásku. To nejlepší z Harryho Pottera, ale pro dospělé…\nLinda Howard: Strážce úsvitu\nGrace, specialistku na středověké rukopisy, ani ve snu nenapadne, že by v hromádce starých listin mohla najít cestu ke ztracenému pokladu. Když se jí podaří rozluštit legendu o templářských rytířích, ona i její rodina se stanou terčem nelítostného zabijáka.\nVe veselém vyprávění z cest Františka Nepila nechybí nic z toho, co pro něho bylo příznačné a co z něho činilo autora tolik milovaného a tolik oblíbeného – tolerantní nadhled i neotřelý pohled na věci dávno známé, které náhle jako by se jevily ve zcela novém světle.\nSimon Kernick - Neúprosný\nStrhující román známého britského autora John Meron je šťastně ženatý otec dvou dětí, který se nikdy neocitá v potížích. Když zvedne telefon, uslyší něco, co změní jeho život navždy: jeho přítel Jack Calley, vysoce postavený právník v City, křičí ze sluchátka o pomoc – a pak ho zabijí.\nRaymond Chandler - Hluboký spánek\nDušan Šimko - Japonský divan\nV cestopisné novele Japonský divan ztvárnil známý slovenský spisovatel své zkušenosti ze dvou vědeckých pobytů v Japonsku.\nSteel Danielle - Světla Jihu\nJedenáct let už uběhlo od chvíle, kdy za sebou Alexa Hamiltonová nechala světla amerického Jihu, aby utekla od manželovy zrady a krutosti jeho povýšené charlestonské rodiny. Nyní pracuje jako asistentka okresního návladního a jako prominentní žalobkyně posílá do vězení jednoho zločince po druhém.\nShalila Sharamonová, J. Bodo Baginski - Schizandra - Plod pěti živlů\nNejstarší čínské kompendium léčivých bylin Materia Medica slibuje při pravidelné konzumaci jedné červené bobule schizandry posílení životní energie a vysoký věk bez příznaků stárnutí.\nVladimír Soukup, Petr David - Za strašidly do lesů a skal\nPověsti, zajímavosti a záhady obestírající přírodní zákoutí v Čechách, na Moravě a ve Slezsku\nVladimír Soukup, Petr David - Za strašidly na hrady a zámky 2\nKolik tajů skrývají zámky a romantické zříceniny našich hradů? Vydejte se na další pouť malebnou krajinou. Uvidíte mnoho hezkého, dozvíte se řadu zajímavostí a možná potkáte i čarodějnici Bělu, dobráckého obra Drába, nešťastného mnicha, který bloudí opuštěnými chodbami Gutštejna, či přízraky zakletých starců na Kyšperku.\nVladimír Soukup, Petr David - Za strašidly na hrady a zámky\nPověsti, příběhy a zajímavosti o hradech i zámcích v Čechách, na Moravě a ve Slezsku\nPadesát tipů na výlety pro rodiče i děti - program na celý rok.\nVladimír Soukup, Petr David - Za strašidly po Praze\n100 rodinných výletů\nPověsti, příběhy a zajímavosti z Prahy a nejbližšího okolí\nVladimír Soukup, Petr David - Za strašidly do měst a městeček\nPověsti, příběhy a zajímavosti o městech i městečkách v Čechách, na Moravě a ve Slezsku\nRudolf Roden – Mia\nPražský rodák Rudolf Roden (nar. 1923) prošel Terezínem i vyhlazovacím táborem v Osvětimi a je známý jako autor esejistických črt a vzpomínek. V novele Mia se poprvé představuje jako prozaik. Formálním rámcem jeho knihy je setkávání dvou českých emigrantů v psychoanalytické ordinaci – starého profesora a jeho mladé pacientky. Mia vypráví svůj příběh od dětství prožitého v Praze přes studia a milostnou a politickou zápletku v Moskvě po život v normalizačním Československu a následnou emigraci. Teprve v dospělosti se dovídá o svých židovských předcích a začne vnímat i své židovství.\nM. J. Rose - Strážci paměti\nRexanne Becnel: Pro krásné oči\nAnglický rytíř Cleve má přivézt levobočka svého pána, který zůstal bez dědiců. Již tak nelehký úkol mu ztěžuje odhodlaná Wynne, paní z Radnoru, v jejichž žilách koluje odbojná velšská krev. Odmítá vydat kteréhokoli ze sirotků ve své péči a osnuje plány, jak rytíře přimět, aby na své poslání zapomněl.\nCzerniewicz-Umer Teresa, Omilanowska Mał - Polsko\nVíce než 1100 fotografií, ilustrací a map představuje Polsko v celé kráse.


Polštář Skvelý Dedko SK | KupMa.cz\nPolštář Skvelý Dedko je pěkný polštář vhodný pro všechny dědečky k svátku, pro potěšení nebo jako poděkování. Na polštáři je vyobrazen dědeček chytající dítě a slovenský nápis "Skvelý Dedko". Polštář je zezadu černý. Polštář Skvělý dědeček je originální dárek pro všechny dědečky.\nPolštář Najlepší kamarát SK


Robo Papp: Mezi Prahou a Bratislavou existují hranice i v hudbě | iREPORT – music&style magazine\nVydáno 15.05.2011 | autor: Daniel Maršalík\nV sobotu 21. května ovládnou pražské Hard Rock Cafe Slováci. Uskuteční se zde koncertní akce Slovenský deň a na pódiu se vystřídá řada zpěváků našeho východního souseda. Jedním z nich bude i Robo Papp, který před lety získal cenu Aurel v kategorii Objev roku. Na svém kontě má již čtyři desky. Poslední se jmenuje Čarovný dom.\n21. května budeš hrát v rámci Slovenského dne v Hard Rock Cafe v Praze. Co se týká hudby, jaké vnímáš rozdíly mezi Českem a Slovenskem?\nPřestože jsme ještě nedávno byli jedna země, rozdíly jsou podle mě markantní. Na Slovensku je mnohem víc moderní hudby, naše muzika kopíruje nejnovější trendy a také v rádiích, pokud hraje něco slovenské, je to většinou nové. V Čechách máte zase obrovskou výhodu, že se hraje v rádiích mnohem větší procento domácí tvorby než u nás.\nTakže máš pocit, že existují hranice mezi Prahou a Bratislavou i v muzice?\nZde existuje velká hranice, je málo slovenských kapel, které dokázaly uspět i v Čechách, ale na druhou stranu jsou u vás loajálnější fanoušci, a když už se to někomu podaří, tak je to na stálo.\nMezi dalšími účinkujícími v Hard Rock Café budou i zpěváci Misha a Bystrík. Vím, že s nimi občas spolupracuješ na nějakých hudebních projektech. Můžeš být konkrétní a prozradit, o co jde?\nS Mishou spolupracuji již dlouho. Poprvé to bylo na turné Dary Rolins, kde jsme byli oba její hosté a pak nás propojily společné koncerty a písničky. S Bystríkem jsme měli společné turné po Slovensku a od té doby spolu rádi hrajeme. Dosud jsme spolu odehráli asi 70 koncertů.\nJaký program sis připravil do Hard Rock Cafe pro Slováky žijící v Praze?\nProtože v Praze o mně málokdo ví, připravil jsem si kromě svých známých hitů i pár převzatých světových, například od Craiga Davida nebo Michaela Jacksona.\nVím, že teď jsi doma otcem na plný úvazek, ale už uvažuješ o psaní nových písniček? Přece jen tvá poslední deska Čarovný dom vyšla v roce 2007.\nZatím nepřemýšlím o nové desce, i když už před dvěma lety jsme měli hotových šestnáct demo snímků na nové album, ale osud to asi chtěl takhle. Určitě ale v nejbližší době vyjdu ven s nějakým novým singlem.\nV Hard Rock Cafe bude jedním z účinkujících i Denis Lacho, který se zúčastnil minulého ročníku Česko Slovensko hledá Superstar. Sleduješ tu soutěž? Co si o ní myslíš?\nSamozřejmě sleduji, i když letos mě to už nějak nebavilo. Můj bubeník Ludo Srnec tam totiž každý rok hraje na perkuse. A i proto jsem se na to díval. Myslím, že dnes je to jediný způsob, jak může nový mladý zpěvák nebo kapela začít kariéru. Nevím o nikom na Slovensku, kdo by vyšel na scénu bez účasti v Superstar.\nObjevil se tam někdy někdo, o kom si myslíš, že měl vážně talent?\nMyslím si, že i Denis Lacho je jedním z talentů, o kterém bychom mohli v budoucnu ještě slyšet. Pak zmíním například Zdenku Prednú nebo Petera Cmoríka.\nSvou hudbou zasahuješ i do hudebního stylu R&B. Když jsi začínal, byl jsi téměř průkopníkem na Slovensku. V poslední době je vás ale mnohem víc, kdo se tomu stylu věnují. Namátkou Dara Rolins, Tina, Misha, Anita Soul nebo Tomi Popovič. Myslíš, že už je široká veřejnost úplně připravená na tenhle žánr?\nJe pravda, že jsem byl jeden z prvních, ne-li první, kdo začal na Slovensku s takovou hudbou. I když bych to nazval spíš pop s prvky R&B. Podle mě i dnes je to u nás pořád okrajový žánr a jen občas se nějakému takovému interpretovi a písničce podaří zabodovat v rádiích. Také je naivní myslet si, že by kdokoliv z nás vyprodal sportovní halu, jak to bývá u rockových kapel.\nRobo Papp, foto: Ondřej Pýcha\nČeští umělci si často stěžují na hudební dramaturgii českých rádií. A je pravda, že většina našich stanic uvízla někde v postkomunismu, nebo se topí v europopu. Jaká je situace na Slovensku?\nU nás jsme byli v tomto vždycky napřed, ale nyní nastala situace, že většina rádií hraje jen hity, ale ty písně se nestanou hity bez hranosti v rádiích, takže se motáme v začarovaném kruhu a z rádií je slyšet pořád to stejné, tři kapely dokola.\nNa závěr se nemohu nezeptat. Pořádáte Mistrovství světa v ledovém hokeji. Slovensko je už mimo hru, ale přeješ úspěch českému týmu?\nSamozřejmě, to je úplně bez debat. Jakmile vypadl náš tým, začal jsem fandit vám. (smích)\nA když jsme u hokeje. Velkým tématem byla hymna nebo hymny, které vznikly v souvislosti s hokejem v Bratislavě a v Košicích. Můžeš se k nim vyjádřit?\nTěžko se mi k tomu cokoliv říká. Nejsem tak velký hokejový fanoušek, aby mě to nějak speciálně zasáhlo, a proto mi ani nevadí, že máme více hymen, jak hráčů hokeje. (smích)


Glyfosát: ECHA a EFSA zahájily konzultace :: Třetí Ruka\nGlyfosát: ECHA a EFSA zahájily konzultace\nECHA a Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) souběžně zahájily konzultace k vědeckým hodnocením glyfosátu. Zainteresované subjekty jsou vyzývány k účasti na 60-ti denní konzultaci, která potrvá do 22. 11. 2021.\nVědecká hodnocení předložená ke konzultaci, připravila skupina hodnotící glyfosát (AGG), kterou tvoří příslušné vnitrostátní orgány Francie, Maďarska, Nizozemska a Švédska. Agentura ECHA shromáždí komentáře k harmonizované klasifikaci a označování glyfosátu podle nařízení CLP. Konzultace EFSA se týká obnovené hodnotící zprávy vypracované v souladu s nařízením o přípravcích na ochranu rostlin.\nECHA a EFSA usilují o transparentnost, aby občanům a zúčastněným stranám co nejvíce přiblížily svoji práci. Všechny zúčastněné strany jsou vyzývány, aby přispěly ke konzultacím předložením připomínek nebo vědeckých informací a údajů. Konzultace potrvají do 22. listopadu 2021 a po jejich ukončení budou všechny připomínky zveřejněny na internetových stránkách obou agentur.\nKlasifikace chemických látek je založena pouze na nebezpečných vlastnostech látky a nezohledňuje použití a pravděpodobnost expozice látce. Expozice je považována za součást procesu posuzování rizik účinných látek pesticidů vedeného EFSA.\nGlyfosát (EC 213-997-4, CAS 1071-83-6) má v současnosti harmonizovanou klasifikaci jako látka způsobující vážné poškození očí a toxická pro vodní organismy s dlouhodobými účinky, a to před i po hodnocení ECHA v roce 2017, kdy nebyla odůvodněna klasifikace látky jako karcinogenní, mutagenní v zárodečných buňkách ani toxické pro reprodukci. Vědecké hodnocení AGG nedoporučuje změnu stávající klasifikace.\nV konečném hodnocení zohlední EFSA stanovisko výboru RAC ke klasifikaci glyfosátu a závěry společného hodnocení jsou očekávány ve druhé polovině roku 2022. Zda bude schválení glyfosátu pro použití v EU obnoveno rozhodne Evropská komise. V současné době je použití glyfosátu v přípravcích na ochranu rostlin schváleno do 15. prosince 2022.\nKonzultace: Zpráva k harmonizované klasifikaci a označení glyfosátu\nNejžhavější vědecká témata - glyfosát\nInternetová stránka EFSA\nKonzultace EFSA: Obnovená hodnotící zpráva\nchlp | legisaltiva


Uchovávání potravin – Kuchyňské potřeby\nKategorie: Potraviny a vaření Uchování potravin a nápojů. Snaha spotřebitele o co nejdelší uchovávání potravin je stará tisíce let. Při nevhodném uchovávání dochází ke změnám potravin, které jsou způsobeny . Aby si potraviny zachovaly svoji nutriční hodnotu co nejdéle, je mimo jiné zapotřebí sledovat i podmínky, za jakých jsou . Každé hospodyni je jasné, že pro různé typy potravin platí naprosto rozdílné přístupy k jejich uchovávání (skladování).\nPředstavte si, že váš mrazák přestane fungovat. Existuje vůbec způsob, jak se obejít bez tohoto výdobytku civilizace a nahradit ho něčím .\nVakuové balení prodlužuje životnost mnoha čerstvých potravin tím, že snižuje. Jedním z důležitých způsobů bezpečné úchovy potravin je jejich uložení v chladničce. Nízká teplota pomáhá udržovat potraviny v čerstvém stavu a zpomaluje . Kolegové v práci (mé zaměstnání s uchováváním potravin nijak nesouvisí J) mi náhle sami od sebe začali o uchovávání potravin vyprávět, . MO) – co nejkratší doba uchovávání a zpracování.\nSprávné skladování může životnost potravinářských produktů několikanásobně prodloužit, špatné uchovávání může vést ke snižování . Každý způsob uchovávání má své výhody i nevýhody. Doba uchovávání potravin balených pomocí MAGIC VAC Údaje obsažené v této tabulce jsou výsledkem objektivní ověřovací zprávy zpracované pro AITA . Plastová dóza vhodná zejména pro uchování.\nUchovávání potravin ostatní – alobal, pečící papír, sáčky na potraviny, pytle na odpadky, patentní dózy. Hana Málková se tématu potravin na odborné úrovni věnuje dlouhodobě. Vystudovala Vysokou školu chemicko-technologickou, kde se . Nabízíme vše potřebné pro uchovávání potravin.\nDózy na potraviny, Zavařovací sklenice, patentní láhve. Máte rádi vůni a barevnost podzimu, sbíhají se vám sliny při pohledu na červená jablíčka a labužnicky nasáváte .\nSencor element p450\tMyčka 45 cm volně stojící


C I N E P U R / kritiky, recenze / Ivetka a hora / Slova bez myšlenek nemohou jít do nebe\nDvěma dívkám z vesnice Litmanová na východním Slovensku se každý měsíc mezi lety 1990–1995 zjevovala Panna Marie. Díky této události se z dívek staly křesťanské autority a z obce poutní místo, kam proudily davy věřících. Zatímco jedna z dívek, Kateřina, se posléze vdala a odmítla komunikovat s médii, pohnutý příběh druhé z dívek, Ivety, je námětem filmu dokumentaristy Víti Janečka. Událost zjevení byla pro další životy dívek determinující. Jak dál žít se zjevením, s mediálním a společenským tlakem i ambivalentním vlivem církve, je tak přirozeným tématem filmu. Pozoruhodné ovšem je, jak film tato témata postihuje neustále přes prizma komplexního lidského příběhu.\nZajímavé, neotřelé téma bylo už předmětem výjimečného studentského filmu Stanislava Kundy Zpověď, který sledoval Ivetu v momentě před jejím vstupem do kláštera. Tento materiál Janeček rozšířil o současnou perspektivu, kdy Iveta po devíti letech z kláštera vyšla a pokouší se žít normálním životem. Dalším materiálem ve filmu použitým jsou amatérské videozáznamy z církevních shromáždění v Litmanové, kde obě dívky vystupovaly.\nZřejmě klíčové u podobného tématu je zaujetí postoje k němu. V tom je možná i největší úspěch filmu, totiž v tom, jak se drží při zemi, a zároveň decentně, empaticky, s dostatečnou otevřeností k Ivetině příběhu přistupuje. Navíc film podtrhuje jemnost svojí výpovědi i tím, jak je dobře natočený – krásnou pomalou kamerou, svým rytmem, který se odvíjí v příjemném kontemplativním plynutí a zároveň velmi racionálně postupuje, udržuje pozornost.\nAutoři se nijak nezabývají autenticitou zjevení, jestli se opravdu odehrálo, to vlastně i pozbývá na důležitosti s tím, jak film větví svou síť kolem události. Soustředí se na její důsledky, na to, co znamenala pro život hlavní hrdinky a ostatní: rodiče, kamarády, obyvatele vesnice, věřící, kteří na místo stále ještě přicházejí, pro církev. Síť spjatá s událostí je ve filmu natolik bohatá, že dobře odráží jednotlivé aspekty zjevení, vlastně dokonale zrcadlí význam a smysl události, který je podstatnější než její věrohodnost.\nHlavní je ve filmu Ivetina výpověď, její současný odstup, kterým svůj život nahlíží. Bilanční charakter její výpovědi je přitom v kontrastu s lineárním vyprávěním, jež postupně divákovi vyjevuje příběh. To dává filmu po celou dobu jeho trvání zvláštní emocionální zabarvení a napětí. Divák je konfrontován s velkou schopností Ivetiny sebereflexe, v níž se zároveň odráží její celková životní zkušenost, odstup i přetrvávající emoce – její hlas je často pohnutý, ale Iveta skoro nikdy tok svého vyprávění nepřerušuje – a současně se mu velmi postupně a neuspěchaně odkrývají fakta jejího života jako v napínavé detektivce. Krátké vstupy ze současného natáčení, jež mají spontánní ráz a vyjadřují nenuceně i vzájemný přátelský vztah Ivety s autory filmu, nakonec jen dokreslují atmosféru určité životní chvíle, z níž se teď Iveta obrací nazpátek.\nPodobně jako v Kundově filmu je charisma hrdinky zásadní, Janeček s ním ale dál pracuje nejen popsaným kontrastem vyprávění. Událost zjevení zůstává přirozeně centrální a neustále se k ní vrací, zároveň ale vlastně postupně mystérium oné dávné situace odeznívá, stejně jako se Ivetin život začal ubírat jiným směrem. O to nečekanější a silnější jsou návraty k momentu zjevení na konci filmu („to, že jsem ve zdraví přežila návrat do normálního života, je pro mě odpovědí Boha“, „i teď mám pocit, že se mnou pořád je, že mě poslouchá“). Iveta a film tak vlastně pořád nenápadně znovu definují osobní pole mystiky a víry. Co z ní jde vyjádřit, jestli jde přenést intenzitu zážitku a jeho význam pro jiného člověka, jak život ovlivňuje. Z dětského zážitku a přání být lepším člověkem, víc poslouchat rodiče, z přání žít víc, opravdověji, se přes zkušenost vnějších společenských tlaků stává závazkem život sám, dostát mu hlavně podle sebe. Morální jádro víry ale zůstává stejné.\nK tomu velmi důmyslně a jemně přispívají i ostatní výpovědi. Film přitom nic nevnucuje, kontrasty vyplývají samy – viz například ideologie církve a její dogmatické a současně váhavé pojetí zjevení versus jedinečnost Ivetina prožitku. Představitel církve se nechce přímo vyjádřit k povaze zjevení, namísto toho lavíruje mezi obecnými tezemi. Ideologické sevření ze strany církve se vynořuje nejvíc tehdy, když film popisuje, jak byla Iveta tlačená do role světice, a už nevěděla, jak říká, který pocit je opravdu její a který je jí vnucován okolím. Ivetina výpověď ale nikdy není protináboženskou agitkou, stejně jako nemá takový cíl film – církev Ivetin život provází v různých momentech a podobách, její role se mění a to film sympaticky reflektuje.\nJedním z nejsilnějších momentů filmu je, jak lidé z Ivetina okolí formulují svoji víru, lépe řečeno svůj prožitek víry. Vyjadřují se k ní tradiční, ale vlažně praktikující křesťané – rodiče Ivety –, poutníci, ateisté, kamarádka Ivety, která nikdy žádný zvláštní vztah k víře neměla, ale popisuje zážitek na poutním místě, kde najednou obklopující „ticho promluvilo do jejího nitra“ atd. Ve vyjádřeních lidí zaznívá nejen bezprostřednost, ale bezděčně vyplývá i další téma filmu – to, jak duchovní život vlastně lidem chybí a potřebují ho. Tím je film i silnou výpovědí o dnešku.\nVíra je ve filmu díky Ivetčině zkušenosti tím hlavním, ale pořád je jen jedním z prostředků, jak se dostat k životu.\nIvetka a hora (ČR 2008)\nscénář a režie: Vít Janeček, kamera: Braňo Pažitka, střih: Hedvika Hansalová\núčinkují: Iveta Kozáková, Adriana Hrabčáková, Zdeno Vislocký, Rastislav Hudák ad.\n84 minut, distribuce: Aerofilms, premiéra v ČR: 17. 11. 2008\nJako jedna z nás / Filmová hvězda Jana Brejchová (Lukáš Skupa, zoom)\nAndalusie / Gomisova svoboda hry, nikoli útěku (Michal Procházka, téma)


Klientům mohu nabídnout zkušenosti ze soutěží - Šumperský a jesenický deník\nKlientům mohu nabídnout zkušenosti ze soutěží\nŠUMPERK - Jelikož v Šumperku nebylo zařízení, ve kterém by mohla loňská mistryně světa ve fitness Gabriela Kubešová trénovat, rozhodla se v roce 1999 založit vlastní fitcentrum.\n„Tou dobou jsem cvičila už šestým rokem a neměla jsem tady žádné zázemí, díky němuž bych se mohla soustředit na trénink. Založení fitcentra tak mělo hned dvě výhody. Získala jsem potřebné vybavení a lidé v Šumperku získali místo, kam mohou chodit cvičit,“ říká Kubešová.\nFitness není prvním sportem, kterým se zabývá. Už ve třinácti letech byla členkou dorosteneckého družstva české reprezentace biatlonistek a dělala také atletiku. To ji následně přivedlo k fitness.\nAby člověk dokázal změnit své tělo tak, jak si přeje, je podle Gabriely Kubešové nutné mít vůli a disciplínu, protože změny přes noc nabízené zázračnými přípravky na hubnutí jsou jen jednoduchou fikcí. Ve skutečnosti cesta ke sportovní postavě vyžaduje velké úsilí a především pevnou vůli.\nPokud lidé přicházející do fitcentra mistryně světa mají vůli, mohou se změnami začít hned. Rady do začátku dostanou od člověka k tomu dlouholetou praxí nejpovolanějšího.\n„S klienty ráda proberu, co přesně potřebují, a pakliže o to mají zájem, mohu jim sestavit plán, díky němuž mohou získat postavu, jakou si přejí. Doporučím jim, jaký bude nejvhodnější trénink, když chtějí zhubnout, když se chtějí udržet v kondici a nebo pokud chtějí dělat fitness závodně,“ jmenuje poskytované služby.\nNejen začátečníci přicházejí za Kubešovou pro radu. Fitcentrum navštěvují také lidé, kteří se potřebují udržet po celý rok v kondici, jako například cyklisté.\n„Minulý rok jsem trénovala také dvě dívky a jednoho chlapce, kteří chtěli ve fitness soutěžit, ale bohužel svou snahu vzdali, když zjistili, kolik úsilí sportovní trénink vyžaduje,“ zmínila další zájemce o navštěvování posilovny.\nStarat se o fitcentrum není tak snadné, jak by se mohlo zdát a jak si to většina lidí představuje. Vedení podniku je časově náročné, takže se Gabriela Kubešová stále pohybuje jen mezi tréninkem a fitness centrem.\n„Ale práce, kterou dělám, je mým koníčkem, takže je snazší to zvládnout. A těší mne, že mohu své zkušenosti předávat dál,“ dodává s úsměvem světová šampionka.


Plastové pouzdro iSaprio - Feather pattern 02 - Xiaomi Mi5 | Superpouzdra.cz\nPlastové pouzdro Feather pattern 02 Xiaomi Mi5 dodá vašemu mobilu originální vzhled. Pouzdro je velmi tenké a lehké a padne dobře do ruky. Pouzdro chrání vašemu mobilu záda před poškrábáním a menšími pády. Velmi tenké provedení umožňuje snadný přístup ke všem tlačítkům a portům. Pouzdro na mobil doporučujeme doplnit tvrzeným sklem pro lepší ochranu displeje.\nUživatelská recenze produktu Plastové pouzdro iSaprio - Feather pattern 02 - Xiaomi Mi5


Pro psy na celém světě… | Kynologický magazín eCanis.cz\n»eCanis»Zajímavosti»Pro psy na celém světě…\nPřed sto osmi lety se odehrála událost, která ovlivňuje kynologický svět dodnes. V tento květnový den se sešli kynologičtí zástupci z několika zemí a založili největší a nejsilnější kynologickou organizaci Fédération Cynologique Internationale (FCI). Co nám tato organizace dala a naopak vzala?\nTémata: CMKUFCIhistorie kynologie\nIveta Panýrková 22.5.2019 18294x Zajímavosti\nJe těžké hodnotit, co nám FCI vzala, či co nám dala a ani nám taková role nepřísluší. A tak vám v tento slavnostní den trochu více tuto organizaci, pod kterou většina chovatelských a dalších klubů spadá, představíme. A to hlavně proto, že právě FCI nám udává směr...\nZaložení FCI byly přítomny tyto země: Německé císařství, zastoupené Baron de Plato a Baron de Rodde (Delegierten Kommission), a Georg Obreen (Kartell). Rakousko Uhersko zastoupené Baron de Plato, Belgie zastoupena G. De Buck, Mr. G. van Muylem and Mr. J. Lévita, Nizozemí zastupeno Dr. A. J. J. Kloppert and Jhr. P. N. Quarles van Ufford a Francie zastoupena Mr. Gramont, the Duke of Lesparre, Count J. Clary and Baron Jaubert.\nPsal se dvaadvacátý květen 1911, kdy došlo k setkání zástupců pěti zemí, aby založili společnou organizaci s mezinárodní působností. Mezi zakládající země tedy patřilo Německé císařství, Rakousko Uhersko, Belgie, Francie a Nizozemsko. Proč se tak stalo? Již v roce 1911 bylo na světě velké množství plemen a bylo nutné nastavit nějaká pravidla, řády a regule, podle kterých by se jednotlivá plemena začala evidovat a hlavně by se sjednotila. Do fungování FCI vstoupila první světová válka, a tak její další působení nebo-li znovuzrození začalo až po roce 1921.\nNa přípravné schůzi, která se konala 7. března 1911, byl zvolen prozatímní prezident Dr. Kloppert. Dále byly čteny první stanovy a následně schváleny. Původní název evropský byl vyměněn za mezinárodní a bylo rozhodnuto, že sídlo bude v Evropě. Dalším bodem pořadu jednání je jmenování generální komise pro rok 1911.\nPrezident: vévoda Lesparre (Francie),\nMístopředseda: Freiherr von Plato (Německo),\nPokladník: Dr. Kloppert (Nizozemsko),\nNáměstek tajemníka: pan Obreen (Německo)\n∼ Rok 1911 vstupuje definitivně do historie jako rok, kdy byla založena FCI! ∼\nFCI v číslech\n7. března 1911 – první ,,přípravná“ schůze budoucího FCI\n22. května 1911 – den, kdy oficiálně vznikla Fédération Cynologique Internationale(FCI)\n6. – 8. dubna 1912 – První oficiální výstava CACIB, která se konala v Bruselu.\nBřezen 1913 – se v Berlíně (Německo) slaví třetí Valné shromáždění pod prezidentem FCI, podplukovníkem Rauschem.\n1913 - Na další Valné hromadě byl zvolen novým Prezidentem baron W. del Marmol (BE). Ze zdravotních důvodů však nemůže vykonávat svou funkci a předsednictví převzal pan Victor Du Pré.\n28. června 1914 – vražda arcivévody Françoise-Ferdinanda způsobí první světovou válku a veškerá dosavadní snaha FCI je zničena. Válka však také připraví o život na 4000 000 lidí\n10. dubna 1921 – se uskuteční setkání za účelem znovuzrození FCI a pokračování v dosavadní práci.\nČerven 1921 – se v Bruselu konají dvě první výstavy CACIB po znovuzrození FCI (bylo uděleno 11 titulů CACIB)\n(Zajímá vás více z historie FCI? Pak si nenechte ujít podrobnější zpracování historie této organizace, které vyjde na stránce www.ecanis.cz již v neděli 26. května)\nPlemena psů jsou v rámci FCI rozdělena podle jejich využití do jednotlivých skupin. Těchto skupin máme celkem deset a pak ještě existuje jedna skupina, která se nazývá Non FCI, kde můžeme nalézt plemena, která jsou zatím neuznaná. Avšak pozor i zde se to řídí jistým pravidlem.\nskupina FCI – Plemena ovčácká, pastevecká a honácká\nskupina FCI – Pinčové, knírači, plemena molossoidní a švýcarští salašničtí psi\nskupina FCI – Teriéři\nskupina FCI – Jezevčíci\nskupina FCI – Špicové a tzv. primitivní plemena\nskupina FCI – Honiči a barváři\nskupina FCI – Ohaři\nskupina FCI – Slídiči, retrívři a vodní psi\nskupina FCI – Společenští psi\nskupina FCI – Chrti\nNON FCI – Plemena neuznaná\nA jak, že to je s tou NON FCI skupinou?\nJsou to plemena, jejichž chov NEZASTŘEŠUJE mezinárodní kynologická organizace FCI. Proto se pro ně používá i označení non FCI. Tím zastřešením je rozuměno, že je schválen jejich standard, který má mezinárodní platnost, plemeno je v oficiální nomenklatuře FCI, členské subjekty FCI nemohou zamítnout jeho zápis do své plemenné knihy, jejich průkazy původu jsou mezinárodně uznávány, plemeno se může zúčastňovat mezinárodních, sekčních a světových výstav a může získávat tituly FCI, např. Titul šampion krásy (C.I.B.) nebo výstavní šampion C.I.E. V současné době stojí na seznamu FCI351 plemenuznaných a 11 plemen uznaných prozatímně(viz naše dvě plemena uznaná 29. 4. 2019 – chodský pes a pražský krysařík).\nJak to bylo s rozdělením skupin dříve?\nPřed tím než se Česká republika začlenila mezi členské státy FCI, bylo rozdělení u nás jiné. Toto rozdělení však naleznete asi jen ve starých knihách, ale pro představu to vypadalo asi následovně:\nRozdělení tak jak jej popsali v knize Atlas plemen psů pánové Najman a Novotný z roku 1969.\nV roce 1997 se Česká republika stala řádným členem FCI. Stala se jím až v tomto roce z toho důvodu, že se po roce 1992 naše krásné Československo rozpadlo. Tím pádem zanikla dosavadní organizace. A 5. prosince 1992 vznikla nová ČMKU.\nZakládajícími členy ČMKU byly:\nSvaz Česko-moravsko- slezských záchranných brigád kynologů\nSdružení kynologických klubů.\nČMKU před sebou měla celou řadu úkolů. Muselo být sestaveno mnoho celá předpisů souvisejících s chovem psů a hlavně pak obnova řádného členství v FCI, o které čeští kynologové s rozpadem Československa přišli. Požadavky byly splněny a v roce 1997 se Česká republika stala řádným členem FCI.\nJakou funkci zastává členský stát FCI?\nKaždý členský stát má na starosti nejen kynologickou sportovní činnost, ale především tu chovatelskou. Vede plemennou knihu a stará se o standardy svých plemen. U nás máme celkem šest národních plemen psů, z toho čtyři jsou již FCI uznané – český fousek a český teriér a nyní čerstvě a prozatímně na deset let i pražský krysařík a chodský pes. Zůstávají nám již jako neuznaná plemena jen český laboratorní pes a český horský pes. Jak to bude do budoucna s nimi tak to se teprve ukáže...\nNázev: Fédération Cynologique Internationale\nSídlo: Thuin, Belgie\nPředsednictvo: Tamas Jakkel\nPočet členských států: 95 členských států\nPočet plemen psů: 349\nFCI nám udává směr, dbá na to, aby standardy byly správné a aby se chov psů ubíral tím správným směrem. Pro někoho možná až příliš diktuje požadavky a pravidla v chovu. Zda to tak je, si musí každý z nás ujasnit sám. Co však jisté je, že je to největší a nejsilnější kynologická organizace, která má nejsilnější postavení ve světě psů, a také nejstarší působení. A ta pravidla a nařízení mají smysl...\nFoto: archiv redakce, Nikola Kolářová, wikipedie, www.fce.be\nTaké si rádi přečtete rozhovor s žijící legendou? Právě máte možnost, protože Mirko ...\nKdo z našich dětiček by si nepřál pod stromečkem najít malé roztomilé chlupaté ...\nFCIFCI skupiny ČMKUChovStandard plemene


Nikulinovo vydání bylo v rozporu se zákonem. U výslechů byli agenti FBI, tvrdí jeho advokát | Plus\nVideo of Nikulinův obhájce Martin Sadílek: Politický tlak si nehodlám připustit\nÚdajného ruského hackera Jevgenije Nikulina chtěli postavit před soud Američané i Rusové. Ministr spravedlnosti v demisi Robert Pelikán (ANO) nakonec rozhodl o jeho vydání do Spojených států, kde mu na základě obvinění z internetové kriminality hrozí desítky let vězení. Případ ale může mít v České republice právní dohru. „Panu ministrovi nevyčítám, že se rozhodl pro vydání do Spojených států. Ale jeho rozhodnutí bylo předčasné, a tedy v rozporu se zákonem,“ říká Nikulinův advokát Martin Sadílek.\nÚdajného ruského hackera Jevgenije Nikulina chtěli postavit před soud Američané i Rusové. Nakonec byl vydán do Spojených států, ale podle některých názorů protiprávně. Hostem Interview Plus je Nikulinův advokát Martin Sadílek. Moderuje Jan Bumba.\nPodle něj měl ministr spravedlnosti vyčkat na rozhodnutí o soudním přezkumu Nikulinovy žádosti o azyl. Soud ji sice pravomocně zamítl, ale Nikulin na rozhodnutí podal kasační stížnost k Nejvyššímu správnímu soudu, která má odkladný účinek. Pelikán ale nechtěl situaci dále protahovat, protože Nikulinova přítomnost na českém území byla tajnými službami vyhodnocena jako bezpečnostní riziko.\nNejméně v jednom případě se úkonů trestního řízení účastnili příslušníci FBI. Ve spisu jsem k tomu ale nenašel souhlas.Martin Sadílek\n„Bezpečnostní opatření by neměla jít na úkor obhajoby a práv pana Nikulina. Tím způsobem, jakým byl vydán, ale jeho práva bezpochyby krácena byla. Jako demokratická společnost se pyšníme, že chráníme práva jednotlivců,“ zdůrazňuje Sadílek.\nFBI v Česku\nNavzdory rozhodnutí Ústavního soudu se ale domnívá, že žádosti o vydání byly nedostatečné, ruská i americká. „Byla založená na tvrzení agenta FBI. Americká strana tvrdila, že důkazy disponuje, ale nebyla je schopna ukázat. A část důkazů se obhajobě podařilo vyvrátit, například IP adresu, která měla být registrována na jméno pana Nikulina,“ přibližuje.\nNikulina navíc měli příslušníci cizích bezpečnostních složek nejméně dvakrát nabádat, aby se lživě přiznal k útokům na web americké Demokratické strany, za což měl získat nějaké výhody. „Proto měl obavy, že smyslem vydání do Spojených států nebude běžná kriminální činnost, ale že případ má politické pozadí,“ uvádí Sadílek.\nSchůzka s Mynářem? Nic divného\nAdvokát se kvůli případu sešel i s hradním kancléřem Vratislavem Mynářem. „Kancelář prezidenta mě požádala o schůzku, které jsem se zúčastnil. Maminka mého klienta napsala velmi osobní dopis panu prezidentovi, v němž ho žádala o pomoc,“ vysvětluje Sadílek důvody, proč se měl o kauzu začít zajímat prezident Miloš Zeman.\nPana kancléře vnímám jako prodlouženou ruku prezidenta a na jeho otázkách mi nepřišlo nic divného. Týkaly se právního stavu věci.Martin Sadílek\n„Nepozoroval jsem žádný politický tlak na moji osobu nebo výkon mé práce. Ale vnímal jsem sdělovací prostředky a podprahově cítil, že tam ten politický zájem existuje a konečné rozhodnutí pana ministra se bude americká i ruská strana snažit ovlivnit. Já to ale vnímal pouze v rovině právní,“ podotýká Sadílek.\nJeho další postup prý bude záležet na Nikulinových rodičích. „Je velmi těžké o tom s nimi diskutovat, stále se nevzpamatovali z toho šoku. O svém synovi teď navíc nemají žádné zprávy, pro ně je ta situace extrémně emotivně vypjatá,“ uzavírá.\nJak se dostal k obhajobě Jevgenije Nikulina? Čeho by chtěl dosáhnout ústavní stížností na rozhodnutí ministra spravedlnosti? Poslechněte si celé Interview Plus >>\nJan Bednář: Nikulin na mezinárodní politické scéně


Výčepní Karel (†49) z Jáchyme, hoď ho do stroje! Oběsil se po nevěře manželky – eXtra.cz\nZdroj: reprofoto Jáchyme, hoď ho do stroje!\n22. 03. 2020 17:25 | Autor David Zápal\nTaké čtěte: Luděk Sobota prožil svou vlastní smrt, podruhé to vidět už nechce\n„Kaskadéry jsem ve filmu měl na judo, ale jinak tam nebyli, ani u scén s Karlem. Ty trochu náročné byly, ale dalo se to. Karla Nováka jsem měl opravdu moc rád. To byl vynikající herec z divadla Ypsilon. Sice jsme si tam dávali přes hubu, jinak jsme ale byli kamarádi,“ řekl eXtra.cz představitel hlavní postavy filmu Františka Koudelky.\nTen také potvrdil, že jeho přítel zemřel vlastní rukou.\nLéčba a smrt\n„Je to bohužel tak. Karel těžko nesl, že se Ypsilonka přestěhovala z Liberce do Prahy. Byl zarytý Liberečák, každý ho tam znal, byl tam strašně rád. Tady v Praze musel spát v šatně, byl z toho zoufalý. Nakonec ho doktor Plzák poslal do Bohnic. Jednou, když ho z léčebny pustili na sobotu a neděli domů, tak bohužel našel manželku in flagranti. Pak to udělal. Oběsil se,“ smutní nyní i po čtyřech dekádách Luděk Sobota (76).\nČtěte také: Blanka z Jáchyme, hoď ho do stroje! má za sebou těžký život\nKarel Novák se stihl objevit ještě coby slepec v Kalamitě (1980), v roli otce v Panelstory (1979), jako ředitel školy ve filmu Jak se točí rozmarýny (1977) nebo v hlavní roli filmu Ovoce stromů rajských jíme (1969). Převážně byl ale divadelním hercem.\nCelebrity Jáchyme hoď ho do stroje! Karel Novák Luděk Sobota nevěra osud sebevražda sebevražda oběšením smrt


Callahan kvůli operaci kyčle vypadl z kádru USA na Světový pohár - Sport.cz\n22. června 2016 08:37 - Tampa Bay\nHokejový útočník Ryan Callahan z Tampy Bay se v úterý podrobil operaci kyčle a čeká jej pětiměsíční pauza. Stříbrný medailista z olympijských her ve Vancouveru z roku 2010 tak bude chybět Spojeným státům americkým na Světovém poháru v Torontu, který se bude hrát od 17. září do 1. října. Pravděpodobně Callahan nestihne ani začátek sezóny NHL.\nÚtočník Ryan Callahan v dresu Tampy Bay.\nCallahan byl do výběru pro Světový pohár zařazen na konci května. USA reprezentoval bývalý hráč New York Rangers i na olympiádě v Soči 2014 a na mistrovství světa v roce 2007 v Rusku.\nV uplynulé sezóně si připsal v 73 zápasech NHL 28 bodů za 10 branek a 18 asistencí. V 16 duelech play off přidal dva góly a stejný počet přihrávek. Celkem má na kontě v NHL 620 utkání a 347 kanadských bodů a dalších 36 bodů nasbíral ve 104 zápasech o Stanleyův pohár.\nMistrovství světa organizace FIRS v inline hokeji mužů v Asiagu (Itálie): Skupina A: ČR - Mexiko 16:0 (11:0, 5:0). Branky: 1., 6. a 10. Loskot, 5., 18. a 40. Šimo, 6. a 12. Fiala, 14. a 22. Malý, 30. a 35. Bernad, 12. Kafka, 18. Bezouška, 20. Cik, 24. Šebek.


Slovinská podpora autoritářům - Haló noviny\nSlovinská podpora autoritářům\nSlovinský premiér Janez Janša podpořil Polsko a Maďarsko, které v pondělí zablokovaly přijetí sedmiletého rozpočtu EU a fond koronavirové pomoci. Svůj krok sobecky zdůvodnily nesouhlasem s tím, aby vyplácení peněz z evropských fondů bylo podmíněno dodržováním principů právního státu.\nMaďarský premiér Viktor Orbán podle agentury Reuters dokonce tendenčně prohlásil, že Budapešť vetovala rozpočet EU, protože jeho schválením by členské státy mohly být nuceny podporovat imigraci.\nJanez Janša. FOTO - Wikimedia commons\nTeď se ale autoritářské vlády Maďarska a Polska dočkaly podpory i mimo země V4. »Pouze nezávislý soudní orgán může stanovit, co je vláda práva, nikoliv politická většina,« napsal Janša v úterním dopise předsedovi Evropské rady Charlesi Michelovi. Ano, tentýž Janša, který se 3. listopadu ztrapnil svou horlivou předčasnou gratulací Donaldu Trumpovi ke znovuzvolení americkým prezidentem. A zvážíme-li, že právě Polsko bylo po celou dobu Trumpova úřadování jeho největší prodlouženou rukou v Evropě, je jasné, odkud vítr fouká…\nV pondělí se Slovinsko při jednání zástupců zemí EU ohledně rozpočtu vyjádřilo podle ČTK pro odklad hlasování, výslovně proti schválení rozpočtu nebylo. Postoj Janši však nyní podle AFP signalizuje složitou diskusi na videokonferenci prezidentů a premiérů zemí EU, která bude sice věnovaná hlavně koordinaci boje proti pandemii COVID-19, ale očekává se také jednání o zablokovaném unijním rozpočtu.\nReuters k Orbánově zkratkovitému výroku podotýká, že unijní rozpočet ani fond koronavirové pomoci imigraci výslovně nezmiňují. Podle analytika Patrika Szicherleho z maďarského institutu Political Capital Orbán svým prohlášením opět mířil spíše na domácí publikum, aby u něj protiimigrantskou rétorikou utužil podporu.\nHodnocení: 2.2, celkem 16 hlasů.\nTady jde o to, že do rozpočtu platí všichni a EU se nemá chovat jako\npasák z bičem upleteným z těchto příjmů a podle zásady, že s\njídlem roste chuť, postupovat proti vůli občanů členských států.\nNaše Jourová je toho, bohužel, až moc krásným přikladem.\nMigraci dokument výslovně nezmiňuje, protože pak by neměl šanci\nprojít, že ale o migraci jde, je prostě fakt. Chápu, pane autore, že\nnesnášíte Orbána a polské katolíky, ale obávám se, že islámská\nmigrace je větší zlo než maďarsko-polské spojenectví (a že už\ndokázalo v historii leccos pro nás nemilého. Ale na Turky byli vždycky


Hotel Kotva fotogalerie Janské Lázně fotky.\nFotogalerie Hotel Kotva.\nMapa a popis cesty Hotel Kotva\nNyní jste na stránce rychlé rezervace pro zařízení Hotel Kotva, které nabízí ubytování ve městě (obci) Janské Lázně - Janské Lázně. Nyní jen zbývá vyplnit potřebné udaje pro rezervaci ubytování a a stisknout tlačítko odeslat. Můžete poslat nejen rezervaci ubytování, ale i jakýkoliv jiný dotaz. Vzkaz je pak online odeslán zařízení Hotel Kotva. Aby bylo možné vám případnou rezervaci ubytování potvrdit, nebo vám odpovědět na dotaz je povinné vyplnění políčka e-mail. Aby také v zařízení Hotel věděli kdo se to vlastně ptá či komu vlastně potrzují ubytování ve městě Janské Lázně - Janské Lázně je potřeba vyplnit také vaše jméno. Poku chcete aby vaše poptávka ubytování, nebo jinný dotaz byl vyřízen co nejdříve můžete klidně uvést i telefon.


Dámská bavlněná tanga Samba bílé, kalhotky\nÚvod › Oblečení, prádlo › Dámské oblečení › Dámské prádlo › kalhotky › Dámská bavlněná tanga Samba bílé\n8592963019332Italian FashionLuxusní dámská tanga s vysokým podílem bavlny a jemné lesklé krajky v bílé barvě. Krajka zdobí tanga na zadním dílu, kde navazuje na přední díl. Část předního dílu je zhotovena z bílé hladké bavlněné látky. Dámská tanga mají velmi hezký střih a díky kvalitnímu materiálu jsou velmi příjemná na těle.\nLuxusní dámská tanga s vysokým podílem bavlny a jemné lesklé krajky v bílé barvě. Krajka zdobí tanga na zadním dílu, kde navazuje na přední díl. Část předního dílu je zhotovena z bílé hladké bavlněné látky. Celý popis\nNáš kód: 1076074625\nNejméně 10 roků jsem v důsledku plicní chlamydie často trpěl dnovými záchvaty. Před 2 roky jsem při pravidelné kontrole v nemocnici na infekčním odd., mi lékař doporučil užívat Chlamydil Extra. Od té doby ho pravidelně užívám ( 1 rok už jenom 2 kapsle denně) a dnové záchvaty jsem ještě neměl. Podotýkám, že žádnou dietu nedodržuji.


OL ÚnL: Podzimní část oblastní ligy je u konce | HOKEJBAL-SEVER.CZ\nTITULNÍ STRANA » OL ÚnL: Podzimní část oblastní ligy je u konce\nJan Melicher | 15.12.2017 18:00:00 | 729x\nDruhým prosincovým víkendem se uzavřela podzimní část ústecké oblastní ligy. I přes sobotní odklízení zasněženého hřiště nebo nedělní zmrzlý povrch se zvládly odehrát všechny čtyři naplánované zápasy. K vidění byly tři divoké přestřelky, ale také jedno překvapení po vyrovnaném výsledku.\nPrvní zápas víkendu hned přinesl velké překvapení. HBC 74 se utkali s Foreads a dokázali zvítězit 2:1. Hostující tým přitom vstoupil do zápasu dobře a po necelých pěti minutách vedl 1:0. Před koncem druhé třetiny přišlo ale vyrovnání z přesilové hry a pro HBC 74 byla vydařená i koncovka třetí třetiny, když tři minuty před koncem otočil skóre Bílský. Nic na tom nezměnila ani závěrečná přesilovka Foreads. Díky tomuto výsledku se tak ještě více zamotala situace kolem pátého místa a rozhodovat o postupujícím se bude až na jaře.\nVe druhém sobotním zápase lídr soutěže Dragons přivítal Pivní veterány. Dragons nastoupili k zápasu se sedmi hráči do pole a po první vyrovnané třetině bylo jasné, že je nečeká lehký úkol. Na vedoucí branku Dragons ještě dokázali Veteráni zareagovat, ale poté přišla zdařilá pasáž, během které odskočili draci na rozdíl tří branek a takové manko už Veteráni dotáhnout nedokázali. Konečný výsledek byl nakonec 7:5. Nejvíce se pod ním podepsal Martin Patzelt, který čtyři góly vstřelil a dva připravil.\nNedělní program začal soubojem ve spodní polovině tabulky. Souboj Sharks s Desperados byl dvě třetiny poměrně vyrovnaný a na tabuli svítilo skóre 4:2. Ve třetí třetině však rozjeli Sharks brankostroj a skóre se zastavilo až v podobě 8:2. Mužem zápasu byl Jiří Unger, který si připsal šest bodů (3+3).\nNejgólovější zápas byl na programu jako poslední, když se litoměřická rezerva postavila Coma Teamu. Coma Team se sice dostal do rychlého vedení, ale Litoměřice dokázali ztrátu korigovat a první třetina skončila 2:4. Gólové hody pokračovaly i ve druhé třetině, kde bylo k vidění dohromady sedm branek a skóre se zastavilo v podobě 5:8. Ve třetí třetině bylo k vidění představení Petra Zdvořáčka, který vstřelil čtyři branky, na které Litoměřice reagovali jen snížením, a tak konečný stav zápasu byl 7:12. Do jarní části tak zůstává velký otazník nad pátým místem, o které se porvou právě Litoměřice B, Foreads a Orlík.


Prodej, pozemky, zahrada, Praha, Barchovická - RealHit.cz\nBarchovická, Praha 21, Praha, Hlavní město Praha\nProdej zahrady o velikosti 1048m2 v ulici Barchovická, Praze 9 - Újezd nad Lesy v lokalitě Blatov. Pozemek se nachází ve staré zástavbě, v těsné blízkosti Klánovického lesa. V této ulici v blízkosti pozemku jsou k dispozici veškeré IS ( voda, kanalizace, elektická energie a plyn ). Vlastní pozemek má tvar písmene L. V jeho zadní části jsou různé vzrostlé stromy a malý sklípek. Umístění pozemku mimo kontakt s veřejnou komunikací zaručuje klid a zároveň zachovává dostupnost jak zastávky MHD, vlakové zastávky Klánovice, relaxačního objektu v blízkosti, tak nákupních center. Lokalita Újezda nad Lesy nabízí klidné bydlení s veškerou občanskou vybaveností a dobrou dostupností do centra MHD - zastávka Blatov, na metro Černý Most za 15 minut nebo vlakem ( z Klánovic nebo z Běchovic ). Dostatek zeleně a blízký Klánovický les je zárukou kontaktu s přírodou i různých možností sportovního vyžití..\nMobil: 775 440 450 775 zobrazit kontakt\nE-mail: helena.peroutkova@oblibenereality.cz zobrazit kontakt @oblibenereality.cz\nNezapomeňte uvést, že nabídka je na portálu RealHit.cz vedena pod tímto kódem: REALHITCZ-2184


Aktuální nabídka obchodní prostory Smržovka denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si obchodní prostory Smržovka než Vás někdo předběhne.\nKategorie obchodní prostory Smržovka se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele obchodní prostory Smržovka neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je obchodní prostory Smržovka právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné obchodní prostory Smržovka\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii obchodní prostory Smržovka, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující obchodní prostory Smržovka, a to obchodní prostory na prodej Smržovka, pronájem obchodních prostor Smržovka, dražby obchodních prostor Smržovka.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii obchodní prostory Smržovka nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích obchodní prostory Smržovka, obchodní prostory na prodej Smržovka, pronájem obchodních prostor Smržovka, dražby obchodních prostor Smržovka.\nNehledáte obchodní prostory Smržovka ?\nPokud jste v této kategorii obchodní prostory Smržovka omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí obchodní prostory Smržovka\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii obchodní prostory Smržovka, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr obchodní prostory Smržovka. Určitě lépe naleznete obchodní prostory Smržovka, který hledáte.