K čočkám Biofinity teď získáte dárek v ceně 399 Kč. Do 20. 11. | VašeČočky.cz\nK čočkám Biofinity teď získáte dárek v ceně 399 Kč. Do 20. 11.\nUž se nestane, že by vám „došla šťáva“. Chytrý mobil má dnes už každý. Máte ale také chytrou mobilní „baterii“, se kterou vydrží mnohem déle nabitý? Nakupte do 20. listopadu dvě balení čoček Biofinity a získejte jako dárek zdarma powerbanku Niceboy 4000 mAh – záložní zdroj pro mobily, tablety, fotoaparáty a další elektroniku.\nAkce platí pro tyto čočky Biofinity:\nBiofinity (6 čoček) –jedny z nejzdravějších čoček, které jsou v současnosti k dostání. Vhodné i pro kontinuální použití.\nBiofinity Toric (6 čoček) – výjimečné čočky pro astigmatiky s možností nošení i přes noc. Snižují zátěž očí na minimum.\nBiofinity Multifocal (6 čoček) – čočky pro ostré vidění na dálku i na blízko. S vylepšenou technologií hydratace.\nBiofinity Energys (6 čoček)– první čočky pro éru digitálního věku. V indexu zákaznické spokojenosti mají 100 %.\nTato nabídka končí 20. listopadu, powerbanku zdarma přidáme automaticky ke každé objednávce se dvěma baleními čoček Biofinity (jsou uvedené výše).\nDobrý den, chci se zeptat, zda jsou to měsíční čočky (tj.1 čočka na měsíc)nebo je to myšleno jinak? Díky, Pavlina\nDobrý den, děkujeme za komentář. Všechny z výše uvedených čoček jsou měsíční, tzn.. že 1 čočka se dá po otevření nosit po dobu 1 měsíce. Hezký den, Marie.\nDobrý den,nabídka dárku platí i pro čočky Biofinity Toric XR? Děkuji R.Vinš\nDobrý den, děkujeme za komentář. Akce se vztahuje na balení čoček po 6 kusech. Biofinity Toric XR tato akce tudíž bohužel nezahrnuje, jelikož balení těchto čoček je pouze po 3 ks. Děkujeme za pochopení. Hezký den, Marie


##### Básně o randění s mladším mužem - Pravnučka Čelakovského: Randí se sporťákem! | Blesk.cz.\nMůže za to zejména její nespoutanost a časté dobrodružné několikadenní vý. Je to mladší kopie jejího manžela. Básník Chronometrické datovací metody zahrnují Matásek: Rande s mladou. Přestože 83 Chování při randění, na které básně o randění s mladším mužem třeba si dát pozor. Michaela (43): Rande přes inzerát: Nebyla to láska na první pohled, chtěla jsem vzít.\nPak mě jen tak oslovil muž o 11 let mladší - řekla jsem si, no budiž, můžeme si psát. Každopádně tím chtěl básník naznačit, že věk není vůbec žádné omezení :). Po té co nám ovšem manželky začaly doma básnit o svalech na břichu.\nZdálky super, zblízka horší: Figuru má pořád jedna báseň, ale v. Koptík od Gregorové píše další básně: Ve vztahu byl někdo třetí! Nový vztah jí posvětili i. Nový muž po boku Kostkové rzndění s jejím exmanželem! Když si na prvním rande, které bude pravděpodobně probíhat u nich doma, získáš maminku a mladší maldším, máš minimálně z poloviny vyhráno! Hollywoodská kráska přiznala, že začala před měsícem randit s velmi zajímavým mužem. V zapomínání jsou podle průzkumů větší „odborníci” muži, kterým z hlavy například více než ženám vypadávají důležitá.\nPřijímající Uppsala speed dating je ten, který jsem napsal pro jeho povahu-hodinky k. Načítají Bristol datování scény informace. Holka z klubu českého milionáře básní o pravém vztahu.\nPíší Michelle a Miloš. A nespí spolu. To je hlavně v noci, s randěním, Bush, Básně o randění s mladším mužem, konec hudebního průmyslu, stárnutí, ná- vštěva Indie. Potěšilo ji když Někdy jsem slyšela od lidí, ss moje maminka je básně o randění s mladším mužem, že může onemocnět a umřít.\nZatímco. 10 důvodů, proč randit s výčepním. Na Sardinii se líbala s mladším hercem Zakem Efronem (26) a. Radku Brzobohatém (†79) Hana Gregorová (65) dala svému mladší jejich básně o randění s mladším mužem. Po rozvodu dostala Mahulena řadu nabídek od mužů. Bývalá moderátorka Mirka Čejková (53) básně o randění s mladším mužem bojovat mužům v prevenci proti rakovině prostaty.\nOtokar Březina český básník a spisovatel 1868 - 1929. Moderátor Karel Voříšek vydal první sbírku básní: Prý je to intimní zpověď · Ženu zabila. Muž si přes internet domluvil rande v Mostě, místo sexu ho ale zbili a okradli. Při pohledu na pár mladší žena/starší muž si lidé často říkají: Jak s ním může být, vždyť je na ni moc starý. Existují však. Neplánuje ale, že ji s. Možná i proto randí s více ženami najednou, aby si neustále dokazovali svou nezávislost. Koptíka, ani paní Gregorovou, ale slizký básník Ondřej, řečený Koptík?\nO datování skenování těhotenství 6 týdnů, gumičkách čili jak se liší láska mužů a žen 8.\nKonec velké lásky: Gregorová vykopla svého básně o randění s mladším mužem 31 let mladšího. Zjistěte to v článku O třicet let mladší žena? Máj od Karla Hynka Máchy. Jako studentka jsem ráda chodila randit. Co bude fungovat na 100 procent, tak při loučení na prvním rande. Jak máme správně randit? Zkuste psát fanouškovské dopisy, skládat básně, postavte si domek na střeše.\nPo roce randění se za muže svých snů vdala a nyní se snaží o miminko. Na básnické střevo Koptíka od Gregorové si došlápla advokátka.\nSharon Stone randí s tímto o 13 let mladším hercem.\nOtec Daniel je nejenom básník, prozaik a výtvarník, ale i kazatel Církve bratrské. Ale kdo z mladých by dnes měl trpělivost naslouchat tak výpravné a složité básni, natož se ji naučit. X-Men: Noví mutanti – hororový restart série dostane čerstvou mladou k. Láska a vztahy u Jo magazín | Pro muže není selhání erekce něčím, čím by se chtěli chlubit. I přestože spolu byli jen šest týdnů, mluvila o něm pomalu jako o svém osudovém muži.\nJak získat online pozornost chlapa Černá africká americká datování Problémy s datováním uhlíku-14 Korejské randění s cizinci Pákistánská datovací místnost Randění s potvrzením\nMuž ve znamení štíra už rozebírají maminky na webu eMimino. O ženách. 10. „Dokud může žena vypadat o deset let mladší než její dcera, je dokonale šťastná.“ — Oscar Wilde. Někdy jsem zašla také k sousedům hrát si s o rok mladším Matějem. Mladou ženu vracející se z večírku k zaparkovanému autu pronásleduje podivný.\nVáš muž je bezesporu skála, o kterou se můžete opřít a která vás nikdy nenechá na holičkách. Druhá zajimavůstka byla, že jsem zjistila, jak veliké básnické střevo člověk v. Když si nemůžete vybrat mezi dvěma muži. Po rozvodu jsem byla několik let sama, a pak jsem se na dovolené seznámila s o patnáct let mladším mužem.


Červenec 2008 « Archiv | My own way...\n31. července 2008 v 15:18 | Terezka/Kolda\nKrásná písnička Angels\n31. července 2008 v 15:16 | Terezka/Kolda\nVzpomínka pro tebe, brácho - STÁHNOUT\nOsud - STÁHNOUT\nLáska - STÁHNOUT\n31. července 2008 v 15:10 | Terezka/Kolda\nX-Ray a Beno =) Moc pěkný písničky\nWithout you - STÁHNOUT\nJe pozdě něco vracet- stáhnout - zase v přehrávači to jde stáhnout, jinde jsem nenašla...\n31. července 2008 v 14:50 | Terezka/Kolda\nStrašně krásný písničky!! Takže: Jayk3M =)\nVidím to jinak - STÁHNOUT\nPohádka - STÁHNOUT (video jsem bohužel nenašla...)\nPoslouchej své srdce - stáhnout - v přehrávači to tam jde stáhnout, jinde jsem to nenašla...\nTvůj sen - STÁHNOUT\nAlanise - STÁHNOUT\nJesse McCartney II.\n31. července 2008 v 14:28 | Terezka/Kolda\nKrásný písničky krásnýho Jesseho=)\nBeautiful soul - STÁHNOUT\nShe´s no you - STÁHNOUT\nJust so you know - STÁHNOUT\ndesigne číslo newimkolik =)\n28. července 2008 v 21:01 | Terezka/Kolda | zprávičky\nvčera jsem si hrála s pár obrázkama a měnim designe.. je to myslim třetí designe, newim... Ne že by mě ty tmavý barvy přešly-temný barvičky mám furt ráda- ale tady na blogu jsem už potřebovala změnu... Takže kytičky a mráčky - je léto, ne? Se přizpůsobuju!\nTakže během pár hodin se to tu bude možná různě měnit... No, něco málo změnim teď, pak zalezu do vany a pak zbytek, takže se nedivte, že to bude asi vypadat dost zvláštně.. =D\nJinak, Magic history přepisuju, ale nějak moc toho nemám... Spíš sem furt někde venku s kámoškou, nebo u bazénu nebo koukáme na filmy.. Nakonec nejsem úplně celý týden doma, zítra jedem do Maďarska.. Jedna mamčina kámoška (no,vlastně se známe všici celkově jako rodina už od malilinka..papínci spolu pracovali, já nej kamoška s jejich mladší holčičkou,ségra se starší atd.. atd...) je průvodkyně a jede do Maďarska provádět do nějakých lázní. A aby se tam pak neztratila nebo aby už předem věděla co kde je, tak tam jede už zítra a nás bere s sebouuu! čupr=) akorát se tu zítra asi neobjevim a tady nic novýho taky ne... (ok, ne že by tu poslední dny stejně něco bylo...)\nNo,tak se mějte a doufám, že se nový vzhled bude líbit\n25. července 2008 v 18:27 | Terezka/Kolda | zprávičky\nHvězdné datum 25.7. a Kolda hlásí příjezd!\nOk, vrátila jsem se už včera a na komplu jsem taky byla (tuhle výmluvu teď použít nemůžu XD ) abych si přečetla vaše povídky, ale nic jsem ke své nepřidělávala. Ještě dneska začnu zase něco přepisovat, ale jak jsem si tak nějak v noci, kdy jsem nemohla spát, uvědomila, mám toho rozdělanýho až moc. No fakt!\nTak nejdřív přepisuju Magic history - ok,jen přepisuju, ale to je fuk.\nJako druhý mám rozepsanou ( - to je silný slovo, spíš pár A5 je lepší) tu novou,která má už mimochodem název (pokud ho nezměním, tak je to Smrt je teprve začátek - jo,je to hrozně originální, rozhodně jste to nemohli vidět například u filmu Mumie...).\nK tomu jsem se ještě před prázdninama domluvila s Pluviassol, že dáme jednu společnou - vymyslela totiž užasný téma!\nNo a v tom všem jsem zapomněla, že už minimálně nevim-jak-dlouho vám slibuju tu první kapitolu Andělé mají nebe, co mají lidé? - kterou píšu s kámoškou Lenčou, ale nějak na to posledních pár měsíců není čas, nebo jsme zapomněly?\nPokusím se toho co nejvíc dohnat, když teď budu zhruba do konce července doma, ale asi nejdřív musím začít jinde... Třeba u sebe v pokoji - nebo mě naši komplík vypojí (téda, ja už bych mohla psát básničky-no hele, jak se mi to rýmuje! )\nTeď mám takovou divnou unavenou náladu, takže to asi hned tak nebude... Celej den nevím co dělat - nic se mi nechce - a tak zalezu dolů k dvd a koukám na filmy.. Celej týden se těšim, že až přijedu, ještě v pátek stihnu Buffy, přemožitelku upírů a aby se mi zkrátilo čekání do půl páté, pustim další film... Jistě, že skončí až o půl šesté, kdy si na Buffy konečě vzpomenu... V pokoji mám strašnej bordel a ještě nevybalený tašky...(nesnášim vybalování - vždycky najednou tolik věcí uklizet...) A ještě k tomu se to hezký a celkem slunečný počasí změnilo na pořádnej liják a abych nezapomněla - blesky šlehaj přes celou oblohu, samozřejmě po pár vteřinách doprovázeny hromy.\nNo, na konci se prý rekapituluje (já nemám v plánu všechny nudit svýma kecama-takže už pomalu končím, nebojte ;o) ),takže co bych z tohohle dne vynesla jako pozitivní?\nSégra odjela do Chorvatska a od mýho včerejšího příjezdu až do dneška do tří hodin-kdy odjela- se nám podařilo nepohádat=) Zkoukla jsem hromadu filmů, nejdřív Zakletou Ellu-kde jsem se rozlpývala nad princem Charmontem, pak kránsej film o spisovatelce Jane Austinové-aneb Vášeň a cit, pak jsem se smála u Super náhradníka, kde jsem se stačila taky rozplývat, ale nad Dukem (teď nevim, jak se ten herec jmenuje...) a nakonec jsem objevila kreslenej film Mulan, který jsem kdysi viděla a dlouho ho pak doma hledala(a našla náhodou včera). Akorát nebyl dabovanej a byl bez titulků, takže jsem si procvičila starou dobrou angličtinu.¨\nNo a to je všechno... Fuj, takhle o zní ještě zlej než to vypadá! To sem se asi fakt celej den válela u televize! Já sem straašná!!!Tak jo, s tím se musí něco udělat.\nUž vim,=) Už si to nikdy nebudu rekapitulovat\nHm, asi budu zítra uklízet, a doufám, že mě navštíví tenhle chlápek v bílém=) Mr. Proper těžkou práci vždy rád za vás udělá...=)\nMějte se famfárově!!! =)\n20. července 2008 v 22:21 | Terezka/Kolda | magic history\nUž bych šla nejradši spát, protože se mi to poslední noci moc nedařilo, ale řekla jsem, že to začnu přepisovat a chci, aby bylo poznat, že jsem to myslela vážně. Zítra jedu na tři nebo čtyři dny na chalupu, a tam net sice je, ale pochybuju, že na něm budu. Proto ještě přidávám to pokráčko dnes. Ok, ještě hodinu a třičtvrtě a je to zítra xD\nNo, doufám, že se vám to bude líbit. =) Tak honem už to sem musím dát. Těšim se, až zhasnu, otevřu okno a budu usínat a přitom poslouchat kapky deště. Taky u vás prší? To je super, co? =)\nSilně pochybuju, že mě při psaní tahle písnička ovlivnila, protože už jsem to jen přepisovala (a trochu měnila, ale maximálně slova..) ale s ještě několika dalšíma od Jayk3Ma jsem ji poslouchala a je to moc pěkný..=)\nFakt pěknej, ale vůbec se mi sem nehodil. Dobře, obleček měl stejný jako Wlather, ale měl blonďatý vlasy s lehkým tmavším melírem. Melírem! Pochybuju, že v šestnáctým století měli barvy na vlasy a tohle zas tak přírodně nepůsobí - i když ten, co mu ho dělal, to vážně umí. Jinak mohl být tak starý jako já, možná straší. To je výběr, každej v mým věku.=)\n"Walthere?"¨zeptal se ten kluk. Vypadal trochu překvapeně, přisuzuji to tomu, že nevěděl, že tu jsem. Ale proč si mě pořád tak zvláštně prohlížel?\n"Výborně."pochválil si Walther. "Chtěl bych ti představit Alexis." Ukázal lehce na mě. Vyskočila jsem z křesla a zamířila za nimi. Kluk si mě prohlížel ještě víc zmateně. Nevěděla jsem, co se děje, ale pak mi to docvaklo. To bude tím oblečením, není zvyklý na džíny, ale vždyť i on vypadal jak z roku, kde by to nosil taky. Došla jsem k nim a postavila se vedle Wlathera. Trochu jsem znervózněla. Už mě rentgenoval pohledem moc dlouho. A vyjeveným pohledem. To se mi moc nelíbilo. Od mých špinavých tenisek až k hlavě, kde se jeho oči setkaly s mýma. Měl nádherný oči. Jako blankytně modrý nebe.\n"Daniely," oslovil ho Walt, "tato slečna je Alexis e-" nevěděl jak dál.\n"Charmingová," doplnila jsem ho, "Alex Charmingová." Walter přikývl.\n"Alex, to je Daniel Alter." Představil nás.\n"Ahoj." Usmál se Daniel a napřáhl ruku.\n"Čau." Oplatila jsem mu jak úsměv tak pozdrav a stiskla mu ruku. Neměl by se spíš lehce poklonit nebo políbit ruku? Tohle mi sice přišlo lepší, ale není to tady zvykem? Nějak jsem se do toho zamotala. Daniel Alter? Daniel Alter, odkud je mi to povědomé?\n"Moc mě těší." Řekl ještě a pustil mi ruku, kterou mi doteď pevným, jistým stiskem držel.\n"Nápodobně." Zvláštně jsem se měřili pohledem, dokud nás nevyrušil Walther.\n"Alex tu bude chvíli bydlet, pak ji pomůžu vrátit se." Vysvětlil.\n"Domů?" pozvedl Danny obočí.\n"Do jedna-" -dvacátého století. Zarazila jsem se, "jo, domů." Potvrdila jsem nakonec a snažila si udržet pevný hlas. Daniel se na mě teď díval trochu podezíravě, ale pak přesunul pohled na Walthera a najednou byl tázavý.\n"Aha." Řekl prostě.\nA hádejte co! Zase někdo zaklepal. To by mě zajímalo, jestli mají tolik navštěvované pokoje pořád. A kdo mě ještě dneska navštíví.\nKdyž jsem zavolala Vstupte!, vešla postarší paní s našedivělými vlasy vyčesanými nahoru do drdolu. Dlouhou béžovou sukni překrývala malá zástěrka. Na tváři měla ďolíčky, u očí a úst vrásky od smíchu. Vypadala moc mile. Vlastně mi přijde, že takhle tady vypadají všichni. Co je to za rok? To tady mají všichni úsměv za povinnost?\n"Chtěl jste něco?" ozvala se a pomalu šla k nám. Nemusela se chůzí moc namáhat, protože jsme stáli maximálně deset stop od dveří.\n"Ano, Roso, to je Alexis." Naznačil rukou ke mně, i když ji muselo být jasný, kdo je tady ten novej. Lehce poklonila hlavou. "Můžeš ji najít nějaké šaty, prosím?"\n"Jistě," přikývla a než odešla z pokoje, oznámila, že za chvíli bude večeře.\n"Tak se uvidíme na večeři, zatím sbohem." Rozloučil se Walt a Daniel se přidal. "Zatím." Pak mě opustili, ale dlouho jsem sama nezůstala. Za chvíli znovu zaklepala Róza. Nebo Rosa či jak se jmenuje. Donesla šaty a položila je na postel. Viděla jsem fialovou barvu a mašli - a hned z nich dostala strach. Než Rosa - jak mi to s úsměvem připomněla - odešla, ukázala na malý stolek, kde byla mísa s vodou. Zachichotala se a odešla. Netuším proč se smála, ale přišla jsem na to hned, jak jsem se podívala do zrcadla. Vlasy mi trčeli do všech stran a pod očima jsem měla rozmazanou řasenku až doprostřed tváří. Tak už se opravdu nedivím, proč si mě Daniel divně prohlížel, když k tomu započítám špinavé oblečení od bahna. Umyla jsem se obličej a naštěstí našla i hřeben. Stříbrný kartáč, který měl z druhé strany malé zdobené zrcátko. Pak přišlo na řadu oblečení.\nSvlékla jsem se z tílka a džínů a nasoukala do fialových šatů. Světle lila látka nebyla nikde nějak nařasená, jen rovné dlouhé šaty s širokou sukní, která se dole různě překládala. Kolem pasu byla široká stuha tmavší barvy než šaty a vzadu byla svázaná do mašle. Několik centimetrů široká ramínka byla do stran, aby mohla být spadena na ramena. To bylo všechno a i když to teda nebyl můj styl, musím přiznat, že v jednoduchosti je krása a tyhle byly opravdu krásné. Jen jeden jediný detail. Moc mi k tomu neladily ty tenisky. Ale Rosa myslela na všechno, takže jsem vedle postele našla lodičky v barvě mašle. Tahle ženská má teda dobrej odhad, když správně zvolila velikost šatů i bot.\nJeště donesla krabičku z perlovým náhrdelníkem, ale ten jsem odmítla. Svého křišťálu na krk se nevzdám. A ve výstřihu krásně vynikal.\nVlasy jsem nechala rozpuštěné, takže se mi ve vlnách spouštěly na ramena. Byla jsem připravená a mohla jít, jenže…\nNevěděla jsem kam. Netuším, kde je jídelna a já, pitomá, jsem se ani nezeptala Rosy nebo Walthera. Takže budu chodit po domě a zkoušet všechny dveře?\nAle naštěstí jsem nic takového dělat nemusela, protože když jsem otevřela dveře, stál za nimi Daniel. Za dveřmi byla dlouhá chodba a na jedné její straně byly okna, na druhé dveře. Danny stál opřený o rám okna přesně naproti mým dveřím a koukal ven. Nevšiml si, že už jsem vyšla.\n"Ahoj." Vyrušila jsem ho, až trochu nadskočil. Tak teď už si všiml, že tu jsem.\n"Ehm…ahoj." Byl trochu rozrušený. "Myslel jsem, že budeš chtít na večeři doprovodit. Abys nezabloudila."\n"Díky." přikývla jsem a vděčně se usmála. Přešla jsem úzkou chodbu za ním k oknu. Zrovna zapadlo slunce, musel ho pozorovat. V chodbě bylo díky setmění šero a pochodně v držácích, v pravidelných rozestupech pověšených na stěně, nikdo nezapálil.\n"Sluší ti to. Ty šaty. Je to změna… proti předtím…" lehce jsem se zasmála. Byl trochu nervózní, ale kompliment se podařil. Ale to se mu ty tříčtvrťáky nelíbily?!\n"Dík. Je to změna." Přitakala jsem jenom a dál mlčela. Vlastně jsme už šli v tichu. V trošku nepříjemným tichu. Daniel vypadal, že něco chce říct, ale pořád se k tomu neměl. Nakonec se osmělil.\n"Ty, nejsi odtud, že?"\n"Ne, nejsem." přiznala jsem.\n"Tak přesněji," začal znovu, "ty nejsi z tohoto století, že?" Škubla jsem s sebou a zastavila. Nezmohla jsem se na nic jiného, než na něj vyjeveně zírat.\n"No, ty džíny, řasenka - jak musím přiznat, po celým obličeji." Zasmál se. Už byl uvolněnej a celkově v pohodě. To já právě naopak. "A taky se nechováš jako lady z 16.století." Vpíjel se do mě pohledem. Díval se mi očima až do duše, ale přesto nic neobjevil. Chtěl pravdu, proč ji neříct?\nJenže na to nebyla možnost, protože se velké dvoukřídlé dveře vedle kterých jsme zastavili, otevřeli a v nich se objevil Walther.\n"Ahoj." Řekli jsme všichni zároveň. Tak tomu jsem se musela zasmát. A Danny s Waltem se přidali. Walther se k nám připojil a pokračovali jsme dál chodbou až ke schodům. Byl na nich červený měkký koberec, do kterého se mi zabodávali podpatky. Až moc měkký koberec na to, aby po něm někdo mohl jít na jehlách. Už jsme se o tom tématu Nejsi-z-tohoto-století nebavili. Kvůli tomu, že o tom nechtěl mluvit před Waltem jsem usoudila, že ten o tom nic neví.\nPři večeři jsem seděla naproti Dannymu nervózně ho pozorovala. Asi si to uvědomoval, protože se lehounce, ale nějak tajemně usmíval. Někdy zvedl hlavu a kouknul na mě. Podezřele se při tom culil. Nemohla jsem se dočkat, až budeme sami a on mi vyklopí všechno, co se tady děje. Jsem nějak mimo a to mě nehorázně štve.\nPo večeři jsme šli úplně stejně jako na ni. Za schody do L se od nás odpojil Walther s přáním dobré noci a dál jsem pokračovala s Danielem. Po chvíli ticha jsem ho konečně promluvila.\n"Měls pravdu." Daniel otočil hlavu od okna a zvědavě na mě pohlédl. Přesto v jeho očích nebyla nechápavost jako v jeho hraném výrazu. V očích se mu zračilo pobavení. "Nejsem z tohohle století. Ale myslím, že ty taky ne." Řekla jsem konečně to, co jsem v sobě musela celý večer dusit.\nVěděl, že má pravdu, ale najednou byl jeho obličej naplněn překvapením. Asi nečekal, že je to tak poznat i na něm. Nic neříkal, jen došel k oknu a u něj zastavil. Možná to bylo to okno,kde stál předtím. To by znamenalo, že do pokoje nezabloudím, ale trefím. Protože ty dveře byly pořád všechny stejný.\n"Taky odsud nejsem," připustil. "Dostal jsem se sem před půl rokem. Jsem z jednadvacátého století, jako ty." Zakřenil se a otočil na mě, aby viděl mou reakci.\nužívejte prázdniny a zatím páááá =) A držte se té cedule\n18. července 2008 v 21:21 | Terezka/Kolda | film\nMyslím, že už to není žádná novinka, že se točí film té neeej knížky TWILIGHT\nSleduju to všude jinde ale ve svým blogu jsem s tím malinko pozadu a protože se mi ty trailery straašně líbíí, tak je sem musím přidat! =)\nJinak pro ty neznabohy , kteří o Twilight (Stmívání) neslyšeli(), tady je něco o knížce..\nAle nečekejte, že sem budu dávat všechny nejnovější videa a novinky, to ne.. Ne, že bych nechtěla, ale myslím, že až by se to ke mně dostalo a než bych to dala sem, tak už by to ani nebyly novinky... Budou tu jen videa nebo obrázky,které se mi fakt líbí =)\nTakže tady je první\na tady druhý=)\na sou naprosto užasný!!!!\n13. července 2008 v 13:40 | Terezka/Kolda | milý deníčku...\nŘeknu vám takový krátký blbý příběh.\nJsou tři kámošky. Kámoška jedna, kámoška dvě a kámoška tři. Jdou z kina a když vycházejí uvidí v obchoďáku malinkou restauraci. Spíš pár stolečků uprostřed široké chodby s pultem. U pultu mají točenou zmrzlinu a tak si řeknu, že si dají. Když tam přijdou, chlápek u pultu se otočí zády. Kámoška číslo jedna: "ehm ehm!"\nChlápek se tak nějak otočí a když kámošky na něj, že by chtěli zmrzlinu a ptají se jakou má, otočí se k automatu a něco si zamumle.\nZmrzlinář zopaukje ještě jednou. Kámoška jedna a dvě ho stejně neslyší a tak potřetí to s prodavačem opakuje i třetí kámoška.\n"Čokoládovou, vanilkovou, míchanou."\n"Tak já si dám čokoládouvou."\nChlápek: "A jaký?" ohromě milým hlasem...\nKámoška dvě a tři: "Jak jaký?"\nKámoška jedna: "Malou,velkou..."\nKámoška dvě: "Ajo, jo, no, já malou." Kámoška jedna a tři taky malou.\nKdyž už zmrzlinář dal jedné zmrzku, natáčel druhou.¨\nKámoška dvě si jen tak pro sebe potichu řekla: "Ještě že tam dal ten ubrousek" nevím, jestli aby ji nestekla zmrzka,ale neměla to bejt narážka na něj.\nChlápek se nasupeně otočil a řekl něco jako: "Máš nějakej problém, abych ti nedal přes tlamu. Jestli si myslíš, že seš ňáká celebrita, tak k tomu máš hodně daleko." syčel.\nKámoška dvě: "Já sem nic takovýho neříkala."\nKonečně podal třetí zmrzku, a zase začal. Kámoška jedna si ho při lízání zmrzky měřila skeptickým pohledem.\n"Běžte do hajzlu, dokud máte čas! Vypadněte vodsud!" říkal rozzuřeně ale přesto potichu. Když vrátil kámošce tři dvacku z padesáti koruny, neměly náladu se tam s ním hádat a tak to otočily. Ještě tam něco říkal, ať se ta první neksichtí, ale to už byly pryč.\nMožná v tom byl aji pud sebezáchovy, protože ten chlápek fakt vypadal rozzuřeně. Venku kámošky na něj nadávaly, smály se (ale to vlastně aj předtím), ale podle jeho výrazu že by si na něj asi nedovolily..\nA co z toho plyne?Vyhýbejte se v Olympii rozzuřeným zmrzlinářům. Nemaj si co dovolovat a i když je vidíte takhle nasraný a máte z nich respekt, nejradši bych mu tu zmrzku rozmázla do ksichtu... Ale pak nám jel bus...\n(Ehm..myslím, že tam říkal ještě něco, ale už si to nepamatuju...)\nJinak ten film byl fakt božíí!!! HANCOCK! fakt na to jukněte, moc pěkný.. Ehm a nesnažte se propašovat pití z Mekyša do kina v kabelce.. Ta kola tam pak fakt smrdí =D\nNo nic,já za půl hoďky jedu a ještě nemám všechno sbaleno... Tak se mějte fajn a až se v pátek vrátím, tak začnu přepisovat další pokráčko!\n12. července 2008 v 22:47 | Terezka/Kolda | magic history\nNo, jak jsem slíbila, tak se stalo. Přidávám druhou polovinu druhé části M-history\nBohužel, víc jsem toho nepřepsala a od zítřka do pátku minimálně, taky nebudu mít čas.(no, čas mooožná, ale noťas a počítač(můj) zhruba 70kilásků daleko). Já vím, že jsem toho moc teda nepřepsala, ale buď nebyl čas, že jsme byly s Berušou nebo venku - třeba u kouzelné studánky - nebo jsem psala ručně tu novou povídku..(no jo, furt jsem nenašla, jak se to bude jmenovat...chjo)\nJinak, dneska jsem byla s kámoškama v Olympii na Hancockovi. A bylo to fakt hezký. Celkem jsem se u toho nasmála(celkem dost ) a bylo to tam aj smutný... no, mě se to určo líbilo, takže můžu jen doporučit. Sice to Willu Smithovi víc slušelo například v Já, robot, ale i tak byl jako vždy fešák\nHej, ten je ale samolibej, co? Já, robot. Já, legenda.\nNo, málem jsem s tímhle vším sem zapomněla vložit tu druhou část Tak se na mě nezlobte, ale já se taaak ráda dělím o svoje myšlenky\n...otočila a za mnou stál kůň. Nic jiného jsem si nějak neuvědomila, jen, že na něm i někdo sedí. Rychle jsem se otočila, ale ne dost rychle. John toho využil a kopl mě do žaludku. Tou silou jsem se neudržela na nohách a slítla na zem.\n"Hajzle, to bylo podlý!" neudržela jsem na uzdě své emoce a zařvala na něj. Jen se začal strašně smát.\n"Pojď." ozvalo se za mnou. Sedící na zemi jsem se natočila směrem ke koni, odkud vycházel hlas, ale periferním pohledem jsem ještě sledovala Johna - neriskuju.\nNa velkém hnědákovi seděl mladej kluk ve vtipným oblečením. Jako ze sedmnáctýho století, měl upnuté černé kalhoty a jakoby dlouhé stříbrné tričko, které končilo nad koleny a pod pasem měl pásek. K tomu blonďatý vlasy a milej obličej. Mohlo mu být kolem devatenácti. Natáhl ke mně ruku, ať si přiskočím.\nVstala jsem a otočila se na Johna. Ať si nemyslí, že jen tak zdrhnu z boje - i když to mám taky v plánu- jenže nejdřív...\nPřišla jsem k němu dřív a vší silou vykopla nohu a kolenem ho kopla do rozkroku. Začal se svíjet bolestí u země a pak zakňučel: "Ty potvoro!" asi to mělo znít výhružně, ale k výhružce to mělo opravdu hodně daleko.\n"Dík." prohodila jsem s úsměvem a odkráčela za týpkem na koni. Tím jsem zabila hned dvě mouchy jednou ranou. Vypadla jsem od Johna, a celkem daleko a za druhé, od toho kluka se dozvím, kde to vlastně jsem a nemusím se trmácet pěšky až kamsi do civilizace, když je mi na omdlení z té cesty portálem. A tomu rány od Johna moc nepomohly. Vyškrábala jsem se nějak nahoru a obkročmo sedla za něj. Otočil se, aby zkontroloval, jestli za ním sedím a jsem připravená. Kývla jsem a tak dal koni povel ke kroku a otočil se s ním. Vyjeli jsme opačným směrem, než z jakého přijel a rychlostí, ke které koně brzy popohnal, jsme uháněli až ke konci lesa. Celou cestu ani jeden nemluvil, ale měla jsem pocit, že něco říct chce. U cesty postávalo jen pár stromů a u jednoho jsme zastavili. Seskočil z koně a gentlemansky mi pomohl taky.\n"Jste- jsi v pořádku?" optal se, ale pořád si mě divně prohlížel. Jako bych byla já ta, co stojí u lesa ve středověkým vohozu. A to jsem měla normální džínové tříčtvrťáky a růžové tílko. A samozřejmě můj křišťálový přívěsek.\n"Jo, ehm, nic mě není. Dík." Nervózně jsem se usmála. "Kde to jsme?" snažila jsem se hned zjistit, kam nás John připortáloval.\n"Kousek od Redtownu."\n"Cože? A to je kde?" Bože, kam jsem se to dostala.\n"Blízko města Birminghamu, v Anglii, přec." vysvětlil.\n"Ehm, jasně." no, pěkný. Tak sem se dostala někam do Anglie.\n"A kdo jsi? Smím-li se ptát. A proč jsi takto, ehm.. podivně oblečená. Či spíš neoblečená."\n"Co prosím?" zírala jsem. "Jak neoblečená?" Podívala jsem se na své oblečení pro případ, že by náhodou zmizelo. Ale nezmizelo. Nechápala jsem to.\n"To spíš ty máš vohoz jak ze 17.století." rejpla jsem si.\n"Vohoz?" nechápal. "Je rok 1542." Tak to jsem zpozorněla, ale hodně.\n"Coo-ože je za rok?" vykoktala jsem nevěřícně.\n"Tisíc pět set čtyřicet." zopakoval trpělivě. "Je něco v nepořádku?" No, ještě jsem se o století sekla. Takže nejenom někde v Anglii, ale v jiným čase? To snad není možný!\n"No to teda sakra je! Já snad Johna zabiju! Jak se mám asi dostat zpátky?" bezradně jsem si sedla na zem a opřela se o strom, pod kterým jsme zastavili.\n"Mohu ti pomoci se vrátit." navrhl. Moc milé.\n"Nemyslím, že bys to zvládl, ale dík. A jak se jmenuješ?" no jo, on se vlastně ptal první, ale i tak by se měl jako muž první představit on, ne?"\n"Ano, jmenuji se Walther Ticker Arenolds z Thermopoli. A ty?" Pořádný jméno.\n"Alexis Charmingová, klidně mi říkej Alex."\n"Ehm.. a ten muž předtím... proč jste se bili? Není to příliš přátelské a už vůbec bít dámu." zamračil se.\n"No, to je asi pravda," připustila jsem, "ale my se moc rádi nemáme. Víš, my se tak trochu snažíme zničit." usmála jsem se nervózně.\n"Aha, ale musím přiznat, že jsi ho nakonec... zvládla. Velmi mě to překvapilo. ženy a už vůbec ne dívky jako ty neumí takto bojovat-"\n"Tak co, zasloužil si to. Pořádně mě naštval. Tak koho by ne, když by se ho snažil několikrát zabít a nakonec ho přesunul do minulosti!" vyjela jsem na něj, ale zase jsem se zklidnila. Nemohl za to. "Promiň, já nechtěla," ale on mě nevnímal.\n"Zabít? Do minulosti?" Doháje, to jsem neměla.\n"To neřeš." usmála jsem se na něj.\n"Jak jsi to myslela?" nechápal pořád. "Do minulosti?" Teď jestli mu to mám vysvětlit nebo ne. Spíš ne.\n"To nic. Já..." rychle nějakou výmluvu, "nechci o tom mluvit." no, tak aspoň to zabralo. Schovala jsem obličej do dlaní. Ne proto, že bych o tom nechtěla tak moc mluvit, ale zatočila se mi hlava.\n"Jistě, promiň-"omlouval se, ale to přece nebylo třeba. "Pojedeme?" zeptal se. Změnil téma, ať se vzchopím a tak jsem se pomalu zvedla a nasadila normální výraz s lehkým úsměvem.\n"Jasně a kam?"\n"Na Redtown, kde mám domov." zodpověděl mou otázku a začal upravovat sedlo na koni. Natáhl ruku, ať k němu dojdu a nasednu si. Poslušně jsem za ním přišla, ale pár kroků od koně se mi zatočila hlava víc, celým tělem mě projela bolest jako rána bleskem a sesunula jsem se k zemi.\n"Alexis!" zavolal zděšeně Walther, ale to už se mi zatmělo před očima a moje vědomí odplulo do vzdálených končin světa.\nZdál se mi sen. Stála jsem v nějakém sále. Všude kolem byla spousta tváří a obličejů a přesto jsem žádný neviděla. Plno lidí mi zakrývalo cestu, ale najednou všichni dostoupili a vytvořili průchod. Všichni až na jednoho. Přede mnou na druhém konci sálu stál John. Tichým a až moc sebejistým hlasem na mě mluvil.A i přes tu vzdálenost jsem to slyšela tak jasně. Jeho hlas se rozléhal všude kolem mě.\n"Nikdy nevyhraješ! Beze mě jsi nic! Buď jsi se mnou, nebo proti mě! Odsud se už nedostaneš! Je to jak začarovaný kruh! Jsi jako já! Jsi jako já!" pořád to opakoval, že jsem se úzkostí přikrčila, zavřela oči a zakryla si rukama uši. Už jsem ten hlas nechtěla slyšet, ale jako by byl v mé hlavě. V samou chvíli přestal. Najednou hrobové ticho vzbudilo mou zvědavost, která mě donutila otevřít oči. Nikde žádní lidé, žádné tváře a barvy. Černá, dlouhá, úzká chodba. Přede mnou bylo světlo. V dálce bylo světlo. Stejné, jako vysílá můj přívěsek. Chtěla jsem za ním jít, ale za mnou se ozval hrozivý zvuk, který prolomil to úžasné, ale hrůzu nahánějící ticho. Ten nejhorší zvuk - Johnův bouřlivý a posměšný smích. Byl naplněn výsměchem nade mnou a pocitem vítězství. Trhla jsem hlavou dozadu a na druhém konci ho viděla přicházet. Byla hrozná tma, nevím, jak jsem ho viděla, ale jako by měl kolem sebe lehkou auru, která ho osvětlovala. Rychle jsme otočila hlavu zpátky a rozběhla se za světlem. Ale šlo to čím dál víc ztuha. Jakoby mě něco táhlo zpátky a já ještě k tomu utíkala do čím dál prudšího kopce. Zvedal se čím dál víš a už to nebyl kopec. Byla to rovná stěna na jejímž vrcholu jsem se držela. Nevím, jestli to byl vrchol, ale za něco jsem se chytit mohla. Jenže pak jakoby ten malej schodek, co mě držel nad propastí zmizel a já pořád padal dolů v doprovodu Johnova hřmícího smíchu.\nA s tím jsem se probudila. Otevřela jsem oči a zvedla se na lokty. Ležela jsem na posteli v nějakém pokoji, který tomuto roku odpovídal. Až moc rychle se mi osvěžila paměť a já si uvědomila, v jakém století vlastně jsem.\nCelý pokoj byl sladěn do vínově červené barvy a k tomu tmavé, asi třešňové, dřevo. Uprostřed místnosti velká postel s červeným povlečením s obrazci květin, jako závěsy na velkých oknech pokrývajících celou jednu stěnu. Na každém rohu postele stál zdobený zatočený sloupek. Posadila jsem se a rozhlédla kolem sebe pořádně. Za koncem postele byla velká truhla. Vlevo od postele obrovské dvoukřídlé zdobené dveře a naproti nim ta velká okna. V pravém rohu oken bylo křeslo natočené, aby z něj byl vidět ten krásný výhled, který jsem sledovala i odtud z postele. V druhém rohu u oken byl stolek se zrcadlem a židličkou. Až na pár barevně sladěných koberců, obrazů a těch závěsů to bylo veškeré vybavení.\nVstala jsem z postele a došla k tomu křesílku. Bylo tvrdé a nemělo na sobě tolik polštářů, jako to mé oblíbené doma, ale ten výhled to vynahrazoval. Nádherný pohled na louky a lesy lemované řekou mě uchvátil, že jsem nedokázala odtrhnout oči. Nakonec jsem ale musela, protože někdo zaklepal na velké dveře a to mě donutilo otočit se.\n"Dále!" zavolala jsem směrem ke dveřím, které se potom hlasitě otevřely a dovnitř vklouzl Walther. Chvíli se rozhlížel po pokoji, až jeho oči konečně našly skrýš, kde jsem.\n"Už jsi se vzbudila. Výborně." pochválil jsi. "Asi jsi neměla moc hezké sny. Pořád jsi volala Nejsem jako ty! nebo něco takového."\n"Ehm, jo no. Jak dlouho jsem spala?"\n"Dva a půl dne." přikývla jsem. Chvíli bylo takové trochu napjaté nervózní ticho.\n"Nechceš se... obléci?" navrhl po chvíli. Jako bych nebyla. Džíny mám pořád a vršek stejně tak. Ale to se na tuto dobu nehodí, to musím uznat.\n"Nemám do čeho." přiznala jsem.\nNa jeho obličej se zase navrátil ten pohodový úsměv. "Rosa ti donese šaty."\n"Kdo je Rosa?"\n"Komorná. Dá ti nějaké šaty." Ok, tak budu chodit v šatech z šestnáctýho století. To by nevadilo, kdybych v tom šestnáctým století fakt netrčela. Musím najít způsob, jak se vrátit. Táta umí cestovat časem, takže asi se musím pokusit najít jeho.\nV tu chvíli asi někdo zaklepal. Popadla mě malinká naděje, že umím čarovat tak, abych tátu jen tou myšlenkou přivolala, ale ne. Určitě to bude Róza. Nebo Rosa nebo jak se vlastně jmenuje. Ale nebyla. Když se Wlather došoural ke dveřím a otevřel je, stál tam další kluk.\nKdo je v lednici???\n12. července 2008 v 15:13 | Terezka/Kolda | los vtipos =D\nTak z tohoto videa sem vážně dlouho nemohla!!\nJayk3M - Kdo je v lendici?\nJak kouká na tu ruku bez hodinek =D\n11. července 2008 v 22:40 | Terezka/Kolda | zprávičky\nOmlouvám se, zítra sem určitě přidám pokráčko Magic history. Taky za to, jak jsem to fakt hodně usekla, že jsem nedopsala ani větu, ale nějak jsem měla chuť vám kousek pokráčka přidat a zapomněla na čas. Když mi pan papínek volal, že za půl hoďky je doma a hned pojedem a těsně po něm mi kámoška napsala, že už teda vychází, rychle jsem všechno vypla a utíkala do sprchy. (Sestřička s kamoškou mě hodily do bazénu. Za trest, že jsem jim k plavkám přivázala síť na na vodní volejbal a tím je i svázala dohromady) To bych stíhala, kdybych náhodou už měla sbaleno\nNo, nějak mě nechce přestat bolet hlava, takže sem jenom přetáhla text z noťasu do komplíku. Musím to ještě po sobě přečíst. Mám tam až moc chyb a překlepů. Notebook mi neopravuje chyby jako tady hodnej Word. Tak co bych ale od něj mohla čekat, že jo? Je starej dvanáct let a píše to Word verze 6,0 a co teprve Windovs 3,11\nNo nic.. jen jsem vám chtěla říct, že pokráčko se řítí rychlostí kulového blesku (to teda musí být to pokráčko daleko, co? když přiletí až zítra XD ) Ale netuším, kdy zítra... Abyste věděli, že jsem hodná, dám vám sem zbytek té věty\ntak: ...otočila a za mnou stál kůň.\nJak nečekaný to zvrat, že? Když byly předtím slyšet koňská kopyta\nTak zítra a AHOOOJ!!!!\nJinak, nemusíte se nějak těšit, není tam nic extra důležitýho... Jen se dozví, kde vlastně je a někoho tam potká....\nJooo a ještě!!\nNa chaloupce jsem začala psát novou povídku=)\nEhm, jméno zatím nemám, to se domyslí, ale nějaký už nás napadalo, jen nevím, kam jsem ho napsala. Nás, protože jsem na chaloupce byla s kamarádkou Míšou a ta mi pomáhala domyslet věci, ve kterých jsem se zamotala a stejně tak spolu jsme vybrali jméno pro druhou hlavní postavu\nJinak, samozřejmě je to psané z pohledu hlavní hrdinky, jejiž jméno je Maggie. Původně to měla být Tina, ale dneska jsem koukala na Nevěstu na útěku a to jméno mě nějak dostalo. Takže Maggie Laure. A ta druhá postava, které jsme nakonec jméno vybraly z pořádnýho seznamu, je Mike Fellaz.\nJe vám asi jasný, že to bude nějakej slaďák s happyendem, ne? No, možná nebude, protože konec rozhodně nemám vymyšlený, ale šťastný konce zbožňuju\nTo jsem vám o tom příběhu toho řekla, co?\nNo, předpokládám, že až se vrátím z chalupy... tak pojedu na další... ale jen na pár dní. Zbytek týdne a možná celý zbytek července budu doma (pokud jsem ovšem na něco nezapomněla) a budu se samozřejmě věnovat psaní ( a opalování a koupání a relaxu a filmům a kinu a nakupování a spánku atd..ale hlavně, že je tam i psaní, ne? a na prvním místě, fíha!), takže se tu možná něco brzo objeví. Mám už napsanou předmluvu, nebo je to prolog? nebo zvláštní a krátká první kapitola? Nevím, ale hlavně, že už něco je\nTak, teď už fakt jdu vyhodit paní psovou z mé postele, kde se dobrovolně rozplácla na břicho jako žaba a oddala se spánku. Dyť má dole hezkej pelíšek, tak proč mi okupuje postel? Dokonce má malej pelíšek (takovej ten polštář) aj u mě vedle postele... pch. hafňa si nějak dovoluje.. Jistěže to nemá po paničce!\nTož, dítě, dobrou noc a pěkné sny! =D\n2. července 2008 v 15:49 | Terezka/Kolda | magic history\nSlíbila jsem ještě kousek, ale je to jen trocha. Fakt teď nestíhám.. tak pápá a mějte se tu!!!!!!!!!\nRval se s tátou! S mým tátou! Zrovna se mu snažil dát pěstí, ale táta mu tu ruku chytil a zkroutil za záda. Vedle nich zářil otevřený portál. Ale byl… jiný. Větší a zářil bílým oslepujícím světlem. Tak toto prosvěcovalo celý dům? Vtahoval věci, které stály kolem do sebe a tím se zvedal v pokoji vítr.\nChtěla jsem jít nějak k nim a třeba portál zavřít, ale John se obratně otočil a vymanil z tátova sevření. A pak ho skopl rovnou do toho portálu.\n"Tati!" zařvala jsem a rozběhla se za ním. Držel se za lampu, kterou by portál taky vtáhl, kdyby nebyla v zásuvce.\n"Alexis! Padej odsud!" snažil se mě chránit. Dojemný, ale myslím, že teď je to na nic. Je jasný, že jsem ho neposlechla. Doběhla jsem k němu a chytla ho za ruku. Energie portálu ho táhla dovnitř, ale já ho vytahovala ven.\n"Drž se mě! Nepouštěj se! Ne!" Podle toho posledního slova je asi jasný, že moje snaha nevyšla. Tátova ruka pomalu vyklouzla z mé v doprovodu Johnova škodolibého smíchu.\nTáta byl v tahu. Možná bych měla říct v portálu, ale to neřeším. Vstala jsem a otočila se na Johna. Měřila jsem si ho vražedným pohledem, ale sama sobě jsem vyčítala, že jsem se tam tak zdržela a nepřišla domů. Mohla jsem tátovi pomoc. Nebo by se tady nic z toho nemuselo stát.\n"Kde je?! Kams ho poslal?!" řvala jsem na něj, ale on se ještě usmíval a pak v klidu odpověděl.\n"Je tam, kde to pro mě bude nejvíc prospěšné a taky na tom stejném místě, kde skončíš i ty."ušklíbl se a až pozdě mě jeho slova došla. Žduchl mě k portálu taky, ale žádná lampa už tady ve vzduchu nevlála. Síla a energie mě vtahovaly a on musel jít se na to podívat zblízka. Tohohle špatného kroku jsem využila, podkopla mu nohy a když už jsem padala, rovnou jsem ho stáhla s sebou.\n"Au!" dopadla jsem celkem tvrdě z výšky na zem. Z pádu mě třeštila hlava a tak jsem chvíli zůstala nehybně ležet na zemi. Otevřela jsem oči a zvedla hlavu. Byla jsem na polní cestě, kterou z jedné strany lemovalo pole, z druhé trochu dál les. Pomalu jsem se posadila.\nUslyšela jsem dusot kopyt koní, ale brzo jsem ho přestala vnímat. Přesně v té chvíli, kdy jsem byla zase sražená na zem. A hádejte kým asi. Johnem. Stáhla jsem ho do portálu s sebou, ale tak kde je táta? Asi o pořádnej kus dál. Říkala jsem, že portály jsou nejistý, můžou vás vyhodit chvílemi jinde. Hlavně že tu se mnou musel zůstat Forcible. No, zrovna stál nade mnou a rozpřahoval se k ráně. Asi by se mu podařila, kdybych ho prudkým výkopem nohy nesrazila k zemi. Nemyslete si, umím se bránit. Hodí se to, když se vám někdo - minimálně tenhle týpek - pokouší zabít. Třikrát týdně cvičím kick-box, takže se o sebe postarat dokážu.\nJohn se dovalil o kousek dál,aby mohl vstát. Takže jsem se taky stihla vyhoupnout na nohy. Stáli jsme proti sobě a jeden druhému se snažili nacpat pěst do obličeje nebo břicha, koleno do žaludku, nebo - v mém případě - jemu koleno do rozkroku. Ale stejně obratně jsme jednotlivým výpadkům uhýbali.\nV tu chvíli jsem uslyšela klapot kopyt hlasitěji a hned za sebou. Rychle jsem se otočila\n1. července 2008 v 22:47 | Kolditko=) | magic history\nTak konečně jsem přepsala aspoň první kapitolu. Mám je tam oddělené trochu zvláštně, takže to tady bude na části. Moc se mi to přepisovat nechtělo, ale co bych kvůli vám neudělala, že?\nZítra jedu na chatu a vracím se 10. nebo 11., takže na pokráčko si budete muset počkat minimálně do toho jedenáctýho...\nTak doufám, že tahle celkem nudná část se vám bude aspoň trochu líbit a užívejte si prázndiny, bobánci!\n"Kde je? Doháje, někde tady přece musí být!" odhodila jsem pár triček z křesla v naději, že pod nimi bude. Malý, světlounce modrý, křišťálový přívěsek. Nosím ho na krku na řetízku a je fakt moc důležitej. Ne, není to žádnej medailonek, dědictví po babičce nebo tak něco. I když, vlastně nevím, od koho nebo po kom je. Dal mi ho táta.\nÁ. Tady je. Pověsila jsem si ho ke krku a zapnula. V tu chvíli slabě zazářil.\n"Alex! Jdeme!" zavolal na mě zespoda táta. Rychle jsem čapla svetr a vyběhla z pokoje.\n"Už valím!" křikla jsem, když jsem sbíhala ze schodů. Přiskočila jsem k tátovi, letmo mu dala pusu na tvář a došla ke dveřím.\n"Tak jdeme nebo ne?" Taťka se jen usmál. Vezl mě do školy. Poslední den před prázdninami.\n"Čau, Alex!" zavolala na mě Sam. Samantha Thernaiová je moje nej kámoška už od mala. Ani nevím odkdy, ale moje tajemství nezná. Neví ho nikdo, kromě táty. Mám to po něm. A co je to za tajemství? Jsem čarodějka.\nZní to jak z nějaké pohádky, já vím, ale pozor! Já nejsem čarodějnice, ale čarodějka. Nebo já nevím, jak to jinak nazvat. Táta taky. Mám to po něm, jak už jsem říkala. A ten přívěšek s křišťálem? Ten mou moc usměrňuje, dává dohromady a tak nějak celkově ovládá a zvětšuje. Proto je tak důležitý. Vlastně ani nevím, jestli má táta taky nějaký křišťál nebo ho nepotřebuje.\nA jakou že to mám vlastně moc? To je otázek. Tak to shrnu, co umím? Tak, umím pohybovat věcmi. Můžu si do ruky přivolat třeba hrnek ze stolu, když sedím v křesle o dva metry dál. No prostě hýbat s předměty.\nPak trošku, ale fakt ne moc, ovládám každý z živlů. Tím trochu myslím to, že pomocí ohně dokážu myslí zapálit svíčku. že by se ze mě stala ohnivá žena, to ne. Taky zvládám otvírat portály. Jsou to světle modré až růžové svítivé kruhy plné energie, která z nich doslova prská a šplíchá jako oheň.\nTěmi portály se můžete dostat z jednoho místa na druhé, ale je to dost nejistý. A pak po tom děsně bolí hlava a je vám na omdlení. A co teprve po cestování časem. Ale to neumím. Na mě je to dost složitý, ale časem se to naučím, stejně jako táta. Ten cestování v čase ovládá. A bude mě to učit stejně jako používání ostatních schopností. Chvílemi mám pocit, že pár lidem dokážu číst myšlenky.\nTakže, jak už jsem říkala, nikdo to neví, jen mám pocit, že Sam něco tuší.\n"Ahoj" odpověděla jsem Sam a přidala se k ní cestou na školní dvůr. Na konci roku tam jsou vždycky závěrečná vystoupení, kde se maturanti loučí se školou. Ale mě je šestnáct a jsem teprve v prváků, takže na proslovy o loučení mám čas.\nZapadly jsme se Sam na židle do poslední řady, aby nás nikdo nevnímal.\n"Kam že to o prázdninách jedeš?" vyptávala jsem se.\n"Do Evropy, přesněji Španělsko. Bydlí tam nějací příbuzní, tak tam tři týdny s nima strávíme."\n"Na tři týdny? Jaktože tak dlouho? To mě tu necháš trčet tři čtvrtě měsíce samotnou?" Ale odpovědi, kterou jsem už i tak znala - kladná - jsem se nedočkala.\n"Nerušte slečno Thernaiová." napomenula nás profesorka Carmalská. Byla to stará nepříjemná baba.\n"My nerušíme." odporovala jsem.\n"Neodmlouvejte mi, slečno Charmingová."obořila se na mě a tak jsem zmlkla a otočila se směrem k pódiu, abych zahrála poslušnou holčičku a stará Carmalská vypadla.\nTo mě tu Sam fakt chce nechat tři týdny? Tři týdny! Vždyť je to moje jediná kámoška. Bavím se tak nějak se všema, ale Sam je fakt nejlepší kamarádka a ta je jen jedna! Ok, hodně dobrej kámoš je Troy Dalken, ale ten odjel od června na tři měsíce za rodinou do Mexika. Proč mi nemáme všude po Zemi příbuzný, který bychom mohli navštěvovat?\nZávěrečný program utekl poměrně rychle a my se začaly zvedat ze židlí.\n"Tak se měj." Objala jsem Sami před velkou zelenou budovou s obrovskými okny, kterou jsem posledních deset měsíců nazývala školou.\n"Ty taky. Však se za tři týdny vrátím." Připomněla mi a já se nezmohla na nic jiného, než je přikývnutí.\nZe školy to nemám daleko. Tak čtvrt hoďky pěšky, pokud to vezmu zkratkou. Zkratkou - malá úzká cesta po útesech u moře. Chodím tam ráda. Moc lidí tam nebývá a když člověk chce přemýšlet, je nejlepší si tam sednout a pozorovat moře.\nProcházela jsem po vyšlapané cestičce a zamyšleně pozorovala vlny bijící o skály, když jsem za sebou uslyšela mužský hlas.\n"Ahoj, Alex." Otočila jsem se a tam stál John Forcible. John je zhruba normální kluk, jen o něco málo starší než já. A nejen to, je to fakt kus. Docela vysokej, světle hnědý vlasy se mu lehce vlní nad ramena a k jeho tmavému opálení přesně ladí ty temný zelený oči. Jako smaragd. No a moje jako čokoláda. Teoreticky by to do sebe šlo, ne? Kdo by nebral smaragdy v čokoládě. A on tu stál v modré, do pasu rozepnuté, košili, béžových plátěných kalhotách pod kolena a koukal na mě.\nKaždý holce by se při pohledu na něj rozbušilo srdce a hlavou honily myšlenky, jak ho sbalit. Mě se taky horlivě rozbušilo srdce, ale hlavou se mi prolínaly myšlenky úplně odlišné. Ne jen, že to byl nejhezčí kluk na škole a v okolí - to by tomu nevadilo -,jenže on byl můj úhlavní nepřítel. On taky uměl "čarovat".\nZjistila jsem to ani ne před rokem a od té doby se mě snaží dostat na svou stranu - ta samozřejmě není dobrá. John si myslí, že s tím může vládnout světu nebo já nevím, co ten jeho mozeček vyprodukoval za plány. A chce být nejmocnější a prý je. A pak jednou řekl ještě větší pitomost - já prý taky! Povídal, že toho můžu dokázat mnohem víc, zvládnout věci, o kterých se mi ani nesnilo, když půjdu s ním. Ale mám na výběr. Nemusím se k němu přidat. Bohužel ta druhá možnost znamená, že jsem pro něj prý hrozba a že mě musí zlikvidovat. A jak naschvál si víc alternativ najít nemohl, takže zas takovej výběr nemám.\nTakže kolikrát se mě už pokoušel zabít, ale vždycky jsem to nějak zvládla. Většinou za pomoci mého táty. Ale nevzdal to a teď tady stál přede mnou.\n"To mě ani nepozdravíš?" ušklíbl se, když jsem dlouho nic neříkala a jen si ho měřila pohledem.\n"Nazdar." Prohodila jsem nasupeně, odvrátila se od něj a pokračovala v cestě. Doběhl mě a chytil za předloktí, aby mě zastavil. Což se mu povedlo, protože jsem si nechtěla nechat utrhnout ruku. Jestli jsem se o tom nezmínila, má celkem sílu. Otočila jsem se zase k němu.\n"Co zas chceš, Johne?" zeptala jsem se otráveně a vzhlédla k němu. Nevinně se usmíval, jak odpovídal.\n"Jen tě pozdravit." Tak z toho jsem neměla dobrý pocit, to tak nevinný nebude.\n"No nepovídej," začala jsem ironickým hláskem a nasadila úsměv, "takže jedno pozdravení Johnovi nestačilo a pořád mě tady drží," pořád mi držel tu ruku a to se mi moc nelíbilo. Podívala jsem se rychle na něj a pak upřela zrak na jeho ruku, kterou zarýval do té mé. "a asi čeká, až ho za to nakopu do pr-" Pochopil a ruku mi pustil.\n"To je dobrý," přerušil mě, než jsem mohla spustit větší proud nadávek. Ještě jsem si druhou rukou třela červené otisky, které mi po jeho stisku zůstaly.\nNajednou se začal usmívat. Ale tak hezky. Myslím, že kdybych nevěděla, co je zač, tak po něm vyjedu. Jemu by to asi nevadilo. Holky po něm viditelně letí dost, ale mají důvod, je to fakt fešák. Ale musím uznat, že já taky nevypadám nejhůř. Hej, každá holka by si něco takovýho měla o sobě myslet, no ne snad?\nKdyž se podívám do zrcadla tak vidím celkem obyčejnou holku s vlnitými, tmavě hnědými, do půl zad dlouhými vlasy, jak už jsem říkala, velké čokoládové oči a malý nos. Celkem světlou pleť a na obličeji trochu pihy. Jsem celkem normálně hubená i vysoká. Měřím kolem sto sedmdesáti.\n"Tak?" zeptala jsem se.\n"Tak co?" nechápal.\n"Tak co po mě chceš?"\n"Mám návrh." Jak nečekané. O co, že vím, co přijde.\n"Pojď se mnou. Přidej se ke mně a já tě naučím věci, o kterých se ti ani nesnilo. Jen se ke mně musíš přidat." No neříkala jsem to? Vždyť to opakuje furt.\n"To už jsem někde slyšela." Připomněla jsem pobaveně. "A ty už by sis mohl taky pamatovat mou odpověď. Ne, dík."\n"Ne, děkuju!" řekla jsem už vážně, ale pomalu, jako bych to vysvětlovala mentálně retardovanému člověku. "Tak čau." Znovu jsem mu ukázala záda a plánovala odchod, jenže se opakovalo přesně to, co předtím a on mě zase zachytil za ruku. Ale přece jenom v tom malá změna byla. Teď s mou rukou prudce trhl k sobě a tím si mě přitáhnul. Byla jsem od něj jen kousíček a on mě naštvaně do obličeje zasyčel: "Toho budeš litovat! Buď budeš se mnou nebo proti mně. A já tě zničím." Dokončil to a konečně mě pustil a pak sám odešel na opačnou stranu. Doháje, zas má nějaký plán, něco vymyslí. Sedla jsem si na kus skály u cesty a pozorovala oceán. Nádherný pohled na klidné moře, do kterého se odráží zrovna nejsilněji svítící polední slunce, ode mě odbourával myšlenky. Zůstala jsem tam sedět minimálně hodinu, než jsem se rozhodla k odchodu domů. Došla jsem tou zkratkou až na konec a vyšla na ulici. Procházela jsem a pozorovala domy okolo. Někde byly zatažené žaluzie a zabedněná okna, aby dovnitř nešlo takové horko, jiné domy měli všechny okna dokořán. Na některé zahrádce se koupaly v bazénu děti a před dalším domem seděli na lavičce staroušci. Cesta se pomalu zvedala a já mířila na vrchol kopce až k našemu domu. Není nějak velký, protože tam bydlím jen já a táta. Mám zemřela, když jsem byla malá.\nNáš baráček je zvenku světle modrý a okenice jsou orámovány bílou barvou. K hlavním dveřím vedou tři schodky a před dveřmi byla ještě malá veranda ohraničená na krajích schůdků dvěma bílými sloupy. Přesně nad tímto vchodem v patře mám pokoj. Je docela velký a vedle něj mám svou koupelnu. Přesně nad vstupními dveřmi mám obrovské okno a před ním kulaté křeslo a za ním stojí skříň, samozřejmě otočená dveřmi do pokoje. V tom křesílku jsem nejraději. Je to takový kout. Schované místo mezi zdí, oknem a zadní stěnou velké dřevěné skříně. Z okna je nádherný výhled na oceán a hlavně proto tam trávím tolik času. V tomto domě žiji už od narození. O stěhování se u nás nikdy nemluvilo. Nebylo třeba a ni jsem nechtěli.\nDole v obýváku jsou na stěně rámečky s fotkami, na kterých jsem já s tátou po celý můj život. Jedna v pěti letech, další v dvanácti, když jsme jeli na Floridu, další když jsem šla na střední. Pak tam jsou fotky i s mámou. Jedna fotografie je z jejich svatby. Máma tam má nádherný dlouhý bílý šaty s širokou sukní a živůtkem bez ramínek, čelenku ve vyčesaných vlasech a šťastný úsměv na tváři. Podle té fotky si ji pamatuju. A takhle taky navždy chci, šťastnou. Ještě tam je jedna fotka, kterou si vrývám do paměti pokaždé, když kolem projdu. A na ní jsme všichni tři. Mě tam jsou asi dva roky. V mých třech mladá Anita Charmingová zemřela při dopravní nehodě. Náš dům má i menší zahrádku, terasu a předzahrádku, o kterou se náhodou táta stará. Vysázené a přesně zastřihlé keře lemující cestičku k domu obdivuji vždy, když projdu a stejně tak i teď. Vstoupila jsem na malou verandu a otevřela dveře. Hned se na mě vyvalilo ostré světlo, které mě na chvíli oslepilo.\nPřicházelo z horního patra.\n"Tati?" zavolala jsem a rukou si stínila, abych přes tu záři mohla vyjít schody. "Co se děje?" zamířila jsem k tátově ložnici.\n"Alex!" volal táta. Rozrazila jsem dveře do ložnice a viděla Johna.


půjčky online – Jak na půjčky – Vše o půjčkách\nTaké jste se do situace, kdy potřebujete půjčit peníze a nevíte, na kterou bankovní či nebankovní společnost se obrátit? Není to nic neobvyklého a není se zač stydět. Někomu se Continue Reading\nKdy se vyplatí si vzít rychlou půjčku?\nRychlé půjčky jsou velkým konkurentem kreditní karty a také kontokorentu. Jsou ale mnohem oblíbenější než tyto dvě varianty. Proč? Nebankovní společnosti, které půjčky poskytují, lákají klienty na mírné podmínky a Continue Reading\nPosted On : 12/04/2016 Published By : Hedy\nOcitli jste se v nečekané finanční tísni? Vyřešte ji rychle a snadno s využitím půjčky ihned.\nKaždý z nás se můžeme ocitnout v situaci, kdy se dostaneme do náhlých finančních potíží. Stačí, když na delší dobu onemocníme, zaměstnavatel se zpozdí s vyplacením mzdy, pokazí se nám plynový kotel, nebo Continue Reading\nPosted On : 01/08/2014 Published By : Hedy\nJak jsem si půjčila na můj vysněný domeček S manželem a mým malým synem jsme žili v hezkém bytě na pěkné místě,ale přeci jenom 1+1 je pořád jenom malý byteček který vám Continue Reading\nJak získat půjčku online V úvodu je potřeba říci, že půjčka online je to samé jako půjčka on-line. Výraz on-line se používal dříve, nyní již prakticky úplně byl nahrazen jednodušším Continue Reading\nPosted On : 19/09/2011 Published By : admin\nJak sehnat půjčku online Pokud hledáte půjčku online, asi už víte proč. Půjčky online mají tu výhodu, že nemusíte nikde běhat a shánět po městě. Vše zařídíte v teple domova Continue Reading\nJak sehnat půjčku ihned Pokud hledáte půjčku ihned, musí to být opravdu rychlá půjčka. Zřejmě tedy máte akutní nouzi, třeba rozbitou pračku nebo ledničku a to jídlo je prostě potřeba Continue Reading


Beta test - SX OBD - SX1 - 2 fáze - TorriaCars\nBeta test - SX OBD - SX1 - 2 fáze\nMáte zájem o zapojení do beta testu s aplikací SX OBD? Rádi bychom pozvali ty, kteří se s námi chtějí podílet na vývoji nových autodiagnostik. Nyní připravujeme testování aplikace SX OBD na produkty značky Apple. Tímto zveme 50 účastníků, kteří mají zájem se zapojit do testu.\nvlastní přístroj generace iPhone 6 a novější\núčet na iTunes\nmožnost testovat diagnostiku na vozidlech\nodeslat minimálně 5x feedback z aplikace (zpětná vazba z nastavení aplikace v případě, že se vyskytl nějaký funkční problém)\notestování minimálně 5 vozidel\nprovést v aplikaci 1x test zrychlení a sdělit nám váš názor\notestování grafů a načítání VIN vozidla (v CZ lokaci aplikace)\nzdarma diagnostické rozhraní SX1 Wi-Fi\nzapojení do TESTFLIGHT a aplikaci bez reklam zdarma\nCo děláme s výsledky?\nChceme být s aplikací co možná nejlepší, a tak vezmeme váš feedback, opravíme případné chyby a v další verzi aplikace aktualizujeme. V TESTFLIGHT se opravy chyb provádí zpravidla každý den. Následně pak opravenou verzi dáme do aplikace. Máte tipy, co Vám v aplikaci chybí? Napište nám to a my zvážíme zařazení do programu.\nNainstalujte si aplikaci TESTFLIGHT.\nNapište nám email na „app(zavináč)torriacars.cz“, kde uvedete adresu na dodání diagnostického rozhraní SX1, Váš email do iTunes, model iPhonu a případné vozy, které budete testovat.\nNásledně vás zapíšeme do programu a budeme čekat na váš feedback.\nNakonec dodáváme, že feedback očekáváme do 30 dnů od dodání diagnostiky. V opačném případě budete vyřazeni z testu a bude Vám naúčtovaná hodnota diagnostiky SX1. Zapojením do beta testu s těmito podmínkami souhlasíte.


König a Jähnig vyhrát v Brně | Sportem obrazem\nKönig a Jähnig vyhrát v Brně\nPříspěvky od L... Lorinc 06/08/2017\nJezdci ADAC Northern Europe Cup se tento víkend seřadili do sedmého z jedenácti závodů, které se konají v této sezóně roku 2017. Toto zařízení se uskutečnilo pod vlajkou MotoGP stejně jako předchozí. Tentokrát však závodníci Moto3 byli v Brně v České republice, kde se zúčastnili vzrušující bitvy o dvanáct kol, během nichž Oliver König (15, CZE) vyhrál Standard a Jan-Ole Jähnig ( 16, GER) třídy GP.\nToni Erhard (16, GER) v Kiefer Racingu se po prvních kolech předvedl, ale týmový důstojník Dirk Geiger (15, GER) se brzy shromáždil na tlaku zezadu. Po několika tvrdých závodech oba byli překvapeni Olivem Königem (15, CZE) a Leonem Orgisem (16, GER), kterému se opět podařilo uzavřít dva vrcholné jezdce poté, co se původně vrátily na start. König konečně využil svou domácí výhodu, převzal vedení a vyhrál třídu Standard.\nOrgis, který dojel s Königem, obsadil druhé místo, jenom o pouhých 0,069 sekund na místní favorit. Po silném závodě byl Erhard konečně porazen na třetí místo za 0.133 sekund za Orgisem. Dirk Geiger (15 let, GER) vynechal pódium a musel se spokojit se čtvrtým místem. Toto je poprvé v této sezóně, kdy protestní nadace ADAC Sports Foundation nedokončila na pódiu. Marvin Siebdrath (13, GER) dokončil Top Five ve třídě Standard.\nGeiger na 145 bodech stále vede celkové pořadí. Philipp Freitag (20, GER) se umístil na druhém místě se 107 body po umístění šesté v závodě, za ním následoval Erhard na třetím místě se 105 body.\nMezitím v závodě GP získal závodník týmu Freudenberg Racing Team Jan-Ole Jähnig (16, GER) po závodění od začátku do konce pohodlné vítězství. Ernst Dubbink (28, NED) se umístil na druhém místě, po němž následoval Jerry van de Bunt (25 let), který nezaznamenává žádné mistrovské body jako hostující. Ruben Bijman (13, NED) skončil čtvrtý.\nTim Georgi (17 let, GER), který se tento víkend soutěží o divokou kartu na mistrovství světa Moto3, se nezúčastnil, ale stále vede celkově o 125 bodů. Jähnig se však po svém vítězství naklonil rychleji a nyní se umístil na druhém místě v GP kategorii s 112 body, po němž následoval Walid Khan Soppe (17, NED) na 96. místě.\nPřipomínky od prvních tří\nOliver König (15, CZE), vítěz, ADAC NEC Standard: „Na začátku závodu jsem byl trochu pomalý a Dirk a Toni se mi podařilo opustit mne. Vytáhl všechny zastávky dvě kola před koncem závodu, vysílal můj nejrychlejší kolo a byl schopen předjet Toniho a Leona, a tak vyhrát tady v mém domácím okruhu. Jsem velmi spokojen se sebou a jsem rád, že jsem viděl všechny lidi Velké „děkuji“ všem! “\nLeon Orgis (16, GER), druhý, ADAC NEC Standard: „To byl jeden z nejtěžších závodů, jaké jsem kdy měl. Můj start byl tak dobrý, že jsem dokázal udržet pozici.“ Ernst se od nás trochu odtáhl Start a v důsledku toho jsem ztratil kontakt s Toni a Dirkem, kteří byli na frontě, bojoval jsem s Oliverem na P3 a my jsme se přiblížili k ostatním dvěma, tak jsme to udělali. V posledním kole jsme je překonali oba, dokázal jsem se dostat do vedení, ale Oliver šel za sebou v předposledním rohu, což byl velmi úspěšný víkend a my jsme zajistili životně důležité body. Celý Kiefer Racing Team. “\nToni Erhard (16, GER), třetí, ADAC NEC Standard: „Můj start byl výborný a já jsem dokázal obhájit svou pozici, snažil jsem se sledovat Jan-Ole, ale trochu odtáhl rovinky. Ale na začátku závodu jsme byli schopni odtrhnout se od našich soupeřů, měl jsem pneumatiky do středu závodu s velkými problémy, sklouzl jsem docela špatně a nedokázal jsem si udržet svůj čas. Leon přinesl a nakonec mě předal, P3 znamená víc životně důležitých bodů. Už se těším na Silverstone a chtěl bych tam znovu pokračovat v útoku. “\nJan-Ole Jähnig (16, GER), vítěz, ADAC NEC GP: „Byla to hezká rasa, nicméně to nebylo to, co byste nazývali snadné, protože jsem vedl každé kolo a zjistil, Jsem velmi potěšen, že jsem byl schopen zlepšit svůj čas, protože jsem byl dnes druhý rychlejší, Brno není nutně mou nejoblíbenější cestou, což mě ještě víc těší, že jsem tu už vyhrál. Na Silverstone a doufám, že mohu znovu zajistit co nejvíce bodů. “\nErnst Dubbink (28, NED), druhý, ADAC NEC GP: „Je to poprvé, co jsem v Brně cestoval , takže kvalifikace a závod byly docela těžké. Ale i po uplynutí asi jednoho a půl kol a po mých kolech se zrychlil, ale moji soupeři také zrychlili a byli ještě o něco rychlejší. Držet svou koncentraci, takže jsem udělal spoustu chyb a mé kolo bylo pomalejší k závěru závodu. Jsem spokojený s mým prvním odstupem od závodu, ale druhý by jistě mohl být lepší. “\nJerry van de Bunt (25, NED), třetí, ADAC NEC GP: „Ještě jsem tento motor ještě nejezděla, takže měl dobrý start na víkend.“ Kvalifikace skončila opravdu dobře. Závod a ztratil některé z mých tempo.Našel jsem svůj rytmus po čtyřech až pěti kolách a udržel jsem ho na cílové čáře a jsem rád, že jsem zde získal trofej. “\nPřidej komentář jako první k "König a Jähnig vyhrát v Brně"


Ďáblův advokát (1997) | Filmy online ke shlédnutí zdarma\nFilm Ďáblův advokát (1997) online ke shlédnutí zdarma\nMladý právník Kevin Lomax z Floridy ještě nikdy svůj případ neprohrál. Právě obhajuje učitele matematiky Gettyse, který je obžalován ze sexuálního obtěžování studentky Barbary. Zdá se, že i tentokrát bude učitel osvobozen, přestože všem v sále musí být jasné, že je vinen. V přestávce přelíčení se Lomax na toaletě setká s novinářem Larrym, který se ho vyptává, jak se cítí, když chce vrátit Gettyse mezi slušné lidi. Lomaxe přepadne na chvíli podivný pocit.Porota Gettyse skutečně osvobodí. Když pak Lomax se svou manželkou Mary Ann oslavuje v baru, neznámý muž mu nabídne za skvělých podmínek práci u nejlepší právní firmy na světě, kterou z New Yorku řídí John Milton. Lomax nabídku přijme a se ženou se odstěhují do New Yorku. Lomax dostane od Miltona nádherný byt v jeho rodinném domě. Při pohovoru mu Milton představí svůj tým, v němž je také krásná Christabella. Milton tvrdí, že jeho nejmilejší vlastností je ješitnost a jeho strategií vlídnost. Lomax mu na oplátku prozradí, že jeho úspěch spočívá v tom, že si umí vybrat lidi do poroty. V prvních kauzách, které dostane na starost, se Lomaxovi podaří osvobodit vinné a sebevědomí mu stoupá. Milton ho však učí, že musí zůstat nenápadný stejně jako on.Obchodní ředitel firmy Eddie Barzoon Lomaxe upozorní na nekalé praktiky, ale ten na to nedbá. Milton svěří Lomaxovi téměř ztracený případ vlivného newyorského stavitele Alexandra Cullena, který je obviněn z toho, že veden finančními motivy zavraždil svou manželku, nevlastního syna a služku.Mary Ann se cítí v New Yorku nešťastná a osamělá. Chtěla by dítě, ale Lomax na ni nemá čas. Začínají se u ní projevovat příznaky schizofrenie a má vidiny, že jsou obklopeni zrůdami. Milton chce Lomaxe kvůli jeho nemocné ženě odvolat z případu, ale Lomax chce případ dokončit. Mary Ann mu řekne, že jí ďáblové vzali vaječníky a Milton znásilnil. Lomax ji odveze do psychiatrické léčebny.Cullenova asistentka Melissa Blakeová je ochotna před soudem dosvědčit, že je jeho milenkou a že v noci, kdy došlo k vraždě, byl Cullen u ní. Přestože Lomax ví, že lže a že Cullen rodinu zabil, připravuje ji na prokurátorovy otázky. Barzoon vyhrožuje, že Lomaxovy nekalé praktiky zveřejní, ale záhy je v parku ubit bezdomovci. Lomaxem jeho smrt otřese a z pohřbu odejde. Venku ho kontaktuje člen ministerské komise Weaver a upozorní ho, že Milton nevede jen právní firmu, ale i obchod se zbraněmi, drogami, toxickým odpadem a pere špinavé peníze. Také mu řekne, že učitele Gettyse chytili na Floridě – měl v kufru auta mrtvou holčičku. Brzy nato Weavera na ulici srazí auto.Mary Ann si v léčebně podřízne střepem hrdlo. Lomaxova matka mu pak řekne, že Milton je ve skutečnosti jeho otec. Lomax jde za Miltonem a chce ho zastřelit. Milton se mu však jen vysmívá. Připomene mu, že Mary Ann chtěla lásku a Lomax na ni neměl čas. Pak mu představí Christabellu, která Lomaxe od začátku velmi přitahovala, jako jeho nevlastní sestru. Chce, aby oni dva převzali jeho firmu a měli spolu dítě, které bude klíčem k budoucnosti.\nĎáblův advokát (1997) BRRip CZ dabing.avi\nĎáblův advokát (1997) DVDrip.XviD.HQ.Cz.avi\nĎáblův advokát (1997) DVDRip super kvalita.avi


Dálkový autobus Slonim - Srovnání všech spojení | CheckMyBus\nDálkový autobus do Slonim\nSrovnání všech autobusových spojů: Najděte nejlepší dálkový autobus do Slonim\nInformace o autobusech Slonim\nVýhodné jízdenky do Slonim\nV současné době nemáme meziměstské autobusy do az Slonim. V následujícím seznamu můžete najít nejlevnější autobusové spoje v okolí Slonim, jakož i alternativní dopravní prostředky.\nV současné době nemáme meziměstské autobusy do az Slonim. V následujícím seznamu najdete nejlevnější autobusové trasy v okolí Slonim, které obvykle najdete.\n99,50 Kč Nejvýhodnější autobus:\nFakta o Slonim\nChcete jet autobusem do Slonim?\nCheckMyBus porovná všechna dostupná autobusová spojení do Slonim a ukáže vám časy odjezdů, přesné zastávky, všechny jízdní doby a samozřejmě i ty nejlepší ceny jízdenek. Navíc tu najdete i všechny informace o výbavě na palubě. Nabízí autobus klimatizaci, elektrické zásuvky nebo Wi-Fi?\nNa této stránce vám navíc ukážeme nejlevnější spojení do Slonim na několik následujících dní. Obdržíte veškeré informace o zastávkách dálkových autobusů v Slonim, které vám usnadní orientaci. Kromě toho najdete i nejoblíbenější autobusová spojení do Slonim.\nNení tu zahrnuta vaše trasa? V našem vyhledávání jsme už předběžně vyplnili místo odjezdu. Jediné, co musíte udělat, je zadat svůj cíl. Pokud chcete jet autobusem do Slonim, stačí kliknout na šipku a změnit směr.\nVíte už přesně, kdy se budete z Slonim zase vracet? V tom případě se rovnou podívejte i na zpáteční cestu a také zde si jednoduše vyberte příslušné datum.\nMimochodem: Zobrazíme vám také (budou-li k dispozici) informace o jiných možnostech dopravy, jakými jsou vlak, spolujízda či letadlo, které můžete použít k cestě z nebo do Slonim.\nVšechny autobusové zastávky v Slonim\nВокзальная улица , 231799 Slonim (Bělorusko)


Délka penisu v 11 letech – Alísalsa-trebic.cz, Velikost penisu za 9 let\nZáleží to pouze na vaší genetické predispozici. Bojím se spát s ženami a někdy mám i sebevražedné myšlenky.\nJaká je šířka Velikost penisu za 9 let penisu? Jaký je obvod vašeho penisu? Jaká délka penisu v erekci je podle vás ideální?


Milionář | RNDr. Vladimír Vaščák – osobní stránky učitele z Moravy | Page 2\nJako virus se v oblasti počítačové bezpečnosti označuje program, který se dokáže sám šířit bez vědomí uživatele. Pro množení se vkládá do jiných spustitelných souborů či dokumentů.\nTakový program se tedy chová obdobně jako biologický virus, který se šíří vkládáním svého kódu do živých buněk. V souladu s touto analogií se někdy procesu šíření viru říká nakažení či infekce a napadenému souboru hostitel. Viry jsou jen jedním z druhů tzv. malwaru, zákeřného softwaru. V obecném smyslu se jako viry (nesprávně) označují i např. červi a jiné druhy malwaru. (Zdroj Wikipedie)\nInternet je celosvětový systém navzájem propojených počítačových sítí, ve kterých mezi sebou počítače komunikují pomocí rodiny protokolů TCP/IP. Společným cílem všech lidí využívajících internet je bezproblémová komunikace. (Zdroj Wikipedie)\nSQL dotazy (MySQL)\nMySQL je multiplatformní databáze. Komunikace s ní probíhá – jak už název napovídá – pomocí jazyka SQL. Podobně jako u ostatních SQL databází se jedná o dialekt tohoto jazyka s některými rozšířeními. Pro svou snadnou implementovatelnost (lze jej instalovat na Linux, MS Windows, ale i další operační systémy), výkon a především díky tomu, že se jedná o volně šiřitelný software, má vysoký podíl na v současné době používaných databázích. Velmi oblíbená a často nasazovaná je kombinace Linux, MySQL, PHP a Apache jako základní software webového serveru. (Zdroj Wikipedie)\nPočítačová síť je souhrnné označení pro technické prostředky, které realizují spojení a výměnu informací mezi počítači. Umožňují tedy uživatelům komunikaci podle určitých pravidel, za účelem sdílení využívání společných zdrojů nebo výměny zpráv. (Zdroj Wikipedie)


Hlavní stránka » Produkt » Sconto Umyvadlová skříňka GORDES bílá\nChcete zná další informace o tomto (Sconto Umyvadlová skříňka GORDES bílá) výrobku? Podívejte se na detaily pod hlavní fotografií (kdy zboží dostanete , výnos / montáž, vybrané materiály). Další informace a možnost objednání máte po prokliknutí zde:\nPraktická umyvadlová skříňka GORDES v bílém provedení v matném finiši se bude vyjímat především v koupelně inspirované provensálským či venkovským stylem. Vnitřní úložný prostor na dvě části odděluje police, kterou lze nastavit do tří různých výškových poloh a získat tak více místa. Dvířka mají chromované kovové úchytky. Materiál skříňky je odolnější vůči vlhkosti a plísním. Rozměr otvoru na sifon je 20 x 15 cm, celkový rozměr skříňky je 60 x 30 x 60 cm.\nCeny Sconto Umyvadlová skříňka GORDES bílá:\nCena základního kusu: 2199.00 CZK (s DPH) – jedná-li se o variabilní sestavu, ta se vždy odvíjí dle ceny jednotlivých kusů (takže nikdy není 0 Kč)


LADĚNÝ OBVOD Z KABELU\nV mnoha případech, například při konstrukci antén, potřebujeme laděný obvod snadno zhotovitelný a odolný proti atmosférickým vlivům. Snadno a jednoduše lze jej vyrobit z kousku koaxiálního kabelu, jak je ukázáno na obrázku.\nOpletení kabelu tvoří jeden závit, střední vodič druhý. Mei nimi je po celé délce kabelu rozprostřena kapacita, u 50 ohmových kabelů bývá okolo 100 pF/m, u 75 ohmových kolem 75 pF/m, přesněji v katalogu, nebo třeba ZDE. Pro docílení rezonančního kmitočtu 14,1 MHz potřebujeme kousek kabelu o délce 85 cm, který můžeme svinout do kruhu o průměru 27 cm, což nezabere nějak mnoho místa. Pro nižší kmitočty, kdy vychází delší, jej můžeme navinout ve tvaru válcové cívky.\nPro pokusy jsem použil 50 ohmový koaxiální kabel ze staré počítačové sítě o průměru 4 mm (pravděpodobně RG58) a získal jsem tak jakost Q = 80. Kabel s menšími ztrátami (silnější) by dal ještě lepší jakost.\nTakový obvod je možno použít i jako transformátor impedance 1:4, pokud uděláme vývod c bodě spojení opletení a středního vodiče. Například jestli vývody obvodu připojíme k 200 ohmové zátěži, tak impedance mezi uvedeným spojem a uzemněným vývodem stínění je 50 ohmů. Naopak, když výstup vysílače (nebo transceiveru) spojíme s vývody obvodu, tak impedance střední odbočky proti zemi bude 12,5 ohmu.\nDalší možnost použití obvodu – jako laděná rámová přijímací anténa. V tom případě výstupy obvodu propojíme s vysokoohmovým vstupem vf zesilovače přijímače osazeným polem řízeným tranzistorem. Pro přesnější naladění antény do rezonance ji uřízneme trošku menší a připojíme paralelně k jejím vývodům dolaďovací kondenzátor. Pro vysílání se tato anténa nehodí, z důvodu svých malých rozměrů je málo účinná. Pro jiná pásma upravíme rozměry obvodu podle vlnové délky.\nTakto zhotovený laděný obvod je výhodný například do trapů vícepásmových antén (například 7,05 MHz pro W3DZZ), na toto téma zpracuji další článek.\nViz také CQ QRP 10


Cioconat - Bílá, 28g| Krásný domov - bytové doplňky\nHorké nápoje, koření»Horká čokoláda»Cioconat»Bílé horké čokolády Cioconat»Cioconat - Bílá, 28g\nCioconat - Bílá, 28g\nCena po registraci:24 Kč\npondělí 22. července\nHorká čokoláda charakteristická svou jemnou a úžasně sladkou chutí.\nNezapomenutelný zážitek plnosti a uspokojení. Je to večírek pro Vaše smysly. Intenzivní, plná chuť, jako čokoláda rozplývající se v ústech.\nCukr, kukuřičný škrob, přírodní kakaové máslo (9%), syrovátkový prášek, laktóza, zahušťovadlo: E 466, aromata, sůl, emulgátor: sojový lecitin.\nMůže obsahovat stopy lepku, mléka, oříšků, vajec a sóji.\n- v gastro provozovnách: obsah sáčku se smíchá se 110-125 ml mléka a provaří horkou párou z profi kávovaru dokud nezhoustne. Přelejeme do hrníčku, výsledkem je pravá italská hustá čokoláda.\n- v domácnostech: Obsah sáčku smíchejte se 110-125ml teplého mléka, porci promícháme až se směs úplně rozpustí. Poté mírně provařit. Až začne objem v hrníčku narůstat, vytáhneme z mikrovlnné trouby a chvíli mícháme. Přelejeme do hrníčku, výsledkem je pravá italská hustá čokoláda.\nZnačka vynikajících italských horkých čokolád v různých příchutích. Tradiční receptury zanechávají čokoládu ve své jednoduchosti tak znamenitou, že ve vás vzbudí vzpomínku na dětství a na tu nejmlsnější svačinku.\nN.F. FOOD SRL, Itálie


The broken ones 16. | TWINCEST - Bill & Tom\nThe broken ones 16.\n10. května 2018 v 16:00\t| Janule\t| The broken ones\nInspirativní písničkou pro tento díl byla Mad World - Gary Jules.\nVšude kolem mě jsou známé tváře,\nzpustošená místa, utahané tváře.\nZvesela a brzy každodenní závody,\njdou bez cíle, jdou bez cíle.\nPo prvním rande ubíhaly dny dvojčatům rapidní rychlostí. Tom se musel vrátit zpátky do práce a věnovat se svému businessu. To znamenalo, že trávil s Billem méněčasu, ale v jeho nahrávací společnosti bylo zrovna rozběhnuto tolik projektů, že se prostě nemohl sebrat a jít domů. Během Tomových pracovních dní Bill poznával město, navštívil nějaké památky a nakoupil si ještě více věcí. Na oběd šel pokaždé za Tomem do kanceláře, aby se najedli společně. Občas si zašli do restaurace, ale pokud byl Tom skutečně zaneprázdněný, měl sotva čas, aby si snědl sendvič, zatímco ťukal do klávesnice.\nTom miloval Billovy návštěvy a vždycky se snažil si pro něj vyhradit co nejvíce času. Večer spolu povečeřeli, občas doma, kde oceňovali soukromí, a občas se vydali do jedné z Tomových oblíbených restaurací. V noci usínali ve vzájemném objetí. Tom držel Billovo tělo pevně u sebe, jako kdyby měl strach, že Bill zmizí, pokud ho nebude držet pořádně. Většinu nocí zasvěcovali tomu, aby opět poznávali toho druhého, mluvili spolu hodiny, než skutečně usnuli. Tom si vytvořil zlozvyk chodit do práce pozdě, především proto, že si navyknul se s Billem každé ráno sladce milovat.\nBratři si užívali každý den a snažili se ze společného času vytěžit co nejvíce, jelikož věděli, že se Bill bude muset brzy vrátit do Paříže. Tři dny před Billovým odletem si pouze objednali k večeři čínu, a zatímco seděli na pohovce, jedli nudle z levných papírových krabiček. Smutná atmosféra se rozprostřela ve vzduchu poté, co si Bill udělal online check-in pro svůj let zpátky do Paříže. Byla to připomínka reality, kterou se oba dva snažili v uplynulých dnech a týdnech popírat. Chlapci si nabírali nudle mezi hůlky, ale ve finále toho ani jeden moc nesnědli, ačkoliv je jídlo samo pobízelo svou delikátní kořeněnou vůní. Nemluvili, pouze čekali, až jim Georg zavolá na skypu. Georg se zeptal, zdali je možné, aby se znovu spojili ohledně jeho svatby a dvojčata nadšeně souhlasila. Nemluvili se svými přáteli od doby, kdy Bill dorazil do Států, jelikož byli až moc zamotaní do jejich nového vztahu.\n"Nechápu, proč prostě nemůžeš zůstat!" vykřikl zničehonic Tom a malou papírovou krabičku s obrázkem čínského draka tvrdě položil na konferenční stolek. Bill pouze povytáhl obočí, čímž bral na vědomí Tomův výbuch. Vedli tuhle konverzaci už dvakrát. Bill Tomovi vysvětlil, že má několik domluvených focení a přehlídek. Měl závazky, které bylo potřeba splnit. Smlouvy byly již podepsané a Bill se na události těšil. Vysvětloval Tomovi, že jeho kariéra je pro něj stejně tak důležitá jako pro něj nahrávací společnost. I kdyby mohl vše zrušit, vytvořil by si tím špatnou pověst. Něco, co opravdu nepotřeboval, pokud chtěl v blízké budoucnosti přijít s vlastní módní kolekcí. Módní průmysl neodpouští a rozhodně nezapomíná. Tom věděl, že všechny tyhle důvody byly v pořádku a že bylo sobecké se bratra i jen zeptat, zdali s ním nezůstane déle, ale pouze pomyšlení na to, že Bill odjede, ho ničilo.\n"Já vím, já vím," řekl Tom a zvedl ruce v obranném gestu ještě dřív, než Bill stihl cokoliv říct. "Jenom nechci, abys odjel. To je celé." Shrbil se v ramenou, téměř fyzicky cítil bolest z Billova nadcházejícího odletu. Bill vydechl a také odložil své jídlo, trochu se zamračil.\n"Já NECHCI odjet. Já musím. Tome, já vím, že si to nechceš přiznat, ale celý můj život je ve Francii. Během posledních pěti let jsem si tam vybudoval život, něco, co prostě nemůžu jen tak zahodit za hlavu."\nTom v barvě Billova hlasu slyšel skrývané naštvání. Věděl, že byl mimo, že nemohl svému bratrovi rozkázat, aby zahodil všechno, co ve Francii měl, a prostě se přestěhoval do Států za ním. Logicky to všechno věděl, ale hluboko uvnitř stále doufal, že by se to přeci jenom mohlo stát. Byl jako dítě, které doufá, že jednou uvidí skutečného Santu.\nTom se chtěl natáhnout ke svému bratrovi, obejmout ho a držet si ho blízko u těla, ale způsob, jakým Bill paže překřížil na hrudi, a pohled naštvaných očí ho přišpendlily na místě. Tom věděl, že musí kontrolovat svoji majetnickost a žárlivost, ale ty emoce se mu držely pod kůží a bylo pro ně opravdu jednoduché proplout na povrch a ovlivňovat celé Tomovo chování. Tom nikdy nebyl žárlivý typ. Vždycky byl uvolněný a o dívky, se kterými spal, se nezajímal tak moc, aby si k nim vytvořil citové pouto. Všechno se změnilo v okamžiku, kdy se mu do života vrátil Bill a jejich vztah. Před pár dny si vyrazili do klubu, jelikož se Bill chtěl podívat na nějaké místo, o kterém mu kamarádi vyprávěli, že je úžasné. Noc skončila obrovskou hádkou, krvácením z nosu a návštěvou policejní stanice, kde Tom musel vysvětlit, proč udeřil muže, který flirtoval s jeho bratrem. Napadený muž naštěstí stáhnul veškerá obvinění. Také to byla první noc, kdy dvojčata měla tvrdší sex, jelikož Tom stále běsnil žárlivostí, a snažil se si Billa označit jako vlastního. Neublížil mu, ale bylo to něco jiného než jejich běžné pomalé a něžné milování. Toma stále mrzelo, jaký rozruch tu noc vyvolal, a Bill mu odpustil, aniž by incident nebo tu noc poté vůbec zmiňovali. Tom se cítil provinile za to, že se choval jako idiot, ale pořád nedokázal přijít na to, jak to zastavit. Bylo to, jako kdyby uvnitř jeho těla bublala sopka, a když vybuchla, byl bezmocný.\nTom už neřekl nic jiného, protože řeč Billova těla mu prozrazovala, jak moc je rozrušený. Pouze ho tedy sledoval, jak uklízí zbytky jejich večeře do lednice. Tom si také domyslel, že stejně nebylo o čem mluvit, jelikož Bill věděl, co od něj chtěl, a zamítnul to. Nedokázali dojít ke kloudnému závěru, protože ani Bill ani Tom nebyli schopni dojít k nějakému kompromisu. Tom se podíval na Billa, který vzal ze stolu v jídelně svůj MacBook a zapnul ho, než se vrátil zpátky na pohovku. Otázka, jak udržet fungující vztah, zatímco žili v rozdílných zemích daleko od sebe, visela ve vzduchu, a atmosféra byla díky ní těžká. Tom se Billa zeptal na tuhle otázku dvakrát, když se tématu dotkli, a ani jednou nedostal odpověď. Srdce se mu sevřelo při pomyšlení, že jejich životy jsou tak moc rozdílné na to, aby je skloubili dohromady. Nicméně se na tu otázku již víckrát nezeptal, protože měl strach z toho, že se Bill nebude chtít snažit pracovat na jejich vztahu kvůli tomu, že se Tom choval jako idiot. Hluboko ve své mysli si Tom uvědomil, že každou chvíli musí proběhnout skype s jejich přáteli a v ten samý okamžik se z Billova počítače ozvala melodie, která oznamovala příchozí hovor. Bill se k němu posunul blíž, aby se oba dva vešli do hledáčku kamery, a hned na to se na obrazovce objevily usmívající se obličeje jejich přátel.\n"Ah, vidím, že jste se ještě vzájemně nezabili,"řekl Gustav suše namísto pozdravu a zeširoka se zazubil. Georg se zasmál Gustavově narážce, až to zadunělo v reprácích. Bill se naklonil blíže ke kameře, téměř to vypadalo, že chtěl proskočit na druhou stranu a své kamarády obejmout.\n"Oh, tak moc jste mi chyběli!" vykřikl Bill. Všichni se pousmáli nad Billovou emocionální stránkou osobnosti. On byl vždycky tím, kdo byl z nich čtyř ten nejláskyplnější.\n"To se ještě může stát, do svatby už nezbývá příliščasu. Jak říká moje snoubenka: moc málo času a hodně věcí, co je ještě třeba zařídit." Georgova tvář se rozsvítila, když zmínil svoji snoubenku a jejich nadcházející svatbu. Snažil se vypadat naprosto v klidu, ale všichni věděli, že to pro něj bylo něco skutečně velkého. "Mimochodem, Claudia pozdravuje. Mám nějaké detaily, které chci s váma všema probrat, jelikož všichni patříte do svatebního doprovodu. Tome, ty máš na starosti prstýnky, budeš je mít pro nás připravené v kostele. A prosím, ať se děje cokoliv, neztrať je." V Georgově hlase byla slyšet slabá panika. Tom souhlasně přikývl.\n"Samozřejmě, že je neztratím, Georgu." Tom viděl, jak Georg vydechl, což pravděpodobně chvíli zadržoval, a usmál se na svého nervózního nejlepšího kamaráda. Tom by sám sebe neoznačil jako citlivého člověka, nicméně nadcházející svatba odhalila i jeho romantickou stránku. Zničehonic cítil teplo, které vycházelo z Billova těla, jak se k němu tulil. Tom se domníval, že je na něj stále naštvaný za to, že opět vytáhl to téma, ale on se nedokázal držet zpátky, a tak chytil bratra za ruku. Tom věděl, že na kameře nebude nic vidět, takže se nebál dát najevo, jak moc potřebuje Billovu blízkost. Očekával, že Bill dlaň z jeho sevření vytáhne, ale namísto toho propletl prsty s Tomovými a jemně ho hladil po kloubech stejným způsobem, jako když spolu usínali.\n"Dobře, děkuju. Další věc: po ceremonii, až dorazíme na místo, kde se koná oslava, bude připravené šampaňské na přípitek. Poté Bill s Tomem vystoupí s písničkou pro náš první novomanželský tanec a já a Claudie na ní budeme tancovat. A pak potřebuju, abyste šli na parket všichni kvůli tradičnímu tanci svatebního doprovodu. Proto je důležité, abyste všichni měli na svatbu domluvené rande."\n"Rande?" zeptal se Tom hloupě.\n"Jo, rande. Pěkná dívka, se kterou strávíš večer." Georg zněl, jako kdyby to vysvětloval pětiletému dítěti. "K tomu, aby ten tanec proběhl tak, jak má, musíte mít partnera. Všechny družičky mají svůj doprovod a na tanečním parketu potřebujeme vás všechny. Navíc… Není to dobrý způsob, jak si najít přítelkyni? Všichni víme, že to potřebuješ."\nGeorg s Gustavem vybuchli smíchy, přehlídli, jak Tom semknul rty do naštvané linky.\n"Nepřijdu s nikým," procedil Tom skrz zaťaté zuby a dlaně zatnul do pěstí. Georg vypadal skutečně překvapený Tomovou podivnou reakcí. Tom cítil, jak Bill pomalu pustil jeho ruku a namísto toho ho jemně hladil po dlani. Aniž by se Tom podíval Billovým směrem, věděl, že se ho snaží uklidnit, aby se začal chovat normálně a nevyvolal tak žádné podezření. Něco takového si nemohli dovolit.\n"Tome, prosím, pro Claudii je to důležité. Je to náš svatební den a chci, aby všechno bylo tak, jak si přeje." Georg měl v obličeji prosebný výraz, a Tom pouze vydechl a kývl na souhlas. "Bille, pro tebe platí to samé. Přijď, s kýmkoliv chceš, hlavně, abys měl s kým tancovat."\n"Můžeme tancovat spolu," prohodil Tom ještě vůbec před tím, než Bill stihl přijít s rozumnější odpovědí. Georg se zamračil a nevěřícně zakroutil hlavou.\n"Teď ale ze sebe děláš hlupáka schválně. Samozřejmě, že nemůžeš tancovat s Billem. Bill je tvůj bratr, ne tvoje rande. Začínám si myslet, že si ze mě akorát tak utahuješ."\nNež Tom stihl zareagovat, Bill se falešně zasmál. Tom byl ale pravděpodobně jediný, kdo falešnost v Billově smíchu poznal.\n"Jen si z tebe utahujeme. Samozřejmě, že oba dva přijdeme s doprovodem." Billův široký úsměv okouzlil Géčka, oba dva úlevně přikývli a odpustili Tomovi jeho zvláštní chování.\n"Bille, s kým přijdeš?" zeptal se Gustav zvědavě. "Možná s Andreasem? Mám ho rád, je s ním sranda."\nTom cítil, jak se celé jeho tělo napjalo, a sopka, která uvnitř něj vřela, téměř vybuchla. Bill mu nikdy neřekl o chlápkovi jménem Andreas. Z nějakého důvodu se mu nelíbilo, jak to znělo. Pokud se s ním setkali i Géčka, nemohla to být žádná z bratrových známostí na jednu noc.\n"Kdo je, kurva, Andreas?!" vyštěkl Tom. Všechny oči se upřely na Toma. Géčka vypadali zmateně a zvědavě a v Billových očích Tom viděl, jak ho žádá, aby toho nechal a nevyvolal scénu před jejich přáteli. Scénu, kterou by v žádném případě nedokázali vysvětlit. Tom se zhluboka nadechl a definitivně pustil bratrovu ruku. Právě teď se ho nechtěl vůbec dotýkat.\n"Řeknu ti o něm později," odpověděl Bill potichu a lhostejně mávnul rukou.\n"Kluci, už máme hotovou tu písničku," oznámil Bill hrdě a odvrátil tak konverzaci na bezpečnější půdu. Následující minuty strávili tím, že se bavili o písničce a o svatebních přípravách. Po půl hodině se všichni rozloučili a slíbili si, že budou v kontaktu.\nJejich slzy plní jejich číše,\nbez výrazu, bez výrazu.\nSkryj mou hlavu, chci utopit svůj žal,\nžádný zítřek, žádný zítřek.\nBill cítil, jak se mu v žaludku rozpínají obavy a sotva dokázal vést konverzaci se svými přáteli, aniž by přišel o svůj falešný úsměv. Cítil vztek, který proudil ze všech Tomových pórů, a jak byl vedle něj napnutý. Poté, co Tom slyšel o Andreasovi, rozpojil jejich spojené ruce a odsunul se, aby vytvořil mezi ním a Billem nějakou mezeru. Bill nesnášel, když byl na něj Tom naštvaný, oči mu z toho slzely a srdce mu tlouklo rychleji, i když neudělal nic špatného.\n"Tome…" začal Bill. Tom ho ale utnul tím, že vyskočil z pohovky, a zvedl ruce do vzduchu.\n"Přestaň. Prostě přestaň, Bille. Nechci to slyšet, vážně ne." Tom oddupal z obýváku do svojí domácí kanceláře a zabouchl za sebou dveře. Bill pár sekund pouze zmateně mrkal, Tom skutečně přeháněl. Kdyby mu dal šanci, mohl by mu vysvětlit, že Andreas byl pouze jedním z jeho přátel. Nikdy spolu nic neměli, jelikož věděl, že je do něj Andreas zakoukaný, a on by nebyl schopen mu opětovat takový druh citů. Kromě jednoho polibku, když byla parná letní noc a oba byli opilí, se mezi nimi nikdy nic jiného nestalo.\nBill vydechl, díval se na své složené ruce. Byl překvapený, jak moc je Tom žárlivý od chvíle, kdy se z nich stali milenci. Bill ho nikdy neviděl takového. Když byli teenageři, Tom spal každou noc s jinou holkou a ulevilo se mu, když chápaly, že kromě jedné nezávazné noci toho mezi nimi víc nebude. Nyní to ale vypadalo, že byl vůči Billovi neuvěřitelně žárlivý a majetnický. Svým způsobem Bill rozuměl tomu, že tohle všechno pramenilo z Tomova strachu, že ho opět ztratí: z toho samého strachu, kvůli kterému Bill několikrát plakal v Tomově náruči, aniž by měl k tomu sebemenší důvod. Samozřejmě, že Billa také štvalo, že musí odjet. Pouze pomyšlení na loučení a let zpátky do Francie mu téměř trhalo srdce. Byla ale pravda, že tam měl svůj život a věci, o které se musel postarat. Nemohl tam všechno jen tak nechat, ačkoliv by chtěl. Pomalu se zvedl a opatrnými kroky našlapoval k Tomově kanceláři. Tom se skutečně nedokázal ovládat, když byl naštvaný, a Bill neměl náladu, aby ho z místnosti vyhodil. I tak ale musel zkusit bratra uklidnit tím, že si s ním promluví. Zhluboka se nadechl, než otevřel dveře, a zamrzl v půli pohybu ve chvíli, kdy k němu dolehl Tomův hlas.\n"Bille, jdi pryč. Momentálně mám hodně práce a nechci s tebou mluvit." Tomův hlas zněl chladně a otráveně a Billovo srdce se z toho stahovalo. Byl rád, že neotevřel dveře dokořán a Tom tak nemohl vidět slzy, které se mu leskly v očích. Bill si nadával za to, jak moc je citlivý. Nevěděl, co sám se sebou dělat, a tak se odebral do svého pokoje. Pokoj pro hosty nyní sloužil převážně k tomu, aby tam měl uschované všechny své věci, noci ale trávil s Tomem v hlavní ložnici. Bill se cítil emocionálně vyčerpaný, takže se svléknul a schoulil se pod přikrývku, aby se pokusil usnout. Pokud s ním Tom nechtěl mluvit, on nemusel dělat vůbec nic.\nManželská postel byla bez Toma prázdná a Bill si přišel osaměle bez Tomových silných paží omotaných kolem těla. Pevně k sobě stisknul oční víčka a snažil se na nic nemyslet, ale útočily na něj obrázky situací a spousta otázek. Pokud měli na nějakou dobu udržovat vztah na dálku, musí jeden druhému věřit, a právě teď Bill necítil ani malý náznak bratrovy důvěry. Tomova žárlivost ho nutila myslet na to nejhorší, a to ho zraňovalo. Bill si uvědomoval, že jim v cestě stojí spousta překážek, a nevěděl, jak je překonat. Skutečnost, že žili tisíce mil od sebe, vše komplikovala, stejně jako problémy, které pramenily z toho, co se stalo před pěti lety. Na vrcholu toho všeho ale bylo to, že musí napořád skrývat svůj vztah, a že o sobě nemůžou říct ani svým nejbližším. Znamenalo to nechat se rok co rok mučit otázkami o přítelkyních, partnerech a vnoučatech. Najednou si Bill uvědomil, že nikdy nebude moct mít svatbu a to pomyšlení projelo jeho tělem jako ostrý nůž. Byl romantická duše a vždycky si představoval, jak i on sám složí druhé osobě ten posvátný slib. Bylo toho tolik, co nikdy nebudou moct dělat: nedělní procházka parkem, zatímco se budou držet za ruce, vánoční večeře, při které poděkují tomu druhému za dárek polibkem, jít se bavit do klubu s přáteli a tancovat spolu tak dlouho, dokud nebudou příliš vzrušení na to, aby v tanci pokračovali. Všechno to měl Bill před očima, slzy mu stékaly po tvářích. Hluboko uvnitř věděl, že i tak to bude stát za to, pokud bude moct s Tomem skutečně být. Byla to ale ztráta a vůbec poprvé mu došly skutečné následky jejich vztahu. Nikdy nebude moct zavolat svým přátelům a být naštvaný, protože Tom je idiot, a jen se vypovídat a dostat nějakou radu. Na celém světě nebyla jedna jediná osoba, se kterou by mohl mluvit, až bude všechno na nic. Byla to znepokojivá myšlenka.\nBill málem vyskočil z kůže, když Tom promluvil. Srdce mu divoce tepalo a na chvíli jen zůstal tak, jak byl, neschopen odpovědi. Už dlouho nebyl takhle vylekaný a rozhodně se mu to ani trochu nelíbilo. Pouze vydechl, nevěděl, co říct. Myšlenky mu vířily v hlavě a srdce ho bolelo. Ve tmě viděl, že Tom stojí ve dveřích, vypadal jako pouhá silueta stínů. Bill Tomovi odpustil. Bylo to něco, co dělal pokaždé. Nedokázal změnit to, co k Tomovi cítil, hluboko uvnitř věděl, že potřebuje být v jeho blízkosti a cítit ho.\n"Potřebuju tě cítit, Tome. Hned teď. Prosím!" škemral Bill nakřáplým hlasem. V jeho hlase byla slyšet stejná potřeba, jakou on sám cítil v celém svém těle. Pokud nebude moct mít všechny ty věci jako ostatní páry, ujistí se o tom, že bude s Tomem pokaždé, kdy to bude možné. To bude stačit.\nTmavá postava, která byla jeho bratrem, se k němu pomalu rozešla.\nA mně to připadá jaksi směšné,\npřipadá mi to jaksi smutné.\nSny, ve kterých umírám, jsou ty nejlepší, které se mi kdy zdály.\nJe těžké ti to říct,\nje těžké to přijmout.\nKdyž se lidé točí v kruzích, je to velmi, velmi\nšílený svět, šílený svět.\n1 Karin | 10. května 2018 v 21:02 | Reagovat\nTom by mněl Billovi věřit a o všem si promluvit nebudou to mít lehké.\n2 Iwuanka | 10. května 2018 v 21:59 | Reagovat\nTo odlucenie bude velmi tazka skuska pre ich novy vztah. Snad sa Tom z toho "nezblazni". Mal by bratovi viacej verit a nie hned mysliet na tie najhorsie scenare nevery a podvadzania.


Zahradnické práce v září :: Rezstromu\nÚvodní stránka | Zahradnické práce v září\nZahradnické práce v září\nPo půl roce jsem se konečně dostal k aktualizaci webu, a proto jsem mohl znovu začít s kalendáriem.\nBěhem září provádíme:\n- udržovací (základní) řez peckovin. V tuto dobu ještě můžeme v teplých lokalitách řezat třešně, višně, meruňky a slivoně. S větším řezem broskvoně raději počkáme na období květu. V této době lze zkrátit letorosty, které již mají diferencované květní pupeny.\n- poslední přeroubování ovocných stromů. Přeroubování déláme nejpozději na začátku září. Podle množství mízy a tloušťky větve volíme metodu roubování za kůru nebo Tittelův způsob. U tenčích větví nebo při přeroubování stromku použijeme obyčejnou nebo anglickou kopulaci, případně roubování na kozí nožku.\n- podpírání větví obtěžkané plody Podpíráme hlavně stromy, které mají křehké dřevo, například slivoně.\n- bezpečnostní nebo zdravotní řez ořešáků. V tomto období je to již nejposlednější možný termín. Zpravidla platí předpoklad, že strom bude mít alespoň ještě jeden měsíc aktivní alimilační plochu-aktivní zelené listy. Rozhodnutí, jestli letos řez ještě udělat, či nikoliv záleží na aktuální kondici stromu a hlavně na poloze, ve které strom roste. Ve vyších polohách a nebo tam, kde již pomalu opadává listí ze stromu a letorosty již mají ukončený růst, raději z řezem počkáme do příštího roku na období červen - srpen. V teplejších lokalitách a u stromů, které ještě nemají ukončený růst letorostů, můžeme ještě řez cca do poloviny září provádět. Pozdější termín řezu je ze zdravotního hlediska pro ořešák nevhodný.\n- sklizeň pozdních a velmi pozdních odrůd broskvoní a dozrávající pozdní odrůdy slivoní (Domácí velkoplodá, Elena, Presenta a další..)\n- sklizeň prvních podzimních odrůd jabloní (Vanda, Daidém, Desert, Pidi, Tolar, ...) a koncem měsíce sklízíme raně zimní odrůdy určené ke skladovaní (Aneta, Bohemia, Selena, Topaz, Rubín, Dione, Lord Lambourne, Melodie, Šampion, Golden Delicius, Vanda,Coxova reneta a další). Dobrým ukazatelem správné sklizňové zralosti je barva jadýrek, které by měly nahnědávat až hnědnout. Pokud jsou ještě býlá, tak je brzo a pokud jsou zcela hnědá, tak už je pozdě. Plody totiž přecházejí ze sklizňové zralosti do konzumní a na skládce by dlouho nevydržely.\n- sklizeň hrušní platí totéž co u sklizně jabloní. Sklízíme podzimní odrůdy (Boscova lahvice, Elektra, Harbo, Karina, Morava,...), raně zimní (Decora, Dicolor, Konference,..) a koncem měsíce pokračujeme se sklizní zimních (Erika, Lucasova, Nela, Bohemica, Konvert,...)\nsklizeň ostatního a "netradičního" ovoce jako jsou lískové oříšky, dřínky, šípky, oskeruše a pod.)\n- vysázení nových sazenic jahodníků bezvirózní uznanou sadbou.\n- vykopáváme a likvidujeme stromy napadené šarkou. Nejčastěji bývá na slivoních, ale i na meruňkách či broskvoních.\n- vydatnou zálivku výsadby jahodníků a mladých stromků a stromů na slabých podnožích. Dlouhodobé sucho v půdě stále přetrvává. Zálivka i velkých stromů pomůže s ukončováním a s vyzráváním letorostů.


Now showing items 53-72 of 550\nBezdrátová senzorická síť pro sušárnu chmele \nCílem práce je vytvořit bezdrátovou senzorickou síť pro měření teploty a relativní vlhkosti pro sušárnu chmele. Zařízení slouží k monitorování těchto veličin, skládá se z několika senzorových jednotek a jedné zobrazovací. ...\nBezdrátový přenos dat v pásmu ISM \nBezdrátové prodloužení sériové linky RS232 pomocí RF modulů typu RFM12BP se zabezpečením proti chybám při přenosu. Zařízení bude napájeno z baterií a vyžaduje nízkou spotřebu.\nČasově-frekvenční analýza hrubého domácího produktu ČR \nCílem diplomové práce je seznámení s problematikou a pojmy v ekonometrii (HDP, investice, spotřeba a další). Budou uvedena používaná data především jejich vlastnosti a předpoklady a probrány možnosti metod frekvenční a ...


Attila Végh exkluzivně: Prozradil, kolik dostal za skalp Karlose Vémoly i jméno syna – eXtra.cz\nAttila Végh exkluzivně: Prozradil, kolik dostal za skalp Karlose Vémoly i jméno syna\nHvězda česko-slovenské MMA bojové scény Attila Végh (34) se před pár týdny před vyprodanou O2 arenou utkal s Karlosem Vémolou (34). V prvním kole mu vzal jeho sen o návratu do nejprestižnější asociace na světě UFC, když jej tvrdým předním hákem poslal k zemi. Šampion ze Slovenska poskytl redaktorovi eXtra.cz exkluzivní rozhovor o svém soukromí a životě. 28. 11. 2019 10:00 | Autor Rudolf Šindelář\nAttila je rozený šampion. Neřadí se ke sportovcům, jenž mají hvězdné manýry, trpí velkohubostí... Naopak. Attila Végh je skromný zápasník, který si svým výkonem a sympatiemi získal českého fanouška.\nNež se ale dostal k MMA, což bylo v roce 2008, prošel si krušnou cestou. "Vyučil jsem se kuchařem a pak jsem chvíli pracoval v Rakousku, kde jsem nakládal kamiony různou zeleninou. Byla to těžká práce, ale našetřil jsem z výplaty docela dost peněz," prozradil v exkluzivním rozhovoru Végh, který se brzy stane otcem. "Čekáme syna a bude se jmenovat Attila," upřesnil.\nO Karlosu Vémolovi má jasno. "Určitě nebyl nejtěžší soupeř v mém životě. Když bych mu měl dát nějaké hodnocení, tak na stupnici od jedničky do desítky bych mu dal pětku. Měl jsem těžší soupeře," netajil se šampion druhé nejslavnější světové asociace Bellator z roku 2013.\nAttila promluvil i o penězích, které za zápas s Vémolou dostal. A i když se říkalo, že dostal částku přes milion korun, redakci eXtra.cz přiznal, že to není pravda.\nCo všechno prozradil, na to se podívejte v exkluzivním videu A sledujte portál extra.cz i v pátek, přineseme vám druhý díl velkého rozhovoru s Attilou Véghem, v němž promluvil o přátelství s hudebníkem Patrikem Rytmusem Vrbovským (42) a netajil se tím, co si myslí o jeho manželce Jasmině a předchozí partnerce Daře Rolins.\nAttila Végh Karlos Vémola manželka MMA peníze Rytmus zápas


Sovětský tank T-28 ve službách Wehrmachtu\nJochen Vollert, překl. P.Kmoch\nPřevzato z magazínu "The Tankograd Gazette" No.12/2001\nBěhem celé operace "Barbarossa" - německé invaze do Sovětského svazu - byla německá armáda co do počtu tanků v porovnání s armádou sovětskou velmi slabá. Třebaže technická převaha většiny německých tanků (výzbroj, optika, …) byla nepochybná, a německá taktika nasazení tanků byla považována za brilantní, naprostý a neustálý nedostatek obrněných vozidel už tak skvělou skutečností nebyl. Tato situace se rok od roku zhoršovala a nakonec vedla ke konečné zkáze Wehrmachtu v Berlíně v r. 1945.\nV rámci kompenzace těžkých ztrát a v zájmu snahy udržet armádu mobilní bylo v jednotkách Wehrmachtu používáno velké množství kořistních vozidel. Většina lehkých vozidel byla francouzského či britského původu, zatímco největší množství tanků bylo původně majetkem Rudé armády.\nNejčastěji používaným typem byl T-34 ve všech jeho variantách. Kromě něj byly používány v podstatě všechny další typy, přinejmenším tak dlouho, dokud se nepoškodily tak, že už je nebylo z důvodu nedostatku náhradních dílů možno zprovoznit. Mezi tyto další typy patřily např. tanky T-26 a tanky BT, které padly do rukou Wehrmachtu ve velkých počtech, KV-1 a (zřídka) KV-2. Třebaže bylo ukořistěno i velké množství tanků T-35 a T-28, důkaz, že i T-28 byl Wehrmachtem aktivně používán dodnes chyběl. Tady je (viz fotografie v TTG 12/2001). Nejen, že toto vozidlo je označeno Balkankreutzem - pravděpodobně ve žluté či pískové barvě s bílými okraji, nebo možná celým bílým (což by bylo velmi zvláštní, jelikož celobílá verze byla používána téměř výhradně v polském tažení), ale je též nepochybně obsazeno tankovou osádkou Wehrmachtu. Tento nedatovaný obrazový dokument z fotoalba vojáka Wehrmachtu, třebaže jeho kvalita není příliš dobrá, tak vyplňuje tuto mezeru v našich znalostech.