51× 5 hvězdiček 5× 4 hvězdičky 3× 3 hvězdičky 0× 2 hvězdičky 0× 1 hvezdička\nOpet skvela kniha plna deje. Kniha mi sedla, pekne se cetla, nenapada me, co vytknout\nKniha, Tympanum, 2016, 9788074770609\nCiri si zkrátka oblíbíte a do příběhu se její postava hodí. Ubírám hvězdičku pouze za neatraktivní obálku knihy.\nZatím jediná kniha ze série, kterou mám přečtenou, ale rozhodně zajímavá. Čtivou formou vysvětluje všechny nové informace a v žádném případě nenudí.\nDalší poutavé čtení o Geraltovi, který putuje světem a čelí nástrahám, které mu osud nachystá. Autor vtáhne do děje, který započal jednou z povídek z předchozích dílů. Všem vřele doporučuji.\nKniha, Tympanum, 2004, 9788085951691\nDalší kniha ze série o Geraltovi. Tentokrát je to úvodní kniha pro následující pentalogii o Geraltovi a Ciri. Je tu větší popis postav, ale stále si zaslouží 5 hvězdiček.\nCiri mám ráda a dodává příběhu nový nádech.\nCiri si určitě oblíbíte, další kniha ze série opět nezklamal. Tato série má navíc moc pěknou obálku.\nAni třetí díl nezklamal.\nKniha skvělá .A nebojím se říci,že předčila první dva díly.Krásná fantasy.\nPro mě ze všech dílů Zaklínače ten nejlepší, hodně se toho semele :)\n5 z 5 hvězdiček Káťa Pol 5. září 2017\nTento díl je již napsán úplně jiným způsobem, než byly napsány díly předchozí. Jsem za to však autorovi vděčná, protože něco takového jsem si představovala. Konečně se nejedná o jednotlivé povídky, ale je zde stálá dějová linka a příběh čtenáře může ještě více pohltit. Dokonce se nebojím říct, že čtenáři mohou začít právě tímto dílem, byla by však veliká škoda přijít o ty předchozí dva, protože i ty mají své kouzlo. Líbí se mi propracovanost příběhu a i přesto, že jsou některé pasáže trochu nudnější, než jiné, nedokázalo mě to odradit.\nÚžasná série a samozřejmě i úžasný tento díl, ve kterém se setkáváme se zmizelou princeznou.\nKniha, Tympanum, 2016, 97880744770609\nDalší skvělá kniha ze série se zajímavou postavou Cirri.\n5 z 5 hvězdiček Lenka Nováčková 3. května 2018\nProstě dost dobrý, baví mě příběh Geralta\nSkvělý další díl, který byl magický, napínavý a propracovaný. Mnohem lepší než oba předchozí. Všem doporučuji!\nAčkoliv o zaklínači mám ráda především povídky, tak ani první román nezklamal. Je tu vše dobré z povídek a přibylo množství intrik a dalších vztahů a akcí, které se nadále proplétají dějem.\n3. díl skvělé série. Knihy se čtou jedním dechem. V této knize začíná hlavní děj, který pokračuje další knihy.\nProstě bezva série, už třetí díl, který nemá chybu. Hlavní postavy prostě miluji.\nNa tento díl jsem se hodně těšila a čekala jsem od něj hodně, ale i tak mě příjemně překvapil. Děj měl spád a postavy jsou prostě boží. Přečetla jsem jedním dechem a rozhodně se chystám číst další díl.\nPo prvních dvou dílech se dostávám k románu. Konečně se zde mohu více dozvědět o Ciri nebo Yennefer a tento fantastický svět mě velmi fascinuje. Je skvělé, že se zde objevují známé postavy z povídek a celkově se na ně nezpočetkrát odkazují.


by rád slyšel váš veřejný příběh o zemi - Venkovní\nKEEN vás zve na veřejný výlet do kempu. Jeho cíl? Jednoduché: Sdílejte příběhy z různých perspektiv a prohlubujte naše chápání toho, co pro nás veřejné pozemky znamenají.\nVynikající vypravěč vás udrží na okraji místa kolem ohně. Klíč k podmanění? Nadšení, upřímnost a známost. Lidé, kteří často danou krajinu navštěvují nejvíce, budou mít samozřejmě ty nejbohatší příběhy, o které se mohou podělit. Ale nejsou vždy slyšet.\nProjekty Cue 'Story Camp', probíhající komunitní akce, která spojuje lidi na veřejných pozemcích po celé zemi a sdílejí - a zaznamenávají - své příběhy o těchto zemích.\nPosláním KEEN Footwear je poslání využít sílu ústního vyprávění a pomoci Američanům dosáhnout širšího a hlubšího pochopení našeho veřejného využívání půdy na celostátní úrovni.\nkřišťálový mlýn colorado výlet\nKEEN Story Camp na veřejných pozemcích\nSoučástí denních táborů jsou outdoorové aktivity: vše od pěší turistiky po pádlování a rybaření v závislosti na terénu. Na konci dne na táborníky čeká backcountry večeře a vyprávění táborových ohňů. Řečníci dobrovolně vyprávějí své příběhy, které jsou zaznamenány. Večer se stává přispěvatelem generovanou kronikou historie míst.\n'Chceme rozšířit stan příběhů, které známe (jako národní kultura), což zahrnuje vzdělávání o různých perspektivách z různých perspektiv,' řekl Mark Steinbuck, KEEN granty a komunitní specialista. Role Steinbucks je součástí týmu odpovědného za správu značek. Zabývá se třemi cíli: vrátit, podniknout kroky a snížit dopad v dodavatelském řetězci.\nRozdílné hlasy, místní příběhy\n„Ve Story Camp chceme, aby domorodé hlasy, uživatelé ATV, horníci, policisté, farmáři a místní uživatelé vzali mikrofon a naplnili krajinu svými místními příběhy o své osobní historii, rekreaci, zkušenostech, práci a ekologii. těchto krajin, “řekl Steinbuck.\nbundy z golitového deště\nInaugurační příběhový tábor odstartoval loni v lednu v Nevadas Gold Butte National Monument. Zítra 9. června bude v Oregons Sutton Mountain hostit druhý příběhový tábor.\nDále bude KEEN hostit událost v divočině v divočině na hranici kánoe Minnesotas Boundary Waters Area Wilderness 8. září. Později se 6. října sejdou lidé v národním lese Severní Carolinas Pisgah.\nKEEN hodlá, aby tábory probíhaly.\nstrom pod stan na prodej\nKaždé umístění představuje různé plány veřejné správy, zájmy uživatelů, geografické regiony a kontroverzní otázky.\nNapříklad Národní památník Gold Butte je předmětem přezkumu možného snížení. Sutton Mountain je navrhovaná oblast divočiny a těžba mědi sulfidovou rudou ohrožuje divočinu Boundary Waters Canoe Area. A Pisgah National Forest v současné době vytváří nový plán správy lesů - který se děje každých 20 let.\ntester produktů patagonie\n„Každý příběhový tábor je oslavou na místě ohrožené krajiny. Každá krajina má něco, co může získat zvýšenou účastí a znalostmi tohoto místa od veřejnosti, “řekl Steinbuck.\nKEEN zveřejní multimediální funkce na svých webových stránkách pomocí zvukového, fotografického a video obsahu zachyceného z každé relace. Tímto způsobem se může kdokoli dozvědět, co si místní správci myslí a věří v tuto zemi.\nMyšlenka na Story Camp se vynořila po minulých letech potenciální federální chytání půdy. V dubnu 2017 vydal prezident Trump výkonný příkaz, který pověřil ministra vnitra Ryana Zinkeho, aby přezkoumal 27 národních památek.\nSeznam zahrnoval medvědi Uši a 1,7 milionu akrů Grand Staircase-Escalante, které Trump zmenšil minulý měsíc o 85 procent a 50 procent.\nKemp Story Camp je přístupný veřejnosti a je zdarma. Společnost KEEN plánuje na své webové stránce spustit vstupní stránku Story Camp 1. července 2018.\nRSVP pro další Story Camp, v Sutton Mountain, tady. Chceš tábor? Spát pod hvězdami a probudit se k snídani podávané KEEN. (Můžeme ručit: KEEN kuchaři jsou prvotřídní.)\nRecenze: MontBell Thermawrap\nRace Gear: 10 nejlepších kusů soupravy pro expedici na Aljašce\nNejnákladnější zařízení na světě\nUkončete svou práci: Eagle Creek vás pošle na Outdoor Sabbatical\nTestování nejnovějšího sandálu Chacos v kaňonu Westwater


Armáda nabírá stovky nováčků, přibývá žen - Novinky.cz\nNovinky.czDomácíArmáda nabírá stovky nováčků, přibývá žen\nArmáda nabírá stovky nováčků, přibývá žen\n2. 4. 2009, 10:52 – Vyškov\nVstupní budova ve Výcvikové základně ve Vyškově ve středu praskala ve švech. Přišlo tam přes tři sta nováčků, aby prožili první den služby v armádě, kam se v hospodářské krizi hlásí stále více lidí. V kině jim byl nejdříve promítnut film Země nikoho. Pak prošli přijímacím kolečkem, dostali výstroj a ubytovali se.\nUž brzy z rána stála před přijímací halou na vyškovské základně dlouhá fronta rekrutů. Podle seznamu vstupovali dovnitř, aby se zaevidovali a byli rozděleni do jednotek. Nejvíc narvaný byl však blízký kinosál, kde na evidenci čekali ostatní nováčci. Ti doslova hltali tragikomedii Země nikoho, která vypráví o peripetiích dvou vojáků z nepřátelských táborů uprostřed války v Bosně roku 1993. Před kinem postávali nedočkaví instruktoři.\n"Teď absolvují základní přípravu a z civilistů se změní v profesionální vojáky. Měli by se fyzicky i psychicky zocelit,“ řekl instruktor Roman Prýgl, který se bude o rekruty s kolegy starat. Armáda přijímá nováčky čtyřikrát do roka. Největší zájem je o řidiče, kuchaře a spojaře. Po tříměsíční tvrdé přípravě, kdy budou při bezplatném stravování pobírat gáži 11 000 korun hrubého měsíčně, se stanou plnohodnotnými vojáky.\nSkupina nováčků zažívá první den v profesionální armádě\nFoto: Miroslav Knot, Právo\n:. Skupina nováčků zažívá první den v profesionální armádě\n"Jsme jednou z mála institucí, která nyní nabírá nové lidi. Největší zájem však očekáváme v druhé polovině roku,“ podotkl velitel základny Jaromír Zuna k tomu, že o službu v armádě je následkem hospodářské krize stále větší zájem. V přijímací hale to bylo i včera vidět. Vždyť se tam vystřídalo 304 rekrutů. Po administrativním kolečku a lékařské prohlídce odcházeli nováčci ve skupinách k vystrojení.\nVe skladu o kus dál dostali tašku s maskáčovým vzorem, v ní ešus, polní láhev, sluneční brýle, krém i kartáč na boty a další propriety. V prvním patře pak veškeré oblečení a až na výjimky hodnost rotmistra. "Ženské jsou vybíravé, takže zdržují. To víte, chtějí se líbit i v maskáčích. Někteří kluci zase nevědí čísla bot, protože jim je vždycky kupovala maminka,“ postěžoval si jeden z výstrojářů.\n"Před dvěma lety jsem v armádě skončil, ale v civilu se mi moc nedařilo, takže se vracím,“ sdělil čtyřiačtyřicetiletý Roman Nováček z Vyškova, který se při nástupu choval jako ryba ve vodě. Zato pětadvacetiletá Jitka Marcinková se tvářila posmutněle. "V rodině mám už několik vojáků. Nedávno jsem se stala vdovou a rozhodla se změnit styl života. Po roce přípravy a kursů bych měla ve Strakonicích nastoupit jako vojenská personalistka,“ vysvětlila bývalá učitelka z Týna nad Vltavou.\n:. Náborový klip AČR - Jsme profesionálové\nSrovnána do trojstupů odešla skupina k ubytovnám. Táhnout vlastní tašky a ještě celou výstroj dělalo některým problémy, takže se zpozdili. "Proč to ostatní stíhají a vy ne? Tak rychle,“ napomenul je poprvé instruktor. Následně část z nich vysupěla do čtvrtého patra - nejel výtah - patřičné budovy a ubytovala se v třílůžkových pokojích. Zanedlouho se někteří začali hrnout do kadeřnictví. "Dnes je asi budu stříhat do večera,“ posteskla si kadeřnice nad přílivem bažantů.


Mokré lakování - AABO-IDEAL\nMokré lakování, neboli lakování tekutou barvou, může být provedeno pomocí ponoru nebo postřiku.\nKontaktujte nás pro více informací o tom, jaký typ systému je pro Vás nejlepší.\nProces lakování ponořováním může být proveden jako:\nponořování do barvy pomocí jeřábu, následované sušením v peci\nponořování do barvy pomocí podvěsného dopravníku, pokračujícího do sušicí pece a dále\nV obou systémech má na konečný výsledek vliv správný návrh vany s mícháním, chlazením, ohřevem a taktéž volba čerpadla.\nTento způsob lakování je používán pro ponořování všech typů výrobků do barev na bázi vody a rozpouštědel.\naplikace základového nátěru na komplikovanějších výrobcích\nOběhové čerpadlo udržuje barvu v pohybu. Unáší barvu ze spodní části vany a navrací ji na povrch. Přepad zajišťuje konstantní hladinu a je veden do zásobní nádrže, do které je přidávána nová barva.\nVýrobky nebo jejich části mohou být ponořovány automaticky pomocí sestupu dráhy dopravníku nebo pomocí zdvihacího/spoušťěcího zařízení.\nVana na barvu se skládá ze stabilní svařované ocelové konstrukce ve tvaru, který je přizpůsoben charakteru výrobků a vedení dopravníku.\nVýpusť je vybavena filtrem na ochranu čerpadla, které je voleno individuálně podle typu použité barvy.\nPokud barva vyžaduje pro aplikaci konstantní teplotu, může být vana na barvu vybavena řízením teploty. Regulace je prováděna pomocí tepelného výměníku nebo pomocí dvojité stěny vany s oběhem vody.\nTyp lakování využívaný pro postřik všech typů výrobků s použitím barev na bázi vody a/nebo rozpouštědel.\nmanuální aplikace základové a vrchní barvy\nautomatický postřik v uzavřených kabinách\nFunkce DC kabiny – vodní filtr\nStříkací kabiny fungují bez použití čerpadla, trysek a mechanických filtrů. Výkonný ventilátor zajišťuje účinné odsávání a rovněž unáší vodu k horní části zadní stěny v kabině.\nOdsávaný vzduch je vyčištěn pomocí systému pračky za zadní stěnou, stupeň odlučování je v tomto typu kabiny velmi vysoký. V závislosti na typu barvy mohou být do vody přidány chemické látky, aby barva mohla koagulovat a plout nebo klesat.\nVentilátor může být umístěn přímo na kabině nebo namontován externě.\nFunkce filtrační kabiny – Andrea filtr\nStříkací kabina má papírový filtr, který je typicky umístěn před operátorem, přičemž výrobek se nachází uprostřed mezi operátorem a filtrem. Filtr umístěný v otevřeném rámu je snadno vyměnitelný a zamezuje většině částic barvy, aby se dostaly do odsávání.\nFunkce filtrační kabiny – komorový filtr\nStříkací kabina má stěnu filtrů vybudovanou z jednotlivých filtračních komor. Každá filtrační jednotka (500 x 500 mm) je umístěna na svém vlastním rámu. Tento systém je využíván v případech, kdy je je používán velký objem barvy v koncentrovaném prostoru.\nVýhodou tohoto systému je, že každá jednotka pojme téměř 25 kg barvy a může být vyměněna zvlášť, což znamená, že není třeba měnit všechny filtry, pouze naplněnou část.\nVýrobky nebo jejich části mohou být do kabiny umístěny buď manuálně nebo automaticky pomocí dopravníku. Možná je rovněž rotace výrobků před kabinou.\nUpravované vzduchové systémy\nStříkací kabina, která je konstruována v uzavřené verzi s rozšířeným, může být vybavena jednotkou pro úpravu náhradního vzduchu. Tímto způsobem můžeme udržovat teplotu a vlhkost vzduchu na konstantní úrovni a zajistit tak vysokou kvalitu výsledku postřiku a lepší pracovní prostředí pro operátory.


Vítejte na platebním portále města Ústí nad Orlicí. Na tomto portále můžete provést on-line platbu místního či správního poplatku, pokuty, nájemného apod. prostřednictvím platební brány GoPay.\nOn-line platby prostřednictvím platební brány GoPay (tj. on-line platba platební kartou) probíhají po přesměrování na zabezpečené servery poskytovatele platební brány. Při platbě platební kartou opíšete údaje z karty a ty potvrdíte. Městu Ústí nad Orlicí nejsou předávána žádná citlivá data týkající se prováděné platby (číslo karty, CVV kód), kromě informace o úspěšnosti či neúspěšnosti přijetí platby.\nPokud poplatník bude mít neuhrazené poplatky za komunální odpad/psy i za předchozí roky, tak jakákoliv přijatá platba od tohoto poplatníka uhrazená městu prostřednictvím tohoto portálu v daném roce bude použita přednostně na úhradu jeho dluhů z minulých let, byť poplatník označil, že chce hradit platbu za jiné období. Pořadí úhrad stanovuje ust. § 152 zákona č. 280/2009 Sb., daňový řád ve znění pozdějších předpisů.\n07. 07. 2021 - Činnost městské policie v červnu 2021\n16. 06. 2021 - Strážníci hasili hořící vůz\n04. 06. 2021 - Činnost městské policie v květnu 2021\n03. 06. 2021 - Dramatická záchrana života\nVýše maximální podpory z uznatelných nákladů je 50 tis. Kč pro jedno přihlášení v každém z programů pro jednoho žadatele. Přihlášky s projekty a na základě nich vypracované dotační smlouvy budou v Radě města projednány do 31.8.2021.\nPodmínky a pravidla daného dotačního programu H2O\nŽádost o poskytnutí dotace H2O - formulář\nPodmínky a pravidla daného dotačního programu zelená fasáda\nŽádost o poskytnutí dotace zelená fasáda - formulář\nPodmínky a pravidla daného dotačního programu zelená střecha\nŽádost o poskytnutí dotace zelená střecha - formulář\nMŠ POD LESEM ÚSTÍ NAD ORLICÍ – ZAHRADA V PŘÍRODNÍM STYLU\nNázev projektu: MŠ POD LESEM ÚSTÍ NAD ORLICÍ – ZAHRADA V PŘÍRODNÍM STYLU\nStavba: 1.8.2020 – 30.11.2020\nCena: 819 258,70 Kč\nDotace: Státní fond životního prostředí - 499 999,99 Kč\nZhotovitel: RoČe stav s.r.o., IČ: 021 58 035\nV rámci projektu se jednalo o dodávku a montáž technických a herních prvků, provedení sadových úprav a souvisejících stavebně-technických prací a oprav.\nBlokové čištění – přeparkování vozidel


Velká čtyřka - mytango.online\nCena je za celou kompilaci | Cena s DPH 21%\nV kompilaci „Velká čtyřka“ Vám představujeme nejkrásnější tanga čtyř největších orchestrů v historii tohoto žánru. Kapel samozřejmě existovalo více a každý výběr je subjektivní, ale význam těchto čtyř není obecně zpochybňován. Každý z kapelníků předkládá svůj velmi osobitý styl. Všichni se svými orchestry hráli po několik desetiletí, během kterých několikrát změnili nebo vylepšili svůj styl. Většina nahrávek na této kompilaci pochází z tak zvané „Zlaté éry“, která trvala přibližně od poloviny třicátých do poloviny padesátých let minulého století.\nJuan D'Arienzo – „El rey del compás“ – „Král rytmu“\nZtělesňuje našlápnutý styl, řvoucí bandoneóny a rychlé tempo. V roce 1935 již tango existovalo asi 40 let, když přišel na scénu. Svými 114 nahrávkami mezi lety 1935 a 1939 změnil celé tango té doby. V několika dalších letech i všechny ostatní orchestry opět začaly hrát pro tanečníky a zrychlily tempo své hudby. Některé z nich se staly hvězdami, které prodali miliony nahrávek, zrovna jako „Král rytmu“.\nSe svým sextetem začal hrát již na konci dvacátých let, ale až po dlouhé přestávce ve třicátých letech dává dohromady svůj nový orchestr. Zpěvákem mu byl tehdy sedmnáctitý Roberto Rufino. Ačkoliv zpočátku následoval styl nastolený Juanem D'Arienzem, lze již od prvních nahrávek slyšet jeho náklonnost k mírnějšímu projevu, stáčí si poslechnout „Corazón“ nebo „Shusheta“. Netrvalo to dlouho, než si vybudoval styl, pro který ho dnes známe. Centrem jsou housle, udávající rytmus, basa dává prostor k nadechnutí a piano, za kterým seděl sám Di Sarli, měkce doprovází kontrabas a jemně spojuje fráze.\nPro Argentince jsou Tango a Troilo synonyma a on je hrdina. Zatímco Di Sarli i D'Arienzo vládli ve svých orchestrech pevnou rukou despotů, Troilo byl laskavá, všemi oblíbená osoba. Není náhodou, že velká část členů jeho orchestru založila vlastní kapely nebo se stala skladateli či aranžéry. Věděli jste, že Astor Piazzolla byl jeden z Troilových bandoneonistů? Co je hlavním přínosem Troilovy kapely do vývoje „Zlaté éry“? Role zpěváka! Našel takového, který je mnohými považován za nejlepšího. Byl jím Francisco Fiorentino, přezdívaný Fiore. Dohromady utvořili jednu z nejvýznamnější dvojic zpěvák-orchestr, typických pro začátek čtyřicátých let.\nJako poslední nám zbývá Osvaldo Pugliese. Do nahrávacích studií se dostal jako poslední z „Velké čtyřky“ v roce 1943. Jeho hudba je o kontrastech, proměnlivém tempu a silných emocích. Jako neochvějný komunista byl argentinským režimem dlouho pronásledován, zakazován a občasně uvězňován. Jeho orchestr často hrál nelegálně. Ale zpět k hudbě. Zde je vše převrácené na ruby. Přestože hraje stále ty samé noty, jeho výraz úplně mění známé melodie. Ty občas zmizí pod povrchem, aby se mohly vrátit ještě silnější. Během jedné skladby Pugliese dokáže přejít od jemných a krásných melodií k bouřlivé smršti, ukázat nám sílu a tu nechat pozvolna odejít, aby mohla opět vysvitnout melodie. Není divu, že Argentinci mu přezdívají „San Pugliese“, svatý Pugliese.


Mapy a průvodci Valašsko, Beskydy\nNa mapách vydaných před rokem 2010 je naše chata uváděna pod starým jménem Selanka. Najdete ji na modré turistické značce vedoucí z Francovy Lhoty na kopci Mikolínův vrch.\nTuristická mapa Javorníky-západ, KČT 95 (jedna z nejpoužívanějších map oblasti,\nzachycuje českou i slovenskou část Javorníků. Vřele doporučujeme).\nTuristická mapa Javorníky-Púchov,č.108 (zachycuje českou i slovenskou část Javorníků s větším přesahem na slovenskou stranu).\nBeskydy, Javorníky, mapa SHOCart č.471\nZlínsko, Hostýnské a Vizovické vrchy, č.70, Shocart, (není v ní sice Valašskosenicko ani naše chata, zato vám bude dobrým průvodcem na túrách v okolí Valašských Klobouk, Luhačovic, Vizovic a Zlína).\nTuristické mapa Vršatec, Suľovské vrchy, Shocart 1076, (vhodná pro výlety směr Púchov, Považská Bystrica, Vršatec, Lednica, Červený Kameň, Súlovské skaly).\nCykloturistická mapa Vsetínské vrchy, Hostýnské vrchy, č. 158, Kartografie Praha (najdete zde cyklo i turistické trasy+tipy na několik cyklovýletů).\nJavorníky, Velká cykloturistická mapa, č.153 (jsou zde cyklostezky i turistické značení, v přiložené brožuře je seznam doporučených cyklotras i s převýšením, kilometráží a grafickým znázorněním trasy).\nValašskem na kole a pěšky, vydala Východní Morava, k dostání v informačních\nHorní Vsacko-Hornolidečsko, cykloturistická mapa (není zde vyznačena Hornodlidečská magistrála, přehledná méně podrobná mapa).\nDálková cyklotrasa Česko-slovenské pohraničí, Shocart (cykloprůvodce česko-slovenským pohraničím od Jablunkova po Břeclav s popisem každého úseku trasy-zahrnuje i úsek pohraničí Javorníků- s převýšením, kilometráží, možnostmi občerstvení).\nZIMNÍ A LYŽAŘSKÉ MAPY\nZimní turistická a lyžařská mapa Beskydy-Javorníky, Shocart (lyžařské trasy, sjezdové areály)\nValašskem na lyžích, vydala Východní Morava, k dostání v Informačních centrech (bohužel zde není vyznačená naše chata).\nAntarik, turistický průvodce (publikace je dostupná u nás na recepci, nebo ve web podobě na www.antarik.cz. Je koncipovaná především pro potřeby hostů chaty Antarik, od toho se odvíjí např. doporučované výlety , popisy tras atd.)\nPrůvodce Javorníky-západ (dostupný především lokálně např. v infocentrech, zahrnuje informace o trasách i o jednotlivých obcích, místech a památkách v Javorníkách. Vřele doporučujeme).\nTuristický průvodce Javorníky, Moravskoslezské Beskydy, č.13 (rozsáhlejší turistický průvodce obsahuje asi 40 pěších turistických tras a zahrnuje širší oblast Javorníků. Z našeho okolí je zde uvedeno jen několik tras).\nOutdorový průvodce Beskydy a Javorníky, Turek, Jakub a spol., vydala Grada Praha (popisuje aktivity v oblasti mezi Lysou horou, Radhoštěm a Javorníkem, což je z našeho pohledu trochu z ruky. Určitě se ale hodí, pokud plánujete výlety právě do těchto míst).


Únor | 2014 | Zápisník\nJak se dostat na Erasmus (zkušenosti z FEL ČVUT): Před nominací\nKdyž se člověk rozhodne využít možnosti navštívit v rámci svých studií některou z evropských zemí v rámci studijního programu Erasmus, musí počítat nejen s rozdílnými podmínkami na zahraničních univerzitách, ale také se složitým administračním procesem na univerzitě vlastní. V tomto článku bych rád popsal, jaké problémy jsem řešil před odjezdem na Erasmus já.\nV poměrně velkém předstihu je potřeba učinit první krok – podat přihlášku, Na FEL ČVUT se to dělá v zimním semestru akademického roku, který předchází tomu, ve kterém je plánován výjezd (tedy i více než rok před odjezdem). Přihláška se vyplňuje elektronicky, nikde není uložena (aspoň v roce 2012 nebyla), doporučuji si tedy vyplněné údaje pečlivě zkontrolovat a případně si udělat i screenshot. Já jsem například zapomněl jméno jedné ze školy, na které jsem se hlásil. Mohl jsem si vybrat až tři školy, které mají dohody s ČVUT. Dohody mohou být buď fakultní nebo rektorátní. Jediný praktický rozdíl je, že nejdou kombinovat. Výběru škol je nutné tedy věnovat hodně času. Každý studijní program doporučuje určité školy, které by měly mít kompatibilní program, je vhodné se tedy těmito doporučeními aspoň částečně řídit.\nKrok 2: Jazykové testy a pohovory\nBrzo (1-2 měsíce) po podání přihlášky se konají jazykové testy. Nejčastěji je z angličtiny, já dělal navíc i němčinu (hlásil jsem se do německy mluvící země). Na testy se není potřeba nijak zvlášť připravovat, pokud máte úroveň každého jazyka aspoň B2 (Upper-intermediate). Jinak je příprava nutná (já jsem navštěvoval německé kurzy v Goethe institutu) – například v rámci předmětů Katedry jazyků FEL ČVUT. Chce to ale myslet dopředu. Čtrnáct dní před testem je pozdě.\nNásledující pohovory jsou jen ověřením znalostí, většinou se hovoří o situaci ve škole, problémech studentů nebo každodenním životě. Není důležité mluvit naprosto správně a plynule, ale vyjádřit myšlenku a vyvarovat se dlouhému přemýšlení.\nPodle výsledků jazykových zkoušek a dosavadních studijních výsledků se stanoví pořadí nominací. Šance dostat se na svou vyvolenou univerzitu je velká (pokud jste si nevybrali univerzity z Anglie nebo TOP evropské univerzity, tak je konkurence větší). Já jsem zvolil Johannes Kepler Univerzity v rakouském Linci, protože mým hlavním cílem je zdokonalit mé znalosti němčiny.\nV dalším díle popíšu své zkušenosti z procesu po nominaci na zahraniční univerzitu a také o tom, že na FEL ČVUT je postup poněkud specifický .\nPříspěvek byl publikován 19.2.2014 | Rubrika: edu | Autor: Lukáš Hrubý.


3 měsíce 30 dnů 6 hodin\nU spol. Mall jsem 24.2.2016 koupila pračku AEG.Dne 5.2.2017 se vyskytla chyba EFO (systém proti vyplavení).Technik z autorizovaného servisu PM Servis chybu vymazal z paměti pračky, přezkoušel ji, chyba se dále neprojevila. 2.3.2017 se objevila stejná chyba. Technik opět chybu vymazal, zkontroloval filtr (čistý), přezkoušel a odjel. Toto byly záruční opravy.Dne 14.8.2017 dotřetice stejná chyba, servisu jsem sdělila, že nechci pračku opravit, že chci odstoupit od smlouvy. Technik sdělil, že to musí prověřit, pračku rozmontoval a prý vyčistil usazeninu v trubce mezi bubnem a filtrem. Dle jeho vyjádření to nelze uznat jako záruční opravu, jelikož by mu to výrobce nezaplatil. Prý jsem tomu nemohla nijak předejít, bylo mi pouze doporučeno 2x měsíčně čistit pračku kys. citronovou. Oprava stála 847Kč. Dne 28.8. jsem kontaktovala servis a výrobce (Elektrolux) se stížností na neuznanou reklamaci a žádostí o vrácení peněz. PM Servis se do dnešního dne vůbec nevyjádřil, přesto, že jeho vyjádření i sám výrobce sliboval a urgoval. Výrobce mi sdělil, že posouzení závady je na technikovi a že záleží na používání pračky, tvrdosti vody atd. Pračku pravidelně čistím, buben i filtr je vždy čistý a nesouhlasím s tím, že bych měla nést náklady na opravu pračky, když jsem závadu nezavinila. Předchozí reklamace stejné chyby byly uznány a v případě třetí, kdy jsem oznámila, že budu chtít odstoupit od smlouvy najednou začal technik pračku "opravovat" a opravu neuznal jako záruční a tudíž mi znemožnil odstoupit od smlouvy.\nPračka AEG L72270VFLCS, výrobní číslo: 91453412801\nŽádám o uznání opravy jako záruční (vydání nového protokolu) a vrácení uhrazené částky ve výši 847 Kč.\n12.10.2017 11:11, před 12 měsíci\nZa vyřízení reklamace nese vždy odpovědnost prodejce, nikoli servis. Se svými nároky je proto nutné obracet se na prodávajícího. V případě, že prodávající reklamaci zamítá, musí zamítnutí nejen písemně odůvodnit, ale reklamovaný výrobek také vrátit zákazníkovi ve stavu, v jakém jej převzal.\nCo se týče mimo záruční opravy, tu může prodávající provádět pouze s předchozím souhlasem spotřebitele. To platí i v případě, že opravu poskytuje bezplatně. V opačném případě by se jednání prodávajícího dalo považovat za obcházení zákona, neboť by tím bránil spotřebiteli rozporovat způsob vyřízení reklamace.\n17.10.2017 13:29, před 11 měsíci\nsituaci ohledně Vaší reklamaci samozřejmě náležitě prověříme, poprosila bych Vás však o zaslání dostatečných podkladů.\nProsím, napište nám na email overeno@mall.cz číslo Vaší objednávky, kopii faktury objednávky u naší společnosti. Potřebné je také doložit veškeré dokumenty k reklamaci, které jste přes autorizovaný servis uskutečnila.\nObrátím se posléze na příslušné oddělení a jakmile obdržíme jejich vyjádření, budeme Vás informovat ohledně postupu.\n18.10.2017 10:21, před 11 měsíci\nVážená paní Draštíková,\npožadované dokumenty jsem společnosti MALL.CZ poslala už 30.8.2017, kdy mi bylo sděleno, že "dle doložených dokladů se skutečně vyskytla 3x stejná závada, ale pouze 2 x byla uznána. V tomto případě Vám skutečně nevzniká nárok na odstoupení od kupní smlouvy. V tuto chvíli Vám můžeme pouze doporučiti vše řešit se servisem".\nPokaždé, když jsem do servisu volala, tak mi sdělili, že závada EF0 je běžná, že moderní pračky mají citlivá čidla atd. Při třetí reklamaci jsem se se servisem dohodla, že pračku opravovat nebudou, servisní technik pouze ověří, že se závada opět objevila a vystaví mi o tom doklad, abych mohla využít práva odstoupit od smlouvy. Stejně jsem se domluvila i se servisním technikem po telefonu půl hodiny před tím, než přijel. Poté, co přijel, zjistil, že pračka hlásí stejnou chybu, ale že ji musí rozdělat, protože by mohl být kus prádla v čerpadle a to by nemohl uznat jako záruční opravu. Na to jsem mu řekla, že kus látky v čerpadle určitě není (musel by mi někde chybět, navíc je tam snad filtr) a že opravu nechci. Přesto se zavřel v koupelně, že se musí převléknout do montérek a pračku tam "opravil".\nDokumenty jsem Vám poslala znovu a doufám, že příští odpověď bude jiná.\n23.10.2017 16:19, před 11 měsíci\nvelice mne to mrzí, ale bohužel Vám nemůžeme vyjít vstříc k uznání dané reklamace.\nBohužel pokud nebyla reklamace uznána servisním střediskem, není možné jejich tvrzení změnit.\nV případě, že byste měla zájem, můžete zaslat výrobek k reklamaci na naše reklamační oddělení. Pokud předchozí dvě reklamace byly uznány na základě stejné závady a závada se objevila znovu, poprosím Vás v případě reklamace uvést do reklamačního protokolu, že žádáte pouze o diagnostiku.\nPokud by byla tato reklamace uznána na základě stejné vady, je možné zažádat o odstoupení od kupní smlouvy.\n24.10.2017 13:53, před 11 měsíci\nobávám se, že zasláním pračky na diagnostiku by mi akorát vznikly další náklady navíc. Výrobce mi sdělil, že by mi mohl poslat jiného technika na posouzení závady, ale pokud je pračka opravena a zcela funkční, pak neví, co by mohl technik odhalit. Obávám se, že diagnostika by nic neprokázala, jelikož pračka normálně funguje.\nServis nerozporoval, že by pračka na potřetí hlásila jinou závadu, ale tentokrát ji bez mého souhlasu opravil jako mimo záruční opravu, což je nezákonné. Tím, že říkáte, že s tím nemůžete nic dělat, toto nezákonné jednání schvalujete?\n25.10.2017 07:47, před 11 měsíci\n11.2.2018 17:23, před 7 měsíci


Šarmantní soutěžící: příští rok bych ráda mezi profíky - Prostějovský deník\nŠarmantní soutěžící: příští rok bych ráda mezi profíky\nProstějov /ROZHOVOR/ – Sedmnáctiletá Kateřina Martauzová je jedním ze čtyř zástupců prostějovského Středního odborného učiliště obchodního, kteří se v juniorské kategorii probojovali až do finále letošního Hanáckého poháru. Na pódiu diváky zaujala především šarmem, s nímž navzdory časovému tlaku zvládla připravit náročný míchaný koktejl.\nKateřina Martauzová na soutěži o Hanácký pohár | Foto: Martin Zaoral\n„Za to, že jsem tu mohla vystoupit, bych chtěla poděkovat hlavně naší mistrové Ivetě Stískalové, která nás na soutěž perfektně připravila. Navíc je to férová ženská, která nás vždycky, když to potřebujeme, dokáže podržet,“ zdůraznila Katka hned v úvodu krátkého rozhovoru.\nJaký druh nápoje si připravovala?\nZvolila jsem sladký alkoholický koktejl pojmenovaný Golden Eye, tedy zlaté oko. Hned na první vjem je z něj cítit příjemná vůně skořice, při pití pak chutná po medu. Jedná se o digestiv, tedy likér, který je určen k tomu, aby si ho lidé vychutnali po jídle.\nNa pódiu jsi se na první pohled cítila jako doma. Máš už s podobnými soutěžemi zkušenosti?\nNa Hanáckém poháru jsem už podruhé. Během roční přestávky jsem stihla barmanské soutěže v Brně a v Novém Jičíně. V Prostějově je to ale jednoznačně nejlepší. Jednak se tu potkává více soutěžících a hlavně tu panuje skvělá atmosféra. Opravdu jsem se tu cítila moc dobře, asi jako sportovec, který nastupuje na domácím hřišti. Moji spolužáci mě totiž po celou dobu vystoupení jak se patří povzbuzovali. Díky nim jsem si to na pódiu skutečně užila.\nNarozdíl od většiny svých konkurentek jsi se během vystoupení stíhala i usmívat. To si nebyla ani trochu nervózní?\nAni moc ne. Když jde člověk před lidi, tak se hlavně nesmí bát. Je dobré si uvědomit, že něco umím a soutěž brát jako šanci, jak to něco předvést i ostatním.\nPorotkyně ti za techniku udělila 28 bodů, což byl nejvyšší počet z pětice soutěžících, které se s tebou v tu chvíli utkali na pódiu. Vytkla ti vůbec něco?\nJistě, vždycky se něco najde. Upozornila mě například na to, že mi v jednu chvíli odletěl led a taky si všimla, že při práci se šejkerem, v němž se koktejl míchá, na něm zůstal otisk palce. Jinak říkala, že je docela spokojená. Každopádně celkové hodnocení se odvíjí hlavně od chuti a pak i celkového vzhledu nápoje, který hodnotí zástupci České barmanské asociace.\nLetos bys měla dokončit tříletý výuční obor. Jak vidíš svoji budoucnost?\nJelikož mě tato práce baví, chtěla bych v ní pokračovat na dvouleté nástavbě s maturitou. Přihlášky jsem si podala jak do Prostějova, tak do Olomouce. Každopádně bych si moc přála zlepšit se natolik, abych se příští rok mohla Hanáckého poháru zúčastnit už mezi profesionály. (mls)


Žhavou novinkou tohoto týdne je zpráva o vánočních zvycích britské královské rodiny, včetně královny Alžběty a prince Charlese. Vánoce slaví královská rodina tradičně v Sandringhamském panství v hrabství Norfolk, kam přijíždí královna už kolem dvacátého prosince, aby pečlivě dohlížela na přípravy. Ostatní přijíždějí až na Štědrý den.\nPokud jde o jídlo, královská rodina na Štědrý den společně slavnostně obědvá. Bývalý královský kuchař Darren McGrady, který pracoval pro královnu i pro princeznu Dianu, prozradil podrobnosti týkající se jídelního lístku. Tradiční oběd se skládá nejprve ze salátu s humrem nebo krevetami, potom jako hlavní chod přichází na stůl pečený krocan s pastinákem a růžičkovou kapustou, dezertem je typický anglický vánoční pudink s příchutí brandy. Pokud jde o krocana, McGrady vzpomíná, že v královské kuchyni pekli pokaždé dokonce tři kusy – jednoho pro královnu, jednoho pro dětskou školku a třetího pro zaměstnance.\nPo obědě se všichni sejdou v hlavní hale u stromku, který společně zdobí. Muži jsou oblečeni do smokingů a ženy do luxusních společenských rób. Odpoledne se popíjí čaj nebo míchané nápoje. Královna Alžběta má například v oblibě koktejl Zaza připravený z dubonnetu a ginu, princ Charles zase třešňovou brandy.\nSlavnostní večeře se podává formou bufetu, probíhá však velmi formálně (muži nemohou přijít bez kravaty) a podává se zvěřina, jehněčí nebo drůbež připravená podle tradičních německých (!) receptů. Jako zákusek se podává jablečný koláč s brandy. Po večeři se už rozdávají dárky a všichni se baví. A ještě jedna zajímavost. Královna Alžběta dodržuje pravidlo, že štědrovečerní menu musí být napsáno francouzsky! Naštěstí je však každý rok stejné, takže všichni už ho ani nemusejí číst.\nV následujících dnech už je menu volnější, každý si dává, co má nejraději. Například princ William miluje tradiční pastýřský koláč, Kate občas zahřeší s klasikou britských dezertů - lepkavým karamelovým pudinkem. Když sama vaří, je prý jejím mistrovským dílem další britská klasika - klobásky s bramborovou kaší. Podezřele často byl princ William také viděn, jak si pochutnává na naprosto ikonickém anglickém pokrmu - smažené tresce s hranolky neboli fish and chips.\nMŮJ TIP - Gusto Madre\nVia Armando Diaz 2, Alba, Itálie\nOtevřeno St-So 12:00 – 14:30, 19:00 – 23:00, Ne 19:00-23:00, Po 12:00-14:30, 19:00-23:00\nFocaccia z piemontské mouky, pokrytá teplou směsí rajčat, mozarelly bufala, parmské šunky (22€)\nFocaccia zapečená s rajčaty San Marzano Nocerino Sarnese, mozarella bufala, parmská šunka (22€)\nFocaccia zapečené se slaninou Lardo di Pata Negra, sýrem Castelmagno a hříbkovým krémem (22€)\nKlasická pizza s rajčaty Nocerino Sarnese, smetanou a olivovým olejem (7€)\nKlasická pizza s rajčaty Nocerino Sarnese, mozarellou bufala a smaženými květy (9€)\nKantabrijská pizza s brokolicovým krémem, rikotou a sardelkami (13€)\nSlaninová pizza Porri di Cervere, smetana, sýrová omáčka Fontina d´Alpeggio, fritovaný pórek (11€)\nVegetariánská pizza se zeleninovou omáčkou, kardy, konfitovanými rajčaty, sýrem Castelmagno (12€)\nPizza s tuňákem, rajčaty Nocerino Sarnese, kapary a olivovým olejem (12€)Pizza s klobáskou Salsiccia di Bra, smetanou, sýrem Pecorino a olivovým olejem (12€)\nFocaccia s krémem ze sušené tresky (15€)\nFocaccia se zapečenou mortadelou, kapary, rajčaty Nocerino Sarnese, sýrem Pecorino a olivovým olejem (14€)\nČokoládové lanýže s oříškovou náplní, karamel, pudink z bílé čokolády, kakaový crumble (7€)\nKaramelový krém s madagaskarskou vanilkou, citronový krém a pstáciový Brittle (7€)\nIl Monte Bianco, jemný kakaový biskvit, zmrzlina, sněhová pusinka (7€)\nNa první pohled obyčejná pizzerie. Avšak když se podíváte na jídelní lístek – a když pak něco z nabízených lahůdek ochutnáte, jste velmi příjemně šokováni. Základem většiny pokrmů totiž není běžné pizzové těsto, nýbrž chléb Focaccia, dlouhý až půl metru, většinou rozříznutý po délce a zapečený s něčím dobrým. Tříchodové menu stojí kolem 25€. Za servis příplatek 2€. Láhev domácího piva Baladin za 5€. V sezoně vám nastrouhají na pokrm také bílé piemontské lanýže, 5 gramů za 7€. Šéfkuchař a majitel Fabio Ciriaci nazývá svůj podnik „labužnickým experimentem“. Podporováno hnutím Slowfood.\nNaše zatím poslední Referendum se týkalo aktuálního problému bramborových salátů k vánoční rybě. Některé názory: Správný je podle mě s majonézou, ale taky s hořčicí a salámem. Jakýkoli salám, tím spíše gothajský, nemá v salátu co dělat! Problém jsou sledi, neboť salát už je sám o sobě přílohou k rybě. Ideální salát je ten chudobný z moravského Slovácka – bez vajec, majonézy a uzeniny. Já dávám co nejméně kořenové zeleniny, zvláště mrkve. Nedávám ani hrášek. Já dávám místo majonézy lák z okurek. My máme rádi hodně celeru, ale chuť dodá i nakyslé jablíčko. Nicméně výsledek je jasný.\nPoměrně těsně zvítězil tradiční český salát s majonézou nad bezmajonézovým!\nV Referendech budeme pokračovat, další otázku můžete čekat jako vždy v pondělí, tedy 17.12.2018.\nZápisník labužníka 14/12/2018\nČeši, kteří pravidelně v létě jezdí k Jadranu, se často ptají na mušle přisáté ke skalnatým břehům. Mají tvar misky, žijí většinou pod vodou a když se podaří odloupnout je od kamene, najdeme uvnitř mlže podobného ústřici. Dá se tento mlž jíst? A jestliže ano, tak i syrový?\nVyužívám tedy této příležitosti, abych odppověděl co nejúplněji na podobné otázky. Tento měkkýš, vyskytující se prakticky po celém pobřeží Středozemního moře, se jmenuje Přílipka misková (latinsky Patella vulgata). Podobné jsou ušně (Haliotis rufescens), které však žijí převážně u jihoamerických břehů, na jídelních lístcích je nejčastěji najdeme pod názvem Abalone nebo Ormers či Ormiers. Všichni tito měkkýši se dají jíst i syroví, v tomto případě se většinou (podobně jako u ústřic) doporučuje pokapat maso citronovou šťávou, případně posypat jemně nakrájenou cibulí. Přílipky však lze také upravovat tepelně, například na Madeiře se podávají v restauracích pod názvem Lapas zapečené s rýží nebo polité rozpuštěným česnekovým máslem. V Japonsku a Číně se uvařené přidávají do salátů. Masu přílipek a ušní se dokonce připisují afrodisiakální účinky\nExistují však i korýši, kteří žijí přisátí na skalách pod mořskou hladinou. Jmenují se svijonožci a mají někdy dosti bizarní podobu. A někteří z nich jsou doslova kulinářskou lahůdkou, velmi vyhledávanou zkušenými labužníky.\nNejzajímavější je z tohoto pohledu Vilejš stvolnatý (Lepas anatifera, Pollicipes pollicipes), což je korýš připomínající kachní zobák, jehož typickou vlastností je, že přilne (přisaje se) ke skále nebo molu nebo pontonu. Vilejši mají v angličtině a francouzštině název Barnacle. Španělsky se jmenují Percebes – a právě ve Španělsku (a na ostrovech jako je Mallorca nebo Ibiza) jsou vyhledávanou lahůdkou. Německy se jim dokonce doslova říká Entenmuscheln („kachní mušle“). Jejich maso má vynikající chuť a v restauracích všude na světě je oblíbenou specialitou, poměrně dosti drahou.\nV této souvislosti si nemohu odpustit jednu pikantní historku.\nShodou okolností se žena, kterou celý život miloval legendární spisovatel James Joyce (1882-1941), jmenovala Nora Barnacle, tedy přeloženo do češtiny Vilejšová. Když se s ní Joyce seznámil, bylo jí dvacet let a pracovala jako pokojská v jednom dublinském hotelu. Tehdy jistý spisovatelův kamarád prohlásil: „Tahle Barnacle se na něho přisaje a už ho nepustí!“ Joyce a Nora se nakonec vzali a měli dvě děti. Žili spolu až do spisovatelovy smrti. Zachovaly se pornografické dopisy, které Joyce Noře psal a které byly bizarní sondou do jeho duše.\nLeč vraťme se k vilejšům.\nMůj přítel Pavel Maurer, vydavatel každoroční ankety Grand Restaurant, odpověděl nedávno na otázku, co nejpodivnějšího jedl, takto: „Bylo to něco, čemu se říká percebes, česky je to husokrký vilejš. Tento mořský živočich vypadá jako uříznutý lidský palec s nehtem. Žije na útesech v Galicii, v místech, kde se příboj dotýká skály. Na váhu je to dražší než humr, protože je velmi obtížné ho získat.“\nA právě nyní, v čase vánočním, je ve Španělsku lahůdka zvaná Percebes velice vyhledávaná. Zvláště v galicijském kraji Cangas na severozápadě Španělska, je prý nejčastější loviště těchto korýšů. Nemůže je však ze skal trhat každý. Lovci musí mít speciální licenci. V kraji Cangas ji prý má jen 65 mužů, většinou jde o bývalé námořníky. Toto povolání se předává z otce na syna. Potápěči v neoprenu se potápějí opásáni sítí, do níž ukládají kořist. Vlny však na útesy dotírají velmi prudce, takže lov vilejšů je dosti nebezpečný. Práce začíná, když moře ustupuje, asi dvě hodiny před vyvrcholením odlivu. Během těchto dvou hodin lovci bez ohledu na nebezpečí odřezávají vilejše přilepené na skalách. Používají k tomu nástroj nazývaný raspa, který má dřevěnou rukojeť a zploštělou kovovou špičku. Na kluzkých skalách bičovaných bouřemi se sebemenší chyba může stát osudnou. Lovci se navzájem upozorňují, když se blíží vlna. V nejnebezpečnějších úsecích se připoutávají na lano, které jistí některý jejich kolega. Místní znalci tvrdí, že čím je zóna nebezpečnější, tím jsou vilejši lepší. Povolené množství odlovu jsou čtyři kilogramy na jednoho lovce za den. Před Vánocemi je povoleno až pět kilogramů. Korýši se pak v Cangasu prodávají na trhu. Před Vánocemi se jejich cena může až ztrojnásobit. V prosinci 2017 stál kilogram v průměru asi 40 eur, cena však mohla růst podle kvality až na pětinásobek. Hlavní část klientely tvoří nákupčí restaurací. Letos by mohly být ceny nižší, neboť obyčejní lidé si kvůli krizi prý nemohou vilejše pro svou kuchyň dovolit.\nKuchyňská příprava vilejšů není nijak složitá. Vilejši se pouze krátce nechají vařit ve vodě, dochuti se pár kapkami citronu, olivovým olejem a čestvou petrželkou. Jedí se tak, že masíčko je nutno vyjmout z lastury podobným způsobem, jakým to děláte s krevetami. V Praze jsem vilejše viděl nedávno ve smíchovském Winemarketu.\nŽhavou novinkou tohoto týdne je zpráva o výsledcích soutěže oblíbenosti světových restaurací podle cestovatelského portálu TripAdvisor. Restaurace jsou hodnoceny svými hosty na internetové síti. Někteří odborníci sice tvrdí, že toto hodnocení není seriózní (nedávno byl například objeven podvod, podle kterého byl na TripAdvisoru vyhlášen jako nejlepší v Londýně podnik, který vůbec neexistuje), avšak přece jen je nutno určitou váhu tomuto hodnocení přiznat.\nPodle nejnovějšího hodnocení se tedy nejlépe na světě najíte ve francouzské restauraci Au Crocodile ve Štrasburku. Ještě nedávno měla tato restaurace dvě hvězdičky od Michelina, nyní má jen jednu. Jejím majitelem a šéfkuchařem je Philippe Bohrer, který nahradil společně s Franckem Peluxem před několika lety legendárního Emila Junga. Jung se svou manželkou Monique založil tuto noblesní restauraci v úzké uličce poblíž hlavního štrasburského náměstí v roce 1971. V roce 1989 získal Jung na tomto místě tři hvězdy od Michelinu a stal se jedním z nejuznávanějších francouzských šéfkuchařů.\nRestaurace je oblíbená mezi některými zaměstnanci a poslanci nedalekého Evropského parlamentu. O jejím prvenství se rozhodlo v cenách cestovatelského portálu TripAdvisor na základě uživatelských hodnocení. České podniky se do výběru nedostaly.\nČtyřchodové menu vás bude v této restauraci stát v přepočtu asi 2800 korun na osobu. Hosté si v podniku mimo jiné pochvalují i skvělou prezentaci neboli food styling a dobře spárovaná vína. Upozorněme alespoň na některé speciality, jimiž je podnik slavný: žabí stehýnka na chlorofylu, trubičky Canelloni se smrži a americkou omáčkou, čokoládový krém Carambar se skořicovým likérem.\nRovněž restaurace na čtvrté příčce je evropská: nottinghamská Sat Bains byla v roce 2003 podle Daily Mailu prvním podnikem v tomto anglickém městě, který obdržel michelinskou hvězdu. Od té doby stihl získat ještě další.\nMŮJ TIP - Expo Výstaviště\nTel.: 00 420 234 722 200\nZ jídelního lístku:Gulášová polévka s bramborem (55 Kč)\nBrokolicovo-květáková polévka s modrým sýrem (45 Kč)\nHrachová polévka s uzeným masem (40 Kč)\nSlepičí vývar se zeleninou a masovými kuličkami ( 45 Kč)\nZeleninová polévka s červenou čočkou (40 Kč)\nCibulačka se sýrovým toastem (45 Kč)\nHovězí plátky v přírodní šťávě se smaženou cibulkou a rýží, rajčatový salát (130 Kč)\nSteak z vepřové pečeně, grilovaná zelenina, brambory, libečkový jogurt (130 Kč)\nGnocchi se špenátem a rajčaty na česneku prohozené ricottou (125 Kč)\nMoravský vrabec s kysaným zelím a chlupatými knedlíky (125 Kč)\nRýžové nudle s kuřecím masem, zeleným kari a lilkem (125 Kč)\nHoubová sekaná, uzený sýr, bramborová kaše, růžičková kapusta (125 Kč)\nAvokádové rizoto s kukuřicí a olivami s kostičkami slaného sýra (135 Kč)\nPečené kuřecí prso s bramborovými noky, špenátem a karamelizovanou cibulí (145 Kč)\nŠpagety amatriciana se slaninou a hoblinkami parmezánu (120 Kč)\nPalačinky se sýrem, šunkou a žampióny s rajčatovo-bazalkovou omáčkou (110 Kč)\nTagliatelle s vepřovým masem, žampióny a zeleninou (115 Kč)\nKuřecí a vepřový řízek s bramborovým salátem (120 Kč)\nGnocchi s kuřecím masem a žampióny na smetaně (120 Kč)\nDomácí jablkový štrůdl s kopečkem karamelové šlehačky (75 Kč)\nChocolate mousse s višněmi a kapkou ginu (75 Kč)\nDomácí palačinky dle vlastního výběru (65 Kč)\nUpozornění: V roce 2010 rekonstruovaná hotelová restaurace, lobby bar a letní terasa nabízí vedle tradičních českých pokrmů a specialit mezinárodní kuchyně i široký výběr míchaných nápojů a vinotéku s bohatou nabídkou moravských vín. Každý den se nabízí polední menu (11:30-14:30), každý měsíc nové speciality. Dětský koutek.\nV minulém Referendu jsme před vás položili problém dvou kotlet: jehněčí a vepřové. V obou případech šlo o kotlety s kostí, grilované nebo pečené na pánvi. Některé názory: Vepřové z přeštického prasátka jsou vynikající. Zvláště pak s citronovým pepřem a zapečenými bramborami. Správné jehněčí je ovšem mladé, ze správně krmeného kusu – a to nemá konkurenci. Nicméně výsledek je jasný:\nMezi kotletami zvítězila těsně vepřová nad jehněčí!\nV referendech budeme pokračovat, další otázku můžete čekat jako vždy v pondělí, tedy 10. 12. 2018.\nZápisník labužníka 7/12/2018\nJednou z nejoblíbenějších rakouských klobás je vídeňská Käsekrainer. Vídeňáci této neobvyklé klobáse říkají Eitrige („hnisavá“), zřejmě kvůli vzhledu nádivky, připomínajícímu plíseň. Jak plyne z názvu, jde o vepřovou klobásu z hrubě nakrájeného masa, smíchaného s kostičkami sýra (10 až 20% sýra podobného Ementálu). Většinou obsahují tyto klobásy také rozinky. Zajímavé přitom je, že rozinky se dávají do směsi buďto vařené nebo smažené nebo dokonce grilované. Někteří řezníci je ještě melou. Hotová klobása se lehce zaudí a před podáváním ohřeje ve vařící vodě. Tato lahůdka patří ke standardní nabídce pouličních stánků po celém Rakousku. Tradiční forma klobásy Käsekrainer se podává s hořčicí a čerstvě strouhaným křenem, v jiných variantách je přílohou plnotučná hořčice smíchaná s kečupem, případně se směsí mletého koření kari.\nU stánků se objevuje i velmi oblíbená varianta „Käsekrainer hot dog“, kdy se teplá klobása zasune do dutého rohlíku s hořčicí a (nebo) kečupem. V oblasti kolem města Linz můžete ochutnat variantu zvanou Käsekrainer-Bosna, která je podobná hot-dogu a říká se jí bůhvíproč Kafka.\nU švýcarských hranic však můžete u stánků narazit na variantu zvanou Käsekrainer Berner, což nejsou klobásy, nýbrž frankfurtské párky plněné kromě masa také sýrem Ementál, které se smaží zabalené do slaniny. Existuje ovšem také ryzí varianta Kranjské klobásy, vyráběná v Rakousku a prodávaná pod názvem Krainerwurst.\nVe Vídni, kde je klobása Käsekrainer velmi populární, nabízejí tuto lahůdku obvykle obchody nebo stánky v oddělení Alteingesessenen (tedy „pro pamětníky“) a podává se tradičně teplá (opečená) s hořčicí a chlebem, zapíjí se plechovkou piva Ottakringer.\nNěkteré encyklopedie tvrdí, že Käsekrainer je rakouská varianta „kranjské“ klobásy, která se běžně dělá ve Slovinsku v oblasti města Kranjska Gora. Slovinsko v této souvislosti v dubnu 2012 oznámilo, že chce na úrovni Evropské unie zavést ochranu označení původu „Krainer“. Odvolalo se na knihu Slovenska kuharica (Slovinská kuchařka), kterou napsala a vydala Felicita Kalinšek v roce 1912. Zdálo se, že bude v Rakousku nutno tuto klobásu přejmenovat a omezit její výrobu. Dne 15. června 2012 byl však uzavřen kompromis mezi Rakouskem a Slovinskem. Slovinsko dnes v Evropské unii registruje výrobek nazvaný „Kranjska klobasa“ jako zeměpisně chráněnou indikaci. V Rakousku je však i nadále možno použít název „Krainer“ nebo „Käsekrainer“.\nKranjská klobása (slovinsky Kranjska klobasa, anglicky Carniolan sausage, v Austrálii pod názvem Kransky, v Německu pod názvem Krainer Wurst, v dialektu v Terstu Luganighe de Cragno) je tedy od ledna 2015 v registru Evropské unie (PGIs) zařazena jako „specialita s geografickým původem“ a lze ji vyrábět už nejen ve Slovinsku, ale i v Chorvatsku, Rakousku a Německu – vždy pod jednotícím názvem. Podle oficiálních norem má tato klobása obsahovat 75 až 89% vepřového masa (nejlépe z kýty) a téměř 20% šunky. Povoleno je maximálně 5% vody. Součástí je i mořská sůl (speciálně ze Sečovlje), trochu česneku, salpetru a mletého černého pepře. Ostatní ingredience nejsou nutné, avšak mohou být v menším množství použity. Maso má být nařezáno v kouscích o průměru 10 až 13 milimetrů a šunka v průměru 8 až 10 milimetrů. Klobása je nacpána do vepřových střev o průměru 32 až 36 milimetrů. Jednotlivé klobásy by měly být dlouhé asi 12 až 16 centimetrů a vážit 180 až 220 gramů. Klobásy by měly být svázány provázkem po dvou, tedy v párech. Udí se při teplotě 70° Celsia. Kranjska klobása je velmi oblíbená v Austrálii a na Novém Zélandu, kam ji přivezli a začali vyrábět imigranti z Chorvatska od čtyřicátých let minulého století.\nRozlišují se tři druhy ochrany - chráněné zeměpisné označení (PGI), chráněné označení původu (PDO) a tradiční zaručená specialita (TSG). První dvě jmenované známky zaručují, že se výrobek částečně nebo zcela vyrábí v určité zeměpisné oblasti. Zeměpisná označení a označení původu jsou významným marketingovým nástrojem, který přináší svým vlastníkům značné zisky.\nSlovinci prohlašují, že ve správné Kranjské klobáse je minimum sýra.\nNázev Kranjska získala klobása podle místa svého údajného původu, což by mělo být město Kranjska gora: ve 14. století to bývala malá osada pastevců, dnes však je to kosmopolitní alpské středisko. Jde bezesporu o nejznámější slovinské turistické středisko. ležící několik kilometrů od rakouských a italských hranic. Městečko je zasazené v nádherné přírodě na úpatí Julských Alp v údolí kolem ústí říčky Pišnice do Sávy Dolinky a je skvělou základnou pro výlety do okolí. Z turistických zajímavostí vyniká pozdně gotický kostel Nanebevzetí Panny Marie, postavený v 16. století. Oblíbený je tradiční běh z Kranjske Gory na vrchol horského průsmyku Vršič. Češi říkají tomuto městečku Slovinský Špindl.\nNěkteré encyklopedie tvrdí, že první klobásy nazvané Käsekrainer byly vyrobeny v Rakousku až v roce 1980, jsou však důkazy o mnohem dřívějším výskytu. Prodávaly se však pod názvem Würstel ve stáncích nazvaných Würstelstand. Některé byly součástí hot-dogu připraveného z francouzské bagety.\nV Česku se Kranjské klobásy vyskytovaly už v šedesátých letech, byly prodávány v originálním balení (230 gramů) ve speciálních prodejnách (například U Paukerta na Národní třídě nebo v jugoslávské prodejně v Pařížské)a byly řazeny mezi luxusní lahůdky. Dnes je prodává Makro. Käsekrainer se u nás neprodává.\nŽhavou novinkou tohoto týdne je vyhlášení výsledků ankety Grand Restaurant Pavla Maurera za rok 2018. Jako každý rok, i letos došlo k několika překvapením. Celkově zvítězila (už potřetí, avšak ne v řadě) Terasa U zlaté studně s šéfkuchařem Pavlem Sapíkem. Mezi námi, silně pochybuju o tom, že aspoň polovina těch, kteří jí dali hlas, někdy v této restauraci byla a jedla. Na druhém místě se umístila Zlatá Praha v posledním patře hotelu Intercontinental. Tam teď šéfuje kuchyni Roman Dolejš, po své úspěšné éře v La Gare. Na třetím místě je Alcron, který sice ztratil michelinskou hvězdu, avšak úroveň neztratil, přestože šéfkuchařem už prý není Roman Paulus. Na čtvrtém místě je brněnský Pavillon s mladičkým šéfkuchařem Ondřejem Dulanským. Na pátém místě je Grand Cru s šéfkuchařem Janem Punčochářem, který se však prý chystá odejít a otevřít si vlastní restauraci. Na dalších místech následují V zátiší (Igor Chramec, Pavel Brož a Ramesh Mamgain), Bellevue (Marek Šáda), Miyabi (Darja Kawasumi, Lubomír Zacpal) a Marriott Midtown Grill (Jan Wiesner). Na desátém místě se překvapivě umístila přerovská restaurace U labutí (Ladislav Šimek). Je to zřejmě podobný případ jako v každém ročníku: podnik se dostane do desítky, ale v příštích letech je někde dole. Loni to bylo olomoucké Entrée, předtím třeba Spices, Kristin Hrádek, jičínský U dělové koule a podobní, ještě předtím Farma Košík a karlovarská Promenáda.\nDo první desítky v absolutním pořadí se nedostala ani jedna ze dvou pražských michelinských restaurací.\nPřekvapení se odehrála i v rámcových kategoriích: největším šokem je vítězství Miyabi v kategorii Nejlepší jídlo. Tam na třetí místo zaslouženě vyskočila francouzská hospůdka Bistrot de Papa z vesničky Horní Dubenky na Vysočině. Také Medité z Mariánských Lázní a Levitate z pražské Štěpánské ulice stojí za ocenění. V kategorii interiérů poprvé (a zaslouženě) bodovalo Bistro Kaprova.\nJá osobně, stejně jako moje manželka, hlasuji už mnoho let v anketě expertů. Tam opět zvítězilo Grand Cru (jak jinak), Entrée (Přemek Forejt) je třetí, Miura z Čeladné (Michal Guoth) a táborské Goldie (Martin Svatek) se dělí o deváté místo.\nZnovu opakuji, že tato anketa je velmi důležitá, ačkoli vyjadřuje spíše oblíbenost než kvalitu. Proto držím palec Pavlovi Maurerovi, aby to ještě pár let vydržel.\nMŮJ TIP - Banco\nVia Mercanti 13/F, Torino, Itálie\nTel.: +39 011 764 0239\nOtevřeno každý den 12:30-23:00\nKachní mušle Percebes (10€)\nArtyčoková polévka s čedarem (13)\nArtyčoky s česnekeovou omáčkou a olivovým olejem (10€)\nKalamáry v naší omáčce, fíky (11€)\nTresčí vnitřnosti, salsa verde (15€)\nJehněčí kotletky s čekankou (16€)\nBýčí jazyk s bramborem (15€)\nFilé z mořského ďasa (18€)\nMarinované kuře s přílohou (10€)\nPanna cotta s marsalou a pomerančem (5€)\nMrkvový dort se zmrzlinou (5€)\nCrostatina s ricottou (5€ )\nBistro s podtitulem Vini e alimenti (Vína a potraviny) najdete v úzké uličce ve středu historické části Turína. Vaří se zde jednoduše, avšak poctivě a vynalézavě. Suroviny jsou zásadně místní a čerstvé. Jedinou výjimkou jsou snad Percebes, „kachní mušle“, které žijí přisáté ke skalnatým břehům moře. Ceny jsou velmi příznivé. Sesterským podnikem je Cpnsorzio, o kterém jsem psal předminule.\nMáme za sebou další Referendum. Byl to velice zajímavý souboj. Šlo o studené omáčky neboli dipy, které se většinou podávají ke grilovanému masu. Měli jste se rozhodnout, jestli byste si dali raději dip česnekový (smetana, žervé, jogurt) nebo dip sýrový (zakysaná smetana, sýr s modrou plísní). Některé názory: Dip bez pažitky není k ničemu. Maso a sýr je hrozná kombinace, horší je už jen ryba a sýr. Dipy používám spíše k čerstvé zelenině. Já kombinuju dokonce česnek s modrým sýrem. Nicméně výsledek je jasný.\nTakže s mírnou převahou mezi dipy ke grilovanému masu zvítězil dip česnekový nad sýrovým!\nV referendech budeme pokračovat, další otázku můžete čekat jako vždy v pondělí, tedy 3.12.2018.\nZápisník labužníka 30/11/2018\nMůj kamarád Viktor Faktor už na nás déle než rok shlíží z labužnického nebe. Byl to udatný znalec dobrého jídla a pití a také skvělý spisovatel. Často na něho vzpomínám – a nejen tehdy, když se mi do ruky dostane některá z jeho knih. Teď jsem však opět v jedné listoval: jmenuje se Švejkova kuchařka a jsou v ní staré recepty inspirované legendárním románem Jaroslava Haška. Viktor v románu vyhledal veškeré zmínky o jídle či pití a ke každé zmínce připsal svůj názor. Totiž o jaké jídlo či pití ve skutečnosti šlo. A vyhledal ve starých kuchařkách patřičný recept.\nA proto bych se dnes chtěl věnovat receptu na pálené nudle. V románu o Švejkovi se nikde výslovně nepíše, že jde o nudle „pálené“, avšak Viktor to domyslel a dobře udělal. A já si dnes dovolím připomenout ten báječný recept a doporučit ho vaší pozornosti.\nPůl žejdlíku mléka (něco méně než čtvrt litru) a stejně tolik vody smíchej a nech vařit. Do vařící tekutiny zakloktej žejdlík mouky (pravděpodobně hladké), trochu soli, trochu rumu (!), a stále to na plotně míchej, až vznikne tuhá kaše. Pak ji dej na mísu, přidej k ní čtyři žloutky, tři celá vejce, dobře to propracuj a nech vychladnout. Když je to studené, dej na kuthan (nebo prostě na pánev) kus sádla nebo kus dobrého přepuštěného másla, dej odpočinuté těsto do stříkačky a do rozpuštěného tuku stříkej nudle. Přidávají se jako vložka do obyčejné hovězí polévky.\nShodou okolností jsem byl kdysi přítomen Viktorovu vaření. Bylo to na jeho chalupě u Bavorova. A dělal zrovna polévku. Byl to vývar ze slepice, ale nudle byly pálené. A já viděl na vlastní oči, jak je Viktor umělecky stříkal na pánev. Musím na něho prozradit, že rumu v těstu nebylo jen trochu. Ale výsledek byl úžasný.\nJeště k té slepičí polévce. Ani ta nebyla obyčejná. Byla totiž „tlučená“. Znáte? Tu byste se měli taky naučit. Je skvělá. Viktor slepici okrájel, maso dal stranou a kosti se vším, co na nich zbylo, roztloukl v mosazném hmoždíři na kaši. Potom tu kaši vařil (patřičně okořeněnou a společně s kousky kořenové zeleniny), až byla dostatečně provařená. A nakonec ji procedil přes řídké síto. A do tohoto báječného vývaru dal zavařit ty pálené nudle.\nPoslední z neobvyklých postupů, které jsem tehdy od Viktora pochytil, byla „zapražená voda“. To jsem viděl opravdu poprvé – a nejsem si jist, jestli si to Viktor sám nevymyslel a že jde o prastarý recept, jen nepředstíral. Nuže:\nKdyž vařil loupané brambory, nikdy vodu, v níž se vařily, nevylil kamsi do odpadu. O tom bramborovém vývaru dokázal básnit celé hodiny. Většinou z něho pak dělal česnekovou polévku. Ale tehdy mi předvedl „zapraženou vodu“. Udělal na pánvi trošku tmavší jíšky z másla a mouky. A ten bramborový vývar na ni vlil! A nechal projít varem! A přidal ho do tlučené polévky!\nNa starobylé polévky byl Viktor opravdu znalec. Napsal mimo jiné i knihu receptů na pivní polévky! Tu knížku mám a také si v ní často čtu. Pivní polévky byly kdysi naprostou běžnou součástí českého jídelního lístku, mnohokrát byly dokonce vyhlašovány jako léčebné. Dělaly se ze zvětralého piva, takže nic nepřišlo nazmar.\nPivní polévky se vaří ze světlého nebo tmavého nízkostupňového piva, které je však nutno dochutit cukrem. Potom se polévka zavaří a zahustí nastrouhaným perníkem. Přidají se spařené rozinky a kousky oloupaného citronu. Sladká pivní polévka se často podává vychlazená.\nStaročeská pivní polévka zvaná „gramatika“ je také velmi jednoduchá: svařte litr světlého piva se lžičkou cukru, osolte, přidejte kousek celé skořice a 30 gramů másla. Ve čtvrtce litru smetany rozšlehejte pět žloutků a lžičku hladké mouky, zavařte do piva a za stálého míchání nechte zhoustnout. Právě tato polévka byla nejčastěji označována jako léčibá. Podávala se teplá zejména při nachlazení a plicních nemocech.\nNa severu Evropy (zejména ve Švédsku a Dánsku) se prý dodnes dělá „severská“ pivní polévka. Světlé pivo zavařte, zahustěte nastrouhanými suchary, zjemněte máslem a syrovými žloutky, dochuťte mletou skořicí a cukrem. Jako vložku použijte na nudličky nakrájené a lehce opražené mandle a nastrouhanou citronovou kůru.\nViktor mi kdysi uvařil modernější verzi pivní polévky: v hrnci na másle na středním plameni opekl plátky červené cibule tak, že zesklovatěly. Potom cibuli zalil tmavým pivem, hovězím vývarem, mlékem a smetanou. Osolil a opepřil. Možná přidal ještě nějaké další koření, ale to už si nepamatuju. Jakmile polévka začala vřít, stáhl ji z plotny. Nechal polévku trošku vychladnout, potom ji protřel sítem a ochutil worcesterskou omáčkou. Nakonec zamíchal do polévky trošku strouhaného čedaru. Sýr se krásně rozpustil a polévku zahustil.\nA protože je čas adventní, přidám ještě jeden recept, podle kterého se prý kdysi vařilo právě o adventu. Viktor mi o ní vyprávěl. Dělal ji ze světlého desetistupňového piva, které smíchal se zeleninovým vývarem. Přidal pár vajec, zakysanou smetanu a rozšlehal. Pokud se nemýlím, kořenil skořicí, černým čerstvě mletým pepřem a kardamomem. Nesladil. Z veky nakrájel krutony a osmažil je na másle. Krutony položil na hladinu polévky v talíři, posypal krájenou pažitkou.\nPokud jde o mne, já dávám do téhle polévky ještě kostičky osmažené slaniny.\nVývar z hovězí oháňky, raviola, kořenová zelenina, petrželový olej (155 Kč)\nHovězí tatarák na celozrné bruschetě se šalotkou, dijonskou hořčicí a okurkovým gelem (285 Kč)\nCarpaccio z mušlí svatého Jakuba s jablky a lanýžovým olejem (325 Kč)\nDomácí brioška s grilovanými foie gras, jablečným pyré a omáčkou demi-glace (325 Kč)\nKuřecí supreme se šalotkovým pyré, nakládanými houbami, domácími noky (395 Kč)\nVepřový bůček s lískooříškovým pyré, nakládanou zeleninou a omáčkou demi-glace (395 Kč)\nHovězí hrudí sous-vide s mrkvovým pyré, salsou z černé čočky a omáčkou z podmáslí (420 Kč)\nDýňové risotto s grilovanými mušlemi jakubkami, chipsem z pancetty, petrželový sníh (425 Kč)\nGrilovaný losos s mrkvovo-cuketovým pyré a quinoa salsou (395 Kč)\nTagliatelle s ragú z divočáka, sýrem pecorino, slaninový přeliv (395 Kč)\nUpozornění: Tuto restauraci už jsem doporučoval před rokem, píšu však o ní znovu, protože v podniku došlo k některým změnám. Odešel šéfkuchař Tomáš Černý (dříve Finestra) a nyní na místě mezi Staroměstským náměstím a Rudolfinem, kde mnoho let bývalo legendární Fišerovo knihkupectví, vládnou v kuchyni dva mladí šéfkuchaři Jan Leština a Lukáš Dostál. Kvalita pokrmů je nyní ještě o trošku lepší, ceny však také trošku stouply. V suterénu i nadále zůstává v provozu knihkupecký koutek.\nMáme za sebou další Referendum. Byl to velice zajímavý souboj. Šlo o tradiční ovocné koláče. Proti sobě stál francouzský jablečný Tarte Tatin a český meruňkový. Některé názory: Není nad kynutý meruňkový, ale i švestkový,borůvkový a rybízový jsou dobré – zvláště s drobenkou! Já miluju Tarte Tatin s hruškami, ostružinami a kapkou medu! Klasika je meruňkový s drobenkou, pečený v troubě. Teď se dělá i s jogurtem nebo zakysanou smetanou. Nicméně výsledek je naprosto jasný.\nNaprosto suverénně s velkou převahou zvítězil český meruňkový koláč nad francouzským jablečným Tarte Tatin!\nV Referendech budeme pokračovat, další otázku můžete čekat jako vždy v pondělí, tedy 26.11.2018.\nZápisník labužníka 23/11/2018\nDobrý člověk Bedřich Gloss mi nedávno přinesl plody rostliny, kterou vypěstoval. Říká té rostlině Ačokča, případně Acokca, ale objevuje se prý i pod názvem Korila. Jestliže věříte jako já pouze latinským názvům, pak je to Cyclanthera pedata. Lidově prý „paprikookurka“ nebo „mexická okurka“. Tato rostlina z čeledi tykvovitých pochází z Jižní Ameriky a pěstuje se pro své plody a listy, které se používají jako zelenina. Mně trochu připomíná karibskou okru (ibiškovec jedlý). Bobulovité plody paprskovitého tvaru se špičatým vrškem dosahují délky 5–10 cm.\nAčokča tedy pochází z Jižní Ameriky, kde ji prý v Andách kdysi pěstovali Inkové. Je to tedy jedna ze „ztracených plodin Inků“, jež byly ve své době považovány za tajemné a kouzelné. Je zatím v Evropě málo známá, přestože její vejčité lusky podobné malým zeleným paprikám mají v kuchyni všestranné použití, lze je konzumovat i syrové. Pěstuje se nejvíce v Mexiku, v Peru a v jihovýchodní Asii. V Mexiku jí říkají také pepino hueco (tedy dutá, prázdná okurka), protože v lusku není žádná náplň, jen několik černých semen.\nCituji z odborných knih: Rostlina je jednodomá, geitonogamní („samosprašná“ v rámci jedné rostliny). Samčí květy rostou v trsech 4-35 cm dlouhých. Samičí květy rostou po jednom. Počet chromozomů je diploidní (2n=32).\nAčokča má prý významné léčivé schopnosti. V syrovém stavu pomáhá proti cukrovce, snižuje cholesterol a vysoký krevní tlak. Používá se při léčbě respiračních chorob a preventivně působí proti ateroskleróze.\nLusky se konzumují syrové, dušené nebo vařené, můžete je opéct na oleji a vyklepnout na ně vejce, použití i příprava je tedy obdobná jako u paprikových lusků. Plody lze i nakládat společně s okurkami, cibulkami a karotkou do sladkokyselých nálevů nebo nakrájené na menší kousky sušit a přes zimu použít v kuchyni například do zeleninových polévek. Malé plody mají za syrova hráškovou chuť, konzumují se celé. Větší plody je lépe rozříznout, protože obsahují tvrdá semínka, které je vhodné před konzumací odstranit.\nAčokču začínají nyní čeští zahrádkáři pěstovat téměř ve velkém. V obchodech jsou k dostání semínka, na internetu je nabízejí (údajně v kvalitnější podobě) sami soukromí zahrádkáři. Tato rostlina je údajně obzvlášť vhodná pro „permakulturní“ zahradu a pěstování bez chemie. Patří mezi takové druhy zeleniny, které při minimálním úsilí poskytnou maximální užitek. Z jediné rostliny lze sklidit více než stovku chutných plodů. Plody se sklízejí v době, kdy v nich ještě nedozrála semena. Zralá semena jsou tmavě hnědá až černá a nedají se rozkousat. Ačokča dokáže velice efektivně využít malou plochu. Je proto vhodná pro městské zahrádky s limitovanou výměrou. Svými úponky dokáže vyšplhat do výšky až šesti metrů. Budete-li ačokču pěstovat na opoře, u zdi domu či na plotu, můžete i z malého záhonku sklidit tolik plodů, že jich budete mít dostatek na celou zimu. Ale pozor! Ačokča je však okurkám a paprikám podobná také tím, že je stejně zranitelná a může být ohrožena přízemními mrazíky. Vysévá se proto až v druhé polovině května. Tio jsem opsal ze zahrádkářských webů. Nemusíte předpěstovávat sazeničky, což je značná výhoda oproti paprikám. Vysejete semínka rovnou do země, zabezpečíte rostliny před slimáky a necháte růst. Za pár týdnů se rozjedou a jejich bujný růst, rašení květů a nasazování plodů zastaví při dobré péči až první podzimní mrazíky. Nároky na pěstování jsou podobné jako u okurek či dýní. Ačokča vyžaduje dobře vyhnojenou půdu, prosluněné stanoviště a dostatek vláhy. Za sucha může zcela přestat plodit. Vegetační doba ačokči je 90–110 dnů. Dá se pěstovat i ve skleníku.\nJak už bylo řečeno, plody ačokči mají všestranné využití v kuchyni. Můžete z nich například udělat lečo. Můžete je naložit do sladkokyselého nálevu a zavařit. Nejsou sice křupavé jako klasické znojemské nakládačky, ale jíst se rozhodně dají. Podobají se sterilovaným paprikám. Ačokču můžete také zapékat na mnoho způsobů nebo nadívat různými náplněmi, jako to dělají tradičně v Peru či Bolívii, kde patří plněná ačokča k tradičním pokrmům tamní kuchyně. Je to taková nepálivá náhražka plněných papriček jalapeňos. Tímto způsobem se dají využít i starší přezrálé plody s tvrdými semeny, která se dají odstranit, když odříznete širší část lusku a zajedete prstem dovnitř. Postup je stejný jako u okurek, výsledek překvapivě srovnatelný. Plody ačokči sice nemají křupavost okurek, to ale u kvašáků vůbec nevadí. Chuť je opravdu dost podobná klasickým okurkovým kvašákům.\nNakonec tedy přidávám recept na kvašáky z ačokči: Připravte si nálev (rozpusťte sůl ve vodě), na každé dva litry vody použijte tři vrchovaté lžíce soli, nálev pak nechte projít varem. Na dno velké sklenice vložte oloupané stroužky česneku, nakrájenou cibuli, bylinky a koření dle chuti (bobkový list, pepř, kopr, oregano, chilli papričky), můžete přidat pár listů vinné révy nebo višně, případně obojí. Sklenici naplňte plody ačokči (můžete je vykrájet, ale není to nutné) a zalejte horkým nálevem tak, aby veškerý obsah sklenice zůstal ponořen. Sklenici uložte neuzavřenou (jen přikrytou) na plech (nejlépe do nádoby podobné lavoru) a nechte pár dnů v teple kvasit. Po bouřlivém kvašení (při němž může sklenice přetéct), sklenici uzavřete, umístěte ji na chladné místo a postupně konzumujte.\nŽhavou novinkou tohoto týdne je zpráva hongkongského serveru South China Morning Post, že japonská vláda rozhodla o ukončení ochrany některých zvířat, především želv a raků. Mohou se tedy nyní lovit a prodávat jako potraviny. Zvířata, která se před desítkami let dostala do Japonska jako mazlíčci, nyní prý představují hrozbu pro japonský ekosystém. Invazivní druhy se zde usadily, rozšířily a vyhnaly, nebo dokonce začaly pojídat druhy přirozenější. Proti jejich přemnožení se místní úřady rozhodly bojovat za pomoci česneku a zázvoru.\nJaponský deník The Mainichi píše o velmi chutné želví polévce, kterou jeho redaktor jedl koncem října u jezera Inbanuma, které se nachází přibližně 40 kilometrů od metropole Tokia.\nŠlo o polévku z kajmanky dravé, jejíž populace kolem jezera o rozloze deseti kilometrů čtverečních prý dosáhla až 16 tisíc kusů. Tato želva se přitom ještě před několika desítkami let nacházela jen v Severní a Střední Americe. Kajmanky se do Japonska dostaly porpvé ve dvacátých letech minulého století. Lidé je chovali doma jako mazlíčky, když ale vyrostly a nabraly větší hmotnost, majitelé je pustili do volné přírody. Kajmanky, které dorůstají až do délky půl metru a mohou vážit až 35 kilogramů, se tak začaly v Japonsku usazovat a postupně vyhánět nebo požírat jiné druhy. Japonská vláda je proto zařadila na seznam invazivních druhů a přemýšlela nad způsoby, jak si s nimi poradit. Podle profesora životního prostředí Kevina Shorta z Tokijské univerzity informačních studií byl původní plán všechny želvy v okolí jezera vyhubit. Nyní je ovšem pravděpodobnější, že vláda taktiku změnila.\n„Vláda zřejmě zjistila, že želvy nelze vyhubit, protože jich je příliš mnoho a každý rok se rodí další,“ prohlásil profesor.\nŽelvy však nejsou jediným živočichem, který v Japonsku skončí na talíři. Podobně mají dopadnout i okounci černí, některé druhy žab (skokani velcí) nebo raci pruhovaní, kteří se do země dostali za účelem rybolovu.\n„Problém s raky je exponenciálně jiný než se želvami. Raci se přizpůsobili a zabydleli se ve všech možných vodních prostředích. Teď už jich musí být přes miliardu,“ řekl profesor Short.\nMístní restaurace už začínají nabízet na jídelních lístcích pokrmy z čerstvě ulovených okounků a raků. Zdrženlivost je zatím spíše na straně konzumentů, kteří byli zvyklí vnímat je jako nechutné parazity. Podle prvních „pokusných jedlíků“ jsou ale tyto obavy plané. Želví polévka byla prý bez zápachu a maso chutnalo jako tučné kuřecí.\n„Tito živočichové jsou určitě jedlí, jenom někdo musí podnítit zájem Japonců, aby si na ně vyvinuli chuť. Pak je budeme moci lovit ve větší míře,“ vysvětluje Short.\nAvšak ne každý přemnožený druh živočichů v Japonsku může být zpracován na jídlo. Problémy má tato asijská země také s mravenci, leguány nebo mývaly, jejichž chuť není moc dobrá anebo je těžké je tepelně zpracovat. Japonsko také není průkopníkem v pochutnávání si na přemnožených druzích narušujících ekosystémy. Ke stejnému řešení vyzvala australská vláda své občany, kteří si stěžovali na stále větší počet klokanů v zemi. Klokaní maso se však přece jen občas na jídelních lístcích objevuje.\nKonzumaci invazivních druhů se věnuje i projekt nazvaný Snězte vetřelce, na jehož webových stránkách si lidé vyměňují recepty na jídla z přemnožených zvířat a rostlin.


Výsledky: Finále sanmarinského kola | ESCPORTAL\nVýsledky: Finále sanmarinského kola\nSAN MARINO\t 03/03/2018\nSanmarinského národního kola se zúčastnilo celkem jedenáct interpretů z devíti různých zemí. Během finále o vítězi rozhodovala odborná porota a také finanční podpora od hlasující veřejnosti. Vítězem se stává maltsko-německé duo Jessika feat. Jenifer Brening s písní „Who We Are“.\nDo přímých přenosů sanmarinského národního kola 1in360 se z více než tisícovky přihlášených kandidátů dostalo jedenáct interpretů. Ti během dvou nesoutěžních kol zpívali různé písně, přičemž volba nejvhodnějších skladeb pro rozhodující večer ležela na rozhodnutí poroty.\nPo několika personálních obměnách bylo spuštěno internetové hlasování, které ovšem bylo na rozdíl od ostatních národních kol velmi netradiční. Fanoušci jednotlivých soutěžících nepřidělovali hlasy, nýbrž jim zasílali finanční příspěvky ze svých účtů na PayPalu. Podle dosažené sumy byly následně každému finalistovi uděleny body.\nMaximální počet dvanácti bodů byl interpretovi připočten při překročení částky 8 000 eur. Této mety dosáhli Camilla North, Giovanni Montalbano, Jenifer Brening se svým sólovým vystoupením, Jessika feat. Jenifer Brening a Sara de Blue.\nRozhodující hlasy měla porota. Ta nakonec nebodovala soutěžící jednotlivě a ohlásila svůj společný verdikt. Druhé místo přisoudila zpěvačce Saře de Blue a do Lisabonu vyslala dvojici Jessika feat. Jenifer Brening a jejich skladbu „Who We Are“.\nVýsledky sanmarinského finále:\n1. Jessika feat. Jenifer Brening / Who We Are\n2. Sara de Blue / Out of the Twilight\nVíce se o vítězkách dočtete zde.\nDalší informace naleznete na oficiálním webu sanmarinského výběru zde.\n1in360Eurovision Song Contest 2018fináleJenifer BreningJessikanárodní kolopořadíreprezentantSan MarinoSMRTVvítězvýsledkyWho We Are\nJeden komentář ke článku “Výsledky: Finále sanmarinského kola”\n04/03/2018 v 00:26


31.05 - 08.06.2022 (9 dní 7 nocí)\n27.05 - 08.06.2022 (13 dní, 11 nocí)\n31.05 - 08.06.2022 (9 dní, 7 nocí)\n29.09 - 02.10.2022 (4 dny 3 noci)\nHotel, patřící do skupiny Seaden, je situován ve svěžím zahradním komplexu o rozloze 50 000 m2 v oblasti Kizilagac. Je provozován v rámci konceptu Sun...\ncena od: 17 540.00 Kč\n23.10 - 30.10.2022 (8 dní 7 nocí)\nPříjemný hotelový komplex se nachází přímo u písčito–oblázkové pláže, necelých 800 metrů od letoviska Ierapetra. Do centra se dostanete pěknou procház...\n02.06 - 12.06.2022 (11 dní, 10 nocí)\nČtyřhvězdičkový hotel se nachází na pláži na severovýchodním cípu ostrova Kos a je zeleným klenotem jen pár minut od města Kos. Bujné, dobře udržované...\ncena od: 18 880.00 Kč\nOblíbený hotelový resort leží na klidném místě, přímo u velmi pěkné písčité pláže s pozvolným vstupem do moře, přibližně 800 metrů od centra rušného l...\n08.06 - 15.06.2022 (8 dní, 7 nocí)\n03.10 - 06.10.2022 (4 dny 3 noci)\nVelmi příjemný hotel, vystavěný v roce 2012, se nachází u proslulé pláže Incekum. Jedná se o menší komplex s bazénem, skluzavkami, animačními programy...\nNově otevřený hotel leží přímo pod krásným pohořím Taurus, které vytváří v pozadí nezapomenutelné panorama. Resort nabízí širokou škálu sportovních a ...\nNachází se v severní části Primorska, v bezprostřední blízkosti severní pláže (cca 80 m). Je vzdálen cca 300 m od centra letoviska.Stálicí mezi nejobl...


eat run love: Bláto, voda, ostnaté dráty, aneb Spartan Race Litovel\nVystavil Markéta Zvolská v 20:03\nCokinelle 9. června 2015 20:34\nkrásny záver! určite to bola super skúsenosť a zážitok aj napriek tomu bahnu :D\nEli 9. června 2015 21:10\n:D "lehce postižená píďalka" :D Super, pobavila si jako vždy a závidím ti takový zážitek :). Já mám z takového závodu trochu strach a hlavně nemám tým! :(\nEli 9. června 2015 21:11\nJo, a good luck u státnic! Určitě to bude jako nic! ;)\nMáš můj obdiv! O tomhle závodě jsem poprvé slyšela loni, ale nabyla jsem dojmu, že je to pouze pro namakané chlapy, ideálně vojáky, kteří jsou na takové podmínky zvyklí. Já bych to asi nedala, protože bych se u toho mohla - nedejbože - ušpinit, zlomit si nehet, odřít si koleno (mám panickou hrůzu z jizev) nebo si roztrhnout své nejoblíbenější tričko (v okamžiku zničení je každé moje tričko oblíbené)... Jsi vážně dobrá!\nOli 9. června 2015 21:44\nMáš můj neskonalý obdiv, u státnic hodně štěstí a budu se těšit na další články :)\nAndullie 9. června 2015 21:56\nKdyž jsem se dozvěděla, že ses letos Sparťana také účastnila, hrozně jsem se těšila na report. No, nezklamala jsi, zase jsem se musela při čtení článku pochechtávat :D A pokaždé, když čtu článek věnovaný tomuto závodu a cítím z toho to nadšení, říkám si, že už příští rok prostě musím... a pak si to vždycky rozmyslím..jsem srab :D\nMiss Nothing 9. června 2015 22:07\nJá prostě miluji Tvůj styl psaní! Je mi jasné, že vše, absolutně všecičko, co jsi tu vyspala, se Ti i honilo hlavou.. :) A víš co? Vůbec se Ti nediví! Vždyť ten závod je úplně šílený, na palici postavený a ještě větší šílenci se jej účastní - a proto nad tím teď uvažuji, že :D Ne, nevím, je to obrovská výzva, na kterou nevím, jestli bych si troufla. Ale na druhou stranu, ty zážitky, ten pocit..To musí být něco! :)\nJsi fakt dobrá, že jsi to zvládla! Máš můj obdiv!! :)\nLien 10. června 2015 6:31\nJak myslíš ze člověk pozná ze to může zkusit??? :-) jinak klobouk dolů.....jsme super tým 👍\nAJ LAF FEŠN 10. června 2015 8:36\nMy se o Spartanu dozvěděli týden před Litovlí a nejspíše bychom to zvládli, ale neužili bychom si to tak jak bychom chtěli. A tak se teď budeme celý rok pěkně připravovat a další rok do toho jdeme na plno a třeba se podaří i Trifecta :))\nSupr tip jsou ty boty, plánoval jsem ve starých běžeckých, ale vyplatí se tedy zainvestovat do Reeboku, cena je příjemná a pokud se nezničí hned při prvním závodu tak jen dobře:)\nDík za report, šikl se.\nTravelFitAddict 10. června 2015 9:47\nTyjo, přesně co jsem potřebovala slyšet, když jsem se konečně na poslední chvíli odhodlala přihlásit na army run v Černé v Pošumaví....snad se nezabiju! :D Ale teď mi trošku dělají starosti mé boty, kloužou i na "normální" suché zemi..! :D\nM* 10. června 2015 10:24\nTy jo, musela to být paráda! :) I kamarádka si to chválila, je mi celkem líto, že jsem si to nechala ujít, ale nejprve musím na podzim vyřešit problém s kolenem.. a příští ročník SNAD čeká ♥\nVeronika (Z ghetta blog) 10. června 2015 10:35\nNo ja hlavne cumim, zes do toho sla takovou chvilku pred statnicema! Moje nejvetsi rebelstvi je ted vyjit na balkon, jinak nic! :D Kazodpadne teda super, muselo to byt sileny a adrenalinovy, ale ja nejsem moc zavodni typ, strasne me to stresuje, na zakladce jsem delala atletiku a pak 7 let hrala zavodne volejbal, treninky byly vzdycky super, ale kdyz byl zapas, tak jsem z toho nespala a strasne jsem se bala, ze to zkazim, takze predstava zavodeni v bahne je desiva :D\nWendy Neverland 10. června 2015 11:12\nDobře ty. Já bych to zřejmě nezvládla. Někde na začátku bych se rozbrečela a šla domů. :D\nsinapis alba 10. června 2015 11:25\ntyhle závody mě vždycky tak nějak zvráceně lákaly.. plácnout sebou do bahna, plavat v botách a zkoušet věci, ke kterým se člověk normánlně nedostane :o) ale se svojí fyzičkou bych neměla šanci - neumím běhat a mám příšerně slabé ruce.. a tolika angličáků by mě zabilo a ještě pod drnem by se mi o nich zdálo :oD\nAnesa 10. června 2015 11:36\nTeda, máš můj obdiv, Markét! Mně se z toho dělá zle, jen co to vidím na fotkách :D\nverisi 10. června 2015 14:31\nTo je super, já uplně souhlasím s větou, že jako největší princezna bych do toho nikdy nevlezla :D a zatím si to tak mám v plánu i nechat, ale vypadá to jako docela dobrá sranda ;)\nLucie Skotáková 10. června 2015 20:24\nMáš můj velký obdiv! :) Jinak tvůj článek mě docela nasadil brouka do hlavy, protože kamarádka mě přemlouvá, ať jdu příští rok na Spartan race s ní. Když mi to řekla, koukala jsem se na ní jako na blázna a vysmála jsem se jí, že jí půjdu tak maximálně fandit. Ale po přečtení tohohle...Úplně jsi mě namotivovala! :D No nevím, nevím, jestli si to nakonec nerozmyslím! :) Přece jenom to je velká výzva a ten pocit potom, když to zvládneš, musí být fakt úžasnej!\nJinak fakt super blog s bomba články, třeba o našem krásném městě Brně, kde objevuji díky tobě pořád další nová pěkná místa, tak i TOP recepty, podle kterých strašně ráda kuchtím :)\nMěj se pěkně a jen tak dál ! :)\nAshley Collins 10. června 2015 20:49\nJseš úžasná žes to zvládla! zajímalo by mě jaké to je, ale já bych to vzdala beztak po kilometru a 15ti angličácích :D. ale ten závěr se mi líbí, že při tom poznáš co v tobě je a taky v ostaních účastnících i přihlížejících :)\nFit Maddie 11. června 2015 13:07\nTo je mi ale článek. Dost jsi mě navnadila! :-D\nVerča 11. června 2015 17:07\nUuuuf a do toho jdou lidi dobrovolně. Klobouk dolů, princezno! :)\nKarol 11. června 2015 17:28\nněkteří z nás dost napjatě očekávají oznámení, že se může začít gratulovat ;)\nVendula Chmelová 12. června 2015 5:53\nAngličáky, angličáky a zase angličáky :D jsi šikovná :) třeba tě uvidím na nějakém dalším SR ;)\ntyto to teplo jsem vám závidela. ja byla v Liberci na sprintu a jeste jsem bezela předposlední vlnu, tak strašná zima u konce to bylo neuvěřitelný. fuj ale taky jsme plaváli, hned na zacatku a pak cele to běhat zmrzli....moc fajne. a ten provaz v bahně bylo taky zuzo, vylezlia jsem kousek a pak jsem se klouzalo az dolu :( a me ručičky mi poděkovali :D. Nic méně to bylo strasne moooc super! A to ze všichni ti všude pomáhají to jen ukázalo, ze ne všude je jeste zlost a jsou tu jeste lidi kamarádsti a umí pomoci..... :) za mne super to bylo!\nTally's world 20. července 2015 9:46\nPáni, moc pěkně napsané :)) Byla jsem tam taky a fakt masakr ! Rozhodně poběžím znovu. Měla jsem z toho podobné pocity. A s těma botama jsi udělala dobře - já šla ve starých Nike, který mám asi roky a od 2. km mi v nich nechutně čvachtalo a byly asi o kilo těžší :D


Prodejci nepřišli peníze -\nProdejci nepřišli peníze\nIveta a poslední změna proběhla před 2 roky, 5 měsíců.\n15/11/2016 v 0:21 #2892\nDobrý den. Objednal jsem si 6kusů zboží. Zaplatil jsem a peníze se mi odečetli. 4kusy zboží už mi prodejci poslali a další dva mi napsali že jim nepřišli peníze. Můžete mi poradit co mám dělat a jak se takováto situace řeší? Děkuji.\n15/11/2016 v 20:10 #2893\nNa aliexpressu neplatite primo prodejci. Po objednani zbozi jsou Vam z karty strzeny penize a ty ma „v uschove“ aliexpress. Pote co potvrdite, ze Vam zbozi prislo, nebo Vam vyprsi ochranna lhuta aliexpress teprve penize uvolni prodejci.\nMam tedy trochu problem rozumet Vasemu dotazu. Zbozi jste tedy zaplatil, a byla Vam prislusna castka strzena z bankovniho konta?\n15/11/2016 v 21:20 #2895\nAno byla mi odečtena částka za všechno zboží co jsem si objednal.Objednal jsem najednou 6kusů zboží. Od 5 kusů mi přišel meil že už je to na cestě a jeden mi psal na ali že nemůže odeslat objednávku že mu nepřišli peníze.Tomu nerozumim\n17/11/2016 v 22:47 #2897\nTak když prodejce neodesle zboží, tak Vám AliExpress automaticky vrátí peníze zpět. A u objednávky není vidět oranžové tlačítko Pay now? Kdyby bylo tak objednávka skutečně není zaplacená. Jestli tam není, je to důkaz, ze prodejce lze.


Máš BMW? A máš akvárko? – D-FENS\nMáš BMW? A máš akvárko?\n– Mámo pocéém! Pocééém a cestou mi vem v ledničce pívo!\n– Cojéé? Teď nemůžu. Mám Ordinací.\n– Povídám voléé pocéém. Tady píšou že ´sem nejlepčí řidič!\n– No to určitě. Dyť ani netrefíš do vrat.\n– Tovížejo. Tady na Novinkách. Že prej nejlepčí řidiči jezdí s Dáčijema a nejhorší s béémvákama!\nTakový dialog jsme klidně mohli včera večer slyšet v nějaké sociálnědemokratické domácnosti.\nPůvodně jsem chtěl napsat promo článek o novém perspektivním produktu České pojišťovny s názvem Pieta, který vnáší do odrbávání pojištěnců pojišťovnami komplexnost. Pojištění zdraví, života nebo úrazu, to už tu všechno bylo. V duchu hesla „Jistoty a prosperita“ je si nyní možné pojistit pohřeb a po ukončení pojistného vztahu (úmrtím pojistníka) čerpat benefit v podobě pohřbu s obřadem.\nJiná ústav, ČSOB pojištovna, se rozhodl statisticky kategorizovat svoje klienty podle toho, čím jezdí. Na tom by asi nebylo nic divného, kdyby to nedostali do rukou soudruzi z Novinek. Na Novinkách je vedena specifická protiautomobilní kampaň zhruba v dimenzích legendárního ekologického opožděnce Barocha z aktuálně.cz a díky tomu je třeba se naučit nový jazyk. Například věta v novinkovštině „motocyklista srazil cyklistu, ten zemřel“ znamená „cyklista nedal přednost při vyjíždění z vedlejší“. Event „bezohledný řidič přejel chodce“ vedl k nečekanému rozuzlení – chodec opilý jak cep si v noci ustlal na silnici I. třídy. Taková smečka debilů jako jsou redaktoři na Novinkách.cz nemohla ponechat jinak nevýznamnou statistiku ČSOB ležet ladem a rozhodla se z ní vydojit max potenciál.\nPro ortodoxní čtenáře novinek.cz návod k použití posledního brainshotu.\n– původní dokument od ČSOB je zde. ČSOB tam konstatuje, že z jejího pohledu jsou nejlepší řidiči Dacií, ale nepouští se do spekulací, kdo je řidičem nejhorším. To musely udělat až Hovinky. Doufám pevně, že pojišťovna Hovinkám poděkuje za to, že dělá z jejích platících klientů – vzhledem k výši pojistek z drahých aut dobře platících klientů – idioty.\n– byla rozebírána data z havarijního pojištění. To je produkt, kdy pojišťovna převezme plnění za škody způsobené na automobilu nehodou, ale třeba také vandalismem. Toto pojištění je poměrně drahé (platím asi 15k ročně) a proto se vyplatí jej uzavřít pouze na nová auta nebo auta, na který je drahý servis nebo náhradní díly. Havarijní pojištění Dacie Logan za nějakých 200k má praktický význam jen zhruba v prvních dvou třech letech, protože se pak cena vraku začne blížit výši pojistného. Z toho důvodu je více pojištěných BMW, ale málo Dacií. Daewoo by v posledních třech letech dokonce nemělo být pojištěné žádné, protože automobily pod značkou Daewoo se v ČR již neprodávají.\n– mnoho havarijních pojistek je uzavřených s tzv. bonusem. Pokud řidič po nějakou dobu neuplatní škodu, pojišťovna mu milostivě zlevní pojistné. Je proto třeba bedlivě zvážit, zda uplatnit škodu či nikoli, protože ztracený bonus může velmi rychle přesáhnout pojistné plnění a pojištěnec na tom může snadno provařit. Například pokud nepozorný klient vrazí Fabií do klandru a poškodí efektní přední masku připomínající mřížku od kanálu, je pro něj lepší spáchat opravu a pojišťovnu do toho nezatahovat, protože náhradní díl z Číny stojí pár korun a Venca to tam snadno nandá ve stodole šroubovákem. U BMW to může být jinak, protože jak díly, tak servis stojí více peněz, a pak se vyplácí oznamovat pojišťovně i menší poškození.\n– a ve finále, lidé si kupují BMW, Audi a já nevím co ještě, protože patrně předpokládají, že budou hodně jezdit (když vynecháme ty majitele těchto značek, co tyto vozy používají jako nástavec na penis). Každopádně v autobazarech je stěží nalézt tři roky staré BMW nebo Audi s méně než 100tkm najetých km, zatímco stejně staré Fobije, Hyundaie nebo Logany mají sotva polovinu. Čím více se automobil vyskytuje na silnici, tím více je pravděpodobné, že s ním / do něj někdo nabourá.\nStaré vozy BMW a Audi kupované adrenalinuchtivými pubescenty a metrosexuály se na v.u. procesu vůbec nepodílejí, protože je nemají havarijně pojištěné. Pravděpodobně by jim pak nezbyly kredity na součástky a palivo. Velice bych váhal vyvozovat jakýkoli závěr o kvalitě řidiče z počtu škodních událostí, protože ten jen vzdáleně koreluje s počtem dopravních nehod. Jsou zde početné skupiny nezařaditelných událostí:\n– nevznikne nehoda, ale vznikne pojistná událost (vandalismus, pojistný podvod)\n– vznikne nehoda, vznikne pojistná událost, ale viník není určitelný anebo škodu neuhradí (vandalismus, neznámý viník, srážka se zvířetem)\n– vznikne nehoda, ale nevznikne pojistná událost (například pekelná jízda borce se Škodou Favorit, který při přepravě traverz zabil řidiče protijedoucího fiatu, nebudou mít za následek pojistnou událost v havarijním pojištění, přesto nemůžeme říci, že by řidič favoritu byl dobrý řidič).\nCelá argumentace použitá žurnalisty z novinek připomíná známou konstrukci:\nMáš akvárko? To máš asi rád zvířata.\nPokud máš rád zvířata, pak máš taky rád lidi.\nPokud máš rád lidi, tak máš taky rád chlapy.\n=> Když máš akvárko, tak jsi buzerant.\nZávěr přesto zní – nejhorší řidiči jezdí s BMW a Audi. Nejlepší s Dacií Logan. Poselství je jasné. Kdo má dojem, že je špatný řidič a usiluje o zlepšení, nechť si pořídí Dacii Logan a jeho skill factor se rázem zlepší až o 31/4 = 775%, což je dost kruciální imprůfment. Navíc ho přestanou obtěžovat bičiz, takže výrazně ušetří a bude moci přispět na mentálně postižené, aby jim do Bohnic zavedli internet a diskuse na Novinkách byly štavnatější.


Ohlédnutí za činností univerzitní knihovny - Na vlně retro (rok 2019) | Univerzitní centrum Telč\nVýstava se týkala 60. až 80. let minulého století a přinesla vzpomínky na oblékání, předměty denní potřeby, knihy, hračky, elektroniku, ale také na „dovolenou pod stanem“. Bylo příjemné zavzpomínat, ale přece jen jsme se rádi vrátili do současnosti, ve které se žije poněkud snadněji a hlavně svobodně.\nVýstavu doplnily nádherné obrazy s retro náměty od malířky Ramony Haubold z Myslůvky. Tato výstava určitě stojí za krátké připomenutí, protože byla nejen o dnes již sentimentálních vzpomínkách na doby minulé, ale i o setkávání lidí s podobnými prožitky.\nA malá ukázka co si pamatuje naše „kronika“:\nNa závěr si dovolujeme nabídnout malé pozvání na podzimní výstavu svatebních šatů spojenou s módní přehlídkou.\nDržme si všichni palce, aby už byl svět zase „normální“ a mohli jsme opět začít realizovat všechny naše nápady.


Autodoprava - Autodoprava svoboda\nŘadíme se ke špičkám v nákladní a osobní autodopravě\nSpolečnost Martin Svoboda Autodoprava poskytuje zákazníkům odborné služby spojené s nákladní autodopravou a osobní autodopravou.\nNabízíme dlouholeté zkušenosti v oboru. V autodopravě podnikáme již od roku 2002.\nZaměstnáváme pouze profesionální řidiče, kteří absolvují každoročně školení řidičů. Jsme pojištěni pro manipulaci s nákladem do výše 500 000,- Kč. Máme rozsáhlý vozový park, který pravidelně modernizujeme.\nPlníme individuální přání a potřeby klientů. Mezi naše zákazníky patří nejen firmy, ale také soukromé osoby. Jsme schopni přepravit menší i větší náklad. Realizujeme standardní i nestandardní zakázky. Vyjdeme vám vstříc. Po dohodě také nabízíme možnost poskytování víkendových služeb.\nPůsobíme po celé ČR. V současné době se specializujeme na Prahu 9.\nVyužijte širokou nabídku našich kvalitních služeb. Dále nabízíme stěhování těžkých břemen, montáže nábytku, vyklízení bytů a sklepů a vytěžování.\nNaši společnost naleznete na internetu po zadání například klíčových slov autodoprava Praha, autodoprava Praha 9 nebo autodoprava EU.\nObjednejte si naše služby ještě dnes. Staňte se jedním z našich mnoha spokojených zákazníků. Kontaktujte nás prostřednictvím poptávkového formuláře nebo nám zavolejte. Na základě vaší předběžné poptávky vám vypracujeme nezávaznou nabídku včetně cenové kalkulace. Najdeme pro vás optimální řešení vaší zakázky.\nPřepravujeme rychle a levně!


Babiš pohrozil vypovězením koaliční smlouvy | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Monitor » Babiš pohrozil vypovězením koaliční smlouvy\nJá můžu říct, že ve firmě ČEZ vyměním, koho budu chtít\n„Jestli takhle ČSSD bude přistupovat k plnění koaliční smlouvy, tak my chceme zvážit, jestli tu koaliční smlouvu nevypovíme a budeme říkat, tak fajn, tak každý si bude řídit své věci podle kompetencí. Já také můžu říct, že v (polostátní firmě) ČEZ vyměním všechny, koho budu chtít,“ uvedl. Úterní jednání bezpečnostní rady podle něj ukázalo, že reorganizace není vůbec připravena.\nO smírčí řízení požádal Babiš minulou středu, změny jsou podle něj absolutně nepřipravené. Na zasedání Bezpečnostní rady státu se v úterý večer politici a vedení policie a žalobců dohodli na měsíčním odkladu plánované reorganizace, aby bylo možné vypořádat připomínky. Podle ANO je to ale v určených termínech nemožné.\nHerman: Koalice je pevná\nSpor o podobu policie by podle Babiše neměl ovlivnit nynější přípravu státního rozpočtu. Věcnou debatu očekává při dnešním jednání o financích na příští rok i ministr kultury Daniel Herman (KDU-ČSL), novinářům mimo jiné řekl, že koalice je pevná a vydrží do voleb v příštím roce.\nParoubek: Odejde Babiš z vlády?\nO imigraci se neříká pravda, sdělil bloger. A napsal, co nám prý zamlčují\nBabiš , Chovanec , koaliční smlouva , reforma policie


Bednář definitivně přestoupil do West Bromwiche - Sport.cz\n5. srpna 2008 18:47 - BIRMINGHAM/PRAHA\nČeský fotbalový útočník Roman Bednář již patří nováčkovi v Premier League West Bromwich Albion. Pětadvacetiletý střelec do klubu přestupuje ze skotského Hearts of Midlothian, odkud byl v anglickém týmu v uplynulé sezóně pouze na hostování. Sport.cz o tom informoval hráčův agent Pavel Zíka s tím, že hodnota celkové transakce byla 3,3 miliónů eur.\nČeský fotbalista Roman Bednář si v příštím roce zahraje Premier League za West Bromwich Albion.\n„Roman bude jedním z mála Čechů hrajících nejlepší ligu světa. Je to úspěch jeho i náš. Držme mu palce!“ sdělil Zíka Sport.cz. Bývalému fotbalistovi Mladé Boleslavi se tak splnilo přání, v Anglii chtěl zůstat. Zvláště poté, co týmu z Birminghamu pomohl do nejvyšší anglické soutěže.\n„V každém případě chci zůstat v Anglii a splnit si další velký sen, hrát Premier League,“ prohlásil na konci loňské sezóny Bednář v rozhovoru pro deník Právo.\nRoman Bednář přestoupil ze skotského Hearts of Midlothian do West Bromwiche na začátku loňské sezóny a sedmnácti brankami v sezóně pomohl svému týmu k postupu do Premier League. S klubem navíc došel až do semifinále FA Cupu, v němž byl vyřazen Portsmouthem, za který hrál v té době i další český útočník Milan Baroš.