SNĚHOVÁ VLOČKA | SASPI.cz - Literární server\n:: Na SASPI.cz je právě 39224 příspěvků, 5717 autorů a 388926 komentářů :: on-line: 1 ::\n:: SNĚHOVÁ VLOČKA ::\npublikováno: 23.09.2018, 13:08\nS Helgou jsme se sblížili. Trávili jsme spolu téměř veškerý svůj volný čas. Kromě školy, protože Helga dojížděla do Halmstadu. To nám však vůbec nevadilo. A vzhledem k tomu, že věřila, že jsme spřízněné duše, snažila se, být se mnou, co nejvíce. Začali jsme si opravdu rozumět a společně jsme objevovali na noční obloze nová souhvězdí. Možná to ani souhvězdí nebyla, ale my jsme to tak viděli. V knize, kterou jsem dostal k narozeninám, to také nebylo. Třeba nikdo taková souhvězdí ještě neobjevil, anebo jsme to viděli jen my. Prostě jsme spojili hvězdy a mysleli si, že to je souhvězdí.\nV následujících dnech jsme se také poprvé políbili. Podnět vyšel od Helgy. Samozřejmě. Vzhledem k prvnímu incidentu, který mi utkvěl dlouho v paměti, jsem nechal veškerou aktivitu na ní. Později jsem ten odstup překonal, chytil jí za ruku a vodil se s ní po Glommenu.\nAno, to je moje holka, chlubil jsem se.\nJakmile náš vztah dosáhl hlubší úrovně, představila mě rodičům. Její otec mě přijal s obavou, abychom se neodstěhovali. Bylo to vtipné, protože Helga představila rodičům oficiálně svého prvního kluka a oni se už báli, abychom se neodstěhovali. Ujistil jsem je, za nás oba, že nehodláme Glommen opustit.\nKdyž měla 7. listopadu Helga narozeniny, pozvala mě domů na rodinnou oslavu. Přijel i její bratr Ralf, který byl na internátní škole v Göteborgu.\nJako narozeninový dárek jsem jí dal výlet k Tyvärr lake. Místo, kam jí vezmu, jsem jí však neprozradil.\n„Vážně mi to neřekneš?“ udivila se.\n„Je to přece překvapení.“\n„A opravdu tam pojedeme autem?“ zeptala se, když jsem jí řekl, že se tam dostaneme autem, které si půjčím od svého otce.\n„Budu celý týden nedočkavá,“ dodala s úsměvem na tváři.\n„Stejně tak jako já,“ pousmál jsem se a políbil ji.\nRodinná oslava skončila krátce před sedmou. Helga se nabídla, že mě doprovodí. S tím, že u mě ještě chvíli zůstane. A tak se stalo. Když jsme dorazili, potkali jsme se s otcem, který mířil do přístavu. Na zimu byly všechny lodě v docích a opravovali se. Ani tato zima nebyla výjimkou.\nNebyla u nás poprvé, ale vždy byl otec doma. Dnes jsme byli doma úplně sami. Napadlo mě, že bych se jí mohl svěřit, že jsem komunikoval s mamkou, když byla v tom Medelvägu.\n„Možná bych ti chtěl říct jedno tajemství,“ spustil jsem a požádal Helgu, aby si raději sedla.\n„A mám se bát?!“ zeptal se s úsměvem na tváři.\n„O moji mámu.“\n„Ano, je to dost dávno.“\n„Možná mám tušení, kam…“\n„…neumím mluvit s mrtvými. Jestli myslíš tohle?!“ přerušil jsem ji.\n„No, myslela jsem, že…?“\n„…než umřela, poukázala na kámen jménem Šiva Lingam. V tu chvíli jsem tomu moc nerozuměl. Když jsem však ten kámen našel a dal si ho do ruky a použil ho, pochopil jsem.“\n„Použil?“ udivila se.\n„Ano, použil jsem ho jako spojení mezi tímto světem…,“ ukázal jsem rukou kolem sebe. „…a tím jiným světem. Moje mamka ho nazvala Medelväg – Svět uprostřed. Tam jsem s ní mohl mluvit.“\n„Chceš mi říct, že jsi s ní mluvil, i když byla mrtvá?“\n„Ona nebyla mrtvá, její duše byla ve sněhové vločce.“\n„No, páni!“ vyhrkla.\nSeděla a koulela očima do stran. Myslím, že z toho byla pěkně překvapená. Nebylo se čemu divit, také bych z toho byl v šoku.\n„A co bylo dál?!“ pobídla mě.\n„Stál jsem v takovém fialovém kruhu, který mě chránil, před mrazem.“\n„Ten svět Medelväg, byl tam mráz?“\n„Byla to bílá krajina, ale věděl jsem od mamky, že tam je mráz. Jí to nevadilo, ale já bych zmrzl.“\n„A máš ten kámen ještě?“\n„Mám, ale nepoužívám ho.“\n„Když jsem ho používal, zjevila se jakási strážkyně toho světa Medelväg, jmenovala se Skugga a ta mi chtěla ublížit. Mamka mi řekla, že když ho uložím do země, už mě nebude ohrožovat…“\n„…takže už se s mamkou nevídáš?“\n„Bylo to v zimě. Proto se stala sněhovou vločkou. Když přišlo jaro, rozloučili jsme se spolu a ona odešla ke světlu.“\n„A tys ten kámen neuložil do země, jak ti mamka řekla?“\n„Uložil,“ pokynul jsem hlavou. „Ale po nějaké době jsem ho chtěl vidět znovu. Možná jen zkontrolovat nebo…“\n„…přitahoval tě,“ pousmála se.\n„Ano, svým způsobem.“\n„Nebál ses, že se objeví Skugga?“\n„Nepoužívám ho. Je to talisman. Vzpomínka na moji mámu.“\n„Myslíš, že by to fungovalo?“\n„Já nevím, není důvod ho použít,“ odvětil jsem a zvedl se.\nDáme si čaj, prolétlo mi hlavou.\n„Čaj?“ zeptal jsem se.\nOdešel jsem do kuchyně udělat teplý čaj. Když jsem se vrátil, Helga už ležela v mé posteli.\nV první moment jsem nevěděl, jak mám zareagovat.\nMám si myslet, že se bude chtít milovat?\nPoložil jsem hrnky s čajem na stolek a usmál se.\n„Přidáš se?“ zeptala se a vystrčila ruce z peřiny, aby bylo jasné, že je pod peřinou nahá.\n„Jo, určitě,“ pousmál jsem se a začal se svlékat.\nTen den jsme se spolu poprvé milovali.\nO týden později se počasí umoudřilo a silné mrazy ustoupily. Mohl jsem tak splnit můj narozeninový dárek pro Helgu. Výlet.\nPůjčil jsem si otcův vůz a přijel před dům Johanssonových. Zastavil jsem a dvakrát zatroubil. Helga vyběhla, zamávala rodičům a nastoupila.\n„A kam mě vezmeš? Už mi to prozradíš?“ zeptala se Helga zvědavě.\n„To je překvapení,“ odvětil jsem a nastartoval tátovu čtyřicet sedmičku.\nCestou jsem ji však prozradil, že jedeme k malému jezírku, které kdosi pojmenoval Smutné jezero.\n„Bude se ti tam líbit,“ dodal jsem.\n„Nevydržel jsi to?!“ pousmála se Helga.\n„Ne,“ kývl jsem a podíval se na ní.\nJakmile jsem vrátil pohled dopředu, objevil se v zatáčce vůz, který jel dost velkou rychlostí. Myslím, že i kdybych chtěl, nestačím se mu vyhnout. Najel totiž koly do protisměru. Srážce jsem nemohl zabránit.\nTátova čtyřicet sedmička po nárazu s protijedoucím vozem skončila ve strouze.\nZe silnice to muselo vypadat hrozivě. Vůz byl zabořený v zemi. Měl rozbité čelní sklo, vylomené dveře u řidiče. Kabina nahnutá k pravé straně. Řidič při nárazu do země, vypadl ven. Nehýbal se. Nejevil známky života. Spolujezdec. V tomto případě, spolujezdkyně, seděla stále v kabině. Zhluboka vydechovala. Měla jen povrchové zranění na hlavě, jinak byla v pořádku. Zachránil jí bezpečnostní pás, který měla celou cestu zapnutý. Řidičův pás při nárazu praskl. Policista, který přijel k nehodě jako první, se tomu divil, ale stalo se.\nŘidiče odvezli do nemocnice. Byl v bezvědomí. Spolujezdkyni, která z toho vyvázla bez vážnějšího zraněn, odvezl policejní vůz. Pro jistotu.\nNež jsem opustil své tělo, uviděl jsem, jak u mě sedí otec a drží mě za ruku.\nPak jsem najednou slyšel povědomý hlas. Díval jsem se kolem, ale nikoho jsem neviděl.\nHlas se přibližoval. Prostor kolem začínal světlat, až se najednou přede mnou objevila bílá krajina. Sníh? Je to vážně sníh?\n„Magnusi!“ opakoval znovu hlas, který jsem slyšel na začátku.\nNikoho jsem neviděl, ale podvědomě jsem mu chtěl odpovědět. Pokusil jsem se o to, ale nešlo to. Lapal jsem po dechu.\n„Magnusi, slyšíš mě!“\n„Ano,“ promluvil jsem konečně.\nSnažil jsem se rozhlédnout, kde to jsem. Z posledních vzpomínek jsem si pamatoval nemocnici.\n„Bože!“ vyhrkl jsem v momentě, když jsem kolem sebe uviděl tisíce sněhových vloček.\nJsem snad také sněhová vločka? Stejně jako mamka, když jsem za ní chodil?\n„Magnusi, vím, že tady jsi,“ pronesl hlas a já si uvědomil, že jediný, kdo ví, že by se tohle mohlo stát, je Helga.\n„Slyším tě. Děkuji. Už jsem myslela, že to nebude fungovat.“\n„Našla jsi Šiva Lingam?“\n„Nebylo to složité. Měl jsi ho v kapse u kalhot.“\n„Jsem rád, že jsi mi věřila, když jsem ti vyprávěl svůj příběh o setkání s mojí mamkou.“\n„Pro někoho nesmysl, ale pro mě jen lehce neuvěřitelné.“\nCítil jsem v sobě pocit radosti. Možná bych se i smál, ale stala se ze mě sněhová vločka. Uvězněna uprostřed bílé krajiny.\n„Umírám?“ zeptal jsem se.\n„Jsi v bezvědomí. Lékaři jsou sice skeptičtí, ale já věřím, že se vrátíš,“ odvětila.\n„Je zvláštní, že jsem tady, když nejsem mrtvý.“\n„Jsem ráda, že s tebou mohu mluvit, ale raději bych byla ráda, kdyby ses vrátil.“\n„Co tátův vůz?“\n„Skončil ve strouze.“\n„Asi neměl radost.“\n„Myslím, že v tuhle chvíli nemyslí na auto.“\n„Nezapomeň, že tu nemůžeš být dlouho.“\n„Ano, vím. Uslyšíme se později. Opatruj se.“\nRozloučili jsme se a hlas Helgy jsem uslyšel zase, až po nějaké době. Po dobu mé přítomnosti zde v bílé krajině, za mnou přišla ještě mnohokrát…\nTy chvíle strávené uvnitř bílé krajiny byly pro mě něco, jako satisfakce, že vím, jaké to bylo, když jsem byl na druhé straně a mamka byla zde. Jako sněhová vločka.\nPřesto bylo zvláštní, že jsem byl tady a přitom jsem neumřel.\nByl to divný pocit. Nemít tělo, ruce, nohy. Plachtit jen díky větru, který s námi házel ze strany na stranu. Když jsem tak plachtil kolem, myslel jsem v první okamžik, že potkám mamku. To jsem však nemohl. Odešla do světla před mnoha roky. Rozloučili jsme se. Nechtěl jsem, aby odešla. Bylo mi smutno. Moc jsem tomu všemu nerozuměl, ale věděl jsem, že kdyby nemusela odejít, neodešla by. Nikdy by mě neopustila. Byla to moje máma.\nDnes vím, že to tak mělo být. A jsem vděčný za ty poslední chvíle s ní strávené, zde v bílé krajině.\n„Teď vím, jak ses cítila mami. Byla jsi plná pochopení a odpuštění. Byla jsi šťastná a připravená odejít do světla…,“\nNajednou se objevil velký kruh a v něm podivný symbol. Všechno kolem se rozzářilo…\nProcitl jsem a otevřel oči. U postele seděl otec a sestřička, která se usmála, jakmile uviděla, že jsem otevřel oči.\n„Synku!“ sykl otec a radostí mu vyhrkly slzy.\n„Odpočívej, moc nemluv. Dojdu pro lékaře,“ ozval se jemný hlas sestřičky v bílém.\n„Sněhová vločka,“ pronesl jsem a zlehka se usmál.\n„Co jsi říkal?“ zeptal se otec.\n„Myslím, že řekl sněhová vločka,“ ozvala se sestřička.\nUkázal jsem na ní. Byla v bílém a v tu chvíli jsem si myslel, že je také sněhová vločka.\n„Už jsi zpátky,“ řekl otec a znovu se usmál.\n„Ano,“ přivřel jsem víčka.\nPo chvilce dorazil doktor.\n„Tak jsme se probudili. Mám z toho radost,“ pronesl a rukou mi sáhl na zápěstí.\nZměřil mi tep a stetoskopem si poslechl mé srdce.\n„Srdce je trochu pomalejší, ale myslím, že je to normálním,“ poznamenal.\n„Ko-lik je ta-ko-vých jako jsem já, co se probu-di-li?“ zeptal jsem se.\nJeště jsem nedokázal spojit všechny slova v jednu větu, ale žil jsem. To bylo to nejdůležitější.\n„Upřímně?!“ podíval se na mě. „Jsi první. Byl jsi v bezvědomí skoro 24 dnů,“ odvětil\nOtec se otočil k doktorovi. „Kdy bude moci jít domu?“\n„Na to nespěchejte, pane Verkasi. Ještě musíme udělat všechna vyšetření. Jestliže bude vše v pořádku, do třech dnů ho pustíme,“ odvětil.\nDoktor se poté postavil a odešel.\n„Proč si řekl té sestře sněhová vločka?“ zeptal se mě otec, když jsme byly v místnosti sami.\n„Možná víš, proč.“\n„Asi vím, a jsem rád, že jsi se svou matkou mohl být.“\n„Jsem rád, že jsi zpět,“ odvětil\n„Byla tu Helga?“\n„Jistě. Skoro každý den.“\nNa mé tváři se objevil spokojený úsměv.\nOdpoledne se ve dveřích objevila Helga.\n„Jsem moc ráda, že jsi zpět,“ pronesla a objala mě.\n„Miluji tě,“ zašeptal jsem ji do ucha.\n„A já tebe,“ usmála se a pohladila mě po tváři.\n„Musím říct, že jsi mě překvapila…“\n„…sněhová vločka?“ zareagovala okamžitě.\n„Bylo to první, co mě napadlo, když jsi upadl do bezvědomí,“ vysvětlila a posadila se ke mně na postel.\n„Jedině, co si z toho pamatuji, je tvůj hlas. Tvá přítomnost.“\n„A kde jsi byl? Nic?“\n„Nic. Jen ten pocit, že jsem byl někde. Všude bylo bílo, ale co se během té doby událo, nic.“\n„Nebuď z toho smutný.“\n„To nejsem. Jen jsem z toho trochu zmatený. Jaký to mělo význam, že jsem se tam ocitl? Něco jsem prožil, nějaký okamžik – má duše, byl jsem někde a to z nějakého důvodu.“\n„Nejdůležitější je, že jsi zpátky,“ poznamenala a chytla mě za ruku.\nTo odpoledne mi vyprávěla, co dělala celou dobu beze mě. Jak se snažila najít myšlenky ve hvězdách a přírodě, která jí podvědomě povzbuzovala, když ztrácela naději, že se neprobudím.\nO tři dny později jsem už ležel doma v posteli, když za mnou přišel otec a předal mi dopis.\n„Kdo mi píše?“ zeptal jsem se.\n„Podle zpáteční adresy, je to Erik,“ odvětil.\n„Erik?“ zaradoval jsem se a natahoval ruce.\nByl jsem zvědavý, protože jestli to byl dopis od něho, mohl bych se dozvědět, jak dopadl u faráře Harvika.\njsem rád, že jsi přesvědčil mé rodiče, aby mě odvezli k faráři Harvikovi. Nevím, jak jsi dokázal přesvědčit, hlavně mého otce, ale dokázal jsi to. Ani nevím, co ti napsat. Jen děkuji, nestačí. Takže možná zvolím to, co bys udělat ty. Začal bych od začátku.\nNa univerzitě jsem potkal učitele, který se zajímal o symboly, jejich významy. Nic, co by mě mělo překvapit. Vědecká univerzita. Ale on šel do hloubky, temnota, démoni, duchové, čarodějnice. Snažil se najít odpovědi v různých knihách popisující posmrtný život. Dokonce si myslel, že vesmír je brána do jiných světů a planety jsou sídlem různých démonických entit. Byl fakt zvláštní. Snažil jsem se mu říct, že temnota a světlo k sobě patří, i když bez světla by temnota, jako tma neexistovala. Vyvracel mi to. A já poslouchal a poslouchal. Během měsíců našich rozhovorů jsem jeho vyprávění totálně podlehl a začal se zajímat o symboly vyjadřující temnotu. Jako bych zapomněl, že světlo je to lepší. Temnota nikdy nic dobrého nikomu nepřinesla a nikdy nepřinese.\nKdyž jsem se dozvěděl, že se učitel rozhodl přestěhovat do Malmö, Byl jsem zklamaný. Chtěl jsem se mu zavděčit a tak jsem studoval jednu knihu popisující černou magii. Chtěl jsem se naučit vyvolat ducha, abych ho ohromil. Vím, co si myslíš. Také si uvědomuji, že to byla hloupost. V tu chvíli jsem na nic jiného nemyslel. Chtěl jsem ho udržet na této škole. Ducha jsem nevyvolal, alespoň ne takového, jaká byla moje představa. Sakra, nevím, jestli bych ti to měl psát. Ale moje máma mi řekla, že bych ti měl napsat dopis a všechno, co cítím do něho vložit. Tak jsem začal psát. Psal jsem několik hodin a myslel na pravdu, kterou ti musím říct. Zasloužíš si to.\nDruhý den nám oznámili, že profesor historie Roland Söndersen zemřel. Byl to šok. Napadlo mě, že jsem za to mohl já. Byl jsem první, který se zeptal, jak zemřel. Bylo mi řečeno, že ho srazilo auto. Věděl jsem, že to nebyla náhoda a pocit viny mě užíral další dva týdny. Pak jsem se jednoho dne probudil a cítil se divně. Od té doby jsem začal mít proměnlivé nálady. Cítil jsem se podrážděný, zlý a někdy bláznivě veselý. Jako bych to nebyl já. A nebyl, ale to ty už víš.\nJsem rád, že jsi přijel a odhalil můj problém. Farář Harvik mě pak nějakými zaříkávadly zbavil té zbloudilé duše. Jsem přesvědčen, že to byl profesor historie Söndersen, který se na mě přilepil.\nBláznivé že? Nikomu jinému bych to také nevyprávěl.\nTakže, ještě jednou děkuji. Jsem tvůj velký dlužník. Mám pozdravovat od rodičů, Budeš u nás vždy vítán, takže než odletím do Guatemaly prozkoumat Aztécké stavby, rád tě uvidím.\nMěj se dobře, Erik.\nKdyž jsem dočetl Erikův dopis, byl jsem plný dojmů.\nTakže farář Harvik je převaděč nebo vykladač podle Guderssenovy kroniky, prolétlo mi hlavou.\nV každém případě mě potěšilo, že si Erik uvědomil, kde udělal chybu. Ne každý si to dokáže uvědomit nebo přiznat. Erik to udělal a z toho jsem měl největší radost. Rozhodně bychom se před jeho odletem do Guatemaly mohli setkat.\n„Díky, Eriku, že jsi napsal,“ šeptl jsem a dopis odložil na stolek.\nPřikryl jsem se peřinou a na chvíli usnul. Probudil mě až otec, když mi přinesl večeři.\nKrátce po večeři jsme měli zajímavého hosta.\n„Magnusi, někdo za tebou přišel,“ ozval se z dálky otec.\nZpozorněl jsem a vyhlížel osobu, která se objeví ve dveřích mého pokoje.\n„Zdravím, Magnusi,“ pronesl hlas našeho faráře Harvika.\n„Co vy tady, faráři?!“ udivil jsem se. „Dobrý večer.“\nV duchu jsem však byl rád, protože přišel jako na zavolanou.\n„Jak se ti daří? Slyšel jsem od tvého otce, co se ti přihodilo,“ spustil.\n„Už jsem v pořádku.“\n„Dneska mi přišel dopis od Erika Svenssona,“ vyzdvihl jsem důležitost této zprávy.\n„Skutečně? Věřím, že mu je už lépe.“\n„Podle slov v dopise bych řekl, že ano.“\n„To jsem moc rád,“ pousmál se a posadil se na židli.\n„Jaké to bylo?“\n„A co máš přesně na mysli, Magnusi?“\n„Myslím to s tím Erikem.“\n„Nemusíš se bát, Magnusi. Nejsem žádný exorcista, ale duchové jsou stvoření, která potřebují zvláštní způsob zacházení.“\n„Zbavil jste ho toho ducha?“\n„A byl ten duch opravdu zlý?“\n„Já si myslím, že byl jen zmatený a ztracený v tomto světě. Ve světě kam nepatřil.“\n„Ano,“ pokynul hlavou a pousmál se. „Tys četl o zbloudilých duší v Guderssenově kronice, že?“\n„Ovšem. Píše tam o nich,“ odpověděl jsem.\n„Takové znalosti nejsou nikdy na škodu.“\n„Jste převaděč nebo vykladač?“ zeptal jsem se.\n„Jsem farář místního kostela,“ odvětil s úsměvem na tváři. „A co mi Bůh poví nebo poradí, udělám.“\n„Myslím, že Bůh nechtěl, aby se to Erikovi stalo.“\n„Ne, to určitě. V mnoha věcech si za to můžeme sami,“ dodal s pokynutím hlavy.\nChvilkové ticho přerušil opět hlas faráře Harvika.\n„Když jsme u těch zbloudilých duší, tak před týdnem se na mém kázání objevila dívka. Nikdy jsem ji v Glommen neviděl.“\n„Mluvil jste s ní?“\n„Samozřejmě. Zajímalo mě, ke komu patří.“\n„Chvíli mlčela a pak řekla své jméno.“\n„A to jméno vám prozradilo, ke komu patří?“\n„Ne tak docela. Řekla mi své křestní jméno. Margareta a později řekla, Magnus.“\n„Vážně? Já ale žádnou Margaretu neznám.“\n„Vidíš a já myslel, že když řekla tvé jméno, možná budeš vědět.“\n„Jestli nemyslela Magnuse Sweera?“\n„Byl jsem u Sweerů, ale také žádnou Margaretu neznají.“\n„A co jste s ní udělal?“\n„Poskytnul jsem jí přece přístřeší,“ pousmál se a vstal.\n„Rád bych si s ní promluvil později,“ projevil jsem přání se s ní setkat.\n„Věřím, že k tomu dojde,“ podotkl. „Erik asi neví, že jsi byl v bezvědomí, že?“ zeptal se farář, když už stál u dveří.\nByl na odchodu, ale čekal na mou odpověď.\n„Myslím, že ne. Kdo by mu to také řekl,“ odvětil jsem.\n„Odpočívej, ať jsi zdravý. Zatím se opatruj,“ popřál mi brzké uzdravení a odešel z mého pokoje.\nGardenboy 01.10.2018, 10:46:44\nČítalo sa dobre, teším sa na finále a potom na ďalší príbeh.\nŠíma 23.09.2018, 13:08:05\nNapínavá část, už jsem měl o našeho hrdinu strach, když měl se svou dívkou autonehodu a ocitl se ve světě sněhových vloček (či jak to nazvat). Naštěstí se z "druhé strany" vrátil a procitl z bezvědomí. Uvidíme, kam bude vyprávění dál směřovat...\nze dne 27.09.2018, 19:12:41\nděkuji za komentář. Napětí vrcholí, už se to blíží do finále :)\nPiková dáma (18...


Texty: SITTOVÁ, Gabriela a LONGINOVÁ, Martina: Krajská přehlídka dětských recitátorů Kolín 4.4. 2009. Deník Dětské scény Trutnov 2009, č. 0, s. 3, 4.\nKRAJSKÁ PŘEHLÍDKA DĚTSKÝCH RECITÁTORŮ Kolín 4. 4. 2009\nKrajské kolo soutěžní přehlídky dětských recitátorů v rámci Dětské scény 2009 se v Kolíně konalo 4. dubna. Jeden z prvních letošních slunečných dní jsme tedy trávili v tmavých prostorách kolínského DDM, snad jen přestávky se daly využít ke krátkému protažení na vzduchu.\nPřehlídka první a druhé kategorie probíhala odděleně od kategorie třetí a čtvrté. To sice šetří čas, na druhou stranu se ale recitátoři vzájemně nemohou sledovat a jejich doprovod nezíská ucelený pohled na přehlídku.\nPřehlídku jako vždy zahajoval ředitel zdejšího DDM Luboš Votroubek, který pokaždé všechny účastníky velmi srdečně vítá, žel Bohu je ale přehlídka v Kolíně pořád jaksi v neopečovaném stavu. V předchozích letech, kdy se konala v prostorách kolínské ZUŠ, mysleli organizátoři na rozhovory recitátorů s porotou, uvažovalo se dokonce i o samostatné diskusi určené doprovodu recitátorů. Letos se na tyto „přežitky“ pozapomnělo. Jistým oživením přehlídky třetí a čtvrté kategorie měly být dvě dívky, které účastníky programem provázely. Svým stylem moderování ovšem dodávaly přehlídce spíše charakter organizovaného vyvolávání k tabuli. Stupínek, na němž se recitovalo, měl tu nevýhodu, že když se na něj recitátoři postavili, padl jim do obličeje stín jakési papírové dekorace zavěšené u stropu... Organizace přehlídky je věc náročná a všechna čest patří těm, kteří se do toho pustí. V Kolíně jsem ale zažila trochu zklamání. Přehlídka tu jaksi přešlapuje na místě a v něčem dělá spíš krůčky zpět.\nHodnocení výkonů recitátorů 1. a 2. kategorie\nVystoupení všech recitátorů v nejmladší kategorii byla letos velmi radostná. Dámy v porotě – Martina Longinová, Helena Malehová a Lada Austová – se shodly na tom, že děti přinášely na jeviště potěšení z vyprávění a na svůj věk nečekaně vyspělé přednesy. Dramaturgicky byla tato kategorie velmi pestrá, objevovaly se sice převážně texty již osvědčené a známé, ale za to od kvalitních autorů. Bylo s podivem, jak některé děti v tomto věku dovedly text náležitě vystavět, pracovat s veršem, vlastním výkladem a dokonce i s humorem a pointou. Tu a tam se sice objevovaly zpěvavé intonace a přílišné akcentování slov, jak tomu u nejmladších často bývá, ale děti byli převážně přirozené, velice kontaktní a byla z nich cítit radost ze sdělování. Na škodu některým výkonům bylo rychlejší tempo, mnohdy až moc krátké texty a také některé výslovnostní nedostatky. O poměrně vysoké úrovni této kategorie svědčí i to, že se porota rozhodla udělit dvě ceny poroty Ondřeji Rysovi a Ingrid Tillmanové a také čtyři čestná uznání.\nVe druhé kategorii se již porotkyně tak moc neradovaly, naopak, byly zde mnohé rezervy. To bylo zřejmé již ve výběru textů - mnozí recitátoři zůstali svou volbou textu spíše v 1.kategorii nebo využili jen nabídku svých čítanek. Bylo znát, že málo čtou a s výběrem jim spíše „pomáhala“ paní učitelka. Dramaturgie by se tedy dala označit jako velmi nepřesvědčivá, taktéž i výkony. Recitátoři mnohdy nedovedli vůbec pracovat s textem, jeho výstavbou, pauzou, sdělením myšlenky, závěrem. Často ilustrovali slova a přehnaně modulovali hlasem. Objevilo se tu letos opravdu pramálo zajímavých přednesů. Porota poslala do národní přehlídky Zuzanu Heřmanovou, která dokázala citlivě a osobitě interpretovat Hurníkův text Zvonek, v němž se jí též podařilo nenásilně sdělit poselství. Udržela diváckou pozornost, vypravěčskou linii obohacenou o vlastní výklad a nepřehrávala postavy. Další postupující je Barbora Svobodová s Macourkovou prózou Krocan. Text byl dobře vyložený, přednes kultivovaný, výrazný a dobrý i po technické stránce. Recitátorka interpretovala s gustem, humorem i kontaktem, povedla se jí pointa. Dále byla udělena tři čestná uznání.\nHodnocení recitátorů 3. a 4. kategorie\nTřetí a čtvrtou kategorii hodnotila porota ve složení Zlata Houšková, Gabriela Sittová, Radek Marušák.\nOcenění s postupem na celostátní přehlídku si ze třetí kategorie odnesla Markéta Brabcová a Václav Beran. Markéta se představila v textech Pohádečka od Petra Nikla a Zlý pes od Ivana Wernische. Zejména v prvním textu zaujala porotu přesnou mírou nadhledu a lehkostí, se kterou si pohrávala se slovním humorem. Václav Beran potom porotu jednoznačně zaujal jak výběrem textů – recitoval Psí přátelství od Ivana Andrejeviče Krylova a Blešku a vešku Jana Wericha – tak svým velkým zaujetím, s nímž texty interpretoval. Václav byl v kategorii jedním z mála, kdo dokázal pracovat s přehlednou strukturou textu, gradací, očním kontaktem atp. Jeho výkony výrazně převýšily úroveň ostatních recitátorů ve třetí kategorii.\nPorota zde udělila ještě dalších šest čestných uznání. Celkově byla úroveň třetí kategorie spíše průměrná, mezi texty ani v Kolíně nechyběla Macourkova Kateřinka a tlustý červený svetr, Suchého Monolog červa a Sestra nebo Prèvertův Nespokojený dromedár. Objevil se tu ale i pozoruhodný pokus o interpretaci Morgensternova Nočního rybího zpěvu.\nVe čtvrté kategorii porota udělila ocenění s postupem dvěma recitátorům: Martině Jalůvkové a Petru Němcovi. Martina recitovala Pouťové boudy Jehana Ricta v překladu Jindřicha Hořejšího a Hledám tátu od Jiřího Žáčka. V této kategorii to byla Martina, kdo na první pohled a poslech převyšoval ostatní recitátory. Zvládla velmi náročný básnický text (Jehan Rictus) včetně práce s veršem a přesahem, hluboké pochopení textu jí umožňovalo skutečně naplnit významy jednotlivých obrazů. Citlivě přistupovala i k Žáčkovi, udržovala velmi příjemný a přirozený kontakt s divákem. Petr Němec se představil v textech Stan(ovisko) od Rudolfa Křesťana a Setkání od Jiřího Suchého. Porotu zaujal zejména prvním výkonem, ve kterém předvedl skvělý soulad mezi textem a naturelem recitátora. Prokázal dovednost vystavět situaci a najít přesnou míru, jak nakládat s Křesťanovým humorem. Taky Petr byl s diváky skutečně v kontaktu.\nI v této kategorii porota udělila ještě šest čestných uznání. Celková úroveň čtvrté kategorie byla velmi nevyvážená. Zejména ve výběru textů se ukazovala recitátorská nezkušenost a trochu póza, která k tomuto věku sice patří, ale v přednesu je potřeba s ní nějak vědomě naložit. Především dívky se představovaly v textech přílišného rozsahu a ne zrovna výsostné kvality (Miroslav Konečný: Malá prodavačka zápalek), neporadily si moc dobře s náměty, které svádějí k prvoplánovému apelu na city posluchače (Ludvík Aškenazy: Pravda, Rozhovor o smrti), při výběru z dlouhých próz nepracovaly se škrty (Petr Šabach: Hovno hoří). Někdy se mezi texty objevovaly absolutní přehmaty, a to nejen ve smyslu věkově podhraničních textů (Jiří Žáček: Jarmareční píseň na počest prvních vzduchoplavců). Dramaturgicky pozoruhodná byla bezesporu volba textu Boba Dylana Život na ulici. Je ovšem otázkou, nakolik je recitátor v tomto věku schopen text skutečně naplnit ve všech jeho významových zákoutích. Ve čtvrté kategorii už by také recitátorům slušelo, kdyby si při výběru svých textů byli vědomi toho, co dělá poezii poezií a prózu prózou. V tomto mnohé interpretační výkony dost pokulhávaly.\nGabriela Sittová, Martina Longinová


2010 – Sokolov: Dřevěné spojené domy stojí v kostele (4198) (TV Západ) | ZPRÁVY - Karlovarský kraj | REGIONZAPAD.CZ\n2010 – Sokolov: Dřevěné spojené domy stojí v kostele (4198) (TV Západ)\nUmělecký objekt, sestávající se ze dvou do sebe prostupujících dřevěných konstrukcí domů, představuje v sokolovském klášterním kostele sochař Václav Fiala. Výstava má název Můj dům, tvůj dům. Staré trámy ze stavení v pohraničí použil autor záměrně.\n„Pokusil jsem se postavit pomník ztraceným domům ze šumavských samot, které měly tu smůlu, že stály v nesprávný čas na nesprávném místě,“ uvádí autor v programu výstavy.\nNa díle jsou patrné rezivé hřeby i díry po střelbě a další stopy minulých časů. Autor díla je znám svými monumenty ze dřeva, kovu i kamene. Město březová zapůjčilo na výstavu informační tabule o zaniklých obcích na Březovsku. V listopadu se pak budou na místech těchto sídel instalovat. Zájemci si mohou prohlédnout také knihu, která obsahuje další podrobnosti.\nVýstava potrvá do 28. října a vstup je volný.\nčt 12.11.2020 12:00\n2010, archiv, sokolov, kostel, dřevěné domy, výstava, václav fiala


Leták PK: „Týden neklidu“ skončil. Co dál? | Přátelé komunizace\nLetákovou formou se pokoušíme o kritickou reflexi vnitřního limitu studentského hnutí, které po Týdnu neklidu završilo svoji první fázi. Tímto limitem je pro nás obrana postavení studenta, jak je definováno kapitalistickými společenskými vztahy, před neúprosnou logikou vývoje těchto vztahů, která směřuje k omezení přístupu na vysokou školu a prekarizaci studentského postavení ve smyslu jeho pružného přizpůsobování potřebám trhu práce. Hájíme tedy dlouhodobě neobhajitelné a do té míry požadujeme nemožné: antikapitalistický aspekt je ve studentském boji implicitně přítomen. Povede v druhé fázi hnutí ke zpochybnění či dokonce překonání stávajícího limitu? Prodere se izolační politickou vrstvou demokratické kritiky deficitu demokracie v ČR? Uvidíme…\n„Týden neklidu“ skončil. Co dál?\nNa diskusi během okupace FaVU (Brno) padaly reakce: „Měsíc neklidu, rok neklidu!“ „Generální stávka!“ A po protestech zůstává malá menšina studentů, která je odhodlána v duchu této odpovědi jednat. Je si totiž vědoma, že 20 000 studentů v ulicích českých měst byl sice impozantní úspěch, ale ničeho se tím nedosáhlo. Nebude-li se pokračovat, byl „Týden neklidu“ jen vzrušující změnou v každodenním stereotypu studia a práce na akademické půdě. Tato situace tak před nás staví hlavolam: „Jak bojovat dál?“ Žádný recept nemáme, ale cestu k jeho řešení nejspíše nalezneme skrze kolektivní sebereflexi proběhnuvší mobilizace a ujasnění si důvodů, pro něž jsme se „rozhořčili“, a cílů, za které bojujeme. Skromným příspěvkem k této snaze má být i leták, který právě čtete.\nLimit studentského hnutí\nDobeš šel „do koše“, ale iniciativa „Za svobodné vysoké školy“ dávala od začátku najevo, že problémem není ani osoba ministra školství, ani ten či onen detail v navrhované reformě, ale reforma jako celek. Kořenem kritiky byla komercionalizace univerzit, přeměna vzdělání ve zboží a se školným spojený zákaznický vztah mezi studentem a školou. Toto jádro však obalovala a obaluje do odmítnutí správních rad a manažerského řízení univerzit jakožto omezování akademických svobod a plíživé likvidace demokratických výdobytků roku 1989, což jej poněkud zastínilo. „Jádro“ i „obal“ jsou sociálně nedílně spojeny, přesto v mystifikovaném vědomí kapitalistické společnosti existují odděleně jako ekonomická a politická sféra. Obrana „svobody“ tak fungovala jako politický polštář, který hnutí dovolil nekonfrontovat se přímo s jádrem problému. Nemuselo narazit na proklamovanou ekonomickou „nutnost“ reforem a odmrštit ji skrze jednotné a jasné odmítnutí školného a byznysu ve vzdělávání. Naopak mohlo splynout se současnými správci vysokého školství – rektory a senáty – na pozici reformy ano, ale demokraticky vydiskutované, propracovanější, jiné.\nJe třeba si přiznat, že jen díky tomu dosáhlo hnutí své masovosti. Podpořili ho i ti studenti a pedagogové, kteří tak či onak uznávají „nutnost“ reforem. Nesouhlas se školným a dalšími aspekty komercionalizace vzdělávacího systému mohl stát v jednom šiku s různě podmíněným souhlasem. V celkovém součtu tak hnutí vyznělo jako volání po sociálně únosné a demokraticky provedené reformě vysokého školství; aby ti, kdo jsou studenty dnes, mohli studenty zůstat i zítra. Jeho limitem i silou tedy byla partikulární a rozporuplná obrana dnešního postavení studenta a pedagoga. I okrajové diskuse uvnitř hnutí o možných změnách ve způsobu výuky a „otevření“ univerzit veřejnosti zůstávaly zlepšovatelskými nástřely uvnitř stávajícího rámce, jenž zůstal nezpochybněn.\nOč v reformách jde?\nTímto určujícím kontextem není autonomní akademická obec, která dnes sice není ideální, ale v zásadě je svobodná a nepodléhá ekonomickým a politickým tlakům. Stejně tak jím není univerzitní vzdělávání, které by sice potřebovalo doznat nějakých změn, ale prozatím ještě není komodifikované. A není jím ani demokratický stát s občanskou společností. Je jím však skutečnost, že vysoké školy (i stát a občanské bytí) byly a jsou organickou součástí kapitalistické společnosti (tedy společnosti založené na výrobě zboží), na jejíž reprodukci se podílejí. Veřejné školství – včetně vysokého – vždy bylo a je institucí, která formuje, kvalifikuje a alokuje zboží zvané pracovní síla, a to dle potřeb stále komplexnější dělby práce.\nUž drahnou dobu na vysokých školách probíhá proces jejich neoliberální restrukturalizace: kvantifikace a standardizace studia i práce a hodnocení akademiků, tlak, aby univerzity rozjížděly vlastní podnikatelské aktivity. Zavádí se nejrůznější studijní poplatky. Na pořad dne přichází snaha o účinné přizpůsobování vysokého školství potřebám trhu práce, což znamená flexibilitu a seškrtávání nabídky studijních programů a snižování počtu studentů (třeba skrze sociální síto školného/zápisného). Pracovní síla řady absolventů má totiž vzestupnou tendenci stávat se obtížně prodejnou, z hlediska kapitálu přinejmenším potenciálně přebytečnou. Vyhlídky na zlepšení jsou za počínající deprese mizivé. Tento „nečas nepřejde“ ani s pádem Nečasovy vlády: na straně státu si bude vynucovat další a další pokusy o adekvátní opatření bez ohledu na to, jestli bude u moci pravice nebo levice.\nV srdci kapitalismu dnes sídlí krize. Nejde však o krizi řízení, již lze vyřešit moudřejším a méně zkorumpovaným vládnutím, či návratem k silnému sociálnímu státu. Jde o krizi toho, čím kapitál je: o krizi ziskovosti, o krizi vykořisťování, jež znamená globální útok na cenu pracovní síly i na samotnou existenci mzdy. Reformy vysokého školství, penzijního systému, zdravotnictví i sociálního zabezpečení mají dva cíle: snižovat náklady kapitálu na reprodukci pracovní síly tak, že je přesouvají na jednotlivce a alespoň částečně přeměňují veřejné služby ve zboží, jehož prodej vytváří zisk. Daňová reforma i škrty v platech státních zaměstnanců útočí na reálné mzdy a novela zákoníku práce rozšiřuje prekérní formy zaměstnávání. Pracující se mají nadále zmítat mezi prací a nezaměstnaností – s notnou dávkou nejistoty, budou-li mít zítra z čeho žít, platit půjčky a hypotéku, kterými si udržují jakous takous životní úroveň.\nProti absenci budoucnosti\nPrekérní práce je zároveň něčím, co studenti zakoušejí nejen na brigádách, ale stále častěji i jako absolventi, kteří vstupují na trh práce a velmi rychle si vytvářejí břemeno dluhu (pokud ho ještě nemají). S univerzitou spojené očekávání vzestupné sociální mobility se tak stává poměrně nejistým a reforma ho pro část studentů škrtne docela. Ocitáme se vepsáni do této krizové situace, v níž nemůžeme hájit své současné postavení studentů (popřípadě pedagogů) jinak než trváním na zachování již podemletého veřejného a bezplatného školství, protože cokoli menšího by znamenalo přistoupit na logiku reforem, která právě hrozí postavení mnoha z nás podrýt ještě víc. A přitom všichni víme, že tato podoba vzdělávacího systému se z hlediska kapitálu stává anachronismem a snaha o jeho restrukturalizaci bude bez ohledu na náš vzdor tak či onak pokračovat dál. Je to nemožná, nevybojovatelná obrana.\nVydáme-li se tak či onak tímto směrem, obrátí se náš boj proti reálné (a nikoli jen proklamované) ekonomické „nutnosti“ – jasněji v něm vyvstane „nerealistický“, „antiekonomický“, a proto „protispolečenský“ aspekt. Z toho důvodu by se tyto snahy setkaly s pozitivní odezvou jen u menšiny studentstva: u těch jeho složek, které už začínají akutně pociťovat, že jejich budoucnost byla obětována na oltáři ekonomiky. Proto by radikální menšiny byly nuceny sáhnout k razantním akcím, které by jejich odporu dodaly na účinnosti, a skrze kritiku kapitalistické restrukturalizace jako celku podat ruce dalším složkám obyvatelstva, které se letos možná dají do pohybu: část pracujících, lidí na podpoře, zdravotně postižených, důchodců… Pokud se v dubnu jen vzájemně potkáme na protestních procesích, symbolicky si zastávkujeme a zaokupujeme a pak se zase rozejdeme domů, vládu moc nepostrašíme. Předzvěsti možných věcí příštích se objevovaly už ve spojitosti s „Týdnem neklidu“. Máme tím na mysli zejména rektorem a senátem v zárodku potlačený pokus o okupační stávku na univerzitě v Hradci Králové a symbolickou, leč inspirativní okupaci FaVU v Brně, která vyvrcholila spontánní blokádou silnice, již ukončila až policie.\nNevíme, jestli vývoj protireformního hnutí reálně nastolí takovou praxi, která by v našem boji rozevřela nůžky mezi obranou našeho stávajícího postavení definovaného kapitalistickou společností a jeho zpochybňováním, odmítáním. Každopádně jen tak by plánované okupace fakult a stávky na pracovištích ztratily svůj deklarativní, politický ráz a staly se místy, kde bychom se mohli pokusit artikulovat perspektivu komunizace společenských vztahů založených na přímém uspokojování našich potřeb bez toho, aby lidskou práci vysávala upíří chtivost kapitalistického zisku. Což s sebou přinese nutnost se za tímto účelem organizovat a přijímat reálná opatření. Takovýto výkyv v naší praxi by napjal dosavadní obranářský limit natolik, že by v něm mohly vznikat ruptury – „průzory“ do možné nekapitalistické budoucnosti, již si stvoříme sami.\n← Blaumachen: Nástup (ne)subjektu\nPublikace Knihovničky Starého Krtka ke stažení →


Podnikání Archivy » UdálostiExtra\nDomů TÉMA: Podnikání\nČechy v létě podnikání nelákalo, založili nejméně živností od roku 2017\nJana Malá - 6. 9. 2021\nV letních měsících začalo v České republice podnikat 14 547 lidí, o 2 842 méně než ve stejném období minulý rok a nejméně od roku 2017.\nJana Malá - 23. 8. 2021\nŘada společností hledá způsoby, jak zabránit tomu, abych se jich více dotkly další možné omezení spojené s koronavirem.\nV Česku vzniká stejně společností jako před pandemií, zaniká jich méně\nV červenci vzniklo v Česku 1 914 nových společností je to o 1/4 méně než-li v červnu a nejméně od dubna 2020.\nŽivnostníci mají naspořeno 185 miliard, o 11 % více než na konci minulého roku\nDavid Bárta - 17. 8. 2021\nÚspory firem, živnostníků a domácností v České republice v letošním prvním pololetí pokračovaly v aktuálním růstu.\nDavid Bárta - 8. 7. 2021\nV prvním pololetí roku 2021 bylo vyhlášeno 386 bankrotů obchodních společností, 3 338 bankrotů fyzických osob podnikatelů a 8 389 bankrotů.\nFirmy a podnikatelé v Česku krachují. Živnost přerušilo 56 tisíc podnikatelů, nejvíce od roku 2017\nV prvním pololetí letošního roku začalo podnikat 31 tisíc lidí, 18 tisíc jich s podnikáním přestalo a 56 tisíc jich své podnikání přerušilo.\nJana Malá - 13. 6. 2021\nMinistr průmyslu, obchodu a dopravy Karel Havlíček v pořadu na CNN Prima NEWS hovořil na téma protikoronavirových opatření. Je nezbytné dále dodržovat protikoronavirová opatření, pokud...\nV dubnu zaniklo nejméně společností od srpna 2018\nJana Malá - 17. 5. 2021\nV dubnu vzniklo 2 741 nových obchodních společností, což je po letošním březnu nejvyšší číslo za poslední tři roky. Zároveň zaniklo v České republice...\nŽeny v Česku vlastní 148 tisíc společností, vyplývá to z průzkumu\nPodnikání v České republice je stále z větší části mužskou záležitostí. Ženy vlastní nebo spoluvlastní přibližně třetinu společností, zbylé dvě třetiny jsou ve výlučném vlastnictví mužů....\nRestartujeme podnikání v Praze, hlásí pražští lídři koalice SPOLU\nJana Malá - 1. 5. 2021\nKoalice SPOLU zahájila pražskou část volební kampaně. Kandidáti, které dnes na Petříně představila lídryně pražské kandidátky Markéta Pekarová Adamová, chtějí SPOLU restartovat podnikání, dostavět...\nJana Malá - 24. 4. 2021\nDnes se na sociální síti facebook.com objevila výzva pro všechny soukromé živnostníky, která je nabádá, aby se nebáli, otevřeli své provozovny a neakceptovali aktuální...\nKauza dotace pro Agrofert VS Andrej Babiš\nCelá kauza kolem Babiše v kostce. Připomeňme, že dne 2. srpna 2018 začala platit nová pravidla pro střet zájmů při čerpání dotací. Na konci...\nBabiš je ve střetu zájmů. Agrofert dostal dotace neoprávněně\nEvropská komise aktuálně rozhodla o tom, že český premiér Andrej Babiš je ve střetu zájmů, a to z toho důvodu, že ovládá svěřenské fondy,...\nRusové jsou nejčastějšími zahraničními majiteli firem v Česku\nV České republice je aktuálně zaregistrováno 13 337 subjektů, které mají ruského vlastníka. Rusové jsou tak nejčastějšími zahraničními vlastníky českých společností. Následují Slováci, Ukrajinci...\nV březnu vzniklo v České republice 3 031 obchodních spolešností, o 453 více než v únoru a nejvíce od března 2017. Zároveň zaniklo 1 260 obchodních společností, o 162...\nVáclav Prokůpek - 16. 4. 2021\nPodnikání není pro každého. To už věděl slavný Seneca! Který dokonce říkal, že je pro docela malou skupinu lidí. Mnoho z nás má svou vášeň či...\nV březnu bylo počtvrté během 6 měsíců podáno více než 100 návrhů na bankrot...\nV březnu letošního roku bylo vyhlášeno 67 bankrotů obchodních společností, 602 bankrotů fyzických osob podnikatelů a 1 528 osobních bankrotů. Zároveň bylo podáno 114...\nŽivnostníci mají stále větší problémy se splácením svých úvěrů\nSpolečnosti a podnikatelé v České republice mají stále větší problémy se splácením svých úvěrů. Od konce října, kdy skončil zákonný odklad splátek úvěrů, do...\nJana Malá - 7. 3. 2021\nV pražských Vysočanech v neděli otevřel bleší trh, jehož konání v pátek v noci a v sobotu dopoledne zabránili policisté. Uvedl to jeho provozovatel...\nLidé během posledních 12 měsíců, které byly v České republice ovlivněny řadou opatření proti šíření nového typu koronaviru, utlumili svoji podnikatelskou aktivitu méně, než...


16. listopadu 2015 11:14, aktualizováno 11:14\nV mateřské školce pracujete přes čtyřicet let. Vryly se vám některé děti do paměti tak, že na ně vzpomínáte i po letech?Určitě. A představte si, že to nejsou takové ty hodňoučké, které kam postavíte, tam je najdete. Ale jsou to ty, které vás tady tři roky mořily a zlobily. Ale do dneška, když je potkám, tak se hlásí, zdraví a jejich oblíbená věta je: „Tak co, paní učitelko, zlobí děti, zlobí?“ A už to jsou dospělí chlapi a ženské.Lidé ČeskaSeriál iDNES.czZapomeňte na politiky, vrcholové sportovce, hvězdy showbyznysu a další celebrity. V Česku žilo k 1. lednu 2014 přesně 10 512 419 lidí a příběhy mnoha z nich jsou často zajímavější. Portál iDNES.cz proto přináší seriál rozhovorů s mediálně neznámými lidmi. Pečlivě vytipoval reprezentanty sociálních či zájmových skupin napříč Českem a během roku zveřejní několik desítek rozhovorů, ve kterých zprostředkuje radosti i starosti zpovídaných.Motto projektu zní:Každý má co říci, na každém je něco zajímavého.Projekt je inspirovaný cyklem slovenského deníku SME, který dohromady spojuje dva jiné nápady - motiv z fotografického projektu Humans of New York a motiv z knih výtvarníka Vladimíra 518 Kmeny a Kmeny 0 mapující osudy různých subkultur.Máte zajímavý tip na dalšího hosta našeho seriálu?Napište nám na na adresu: lideceska@idnes.czŠkolou vám tedy prošlo už několik generací.Ano, děti, které jsem měla ve školce, už tu mají zase své děti. U jedné rodiny jsem tu měla už i tři generace - babičku, maminku a teď mám vnouče. Chodila sem do školky i moje dcera, ale nemohla jsem ji mít samozřejmě ve své třídě.To není možné?Nebylo by to dobré. Využívala by svého postavení. Ono stačilo, že byla ve vedlejší třídě. Když se jí tam zrovna nelíbilo nebo nechtěla něco dělat, tak její oblíbená výmluva byla: „Mě bolí bříško, já chci maminku.“ Holky, aby měly klid, tak mi ji sem přivedly do třídy. Ale já bych nikdy nedoporučila mít ve třídě dlouhodobě vlastní dítě. Ono na vás totiž žárlí, když třeba pochováte jiné dítě. Vy si myslíte, že se k cizím dětem chováte jako učitelka, ale vaše vlastní dítě to vidí jinak. Vidí, že na něj se doma zlobíte, ale ve školce se za tu samou věc třeba na děti nezlobíte. Dcera mi pak doma říkala, že mám raději cizí děti než ji.Kolik dětí má jedna učitelka na starosti?Do celé školky teď chodí 84 dětí. Ve třídě je jich kolem pětadvaceti a v každé se střídají dvě učitelky, jedna ráno, jedna odpoledne. Já mám teď ve třídě dokonce osmadvacet dětí, což je opravdu hodně. V minulých letech byly silné ročníky, takže jsme dostali výjimku. Když jdeme na procházku, tak musí být alespoň jedna učitelka na dvacet dětí.Máte nějakou metodu, jak je držet pohromadě, aby se nerozutekly?Máme nastavená určitá pravidla, jako třeba že v úsecích kolem silnice jdou děti seřazené. Naštěstí tady máme i volnou přírodu, lesík, kde se děti mohou pohybovat volně v určitém okruhu. Staví si domečky, běhají mezi stromy. Nedávno jsme objímali stromy a poslouchali, jestli hučí. Sbírali jsme bukvice a šišky. Děti ale mají určitá pravidla a musí je dodržovat. Když by je některé nedodrželo, někam by uteklo, tak pak musí zůstat u paní učitelky. Neříkám mu, že je to za trest, ale aby si to zapamatoval. Když zodpovídáte za cizí děti, tak se pravidla musí důsledně dodržovat.Jak často je přepočítáváte?Moc často ne. Jen když jedeme na výlet nebo když přecházíme do jiného prostředí. Děti jdou po dvojicích a já se jich ptám, jestli mají svého kamaráda. Starší děti se starají o mladší. Máme totiž věkově smíšené třídy. Je to proto, aby mohli být sourozenci pohromadě. Ale je to dobré i tím, že malé děti se učí od velkých. Učí se hrát si. Když jdeme na vycházku, tak velký má na starosti malého.Stalo se vám už, že by se některé děcko zatoulalo?To už je dávno, bylo to v zoo v Praze. Najednou jsme zjistili, že nám chybí jedno dítě. Tak jsme běželi zpátky a našli ho - zoufale stál u tygra. A jindy zase v zooparku byla umělá nora jezevce pro děti, aby si ji mohly prolézt. Byla hluboká a dlouhá. A vlezla nám tam jedna holčička, takže jsem stála u té díry a pořád na ni volala. Kdybyste mě viděli!Jak často dětem čtete?Každý den, myslím, že většina školek to tak dělá.Jaké knížky mají nejraději?Úplně všechny. Teď čteme knížku Dědečku, vyprávěj od Ladislava Špačka. Je to o společenském chování a třeba i o hygieně. Pustili jsme se do toho a děti to baví. Často také čteme klasické české pohádky. Děti je kolikrát ani neznají. V životě třeba neslyšely pohádku O neposlušných kůzlátkách. Nedávno jsem jim ji četla a pak jsme si to rekapitulovali. Říkám: „Děti, co přinesla koza kůzlátkům z města?“ A jeden chlapeček odpověděl, že kafe.Daniela RovnáNarodila se v roce 1954 v Kladně. Vystudovala střední pedagogickou školu v Berouně. V mateřských školkách pracuje dvaačtyřicátým rokem. Prošla školkami v Rynholci a Rakovníku. Nyní je vedoucí učitelkou Mateřské školy U Lesíka v Novém Strašecí.Dnes není výjimkou, že si i předškolní děti hrají s tablety a počítači. Nosí si je i do školky? Je pravda, že doma si s tím hrají hodně. Ale tady ve školce nemáme ani televizi a nenosí si sem ani tablety. Jsme tady od toho, abychom pracovali s dětmi a naučili je to, co se doma nenaučí. Televize a tabletů si užijí tam.Do jaké míry má mateřská školka i vzdělávat? Co soudíte o tom, že v některých školách se děti učí písmenka nebo angličtinu?Já vždycky říkám, že školka nejenom vzdělává, ale připravuje děti na život. Není to jen o vědomostech a znalostech. Jde o to, umět se sžít s nějakou skupinou lidí, umět spolu vycházet, řešit drobné problémy. Všechno vzdělání pak přijde samo. Samozřejmě, že také děti učíme. Ale nemělo by to záviset jen na školce. Mezi rodinou a školkou by měla být rovnocennost a partnerství. Ne, že rodiče řeknou: „Ve školce tě to naučí, my doma budeme mít jenom zábavu.“ Rodiče a školka musí táhnout za jeden provaz.Pořádají se už ve školce třídní schůzky, podobně jako ve škole?My je máme. Rodičům předvádíme ukázky práce s dětmi, aby viděli, jak dítě reaguje na učitelku, jak pracuje, jestli je samostatné. Je to proto, aby rodiče viděli, co všechno se dá s dětmi dál dělat i doma. Dnešní rodiče si v tom totiž spíš neví rady. Nebo neví, co to znamená být připraven na školu. My se jim snažíme poradit, dáváme jim metodické materiály, co s dítětem dělat, co by před nástupem do školy mělo umět. Ve školce s menšími dětmi třeba cvičíme i oblékání. Aby si všechny uměly třeba natáhnout a sundat kalhoty. Když dítě takové věci dokáže samo, tak je sebevědomější, není takové bázlivé. V současnosti hodně bojujeme s tužkou. Děti ji doma málo používají, málo kreslí. Řekla bych, že dřív měly kreslicí návyky lepší.Změnily se děti za dobu vaší kariéry?Řekla bych, že změna není v dětech - ty jsou stále stejné, ale ve stylu života rodiny. Shon, spěch a dřívější dávání dětí do kolektivních zařízení. Kromě toho děti mají už od školky spousty kroužků. Rodiče myslí, že jim tím dělají dobře, ale není to pravda. Školka má sama o sobě velmi bohatý program. Tam se zpívá, kreslí, tancuje, cvičí. Kroužky dělají totéž a pro většinu dětí je to příliš. Doma pak tráví málo času. Rodiče mají stres, protože je stále někam vodí a vyzvedají je. Když přijdou domů, tak už jsou tak unavení, že zabavit dítě televizí nebo počítačem je pro ně ideální řešení. To pak způsobuje změnu i v dětech.Mluví děti vulgárně? A snažíte se je napomínat, aby mluvily „slušně“?To se stává opravdu výjimečně. Když už se to stane, tak chybou je reagovat: „Cos to řekla? To se neříká.“ Nikdy nemáte dítěti vytýkat, že něco udělalo špatně, vy ho máte dovést k tomu, aby samo poznalo, jestli to bylo dobře nebo špatně. Já vlastně nevím, jestli u těch sprostých slov postupuji dobře. Většinou reaguji třeba: „Já jsem něco slyšela. To je takové slovo, které říkají lidé, kteří neví, jak mají správně mluvit.“ Malé děti vulgarismy nepoužívají skoro vůbec. A ti velcí už si dávají pozor, aby to paní učitelka neslyšela.Mění se nějak obliba hraček?To je stále stejné. Děti si rády staví, pořád něco vytváří z kostek, jednou loď, jindy auto nebo byt. Nesmrtelná hračka je lego. Zajímavé je, že holčičky si méně a méně hrají na domácnost, na maminky a na vaření. Ta hra už je tak nebaví. Dřív to bylo úplně běžné, že si oblékaly panenky, vařily. Dneska je na tu hru musím nějak navést, takže jim dělám třeba návštěvu, aby mi připravily hostinu.FotogalerieZobrazit fotogaleriiMyslíte si, že je správné holčičky směrovat k panenkám a chlapečky k autíčkům?To ne, to si vůbec nemyslím. Tady ve třídě to máme rozdělené na různě zaměřené hrací koutky a nijak děti nesměruji, kde a s čím si mají hrát. Ta obliba různých hraček se mění každým rokem. Příští rok to může být zase úplně jinak, až se děti obmění. Kolektiv se mi tu pořád mění, takže nemám žádný stereotyp.Jak přistupujete k jídlu? Co když některé dítě odmítá jíst, snažíte se ho k tomu přimět?Když některé dítě nechce jíst, tak ho nenutíme, ale vždycky říkám, ať alespoň ochutná. Po měsíci pak třeba zjistím, že to dítě nejen ochutnalo, ale snědlo celý talíř. Musí to být tak nějak domluvou. Při jídle poznáte, jaké mají děti stravovací návyky z domova. Je pravda, že některé nejsou zvyklé na teplá jídla a na pestrost, na zeleninu, ovoce, přílohy a na polévky. Svačiny máme samoobslužné, takže si děti samy prostírají, nosí na stůl a pak po sobě uklízí. Postupem času se většina dětí naučí jíst, i když zpočátku některé potraviny odmítají.Musí děti po obědě povinně spát?Není to povinné. My neříkáme, že chodíme spát, ale že odpočíváme. Děti spí doma v noci, tady se pouze odpočívá po pohádce. Dočtu pohádku a řeknu: „Tak děti, udělejte si pelíšek a ať se vám něco hezkého zdá.“ Všechny usnou. Spí tak hodinku. V létě, když je teplo, tak spaní vynecháme, to jsme raději venku na zahradě.Máte nějaký trik, jak utěšit dítě, kterému se stýská po rodičích?Klasicky - obejmout, držet a říct: „My tě máme taky rádi. A maminka pro tebe určitě přijde.“ To dítě musí v tu chvíli vědět, že jste tam jenom pro něj. Plakat bude třeba ještě druhý, třetí den, ale během čtrnácti dní to odezní.Pláčou děti často, když přichází do školky poprvé? Mohou s nimi tatínek nebo maminka ve školce nějakou chvíli zůstat, aby si zvykly?Představte si, že nám letos pofňukaly jen dvě děti. Poprvé rodiče určitě musí s dítětem do třídy. Většinou se mě ptají, jestli je dobré, aby tam zůstali. Já ale říkám, že když tam budou dlouho, několik dní, tak to dítě si na to zvykne a pak nebude chápat, proč najednou musí pryč. Nám se osvědčilo, že si zvyknout tak nějak šokem. První den přijdou, přivedou dítě, porozhlídnou se, vyberou hračky, pohrají si a pak rodiče řeknou: „Já teď na chviličku odejdu, zůstaneš tady s dětmi.“ Představte si, že to udělali úplně všichni rodiče. Poprvé to je jen na kratší hodinu, třeba na dvě, tři hodiny.Další rozhovory:Lidé ČeskaNepropásněte ani jeden díl, objednejte si zasílání avíz na nová pokračování seriálu do e-mailu ZDE. Minulý díl: STŘELECKÝ INSTRUKTOR: Jak vytáhnete zbraň, není návratu. Může vše zhoršitMají děti problém s počuráváním? Dá se tomu nějak předcházet?To se stává velmi málo. Ale stane se, dítě do čtyř let na to má svým způsobem nárok. Stane se, že dělá něco tak důležitého, že zapomene, počurá se a ani to neví.Vaše dcera se také stala učitelkou v mateřské školce. Pracujete dokonce v téže školce. Liší se nějak vaše pohledy na děti, přístupy k výchově? Určitě, ona je odvážnější a přístupnější novým věcem. Ale jinak je celá po mně, má to odkoukané. Má zájem stále se něco učit a jít dál. Protože jsme dvě učitelky, tak si o tom doma neustále povídáme a zjišťujeme, že na řadu věcí máme stejný náhled. Jablko zkrátka nepadá daleko od stromu. Byla jste ráda, když se dcera rozhodla pro toto povolání? Nebo jste ji třeba spíš odrazovala?Ona k tomu šla oklikou. Dělala technickou školu, pak zkoušela sociálně právní obor a nakonec speciální pedagogiku a psychologii. Chodila sem za mnou od malička, takže znala mojí práci. Nevím, jestli v mateřské školce vydrží. Já jí říkám, aby u toho nezůstávala celý život jako já.Proč?Je to opravdu vyčerpávající povolání. Ale na druhou stranu teď, když jsem starší, tak jako bych se v tom zase našla. Není to takové, jak jsem si dřív myslela, že budu úplně vycucaná, že to bude stereotyp. Ale i tady se dá najít stále něco nového, stále je co vylepšovat. Jak funguje vaše spolupráce s dcerou? Nemáte někdy ponorkovou nemoc?My se potkáme na začátku práce a na konci. Jinak se celý den moc nevidíme. Když potřebuji něco vyřídit nebo na se něčem domluvit, tak to s ní řeším běžně jako s jakoukoli jinou paní učitelkou.Radost, strach a životodpovídají všichni hosté seriáluCo vám dělá v životě radost?Práce a kamarádi. Jsem nenáročná a maximálně spokojená s tím, co dělám i koho mám kolem sebe.Z čeho máte největší strach?Strach mám o své blízké.Jak se vám žije v Česku?Já jsem tu spokojená. Tady jsem se narodila a tady zůstanu. Když chce člověk vidět něco jiného, tak si vycestuje. V posledních letech ale zjišťuji, že ani Česko pořádně neznám, že je tady mnoho krásných míst.Do jaké míry je vaše školka inkluzivní? Navštěvují ji i děti různých národnostních menšin, sociálně znevýhodněné nebo handicapované děti?Před lety jsme integrovali holčičku s Downovým syndromem. Nabídli jsme to mamince, protože ji tehdy žádná jiná školka nechtěla přijmout. Zkusili jsme to a do dneška na to s láskou vzpomínám. Ale v takovém případě je určitě potřeba asistentka, protože v osmadvaceti dětech by to sama učitelka nezvládla. Dcera tehdy přerušila školu, tak jsme jí nabídli, jestli nechce tu asistentku dělat. Tenkrát tomu přišla na chuť. Proto pak vystudovala speciální pedagogiku. Jinak tady v Novém Strašecí moc národnostních menšin nemáme.Vnímáte větší sociální rozdíly mezi dětmi?Musím říct, že ve školce vůbec ne. Ani děti to nevnímají. To až na základce. Je na učitelce, jak se děti chovají. Loni jsme tady měli chlapečka z holobytu, děti k němu přistupovaly úplně běžně.Zaskočily vás děti někdy nečekanou otázkou? Musela jste jim třeba vysvětlovat, jak se rodí děti?Představte si, že nemusela. Já bych řekla, že to vědí. Ony se mě na to ani nezeptají. Dítě někdy přijde, když má úmrtí v rodině. Řekne to úplně v klidu: „Umřela nám prababička, ona už byla hodně stará a nemocná.“ Malé děti se totiž s takovými věcmi vyrovnávají lépe. Jinak se mi nestává, že by se mě děti ptaly a já nevěděla, jak odpovědět. Nedávno mě ale zaskočila jedna holčička spíš tím, co věděla. Povídali jsme si o postavičce „pana Podzima“. Říkám, že kontroluje, jestli je všechno na zimu správně připraveno - příroda i zvířata. A ona mi říká: „Paní učitelko, zvířátka budou hibernovat.“ Tak to jsem na ni zůstala koukat. Jindy zase říká: „Paní učitelko, byly jsme s maminkou na Letišti Václava Havla.“ To prostě malé dítě neví, ona ale ví všechno. Kolikrát přijde s opravdu dost těžkou věcí pro dítě předškolního věku, chápe to a dokáže používat i cizí slova ve správném smyslu.Pečovat každý pracovní den o dvacet, pětadvacet dětí musí být vyčerpávající. Stává se vám někdy, že nechcete nikoho mladšího sedmi let ani vidět?O víkendu. To říkáme všechny učitelky: „Zítra začíná víkend, děti nechci ani vidět a hlavně slyšet.“ Ale to říkáme ve srandě. Když pak máme delší dovolenou, tak zjišťujeme, že už se vlastně zpět těšíme, že nám trochu chybí ten stres a chaos tady.Rozkřiknete se někdy na děti?Také. Když se jedná o nějaké ubližování nebo křivdu. Ale to není nějaký velký křik. Já si musím hlídat hlas, jinak bych za ta léta už nemluvila.Jaký máte názor na fyzické tresty? Nesvrbí vás někdy ruka?Svrbí, ale za ta léta už se ovládáte. Vím, že u některých případů by to v tu chvíli bylo rychlé a efektivní řešení. Ale my máme jedinou páku: slova. Co se týče trestů v rodině, tak si myslím, že má být všeho s mírou. Někdy k fyzickému trestu dojde ve chvíli, kdy rodiči ujedou nervy nebo to nechá vyvrcholit. Jsou to takové ty situace, kdy desetkrát něco řekne, jen vyhrožuje a neuskuteční to.Projekt iDNES.cz Lidé Česka: přečtěte si další rozhovory\nTémata: Lidé Česka, školka\nVystřelit v sebeobraně na člověka není jednoduché. „Je to hodně vážné rozhodnutí, ke kterému člověk musí uzrát,“ říká v... celý článek\nNěkdy napichuje jednu kanylu za druhou, jindy tráví den administrativou. Nejraději ovšem zdravotní bratr Marek Tomšů... celý článek\nNa veřejných záchodcích bývají muži výrazně pořádnější než ženy, domnívá se Zdenka Molnárová, která má na starosti... celý článek\nVyčistit pitnou vodu od zbytků léků by v Česku stálo nejméně miliarduPřed 75 lety zemřel „tatíček“ Masaryk. Za svůj kult nemohl, říká historikMusel jíst mrtvé kamarády. Přeživší havárie z And dodnes děkuje BohuObama podruhé ve dvou dnech složil prezidentský slib. Tentokrát veřejněGoebbelsovi dědicové jsou miliardáři, vlastní polovinu automobilky BMWLéčitel Paseka pomáhal kardinálům i prezidentovi. Uzdravoval v kotelněRadní vyčetli Hermanovi chaos. Kavalírová s nimi odmítla sedět u stoluZemřel jediný muž, který přežil Djatlovovu výpravu. Záhadu neobjasnilNěmci přišli o své nejdelší slovo. Bylo dvakrát delší než to české Ať už tu nikdy nestojí dům, přejí si lidé po výbuchu ve FrenštátěLedovka zasáhla Vysočinu, D1 i Olomoucký kraj, přibývá zlomeninNormou je střídavá péče, ne výchova dítěte matkou, míní Ústavní soud\nNezletilá školačka z Břeclavi natočila porno, poznal ji spolužákSe psem, který žere výkaly, není něco v pořádkuŠkolačka sháněla spolužáky do porna, filmy točili i v akvaparkuKraus vyhodil z Uvolněte se, prosím umělce Černého a jeho dvojníkyLidi, kteří topí uhlím, čekají od roku 2016 povinné revize kotlůSoutěžící z Milionáře vysoudil tři milionyNejsilnější armáda v okolí? Válčit s Poláky by bylo zničující„Lovec krokodýlů“ už jen stačil vytáhnout smrtící ostenKouzlo nechtěného, ČT24 diváky pobavila penisemMengele mi vykal a říkal: ProsímInternetový archiv nabízí časopisy dědů i Rudé právo z vašeho dětstvíNový trik: podvodník koupí zboží, z fiktivní platby pak chce peníze zpět\nRozstřel | Masturbace | Senátní volby 2016 | Důchodci | Liberec - volný čas | Severní Korea | Lidové noviny | Centrum.cz | Nehody České Budějovice | Josef Rychtář | Služební zákon | Drogy | Předčasné volby 2013 | Aha! | Amazon | Advent a Vánoce | Odchod do důchodu | Nehody na D5 | Brno-město | Havárie lodi Costa Concordia | Pardubice - volný čas | Nehody Zlín | LEO Express | Dálnice D1 | Airbus A380 | Praha-město | Zátah proti politikům a lobbistům


Recenze hotelů Karpathos - Řecko od klientů Invia.cz\nRecenze hotelů Karpathos - Řecko\nNavigace: Invia.cz Recenze Řecko Karpathos\nHotel: nerozhoduje Afoti Beach Akti Albatros (Amopi) Alimounda Mare Alos Suites (ex. Possirama Bay) Amopi Bay Anna Apartmánový dům Archontiko (Finiki) Apartmán Pantheon Apartmán Petra Apartmán Pliades Apartmán Sealand Apartmán Sea Stone Apartmány Ammos Beach Apartmány Anemoessa Apartmány Irene Apartmány Montemar Apartmány Pigadia Bay Apart Regina Apolis Ardani Bay Argo Arkesia Astron Atlantis Blue Bay Blue Sea (Amoopi) Blue Waves Bluu Bahari Castelia Bay Diakonis Dolphin Fantasy Studios Helios(Amoopi) Iliada Apartman Iolkos Irini Kalimera Krinos Kyra Panagia Lakki Beach (Amoopi) Lefkos Village Lemon Tree House Lymiatis Beach Mertonas apartments Minos Beach Miramare Bay Nereides Nina Oceanis Panorama Royal Beach Royal Mare Saint Nicolas Sarris Bay Seven Stars Sofia Sophia Studia a Apartmány Embassy Studia Aegean Sea Studia Aegean View Studia Aeolos Studia Albatros Studia Baywatch Studia Blue Horizon Studia Blue Swan Studia Corali Studia Galini Studia Iris Studia Ladis studia LEFKOS VILLAGE Studia N&B a B&N Studia N&B a B&N (Amoopi) Studia Popi studia POTALI BAY Studia Sea Melody Studia Sun Week studia White Castle Studio Gliko Oniro Sun Beach Sunset Studios Three Stars Vardes Venezia Vila Pilades vilky Neraida Votsalakia Beach (Amoopi) White Sands\nCelkem: 6 Celková spokojenost. Ostrov stojí za návštěvu, nejlépe zapůjčit vozidlo, procestovat, krásné pláže.\nCelková spokojenost. Ostrov stojí za návštěvu, nejlépe zapůjčit vozidlo, procestovat, krásné pláže. Zobrazit celou recenzi\nUbytování pěkné, klidné, majitelé se starali, častý úklid, výměna povlečení, ručníků, čistota, výhled i na moře mají všechny pokoje. Pokud však nekuřáci mají smůlu na sousedy kuřáky, pokoje s terasou (v podstatě je to jedna velká terasa s diskrétními zónami), jsou těsně vedle sebe, může být až peklo. U takto situovaného ubytování by mělo být kouření na terase zakázané a vyhrazené jiné neobtěžující místo!\nStravovali jsme se v místních tavernách po celém ostrově, nikde jsme nebyli zklamaní, výborná kvalitní řecká kuchyně za relativně dobré ceny, ve srovnání s jinými řeckými destinacemi a ostrovy. Výborná pekárna v Menetes, doporučuji navštívit.\nPláže od ubytování trošku vzdálené, je třeba počítat, že si během koupání nebudete odbíhat na pokoj. Nejbližší cca 450m, kamenitý vstup do vody, velké kameny, třeba boty. Pokud nejsou vlny, koupání je dobré, voda průzračná. V případě velkých vln je koupání, s ohledem na kameny, nebezpečné. Další pláž, cca 800m, naopak, písčitá, vhodná i pro malé děti. Po dalších cca 200m je další pláž, drobnější kameny, v moři je při vstupu s velké části kamenná deska a většinou velké vlny (milovníci vln a adrenalinu si užijí), je třeba opatrnost, najdou se ale i místečka bokem, bez desky, nebo menší deska, lehce překonatelná, ve vedlejší lagunce, tam si přijdou na své i milovníci klidných vod. Opět třeba boty do vody, desky jsou kluzké. Voda všude krásná, průzračná.\nJinak po celém ostrově je několik úžasných pláží a koupání, které rozhodně stojí za návštěvu.\nCelkem: 5,2 Mimo problémů s vybavením studia a službami spokojenost.\nMimo problémů s vybavením studia a službami spokojenost. Zobrazit celou recenzi\nDo informačních materiálů o studiu bylo potřebné uvést pravdivé informace o ubytovacím zařízení. Chyběl fén, manželská postel o šířce 150 cm byla rozviklaná, úklid žádný - po několikeré urgenci u delegátky nám bylo pěti dnech jedinkrát uklizen pokoj a vyměněny ručníky a lůžkoviny. Byl nám přidělen kbelík s mopem, abychom si uklidili sami. S takovýmto přístupem jsme se nikde v Řecku nesetkali.\nSlužby viz. výše.\nPůjčili jsme si auto a procestovali Karpathos - fantastické. Stojí to za to.\nRudolf S., 01.10.2019, Datum pobytu: 17.9. - 27.9.2019\nCelkem: 9 Krásné a klidné místo,překrásná pláž a čisté moře sevřené mezi skalami a kopcemi. Ubytování kvalitní a majitelé milí, moc nás nenadchli...\nKrásné a klidné místo,překrásná pláž a čisté moře sevřené mezi skalami a kopcemi. Ubytování kvalitní a majitelé milí, moc nás nenadchli snídaně,typické kontinentální,bez vlivu řecké kuchyně/celý týden toustový chléb, šunka,sýr,vejce,jogurt.Nikdy žádné ovoce. Mrzelo nás, že nebylo možné zakoupit žádný výlet a ani místní autobus nejezdil,takže pokud jste se chtěli dostat do města vzdáleného 16 km, tak jedině taxíkem za 60 Euro. Jinak ale hodnotím dovolenou zde jako kvalitní pro odpočinek. Zobrazit celou recenzi\nUbytování super,velká místnost s hezkým stylovým nábytkem ,krásná koupelna se sprchou s vaničkou,takže vám netekla voda po celé místnosti,jak je často zvykem v levnějších ubytováních. Výhled z balkonu do zeleně k bazénu.\nO snídaních jsem už psala.Jinak v místě je jeden minimarket velice chabě zásobený potravinami,spíš tam koupíte žabky a lehátka. Dále tam jsou 3 taverny, z čehož jedna u moře je jen známá výrobou smoothy,asi 3 druhy salátů s hamburgr. Další u moře nás a ani ostatní účastníky zájezdu nenadchla. Zato třetí taverna Sofie, umístěná hned nad ubytováním, byla super. Milá obsluha,výborná řecká kuchyně a slušné ceny.\nÚklid probíhal každý den, ručníky měnili 2x za týden.\nPláž super, jedna z nejkrásnějších na Karpathosu,proto tam vozili loděmi turisty z jiných destinací. Pro šnorchlování nevhodné,protože tam není žádný podmořský život. Voda křišťálová , pláž písčitá. Destinace není vhodná pro rodiny s malými dětmi, protože moře je ihned po pár krocích hluboké.\nIveta M., 30.09.2019, Datum pobytu: 20.9. - 27.9.2019\nOblast: Řecko, Karpathos, Hotel: Kyra Panagia\nCelkem: 8,8 Hezký, klidný, pohodový apartmán ve výborné lokalitě, kdy se dostanete příjemnou procházkou do 2 km vzdáleného hlavního města. Zařízení...\nZařízení apartmánu pěkné, funkční, odpovídajíci 3 hvězdičkám. Půjčili jsme si auto na 3 dny a procestovali celý ostrov, místa, která budeme chtít navštívit, jsme si naplánovali ještě doma. Zobrazit celou recenzi\nGabriela Plívová, 30.09.2019, Datum pobytu: 20.9. - 27.9.2019\nOblast: Řecko, Karpathos, Hotel: Apartmány Ammos Beach\nCelkem: 10 Ubytování bylo velmi pěkné, klidné místo a pan majitel byl velmi příjemný pán. Celkově jsme byli velice spokojeni.\nUbytování bylo velmi pěkné, klidné místo a pan majitel byl velmi příjemný pán. Celkově jsme byli velice spokojeni. Zobrazit celou recenzi\nčisté, každý den vynesené koše. Prostorné.\npláž byla písečná a čistá. V blízkém dosahu ubytování\nSoňa A., 30.09.2019, Datum pobytu: 20.9. - 27.9.2019\nOblast: Řecko, Karpathos, Hotel: Apartmány Montemar


Perm: Oběti střelby na univerzitě, o koho se jednalo? | Blesk.cz\nStřelec na univerzitě v Permu zabil šest lidí: Mezi oběťmi je nadaný houslista Jaroslav (†19) i mladičká Xenie (†18)\nChodbami univerzity v ruském Permu se v pondělí rozlehly výstřely. Vrah Timur Bekmansurov (†18) tam chladnokrevně zabil šest lidí a dalších devětadvacet nevinných osob zranil. Mezi oběťmi bylo mnoho mladých lidí včetně čtyřiadvacetileté Anny Ajgeldinové, která na univerzitě vyučovala, či osmnáctileté studentky Xenie Samčenkové, která je nejmladší obětí šíleného střelce.\nRuské město Perm v pondělí šokoval čin teprve osmnáctiletého mladíka Timura Bekmansurova, který se zbraní v ruce vešel do budovy tamní univerzity a rozpoutal masakr. Bekmansurov loveckou zbraní, která byla podle informací britského deníku Daily Mail vyrobena v Turecku, zastřelil šest lidí a dalších devětadvacet lidí zranil.\nDevět z nich je stále v ohrožení života a sedm muselo být převezeno do Moskvy. První záběry z místa činu ukazovaly, jak vyděšení studenti vyskakují z oken. Někteří se snažili před střelcem schovat ve třídách. Bekmansurov měl údajně prohlásit, že chce „zničit všechno“. „Svět je prohnilý a vy jste prohnilí uvnitř,“ tvrdil.\n1.Toužila učit matematiku\nAlexandra Mochová měla život před sebou. Dvacetiletá studentka se toužila stát učitelkou matematiky. Ze smrti nadané studentky jsou všichni, kteří ji znali, v šoku. „Odpočívej v pokoji,“ stojí na jejím profilu na sociální síti.\nČtyřiadvacetiletá Anna Ajgeldinová, která pocházela z Udmurtska, byla jednou z učitelek na univerzitě. Ani ji chladnokrevný vrah neušetřil.\nXenie Samčenková na univerzitu letos nastoupila. Osmnáctiletá dívka si přednášky a studentský život příliš neužila. Stala se nejmladší obětí střelce.\n4.Zkřížila mu cestu\nJekatěrina Šakirová podle záznamů z kamer vešla vrahovi přímo do rány. Devatenáctiletou studentku chladnokrevně popravil zblízka. Kondolence se objevily i na sociální síti Jekatěriny, kde ji její blízcí označují za „holubičku.“\nMargarita Engausová pracovala jako lékařka. Šestašedesátiletou doktorku všichni znali. V době, kdy se rozhodl zahájit Bekmansurov střelbu, se pohybovala na univerzitním kampusu spolu s dětmi, které tam doprovázela do univerzitní botanické zahrady. Všechny děti brutální útok přežily, nicméně Margarita byla zastřelena.\nDevatenáctiletý Jaroslav Aramlev byl nadaný houslista. Měl talent pro hudbu, ale byl i výborný student, který na univerzitě navštěvoval robotiku. „Právě teď pláču. Nerozumím tomu, proč se tohle stalo právě jemu. Jak se tohle mohlo stát?“ ptá se profesorka Alla Bujanová.\nOběti šíleného střelce-panice (†22): Otec (†43) chránil dceru (†3) vlastním tělem\nRuské úřady uveřejnily video z práce kriminalistů na místě činu.\nVideo Střelec Timur Bekmansurov na univerzitě v Permu zastřelil šest lidí. (20. 9. 2021) - YouTube/Vyšetřovací výbor Ruské federace\nStřelec zabil pět lidí včetně dítěte (†5): Tlustý panic se považoval za Terminátora\nstřelec oběti střelba univerzita perm Rusko\nkrasomila ( 21. září 2021 20:15 )\nMěl pravdu, svět je plný sobců a blbečků, jen měl spíš naběhnout někam do putyky a vystřílet nějaký vyžraný ochlasty, nebo třeba naběhnout do parlamentu. Lidí je moc a je to vesměs banda zbytečnejch a škodlivejch existencí. Každý, kdo má v sobě kousek cti, se musí stydět, že je člověk a lidstvo globálně nenávidět.\nzada ( 21. září 2021 19:10 )\nByly to děti svých rodičů, byly to ve většině krásné holky a klluk, kteří měli právo na život. Měli svoje sny. Tahle ubohá zrůda střelec si nezasloužila rychlou smrt. . Takovýhle bestie střelecký koňma roztrhat vejpůl je málo! A to kdekoli na světě!!!! Upřímnou soustrast rodinám.\nANO-travim-psy ( 21. září 2021 17:50 )\nNaše Hepnarová za minulého režimu ani nepotřebovala pušku, stačil jí starý náklaďák.\ntomik007 ( 21. září 2021 17:34 )\nUz ani ty TIMURY nedělají jako drive 🙄\nksicht ( 21. září 2021 17:02 )


Online hra Sonic rpg 1-1 zdarma | vsetu.eu\nOnline hra Sonic rpg 1-1 zdarma!\nZajimavá, zábavná hra Sonic rpg 1-1 pro zkrácení dlouhé chvíle! Přidejte si hru Sonic rpg 1-1 do svých oblíbených a nebo při hře chatujte s přáteli, kteří také hrají Sonic rpg 1-1! Nezapomeň okomentovat hru Sonic rpg 1-1 nnebo ji sdílet na některé ze socíálních sítí. Sonic rpg 1-1 zábavná hra pro každého. Zkus si ji zahrát i ty! Hraj zdarma online hru Sonic rpg 1-1 a užívej si pohody!\nPodobné hry jako hra Sonic rpg 1-1 zdarma!\nSonic mario world...\nStáhni online hry Sonic rpg 1-1\nTuto skvělou hru Sonic rpg 1-1 si můžeš taky zahrát na zábavném portálu Coolgam.cz - Sonic rpg 1-1, nebo také na stránce zde - Sonic rpg 1-1. Hraj online hry zdarma a bav se s Sonic rpg 1-1 na zábavném portálu Vsetu.eu\nKomentáře online hry Sonic rpg 1-1\nOlga Lounová - Jse...\nRAEGO - FINGO (2011 ...\nCex - "Kill Me&...


Česká policejní akademie 1. (TV film) (1993) | ČSFD.cz\nČeská policejní akademie 1. (TV film)\nBláznivá videoshow, v níž vás skvěle pobaví postavy kapitána Soboty, nadstrážmistra Holzmanna,majora Miloše Zemana a dalších zmatkářů v uniformách.(Karlos80)\nJá jsem Vám natrhal kočičky.....Zajímavé je, jak málokdo ví, že Policejní akademie byla i zfilmovaná a že to jsou kusy masa s cáry s chlupama, o tom samozřejmě nemůže být ani řeč :-)(18.12.2009)\nKpt. Sobota, Maňas, Holzmann, Deméter, Ing. Prouza, Drahoš, Tibor Mesány, Shorný nebo Mjr.Zeman. Tak tohle byla svého času strašná klasa (měl jsem všechny nahrávky na starých MC kazetách od fy.Tommü), na které jsem vyrostl..Kultovní hlášky jako "VUML", akvárko, uklouzl v koupelně, plenky pemprs, chléb se sádlem, bílý.. aj ale hlavně bezva scénky..Bezva parta aneb Maňas ve fabrice a Maňas a revoluce také ještě ušly ale Městská už byla o něco slabší...Jednoznačně to "NEJ" od Zdeňka Izera a Marka Dobrodinského..Z nostalgie za 4. Audio nahrávky byly o něco lepší*.(31.7.2008)\nKdyž jsem zjistil, že Izerova Policejní akademie byla i zfilmovaná, tak jsem byl na vrcholu blaha, protože audio nahrávky se pro mě staly kultem. U ničeho jiného jsem se tak nezasmál a celou partičku jsem si velice oblíbil. Očekávání tedy byla veliká. A jak už to bývá, čím větší očekávání, tím větší zklamání. Vtipy, při jejichž poslechu jsem se válel smíchy, se na videu proměnily v naprosto sterilní podívanou. Zachování původních hlasů bylo možná dobré rozhodnutí, ale působí to hrozně amatérsky. Nejhorší pro mě bylo zjištění, že se ve filmu neobjeví můj vzor Jiří Zbrožek. Kdo tedy nezná audio verzi, ať po ní rychle šáhne, protože tohle je jen její slabý odvar.(18.9.2010)\nTady lze vidět, jaká kanálovka se může klidně bez zkrupulí natočit. To je snad předobraz příšerného Troškova Kameňáku, tedy další "biják", který raději neměl nikdy vzniknout, aby nezabil i svou původní formu, v tomto případě audionahrávku s Izerovými scénkami, které svého času rozchechtávaly mládež, v případě Trošky tucet fórů šířených lidovou slovesností. Nemám problém oba pány režiséry a jejich veledíla sloučit. Je to stejně pitomá (ne)zábava.(4.3.2012)\nS audionahrávkami se to srovnat nedá ani omylem. Pár dobrých fórů, ale trapnost vesměs převažuje. Mnohem vtipnější jsou ovšem některé místní komentáře. Na mysli mám: A) Mudrlanty, kteří film očividně neviděli, a tak zkrátka hodnotí zvukovou verzi, kterou znají z kazet / CD, a logicky se tu ohání pěti hvězdičkami. B) Borce, kteří jsou naprosto mimo místu, jako třeba Johan07 a jeho hláška "Nechápu, proč kapitána Sobotu hrál Izer a daboval Sobota." (Svým způsobem je to pocta Izerovu imitátorskému umu, já vím, ale je nechtěná a pitomá)(27.8.2010)\nJe otázkou, jestli zdejší uživatelé hodnotí skvělé kazety, respektive zvukovou stopu, nebo celý "film." S kazetami jsem prožil skvělé prázdniny, protože je měl kámoš na pokoji a od rána do večera jsme nedělali nic jiného než že jsme je poslouchali... Konkrétně kazety České policejní akademie jsem moc naposlouchané neměl, víc se mi líbila Bezva parta a Městská. No ale k tomu filmu - videozáznamu - nebo co to vlastně sakra je. Především - nefunguje. Poslouchat se to dá, ale dívat se na to?(28.9.2008)\nVtipné asi jako "Kameňák".(17.4.2010)\nTak za dvě jenom kvůli zvukové složce a za záběry ze střechy auta, protože na těch nebyli vidět herci, resp. neherci, takže šlo jen o tu zvukovou složku. Na audiokazetách jsem, jako většina lidí tady, vyrůstal a byla to pro mě v dětství opravdu bomba. Ale tohle vypadalo úplně strašně. Jo a zpráva pro Johan07. Izera nemluvil Sobota. To říkal Izer. Napodoboval jeho hlas.(5.5.2009)\nTak jestli někdy Izer zklamal, tak jednoznačně tady. Krátké scénky a vyprávění vtipů zvládá skvěle, ale česká policejní akademie mu moc nevyšla. Parkrát jsem se slušně zasmál, ale po většinu času jde spíše o přehlídku trapnosti-40%.(23.7.2010)\nFilm mi narozdíl od audio verze přišel naprosto ubohý.(16.12.2008)\nJak vás tak člověče poslouchám, vy musíte bejt pěkně blbej, když vám nestačilo 8 tříd základky... Hodnotím čistě za obsah. :)(9.12.2012)\nTohle prostě nemůže fungovat. Snaha udělat z audiokazety film nedopadla dobře a po technické stránce jde o katastrofu (naprosto mizerné postsynchrony). Těžko říct, zda vinit Izera, nebo Zmožka. Na druhou stranu neškodí podívat se na pražské ulice na počátku devadesátých let, tehdy ještě brázděné starými škodovkami. (1 064.)(6.5.2015)\nSkvělý Izerův a Dobrodinského zápich do dějin českého humoru. Já teda policejní akademii nejdřív jen slyšel na magiči, ale na příhody všech jejich imaginárních postav snad nikdy nezapomenu. Pravda některé pasáže jsou poněkud slabší, ale jinak Maňas je k.i.n.g. Co se týká televizního kabátu, tak ten nic moc, já ale hodnotím obsah...(27.12.2011)\nAmaterske video, neprilis napadity pribeh. Ale o to koneckoncu nejde. Jde o vtipy a nesmrtelne hlasky a temi se to jenom hemzi.(21.7.2009)\nIzerovy scénky a fóry mám rád, ale ČPA se mi moc nelíbila ani v původní audio verzi. No a "filmová" verze je oproti ní ještě horší.(18.1.2009)\n"No vy musíte bejt pěkně blbej, Prouza, když vám nestačí osm tříd základky!" Jak mám Izerovy parodie a skeče rád, nemůžu tomuto ojedinělému převedení audionahrávek upřít výrazné nedostatky, nepočítaje osobní dojem, že mám spíše slabost pro jeho parodická pásma (Ve dne zataženo...; 7 dní čili tejden). Velká část vtipů má své kouzlo právě v představivosti diváka, která se s obrazem logicky ztrácí a máme před sebou spíše jakéhosi předchůdce Kameňáku (nejhorší to je s vtípkem o Leninovi s detailním záběrem na ceduli, aby to pochopil i Maňas). Některé přidané, které na kazetách nenajdeme, zase působí dojmem jakéhosi brainstormingu před natáčením (závěrečný rozjezd). Pokud se ale budu dívat na tento celovečerní skeč jako na samostatný celek, nejsem až tak příkrý - sympatická je jak zápletka příběhu, tak i vytříbené charaktery a Izerovo hlasové mistrovství. Přesto také radši doporučuji stáhnout si dílko v původní podobě. P.S. Malé upozornění - část uživatelů zde necituje tuto konkrétní část složeného z jedničky a úvodu dvojky, nýbrž třetí díl, respektive Městskou policejní akademii. 40%(9.7.2011)\nMoc lidí (včetně mě do nedávna) netuší, že kultovní Česká policejní akademie, na které jsem vyrůstal, má i video zpracování. Není to takové jako audio, ale i tak potěší. Možné vidět ZDE.(14.8.2012)\nTohle ne... Když to člověk poslouchá jen v audio verzi, je to sranda, ale když to vidí a slyší, jak všechny mluví Izer, říká si, jaký tohle mělo vlastně smysl. No, kromě toho, že se Izer v té době asi prodával, žádný. Strašný paskvil, který vzhledem k audio nahrávkám opravdu nemá smysl a opravdu není zábavný. Některé vtipy jsou holt vtipnější, když je člověk jen slyší.(29.4.2014)\nTohle je kultovní záležitost. Jako malý jsem velice často poslouchal Policejní akademii ve formě audio nahrávek, tehdy to byl hit a hrozně jsem se při tom nasmál. Pak jsem zjistil, že je i video, ale to už bohužel není takové jako to audio. Každopádně když to zhodnotím dohromady, vychází jasné 4*.(18.7.2016)\nRoky jsem to už neviděl a ani neslyšel ,ale tenkrát to byl poměrně hit. Hlašky -Jakou barvu má bílý kůň. doslova zlidověly.(20.8.2008)


Penzijní fondy dnes umí divy, tati - Měšec.cz\nMěšec.cz » Pojištění » Penzijní fondy dnes umí divy, tati\nDalibor Z. Chvátal 2. 5. 2008\nSoučasná generace důchodců má svůj zasloužený příjem jistý a bát se nemusejí ani současní padesátníci. Jenže mladší kategorie výdělečně činných občanů má na problémy zaděláno. Stávající státní sociální politika výplaty důchodů vezme za své asi za dvacet let. V té době začne být počet výdělečně činných občanů oproti důchodcům menší a důchodový systém bude v deficitu. Mezi současné možnosti, jak tomu předejít, je spořit na důchod prostřednictvím penzijního připojištění.\nV tomto článku nebudeme rozebírat (ne)výhodnost této formy spoření, ale zaměříme se na přidané hodnoty, se kterými penzijní fondy lákají nové a stávající ovečky. Zjednodušeně napsáno, penzijní připojištění v současné době patří mezi neefektivní formy dlouhodobého spoření na důchod vzhledem k malým výnosům a vysokým nákladům penzijních fondů. Přesto lze s penzijním připojištěním počítat. Každé tvoření úspor, zvláště na důchod, by mělo obsahovat svou konzervativní složku, a penzijní připojištění ji skvěle zastoupí.\nV současné době v České republice působí 10 penzijních fondů. Do přehledu jsme však zařadili pouze ty, které nabízejí mimo samotné penzijní připojištění i další produkty.\nPenzijní fond České spořitelny – vychytaná úrazovka\nV doplňkových službách Penzijního fondu České spořitelny (PFČS) najdete pouze dva parametry: doplňkové pojištění a ovládání penzijního účtu přes internetové rozhraní služby Servis 24. Stávající klienti České spořitelny s aktivní službou Servis 24 uvidí pohyby na penzijním účtu online, ostatní mají možnost bezplatné služby Servis 24 START.\nDoplňkové pojištění je zajímavější službou. Jako klienti PFČS máte možnost uzavřít zvýhodněné rizikové pojištění u Pojišťovny České spořitelny. Doslova za pár korun máte možnost získat jedno z nejlépe postavených rizikových pojištění. Velmi výhodná je zvláště třetí varianta (viz tabulka) a upřímně mohu dodat, že lepší pojištění za 100 Kč měsíčně s celosvětovou platností a progresivním plněním do výše 2,4 milionu korun nikde nenajdete. Kdo ještě nemá kvalitní úrazovou pojistku, je toto pojištění velmi dobrou cestou.\nZvýhodněné rizikové úrazové pojištění\nÚrazové pojištění pro klienty Penzijního fondu České spořitelny\n10 000 Kč 10 000 Kč ne ne\n50 000 Kč 50 000 Kč 600 000 Kč 600 000 Kč\nne ne 600 000 Kč 600 000 Kč\nne 100 Kč/den ne 200 Kč/den\nPojištění hospitalizace v důsledku úrazu\n100 Kč 500 Kč 1 200 Kč 2 700 Kč\nČSOB Penzijní fondy – slevy na poplatky\nDo skupiny ČSOB patří dva penzijní fondy: ČSOB Penzijní fond Stabilita a ČSOB Penzijní fond Progres. Oba svorně nabízejí úzký okruh doplňkových výhod a účet penzijního připojištění lze ovládat online z internetového prostředí.\n100% sleva na vstupním poplatku při sjednání spotřebitelského úvěru u Poštovní spořitelny,\nšestiměsíční poplatkové prázdniny při sjednání účtů Postžiro nebo Postkonto u Poštovní spořitelny,\n7% slevy na vybrané zájezdy u cestovní kanceláře Čedok.\nGenerali penzijní fond – klubové výhody na cesty\nMáte-li smlouvu s Generali penzijním fondem (GPF), můžete se těšit ze slev na cestovním, úrazovém a nemocenském pojištění. Pokud si měsíčně přispíváte v minimální výši 1500 Kč, můžete se stát členy Klubu Generali. Jako členové klubu dostanete klubovou kartu a pravidelný klientský časopis. S klubovou kartou získáváte slevy v sítí partnerů z oblastí životního stylu, služeb, domu, kanceláře, zahrady, elektra, elektroniky, auto-moto a volného času. Pro milovníky sportu a kultury jsou připraveny pravidelné pestré akce Klubu Generali. A opravdu je z čeho vybírat.\n10% sleva na cestovní pojištění uzavřené u pojišťovny Generali,\naž 15% sleva na nemocenské a úrazové pojištění uzavřené u pojišťovny Generali,\npro přispívající nad 1500 Kč měsíčně členství v Klubu Generali.\nPenzijní fond Komerční banky – slevy, kam jen dohlédneš\nPenzijní fond Komerční banky (PFKB) láká na výhodu v podobě slevové karty Sphere. S touto kartou získáváte slevy v rozsáhlé síti obchodníků po celé České republice. K penzijnímu účtu se dostanete i přes internet.\nNevýhodou je, že stejnou kartu není problém získat i u jiných společností. Sphere karta je součástí například zákaznické karty Českých drah, kreditních karet BAWAG Bank a Raiffeisenbank a mnoha dalších subjektů.\nSlevová karta Sphere\nPenzijní fond České pojišťovny – úrazovka do vínku\nK penzijnímu připojištění si můžete uzavřít speciální úrazové pojištění BONUS, to poskytuje Česká pojišťovna. Jako klienti Penzijního fondu České pojišťovny získáváte slevu 22 % oproti běžnému pojistnému. Podmínkou je, že součet vašeho vlastního měsíčního příspěvku na penzijní připojištění a měsíčního pojistného na úrazové pojištění BONUS dosahuje alespoň 400 Kč. Dlužno dodat, že tato podmínka u konkurenčního Penzijního fondu České spořitelny chybí a rovněž parametry úrazového pojištění PFČS jsou lepší.\nSleva 22 % na úrazové pojištění České pojišťovny\nAXA penzijní fond – věrná karta s asistencí\nFinanční skupina AXA vzala penzijní připojištění vážně a AXA penzijní fond (AXA) má v nabídce černého koně v podobě AXA Clubu. Ten zajistí doplňkové služby v podobě věrnostní platební karty. K tomu získáváte i asistenční službu v případě poruchy nebo havárie v domácnosti i v případě právních sporů.\nMimo to každý účastník penzijního připojištění AXA může uzavřít celoroční cestovní zdravotní pojištění od Pojišťovny VZP za zvýhodněnou cenu. To znamená, že za toto pojištění zaplatíte 1200 Kč a v případě rodiny 2000 Kč ročně. Jenže toto pojištění moc krásy nepobralo, raději si pořiďte kartu AXA a k ní si dokupte cestovní pojištění. Má lepší parametry a je i levnější (300 Kč jednotlivec nebo 480 Kč celá rodina).\nVěrnostní platební karta AXA\nPřestože v době vydání článku se AXA stále chlubí tím, že její platební karta je jediná, která spoří na penzi, už to není pravda. Konkurence ji dohnala, ale AXA byla první, která podobnou kartu nabídla. Platební kartu AXA vydává UniCredit Bank jako embosovanou nebo elektronickou kartu Visa. Podle vašich preferencí se může karta tvářit jako předplacená, nebo kreditní. Embosovaná karta je pouze kreditní.\nKdo nemá rád úvěry, může si tuto kartu předem „nabít“, podobně jako kredit do mobilního telefonu. Poté s ní běžně platí nebo vybírá z bankomatu. Ke kartě dostanete číslo sběrného účtu a variabilní symbol. Jste-li klienty UniCredit Bank, kartu uvidíte ve svém internetovém bankovnictví, neklienti banky mohou zdarma o online přístup požádat. Druhou možností je, že projdete skóringem a dostanete kreditní kartu. Bez doložení příjmů můžete získat limit 30 000 Kč. Bezúročné období je max. 45 dnů, úroková sazba je 23,4 % p.a.\nS platební kartou AXA lze běžně platit u obchodníků, na internetu nebo vybírat z bankomatu. Platby jsou zdarma, výběry hotovosti se platí. Hlavní výhodou karty AXA je bonus ve výši 0,3 % z každé bezhotovostní platby, který se připíše na účet penzijního připojištění. Pro příklad, z utracených 10 000 Kč získáte na účet penzijního připojištění 30 Kč. K tomu získáváte slevy u vybraných partnerů a ty se opět připisují na váš účet penzijního připojištění AXA.\nPřehled slev partnerů AXA Clubu\nBenzina – 50 haléřů za každý načerpaný litr\nPLUS – DISCOUNT – 3 % z každého nákupu nad 300 Kč\nSCHLECKER – 3 % z každého nákupu\nEXIM tours – 4 % ze základní ceny last minute a 8 % ze základní katalogové ceny zájezdu\nKanzelsberger – 7 % z každého nákupu\nDatart – 3 % z každého nákupu\nPříklad: zaplatíte-li za plazmovou televizi kartou AXA v prodejně Datart částku 28 000 Kč, získáváte na účet penzijního připojištění 840 Kč. A za natankování 30 litrů benzinu máte navíc 15 Kč na svém účtu.\nVýše slevy je velmi příjemná, a pokud si budete pamatovat jednotlivé partery, můžete si finančně významně pomoci. Pokud s kartou utratíte ročně více než 35 000 Kč, máte ji bez poplatku, jinak stojí 360 Kč ročně. Lze vydat i dodatkovou kartu, a poté se výhody sčítají. Koho nebaví nosit s sebou lísteček vybraných partnerů, může se pohlédnout po kartě konkurence od ING penzijního fondu.\nAXA se chlubí, že každý účastník jejího penzijního připojištění má v ceně asistenční služby v hodnotě 49 000 Kč. Toto číslo je velmi pěkné, ale v praxi se vám ho vyčerpat nepodaří. Praktickou službou je asistence případě poruchy nebo havárie v domácnosti. Příjezd technika na místo škody neplatíte a k tomu máte 2100 Kč na uhrazení jeho práce. Je-li váš byt neobyvatelný, AXA zaplatí dvě noci náhradního ubytování v hodnotě do 10 000 Kč. Součástí asistence je i právní pomoc, zvláště v sousedských vztazích nebo v odpovědnosti za škodu. Zdarma získáte informace o svých právech, právní analýzu, návrh řešení sporu či pokus sblížení postojů stran sporů. Nečekejte závratné limity, roční limit pojistného plnění je 6000 Kč, ale je to součástí penzijního připojištění a neplatíte to.\nAsistenční služby jsou silnou doménou společnosti AXA, a ta v tomto případě těží i z toho, že je jejich přímým poskytovatelem.\nZvýhodněné celoroční cestovní zdravotní pojištění od Pojišťovny VZP\nAsistenční služba pro domácnost a právní pomoc\nING Penzijní fond – oranžová karta na všechno\nTeprve letos v dubnu přišel ING Penzijní fond s doplňkovým programem pro své pojištěnce. Spojil se se společností GE Money a společně vydali věrnostní kreditní kartu ING. Tato elektronická nebo embosovaná karta MasterCard je vydávána bez nutnosti doložení příjmů s limitem až 50 000 Kč, bezúročné období je max. 50 dnů. Úroková sazba je 23,76 % p.a., karta stojí ročně 299 Kč, ovšem při roční útratě nad 38 000 Kč se tento poplatek neplatí.\nZásadní výhodami této „penzijní karty“ je její jednoduchost a dlouhé bezúročné období. Z každé bezhotovostní platby jde 1 % na váš účet penzijního připojištění ING PF. Oproti konkurenční kartě od AXA nemusíte hledat obchodní partnery, jednoduše platíte, kdekoli potřebujete. Kdo si však dá práci, může z karty AXA „vytřískat“ více, nehledě na asistenční službu.\nVěrnostní karta ING má v ceně pojištění. Elektronická karta MasterCard Unembossed má v ceně úrazové pojištění, ale na velmi nízké částky. Trvalé následky úrazu jsou pojištěny na částku 40 000 Kč, smrt úrazem na 20 000 Kč. Embosovaná karta MasterCard má v ceně cestovní a úrazové pojištění pro držitele karty, léčebné výlohy jsou kryty do výše 750 000 Kč, trvalá invalidita a smrt úrazem do částky 250 000 Kč.\nVěrnostní platební karta ING\nJak si stojí jediné penzijní karty na trhu?\nSrovnání penzijních věrnostních karet\nVěrnostní karta AXA\nVěrnostní karta ING\nUniCredit Bank GE Money Bank\nVisa Electron, Visa MasterCard Unembossed, MasterCard\npředplacená, kreditní kreditní\nPřístup ke karetnímu účtu přes internet\nMin. roční útrata pro odpuštění ročního poplatku\n35 000 Kč 38 000 Kč\n45 dnů 50 dnů\nDodatková karta, počet\nLze platit na internetu\nano ne (připravuje se)\nBlokace embosované karty\nVýběr hotovosti z jakéhokoli bankomatu v ČR\n40 Kč + 1 % z částky + úrok 69 Kč + úrok\nCestovní pojištění ke kartě pro jednotlivce\n300 Kč ročně embosovaná v ceně, elektronická 864 Kč\nCestovní pojištění ke kartě pro rodinu\n480 Kč ročně 864 Kč ročně\nCestovní pojištění pro jednotlivce: Karta AXA má limit 1,7 mil. Kč na léčebné výlohy, úrazové pojištění 100 000 Kč/smrt, 250 000 Kč trvalé následky. Karta ING má limit 750 000 Kč na léčebné výlohy a 250 000 Kč na smrt/trvalé následky úrazu.\nCestovní pojištění pro rodinu: Karta AXA má limit 1,7 mil. Kč na léčebné výlohy, úrazové pojištění 100 000 Kč smrt, 250 000 Kč trvalé následky. Karta ING má limit 1,5 mil. na léčebné výlohy a 3 mil. Kč na smrt/trvalé následky úrazu.\nDoplňkové služby penzijních fondů nejsou prioritně určeny pro akvizici nových klientů. Přesto kvůli některým dobře postaveným službám a jejich vysoké přidané hodnotě se vyplatí být pojištěncem konkrétního fondu. Tyto služby jsou však spíše věrnostním nástrojem, který má pojištěnce fondu ujistit, že si vybral dobře a že právě ten jeho fond má o něj velký zájem a cení si svých klientů.\nVyužíváte doplňkových programů penzijních fondů?\nRád bych, ale můj PF nemá doplňkové služby.\nOno je jedno, kam ty prachy nahážete. Známý je dal do Pioneerů. za tři roky byly na 25% hodnoty, ještě dneska nemá ani svůj základní vklad. Kdyby to propil, byl by na tom líp. Ono je jedno, kdo Vám ty prachy rozfrcá. Já dala peníze do jiného fondu, že prý korunový. Za dva roky se z něj stal Eurový, pochopitelně s těžkou ztrátou pro českého investora, ještě dneska se ztráta nevyrovnala. Ne čem netratím, je ING-konto (od počátku tohoto roku) a hypotéka. Po těchto zkušenostech chci jen nemovitost…\nRadši se ani nepodepíšu


Jméno Martin Stefan Naše jména Aktuální databáze křestních jmen a příjmení, jejich četnost, význam a původ , svátek\nJméno Martin Stefan má 1 člověk, je na 17610. místě a věkový průměr je 16 let.\nJméno Martin Stefan je složeno z více jmen. Jméno Martin nosí 188380 obyvatel ČR, svátek slaví 11.11., má význam: bojovný, válečník a původ latinský. Jméno Stefan nosí 166 obyvatel ČR, svátek slaví 9.10., má význam: ten, komu je dán věnec, vítěz (Štěpán) a původ řecký.\nDiskuze na téma: Jméno Martin Stefan Ostatní diskuze:


Výzva pro děti a mládež – zábavné úkoly a zajímavosti o zemědělství v pracovním sešitě ČAZV – Česká akademie zemědělských věd\nDomů » Archiv » Výzva pro děti a mládež – zábavné úkoly a zajímavosti o zemědělství v pracovním sešitě ČAZV\nPro zvýšení zájmu dětí a mládeže o vědu a výzkum a rovněž o témata činnosti jednotlivých odborů akademie vznikl pracovní sešit aktivit a omalovánek ČAZV, který je určen právě dětem a mládeži. Tento pracovní sešit pomáhá zábavnou a naučnou formou aktivizovat k zájmu o české zemědělství a přírodu. Sešit seznamuje děti s činnostmi všech 12 odborů akademie. Kromě stručného a dětem srozumitelného vysvětlení, čím se který odbor zabývá, je pro každý z odborů připravena tematicky zaměřená zábavná aktivita. Děti se tak něco nového dozví a naučí. Víte například, čím se zabývá pedologie, jaké funkce v přírodě plní les nebo odkud se k nám dostaly papriky a rajčata? Nejen to vám sešit objasní a děti zabaví spojovačky, sudoku, bludiště nebo omalovánky. Několik stran a úkolů je věnováno také aktuálnímu tématu ovoce, zeleniny a zdravé výživy. Rok 2021 byl totiž Organizací spojených národů (OSN) vyhlášen Mezinárodním rokem ovoce a zeleniny. ČAZV se aktivně zapojuje do propagace Mezinárodního roku ovoce a zeleniny a ve spolupráci s Národním zemědělským muzeem (NZM) připravuje řadu aktivit. Ať už jde o semináře, odborné publikace nebo právě zábavně naučné materiály pro děti a mládež.\nSešit dětských aktivit a omalovánek si můžete prohlédnout nebo stáhnout zde >>\nVěříme, že nabídne dětem i rodičům hodně zábavy a zpestření těchto náročných dní.\npředchozí příspěvek: ČAZV se loučí s váženým kolegou doc. Ing. Aloisem Peterkou, CSc.\nnásledující příspěvek: Dodání údajů o výsledcích výzkumu, experimentálního vývoje a inovací – RIV 2021


Brněnští inženýři navrhují budoucnost pracovních oděvů a obuvi – Roklen24.cz\n17:47 9. listopadu 2021\nBrnu se kdysi přezdívalo Moravský Manchester, a přestože je zlatý věk brněnského textilního průmyslu dávno pryč, tradice sahající bezmála tři staletí nazpět žije dál v možná nečekané podobě. Brněnské výzkumné a vývojové centrum společnosti Honeywell (Nasdaq:HON), Honeywell Technology Solutions Czech Republic (HTS), je totiž celosvětově předním pracovištěm, kde se vyvíjejí a testují pokročilé pracovní oděvy a obuv pro rozmanitá odvětví.\nVedle textilních dílen a návrhářských studií sídlí v centru HTS také řada laboratoří včetně pádové věže, ve které je testováno protipádové vybavení Honeywell, nebo vibroakustická místnost, jedna z nejtišších v Evropě, určená ke zkouškám vybavení pro ochranu sluchu. Některá z těchto pracovišť, stejně jako zkušební postupy v nich uplatňované, jsou přitom celosvětově unikátní.\nPracovní oblečení a bezpečnostní vybavení vyvíjené v Brně splňuje ty nejvyšší standardy, ostatně je používají hasiči i další profese pracující v extrémně rizikových prostředích. V brněnském Honeywellu se přitom vyvíjí v podstatě veškeré druhy ochranného oblečení, a to včetně bot.\n„Brněnské centrum je v rámci Honeywellu celosvětově hlavním střediskem výzkumu a vývoje pracovní obuvi. Naši návrháři a inženýři mají k dispozici nejpokročilejší vybavení a úzce spolupracují s našimi zákazníky, jejichž zpětnou vazbu zapracovávají do našich modelů. Obuv, kterou v Brně vyvíjíme a testujeme, chrání pracovníky po celém světě při nejlepším poměru bezpečnosti a pohodlí,“ říká Erik Pertot, globální produktový manažer pro pracovní obuv v Honeywell Technology Solutions Czech Republic.\nV moravské metropoli tak vzniklo již na padesát různých modelů pracovní obuvi, kdy jen letos brněnští návrháři představili hned čtyři modelové řady bot. Designéři HTS nejenže obuv navrhují s ohledem na optimální míru bezpečnosti a funkčnost, ale také se vypořádávají s řadou dalších výzev.\nMezi ně patří třeba to, kterak udělat bezpečnostní vybavení atraktivnější a komfortnější pro ženy. Jak na to, ukazuje řada dámských bot Cocoon, která patří mezi úplně první pracovní obuv na trhu navrženou přímo pro ženy, a tedy plně zohledňující tvar a velikosti ženské nohy.\nBoty Cocoon kombinují špičkové bezpečnostní prvky s materiály převzatými ze segmentu luxusního zboží, a zajišťují tak okamžitý komfort a dlouhodobé zdraví chodidel. Obsahují nejlepší nekovové bezpečnostní prvky, například poslední generaci nekovové tužinky, která je tenčí a o polovinu lehčí, přitom však stále poskytuje vysokou úroveň ochrany. Tři modely řady Cocoon jsou navíc antistatické a hodí se tak do prostředí, kde hrozí nebezpečí elektrického výboje.\nNávrháři HTS nabourávají běžnou představu o pracovní obuvi jako nevzhledné a čistě funkční tím, že využívají materiály, které vypadají i jsou na dotek atraktivnější a spíše připomínají současnou módu.\nPro Erika Pertota i estetika představuje bezpečnostní prvek svého druhu: „Když navrhnete pracovní obuv nebo vybavení tak, aby vypadalo dobře, lidé je budou rádi nosit, a tak spíše dodržovat bezpečnostní pravidla na daném pracovišti,“ vysvětluje Pertot. „Pokud tím, že navrhujeme pracovní oděvy a obuv také s ohledem na estetiku a komfort, přispíváme k omezení pracovních úrazů, rozhodně nám za to větší úsilí při vývoji tohoto vybavení stojí.“\nHTS Česká republika je držitelem stovek patentů, přičemž jen loni brněnští inženýři získali 70 z nich. Kromě pracovních oděvů a dalších osobních ochranných pomůcek jsou v brněnském centru HTS vyvíjena a testována také řešení pro budovy a průmyslová zařízení nebo moderní skladová řešení. A také letecké a vesmírné technologie, mezi které patří i projekty v rámci vesmírného programu EU, například mise Evropské kosmické agentury Proba-3, nebo technologie pro nové oblasti letectví včetně městské letecké mobility (UAM) a elektrických letadel. Mezi další oblasti výzkumu a vývoje v Brně patří řešení pro navigaci a pilotní kabiny, systémy řízení „fly-by-wire“, komunikační datové linky a radarové systémy pro letadla. Společnost Honeywell v současné době v celém areálu HTS v Brně, v závodě na výrobu leteckých komponentů v Olomouci a v kancelářích v Praze zaměstnává přes 2 000 odborníků a vysoce kvalifikovaných techniků.\nHoneywell (www.honeywell.com) je technologická společnost zařazená do žebříčku Fortune 100, která poskytuje průmyslová řešení na míru včetně produktů a služeb pro letecký průmysl; technologie řízení pro budovy a průmysl; špičkové materiály pro globální trh. Naše technologie pomáhají propojit letadla, budovy, výrobní závody, dodavatelské řetězce a pracovníky, aby náš svět byl chytřejší, bezpečnější a více udržitelný. Další novinky a informace o Honeywell naleznete na stránkách www.honeywell.com/newsroom.


Křehký koláč s tvarohovým krémem a lesním ovocem – Z Pekáčku\nDomů Dezerty\tKřehký koláč s tvarohovým krémem a lesním ovocem\nzpekackucz 1. 4. 2018 15. 10. 2018\nKrásný Boží hod Velikonoční,\nsnad máte všichni tak hezké svátky, jako my. Velikonoční čas trávíme mimo Prahu a je nám skvěle. Nejen, že máme tu nejlepší společnost tvořenou milovanými lidmi, ale také je stále co jíst a uždibovat. Není i to to, co na svátcích milujeme? 🙂 Sotva projdeme kuchyní, už si v ruce odnášíme kousek mazance či velikonočních perníčků. Já si třeba ráno pochutnala na troše lineckého cukroví. Zítra nás holky asi čeká pěkný sekec. Pavlík už si připravuje velkou pomlázku. Díky Bohu, měl jednu velikou, která se mu však přivřela do dveří auta a zlomila se 😀 . Samozřejmě, že jsem z toho NEMĚLA radost. Ale kdo by se při tom výprasku tak velkou parádou tetelil radostí a ještě mu za odměnu dával vajíčka?\nA aby se Vám všechny velikonoční recepty nepřejedli, připravila jsem si pro Vás lahodný křehký koláč s jemným tvarohovým krémem, lesním ovocem a mandlemi. A myslím, že si na něm moc pochutnáte :). Zkuste a podělte se u nás na facebookové stránce nebo na instagramu s hashtagem #zpekacku . Budeme rádi za každou novou inspiraci od Vás.\nKřehké těsto na koláč:\n500 g měkkého tvarohu ve vaničce ( polotučný nebo tučný)\n100 g moučkového cukru ( používám domácí vanilkový)\n200 g mraženého lesního ovoce – okapaného\nNejdříve si připravíme křehké těsto, které bude muset chvíli pobýt v lednici. Mouku si prosejeme do mísy a rychle zpracujeme se studeným máslem, vodou, solí a cukrem. Pracujeme skutečně rychle, aby nám těsto nezačalo tát pod rukama. Vyracujeme hladký nelepivý bochánek, který zabalíme do folie a dáme alespoň na 30 minut chladit.\nMezitím si vyšleháme vejce s cukrem do pěny. Přidáme tvaroh a citronovou šťávu a dobře promícháme.\nZ lednice si vyndáme těsto, které rozválíme a vložíme do pečicím papírem vystlané formy. Můžete formu samozřejmě vymazat máslem a vysypat moukou nebo kokosem, ale já mám raději pečicí papír. Vždycky je pak koláč hezký, nepřipečený a dá se krásně vyndat z formy. Dno těsta propícháme vidličkou, aby se nám zbytečně nenafukovalo. Vlijeme tvarohovou náplň. Pořádně okapané ovoce si smícháme s moučkovým cukrem. Poklademe jej na tvaroh, zasypeme nasekanými mandlemi a pečeme ve vyhřáté troubě na 180 C 35 – 40 minut do zlatova. Necháme vychladnout a podáváme.\nDokonalý tabu 2. 4. 2018 - 16:09\nBych si měla změnit název blogu na věčně hladová..\nVypadá to fakt výýýborně!\nzpekackucz 2. 4. 2018 - 16:57\nDěkujeme 🙂 Skutečně byl moc dobrý. Snad jej budete mít šanci ochutnat v červnu na Apetit pikniku 🙂