Výroba bioplynu z čerstvé travní hmoty - PDF\nVýroba bioplynu z čerstvé travní hmoty\nDownload "Výroba bioplynu z čerstvé travní hmoty"\nMatěj Ludvík Bláha\n1 JIHOČESKÁ UNIVERZITA V ČESKÝCH BUDĚJOVICÍCH ZEMĚDĚLSKÁ FAKULTA Výroba bioplynu z čerstvé travní hmoty BAKALÁŘSKÁ PRÁCE Katedra: Katedra zemědělské dopravní a manipulační techniky Vedoucí práce: Ing. Josef Frolík, CSc. Autor práce: Jakub Ţivný Studijní program: B4131 Zemědělství Studijní obor: Zemědělská technika, obchod, servis a sluţby 2011\n4 Poděkování Chtěl bych poděkovat vedoucímu bakalářské práce Ing. Josefu Frolíkovi CSc. za odborné rady, metodické vedení práce a za čas, který mi věnoval při tvorbě práce.\n5 Prohlašuji, ţe jsem bakalářskou práci vypracoval samostatně na základě vlastních zjištění a za pomoci uvedené literatury. Prohlašuji, ţe v souladu s 47b zákona č. 111/1998 Sb. v platné znění souhlasím se zveřejněním své bakalářské práce, a to v nezkrácené podobě, elektronickou cestou ve veřejně přístupné části databáze STAG provozované Jihočeskou univerzitou v Českých Budějovicích na jejích internetových stránkách. V Českých Budějovicích dne Jakub Ţivný\n6 Abstrakt Bakalářská práce se zabývá problematikou výroby bioplynu z čerstvé travní hmoty, která vzniká při pravidelném sekání v parcích a okrajových částech obcí a měst. V literárním přehledu je nejprve podrobně rozebrána obecná problematika výroby bioplynu. Dále jsou rozebrány vlastnosti materiálů vhodných pro výrobu bioplynu se zaměřením na travní hmotu. V praktické části je vytvořen modelový příklad, na kterém je znázorněno, jak by bioplynová stanice pro zpracování čerstvé travní hmoty mohla probíhat ve skutečnosti, v návaznosti na sklizňovou linku. Také jsou navrţeny způsoby jak nakládat s produkty bioplynové stanice, aby byla tato moţnost výhodná z ekonomického hlediska. Klíčová slova: bioplyn; travní hmota; anaerobní fermentace; kogenerace; trigenerace; kompostování Abstract Work is concered with the biogas production from the fresh grass mass, which come up when the grass is being cut on regular basis in the parks and side parts of communities and cities. There is a detailed description of the biogas production defined in the beginning of the Theses in the literature overview. Next, we define the material properties suitable for the biogas production, concerning on the grass mass. In practice, there is a prototype example showing how the biogas station could manipulate the fresh grass mess in real, linked to the harvest line. Key words: biogas; grass, anaerobic digestion, cogeneration, trigeneration; composting\n7 Obsah 1. Úvod Literární přehled Bioplyn Charakteristika bioplynu Vlastnosti bioplynu Anaerobní fermentace Průběh anaerobní fermentace Faktory ovlivňující anaerobní rozklad Obecná charakteristika materiálů vhodných pro anaerobní fermentaci Vliv chemického sloţení substrátu na výtěţnost metanu Rozdělení anaerobní fermentace podle obsahu sušiny Rozdělení bioplynových technologií podle způsobu dávkování surového materiálu Fermentor Technická provedení fermentorů u mokré fermentce Technické provedení fermentorů u suché fermentace Porovnání suché a mokré fermentace Travní hmota Moţnosti produkce čerstvé travní hmoty Vlastnosti čerstvé travní hmoty Vliv předúpravy suroviny na výtěţnost metanu Obecná charakteristika předúpravy Metody předúpravy Netradiční moţnosti zvýšení výtěţnosti bioplynu Vliv dezintegrace travní hmoty na produkci bioplynu Moţnosti vyuţití produktů anaerobní fermentace Vyuţití bioplynu\n8 2.5.2 Vyuţití digestátu Vlastní práce návrh zařízení na výrobu bioplynu Produkční plocha Parametry sklizňové linky Celkové sloţení bioplynové stanice Nakládání s produkty bioplynové stanice Hodnocení bioplynové stanice Výnos hmoty za jednu seč Objem fermentoru Výtěţnost bioplynu Parametry kogenerační jednotky Velikost plynojemu Produkce energie Plocha kompostárny Závěr Pouţitá literatura....61\n9 1. Úvod Lidská společnost spotřebovává stále více energie. Vzhledem k tomu, ţe většina zdrojů pochází ze skupiny neobnovitelných, je potřeba hledat vhodnou alternativu. Pokrýt celou spotřebu lidské společnosti z obnovitelných zdrojů, se jeví v současné době jako nereálné, ale pokud se tyto neobnovitelné zdroje doplní zdroji obnovitelnými, alespoň z části, zmenší se jejich spotřeba a omezí se produkce skleníkových plynů. Vhodnější moţností, neţ vkládat prostředky do cílené produkce biomasy, je moţnost hledat tyto obnovitelné zdroje v oblasti odpadů, které by jinak skončily na skládkách bez dalšího vyuţití. V oblastech lidských sídel a v poslední době i mimo ně, se během roku vyprodukuje velké mnoţství travní hmoty. Jedná se zejména o parky ve městech, sportovní hřiště, louky na opalování, okrasné trávníky a také trvalé travní porosty. Všechny tyto druhy trávníků je nutno sklidit a posečenou travní hmotu odvézt mimo pozemek. Tím vzniká jakýsi odpad. Na řadu přichází otázka, kam s ním? Mnohdy je tato travní hmota bez uţitku odváţena na skládky, kde je ponechána neřízenému rozkladu. Vhodným způsobem zpracování této hmoty je kompostování. Takto se travní hmota zhodnotí, ale pouţít ji lze pouze k hnojení nebo jako zahradnický substrát. Oproti tomu výroba bioplynu z této odpadní hmoty, přináší zuţitkování větší. Řízeným procesem anaerobní fermentace dokáţeme vyprodukovat bioplyn a ten následně přeměnit na energii, kterou jsme schopni lépe vyuţít pro naše potřeby. Jedná se zejména o elektrickou energii, tepelnou energii nebo i kombinaci obou. Při spalování bioplynu dochází k produkci CO 2. Jelikoţ travní hmota při svém růstu CO 2 spotřebovává, uzavře se tento koloběh. Celková bilance spotřebovaného a vyprodukovaného CO 2 je 1:1. Tato moţnost se řadí do skupiny obnovitelných zdrojů a zhodnotí se tímto způsobem odpad, který v kaţdém případě vyprodukujeme. 9\n10 2. Literární přehled 2.1 Bioplyn Pojem bioplyn se v poslední době skloňuje ve všech pádech, ale co to vlastně bioplyn je? A dá se vůbec přesně definovat? Provedeme proto malou sondu, co o bioplynu říká odborná literatura. Kára a kol. (2007) udává, ţe výsledkem metanové fermentace je vţdy směs plynů a vyfermentovaný zbytek organické látky. Pro tuto směs plynů, obsahující vţdy dva majoritní plyny (metan CH 4 a oxid uhličitý CO 2 ) a v praxi početnou, avšak objemově zanedbatelnou řadu minoritních plynů, se ustálily různé názvy podle jejich místa vzniku: 1. Zemní plyn anaerobní rozklad biomasy nahromaděné v dávných dobách klasifikováno jako neobnovitelný zdroj 2. Důlní plyn vznik je obdobný jako u zemního plynu 3. Kalový plyn anaerobní rozklad usazenin v přírodních nebo umělých nádrţí 4. Skládkový plyn anaerobní fermentace organických materiálů, které se vyskytují na skládkách komunálního odpadu. 5. Bioplyn v tomto členění chápeme jako plyn vytvořený v umělých technických zařízeních (reaktory, digestory ) Murtinger a Beranovský (2008) definují bioplyn takto: Bioplyn je metan s příměsemi dalších plynů a vzniká činností metanogenních bakterií. Organismy, které tento rozklad provádějí, jsou citlivé na přítomnost kyslíku, a proto k přeměně organických látek na metan dochází jen v prostředí, v němţ není přítomen kyslík. Jedná se tedy o anaerobní prostředí. Cenek a kol. (2001) popisuje, ţe tato směs obsahuje zpravidla 55 aţ 75 % metanu, 25 aţ 45 % oxidu uhličitého a 1 aţ 3 % minoritních plynů. Zde se vyskytuje malý rozdíl oproti Károvi a kol., kde je uvedeno, ţe koncentrace metanu se obvykle pohybuje od 50 % do 75 %. V ideálním případě jej doplní 25 % aţ 50 % oxidu uhličitého. Kromě oxidu uhličitého obsahuje bioplyn ještě menší mnoţství dusíku a stopy aţ 1 % kyslíku, které se mohou dostat do plynového systému ze vzduchu strţeného 10\n11 při čerpání kejdy. U vysoce zatíţených anaerobních reaktorů jsou v bioplynu aţ 3 objemová % vodíku (většinou ale kolem 1 %). V závislosti na sloţení krmiva hospodářských zvířat obsahuje bioplyn sirovodík v mnoţství 0,1 aţ 1 objemových procent. Při provozním sledování bioplynových stanic bylo v bioplynu maximálně 0,7 % sirovodíku (průměrně 0,3 aţ 0,35 %), tedy asi trojnásobné mnoţství v porovnání s bioplynem z městských čistíren. Sirovodík při spalování vytváří oxid siřičitý, který znečišťuje ovzduší a ve spojení s vodou má korozívní účinky. V bioplynu je však síry podstatně méně neţ ve všech ostatních fosilních palivech. Hnědé uhlí obsahuje např. 2 aţ 4 % síry, těţké topné oleje a mazut asi 2 % a lehký topný olej aţ 1 % síry. Vedle zemního plynu je proto bioplyn palivo, které znečišťuje ovzduší oxidem siřičitým nejméně. Protoţe spalování plynného paliva je (ve srovnání se všemi ostatními kapalnými i tuhými palivy) nejúčinnější, představuje znečištění odpovídající získání stejného vyuţitelného tepla jen 3 aţ 5 % znečištění při spalování hnědého uhlí. Při běţném spalování pro vytápění a přípravu horké vody se proto bioplyn většinou nezbavuje sirovodíku. V poslední době se v Evropě doporučuje, aby se před vyuţíváním plyn odsířil. To je nutné při vyuţívání bioplynu jiným způsobem, např. pro pohon motorů k výrobě elektrické energie nebo při jeho stlačování či zkapalňování. Korozívní účinky sirovodíku jsou zvýrazněny tím, ţe bioplyn obsahuje vţdy značné mnoţství (v závislosti na teplotě vyhnívání 2 aţ 6 %) vodních par. Páry při ochlazení rychle kondenzují, takţe na plynovém rozvodném systému musí být na nejniţších místech potrubí nainstalovány lapače kapek k zachycení kondenzátu. Plynové potrubí musí mít nejméně 1 % spád k lapačům. Jinak hrozí, ţe se vytvoří vodní kapsy, které zúţí profil potrubí, popř. úplně znemoţní průchod bioplynu. (Hlavní vyuţití biomasy anaerobní fermentací VUZT) Česká bioplynová asociace ve svém článku Co je bioplyn? definici bioplynu zpřesňuje a uvádí: Termín bioplyn v posledních letech 20. století zcela zobecněl a stal se nejen běţně rozšířeným mezi technickou odbornou veřejností, nýbrţ i jistým synonymem čehosi ekologicky příznivého v majoritní laické veřejnosti. Snad právě díky popularizačním pokusům masmédií nejrůznějších typů i odborných úrovní byl v laické veřejnosti fixován dojem, ţe bioplyn je sice moţná páchnoucí, nicméně uţitečný a ekologicky čistý plyn vznikající v ţivých organismech, resp. působením těchto organismů. 11\n12 V tomto směru je třeba přiznat, ţe ani mezi odbornou veřejností není definice bioplynu zcela jednoznačná a přestoţe se toto druhové odlišení jisté skupiny plynů široce vyuţívá, je aplikace daného termínu dosti volnou usancí. Věcný význam slova bioplyn napovídá, ţe by se mělo jednat o plyn produkovaný blíţe nespecifikovaným biologickým druhem, pokud přijmeme další běţný usus, totiţ ţe takto mluvíme o plynech produkovaných a nikoliv spotřebovávaných biologicky. I tak je však kategorie bioplyn stále velmi pestrou skupinou různých plynných zplodin z biologických, resp. biochemických procesů. Při rozkladech i syntézách uskutečňovaných biochemickými cestami vzniká celá řada jednoduchých i sloţitějších plynných sloučenin. Ovšem mnohé z těchto plynů a plynných směsí nemusí být vůbec do kategorie bioplyn zahrnovány. Jako názorný příklad můţe poslouţit atmosférický kyslík. Přesto, ţe jiţ po mnoho let zná chemie řadu procesů jak čistý kyslík získat i jinak neţ z atmosféry, není nejmenších pochyb o původu absolutně drtivé většiny kyslíku, která nám umoţňuje dýchat a nakonec i diskutovat o tom, co je to bioplyn. Jiţ po stovky milionů let produkují nejrůznější rostliny kyslík od mikroskopických druhů aţ po obří a dlouhověké stromy a přitom nikdo kyslík bioplynem nenazývá. Oxid uhličitý vznikající při etanolovém kvašení cukrů je rovněţ ryze biologickým plynným produktem a také není řazen mezi bioplyny. Obecnému pojmu bioplyn nevyhoví ani zúţení výběru na všechny plyny hořlavé a jejich směsi. Biologicky produkovaný vodík obyčejně sám není klasifikován jako bioplyn, coţ stejně platí i pro jiné hořlavé (a někdy téţ vysoce toxické) komponenty jako jsou např. sulfan, či kyanovodík, které téţ mohou vznikat v biochemických reakcích. Teprve široce rozvinutá praxe anaerobních postupů pro čištění odpadních vod, která se jako dobře fungující technologie rozšířila od první čtvrtiny 20. století, přinesla s sebou termín bioplyn. I kdyţ v technické praxi byla většinou aţ do šedesátých či sedmdesátých let pro název tohoto plynu aplikována jiná synonyma buď kalový plyn, anebo čistírenský plyn. V Německu, kde byly v technologických měřítcích široce aplikovány anaerobní čistící procesy, je Klärgas dodnes běţný název tohoto plynu. K čistírenským plynům můţeme přiřadit i název bahenní plyn, který ve většině případů vyhoví podmínkám zařazení 12\n13 mezi bioplyny. Plyny vznikající v anaerobních prostředích hlubších partiích rybníků, slatin a močálů, jsou svým vysokým obsahem biologicky vytvořeného metanu právem chápány jako bioplyny. Naproti tomu mezi bioplyny nemůţe být řazen plyn unikající z bahenních sopek na rašeliništi Soos u Mariánských Lázní, neboť tento vysokoprocentní oxid uhličitý se zde objevuje jako plyn vulkanického původu. Můžeme tedy shrnout, že souhrnný termín bioplyn přiřadila současná technická praxe výlučně pro plynný produkt anaerobní metanové fermentace organických látek, uváděné též pod pojmy anaerobní digesce, biometanizace, biogasifikace anebo vyhnívání (u čistírenských kalů). Názvem bioplyn je obecně míněna plynná směs metanu a oxidu uhličitého Charakteristika bioplynu: Princip vzniku bioplynu je ve všech výše zmíněných případech stejný. Ať uţ jde o zemní plyn, důlní plyn, kalový plyn, skládkový plyn, reaktorový plyn (bioplyn vytvořený v umělých podmínkách). Jeho fyzikální a chemické vlastnosti závisí na materiálových a procesních parametrech. Jak jiţ bylo uvedeno, v ideálním případě by bioplyn obsahoval pouze dva majoritní plyny a to metan a oxid uhličitý. V praxi je však surový bioplyn tvořen příměsí dalších minoritních plynů, které mohou signalizovat přítomnost některých chemických prvků v materiálu nebo poruch anaerobní fermentace. (Kára a kol.(2007)) Vysoký obsah oxidu uhličitého znamená, ţe nebyly vytvořeny optimální podmínky pro anaerobní fermentaci. Přítomnost volného kyslíku s výjimkou počáteční fáze procesu můţe být zapříčiněna zavzdušněním pracovního prostoru. Tento stav je neţádoucí z hlediska tvorby výbušné směsi metanu se vzdušným kyslíkem. V bioplynu se mohou objevit stopy argonu, který je vzdušného původu, amoniaku a oxidu dusného. V případě komunálního odpadu se mohou v bioplynu ze skládky objevit stopy neţádoucích příměsí (například halogenuhlovodíků a jejich derivátů, atd.). Objeví-li se v bioplynu stopy vodíku, není to na závadu jeho energetické kvalitě, ale svědčí to o narušení rovnováhy mezi acidogenní a metanogenní fáze, způsobené nadměrnou zátěţí reaktoru surovým materiálem, nebo dochází k inhibičním účinkům potlačující rozvoj metanogenních organismů. Stopy oxidu uhelnatého mohou indikovat lokální vznik loţisek poţáru při suché 13\n14 anaerobní fermentaci. Tato situace se vyskytuje především na skládkách, nikoli v reaktorech. Velmi významným minoritním plynem je v některých případech sulfan (H 2 S) pocházející zpravidla z biochemických procesů při rozkladu proteinů (bílkovin). Obsah sulfanu v bioplynu je velmi proměnlivý. Při zpracování exkrementů z chovu skotu je jeho obsah zanedbatelný, u exkrementů prasat a drůbeţe je naopak velmi vysoký, coţ působí potíţe při následném konečném vyuţití bioplynu. (Kára a kol.(2007)) Vlastnosti bioplynu Výhřevnost je dána, jak uvádí Murtinger Beranovský (2008), obsahem spalitelných plynů, tj. metanu a vodíku. Naproti tomu Kára a kol. (2007) udává, ţe výhřevnost bioplynu je dána obsahem metanu (Graf. 2.1) a ostatní minoritní plyny mají prakticky zanedbatelný energetický význam. Graf.2.1: Výhřevnost bioplynu v závislosti na koncentraci metanu (Kára a kol.(2007)) 2.2. Anaerobní fermentace Bioplyn vzniká při tzv. anaerobní fermentaci, coţ je, jak uvádí Murtinger a Beranovský (2008), poměrně sloţitý biologický proces a účastní se při něm mnoho různých typů bakterií. 14\n15 2.2.1 Průběh anaerobní fermentace Jak uvádí Cenek a kol. (2001), Kára a kol (2007) a Murtinger a Bernovský (2008), můţeme proces rozdělit do čtyř základních částí. Kára a kol. (2007) popisuje tyto čtyři procesy následovně: 1. Fáze Hydrolýza Začíná v době, kdy prostředí obsahuje vzdušný kyslík. Předpokladem pro její nastartování je mimo jiné dostatečný obsah vlhkosti nad 50 % hmotnostního podílu. Hydrolytické mikroorganismy ještě nevyţadují striktně bezkyslíkaté prostředí. Enzymatický rozklad mění polymery (polysacharidy, proteiny, lipidy, ) na jednodušší organické látky (monomery). 2. Fáze Acidogeneze Zpracovávaný materiál můţe obsahovat ještě zbytky vzdušného kyslíku, v této fázi však dojde definitivně k vytvoření anaerobního prostředí. Zajistí to četné kmeny fakultativních anaerobních mikroorganismů, které se aktivují v obou prostředích. Vznik oxidu uhličitého, vodíku a kyseliny octové umoţňuje metanogenním bakteriím tvorbu metanu. Kromě toho vznikají jednodušší organické látky (vyšší organické kyseliny, alkoholy). 3. Fáze Autogeneze Někdy je označována jako mezifáze. Acidogenní specializované kmeny bakterií transformují vyšší organické kyseliny na kyselinu octovou, vodík a oxid uhličitý. 4. Fáze Metanogeneze Metanogenní autotrofní bakterie rozkládají především kyselinu octovou na metan a oxid uhličitý, hydrogenotrofní bakterie produkují metan z vodíku a oxidu uhličitého. Určité kmeny metanogenních bakterií se chovají jako obojetné. Jednotlivé fáze anaerobní digesce probíhají s odlišnou kinetickou rychlostí. Metanogenní fáze probíhá přibliţně pětkrát pomaleji neţ předcházející tři fáze. Ve většině BPS však probíhají všechny čtyři fáze simultánně. Při dosaţení stádia tzv. stabilizované metanogeneze jde vlastně o dlouhodobě udrţovanou rovnováhu mezi navazujícími procesy, hlavně pak mezi procesy acidogenními a metanogenními. (Kára a kol. (2007)) 15\n16 2.2.2 Faktory ovlivňující anaerobní rozklad Anaerobní rozklad organických látek je ovlivňován celou řadou faktorů, které mění ţivotní prostředí mikroorganismů a mají zásadní vliv na průběh celého procesu. Jedná se zejména o tyto faktory: vlhkost prostředí Metanové bakterie mohou pracovat a mnoţit se pouze ve vlhkém prostředí (vlhkost minimálně 50 %). anaerobní prostředí Metanové bakterie jsou striktně anaerobní. přítomnost světla Světlo bakterie neničí, ale brzdí jejich mnoţení. teplota prostředí Ttvorba metanu probíhá v širokém rozmezí teplot (4 90 C). Pro udrţení stability procesu je rovněţ nutné zajistit konstantní teplotu. hodnota ph Optimální ph pro růst metanogenních mikroorganismů je 6,5-7,5. přísun ţivin Metanové bakterie potřebují pro svou buněčnou stavbu rozpustné dusíkaté sloučeniny, minerální látky a stopové prvky. velké kontaktní plochy Organické látka nerozpustné ve vodě musejí být rozdrobeny tak, aby vznikaly velké dotykové plochy. přítomnost toxických a inhibujících látek Za toxické nebo inhibující látky pokládáme ty látky, které nepříznivě ovlivňují biologický proces. Nejčastěji se setkáváme s inhibičním působením mastných kyselin a amoniaku. zatíţení vyhnívacího prostoru Udává, jaké maximální mnoţství organické sušiny na m 3 a den můţe být dodáváno do fermentoru, aby nedošlo k jeho přetíţení. rovnoměrný přísun substrátu Aby nedošlo k nadměrnému zatíţení fermentoru, je třeba zajistit rovnoměrný přísun substrátu. odplynování substrátu Není-li plyn z vyhnívací nádrţe odváděn, můţe v nádrţi dojít k velkému nárůstu tlaku plynu. Odplynování substrátu lze zajistit pravidelným mícháním. Teplota ovlivňuje anaerobní digesci stejně jako všechny ostatní biochemické procesy se zvyšující se teplotou vzrůstá rychlost všech probíhajících procesů. 16\n17 Avšak změnou teploty, a tím i rychlosti probíhajících pochodů, dochází k porušení dynamické rovnováhy procesu. Pro stabilní průběh anaerobního rozkladu je tedy nutné udrţovat konstantní teplotu. Běţně se vyskytují tři typické teplotní oblasti, které jednotlivým bakteriálním kmenům vyhovují: psychrofilní oblast teploty pod 20 C mezofilní oblast teploty od 25 do 40 C termofilní oblast teploty nad 45 C (Muţík a Kára (2009)) Obecná charakteristika materiálů vhodných pro anaerobní fermentaci Kára a kol. (2007) uvádí obecnou charakteristiku materiálů vhodných pro anaerobní fermentaci takto: - Nízký obsah anorganického podílu (popeloviny). - Organický materiál s vysokým podílem biologicky rozloţitelných látek. - Optimální obsah sušiny pro zpracování pevných odpadů je %, v případě tekutých odpadů 8 14 %. Tekuté odpady s obsahem sušiny menší než 3 % jsou zpracovávány anaerobní fermentací s negativní energetickou bilancí (proces je udrţován na poţadované provozní teplotě za předpokladu dodávky doplňkového tepla z externího zdroje). Pozitivní provozní bilance je dosahována zpravidla aţ při sušině tekutých odpadů vyšší neţ 3 5 %. Horní hranici optimálního obsahu sušiny tekutého odpadu tvoří vţdy mez čerpatelnosti materiálu. Absolutní hranice obsahu sušiny, při které ještě probíhá anaerobní fermentace je 50 %. (Obr. 2.1) Heterogenní vlhkost v pevném organickém materiálu způsobuje, ţe v praktickém provozu je metanogeneze tlumena postupně a nikoli rázově. To je velmi významný faktor mající význam především při zpracování velkých objemů, materiálů jako například skládek komunálních odpadů. - Významným faktorem ovlivňujícím metanogenní fermentaci je číslo ph materiálu. Za optimální hodnotu ph na vstupu do procesu se povaţuje interval blízký neutrální hodnotě ph = 7 7,8. V průběhu procesu se tento parametr 17\n18 mění. Na začátku převaţuje aktivita acidogenů a číslo ph můţe poklesnout na 4 6. Při hodnotách ph substrátu menších neţ 5 se mohou začít objevovat inhibiční účinky na některé kmeny metanogenů. Dojde-li však za příznivých podmínek k jejich rozvoji, zvýší svoji aktivitou číslo ph substrátu aţ na neutrální hodnotu ph = 7. Některé kmeny metanogenů jsou schopny se rozvíjet i v silně alkalickém prostředí (ph = 8 9). V praxi se optimální hodnota ph materiálu na vstupu do procesu upravuje homogenizací směsných materiálů nebo alkalickými přísadami. - Vhodnost materiálu pro anaerobní fermentaci můţe být významně narušena neţádoucími příměsemi. Jedná se zpravidla o látky potlačující mikrobiální rozvoj (všechny druhy antibiotik pouţívaných pro léčení nebo jako preventivní součást krmné dávky hospodářských zvířat). Do pracovního prostoru reaktoru bychom také neměli dávat ani materiály, které jsou již v hnilobném rozkladu. - Vhodnost materiálu pro anaerobní fermentaci můţe být narušena jeho předchozím zpracováním nebo manipulací. Dlouhodobým skladováním materiálu, při kterém proběhne proces aerobní fermentace, nebo fyzikálněmechanickými účinky na materiál, se můţe narušit následný proces anaerobního zpracování takového studeného materiálu. (Kára a kol. (2007)) - Poměr C:N je důleţitý pro dobrý průběh anaerobního procesu. Je-li je tento poměr vysoký, dochází k deficitu dusíku. Při nízkém poměru dochází k vysoké produkci amoniaku, který je při vyšších koncentracích toxický pro anaerobní bakterie, zejména metanogeny. Toxicky působí nedisociovaná forma amoniaku, jejíţ koncentrace závisí především na ph, s vyšším ph silně vzrůstá. Optimální poměr C:N pro anaerobní fermentaci organické frakce tuhého odpadu se pohybuje okolo 25 aţ 30, vztaţeno na biologicky rozloţitelný uhlík, pro anaerobní fermentaci exkrementů hospodářských zvířat nebo jatečních a kafilerních odpadů se za optimální poměr C:N povaţuje 16 aţ 19. Za kritický se povaţuje poměr C:N 12. (Dohányos (2009)) 18\n19 Obr. 2.1 Materiály vhodné pro anaerobní zpracování (Kára a kol. (2007) Vliv chemického složení substrátu na výtěžnost metanu Biologická rozloţitelnost, a tím i výtěţnost bioplynu, závisí na chemickém sloţení substrátu, na obsahu sacharidů, tuků, proteinů, na podílu celulózy, hemicelulóz a ligninu, eventuelně dalších inertních sloţek materiálu, a na poměru jednotlivých komponent. Vzhledem k tomu, ţe poměr těchto komponent v různých druzích suroviny je různý, odlišná je i jejich rozloţitelnost a výtěţnost metanu. Polysacharidy jsou součástí veškeré rostlinné biomasy, patří sem škrob, celulóza a hemicelulózy. Z polysacharidů je nejlépe rozloţitelný škrob, který se poměrně snadno hydrolyzuje amylolytickými enzymy. Celulóza je polymerem glukózy, v biotechnologickém procesu je relativně málo rozloţitelná. Pro její hydrolýzu je nutná přítomnost celulolytických enzymů, které jsou produkovány hydrolytickými mikroorganizmy a v přírodě jsou přítomny v zaţívacím traktu přeţvýkavců. Další skupinou polysacharidů jsou heteropolysacharidy - hemicelulózy, které tvoří rozvětvené řetězce s prostorovou 19\n20 strukturou. Hemicelulózy podléhají snáze a rychleji enzymatické hydrolýze neţ celulóza. Lignin Vedle biologicky rozloţitelných sacharidů a polysacharidů obsahuje rostlinná biomasa i látky, jejichţ biologická rozloţitelnost je velmi nízká aţ nulová. Mezi tyto látky patří především lignin a téţ lignany a terpeny. Lignin je organickou součásti nejenom kaţdé rostlinné biomasy, ale materiálů z ní pocházejících, jakou jsou například různé druhy kejdy nebo hnoje a je hlavní součástí biologicky nerozloţitelné frakce organických látek v stabilizovaném zbytku po anaerobní fermentaci. Lipidy Společnou charakteristikou lipidů je přítomnost mastných kyselin s dlouhým alifatickým řetězcem a malým počtem atomů kyslíku. Tuky mají nejvyšší výtěţnost metanu ze všech skupin substrátů. Podléhají relativně snadno enzymové hydrolýze. Problémem můţe být technické zvládnutí rozkladu tuků, které díky své hydrofobicitě mohou mít tendenci vyplouvat k hladině, oddělovat se z vodní fáze nebo zvyšovat tvorbu pěny. Proteiny Proteiny patří mezi dobře biologicky rozloţitelné látky a vykazují vysokou výtěţnost metanu. Proteiny jako jediné z výše uvedených substrátových skupin obsahují ve svých molekulách heteroatomy. Kromě uhlíku, vodíku a kyslíku obsahují také síru a hlavně dusík. Dusík při anaerobní fermentaci přechází v amoniak, který při vyšších koncentracích můţe způsobovat inhibici tvorby metanu. V technologické praxi se většinou setkáváme s komplexním sloţením suroviny pro anaerobní fermentaci, v níţ jsou zastoupeny v různém poměru (podle původu a zpracování suroviny) všechny výše uvedené skupiny substrátů. Jak jiţ bylo uvedeno, ne všechny organické látky přítomné v surovině se v průběhu procesu rozloţí, část jich zůstává jako tzv. nerozloţitelný zbytek ve vyfermentovaném materiálu. Jaký podíl organických látek zůstane nerozloţený, závisí i na technologických podmínkách procesu (teplota, doba zdrţení, předúprava). (Dohányos (2009)) 20\n21 2.2.5 Rozdělení anaerobní fermentace podle obsahu sušiny Jako velice důleţitý rozdělovací prvek je obsah sušiny, protoţe technologie pro suchou a mokrou fermentaci se zásadně liší. CZ BIOM se ve své publikaci pozastavuje nad tímto rozdělením a uvádí, ţe striktní rozdělení metod na mokrou a suchou fermentaci je z biologického hlediska zavádějící, neboť bakterie podílející se na fermentačním procesu potřebují pro své přeţití tekuté médium. Také při definici obsahu sušiny zfermentovaného substrátu dochází stále znovu k nedorozumění, neboť často je pouţíváno více substrátů s rozdílnými obsahy sušiny. Bakterie ve svém bezprostředním okolí v obou případech potřebují dostatek vody. Neexistuje ţádná přesná definice hranice mezi mokrou a suchou fermentací, avšak v praxi uţ zdomácnělo, ţe aţ do obsahu sušiny ve fermentoru % se hovoří o mokré fermentaci, neboť takový obsah fermentoru je ještě čerpatelný. Přestoupí-li obsah sušiny ve fermentoru 16 %, tak materiál uţ není zpravidla čerpatelný a proces označujeme jakoţto suché zfermentování. Mokrá fermentace Je to v praxi daleko více vyuţívaná metoda neţ fermentace suchá a to díky tomu, ţe mokrá fermentace je metoda starší a tudíţ více zavedená a technicky propracovanější. Dále také hrají také roli investiční náklady, které jsou u stanice se suchou fermentací vyšší (Beck (2010)). Naproti tomu bohatší technologická výbava a příslušenství (např. míchadla, čerpadla, drtiče, separace, ) zvyšuje provozní náklady (spotřeba elektřiny, servis a údrţba) a četnost poruch. (www.bioplyn.cz) Suchá fermentace Základním principem suché fermentace je anaerobní rozklad biologicky rozloţitelných materiálů (biomasa cíleně pěstované zemědělské plodiny a produkty jejich zpracování, chlévská mrva, travní zeleň, BRO, ) na bioplyn a jeho přeměna na elektrickou energii a teplo. Na konci procesu zůstává pevný zbytek (fermentát) a tekutý zbytek (perkolát), přičemţ oba je moţné aplikovat na zemědělské pozemky. (Karafiát a kol. (2010)) 21\n22 2.2.6 Rozdělení bioplynových technologií podle dávkování surového materiálu Podle Káry a kol. (2007) lze tyto technologie rozdělit do tří kategorií: Diskontinuální (s přerušovaným provozem, cyklické, dávkové ) Doba jednoho pracovního cyklu odpovídá době zdrţení ve fermentoru. Pouţívá se zvlášť při suché fermentaci tuhých organických materiálů. Způsob manipulace je náročný na obsluhu. Semikontinuální Doba mezi jednotlivými dávkami je kratší neţ doba zdrţení materiálu ve fermentoru. Je to nejpouţívanější způsob plnění fermentorů při zpracování tekutých organických materiálů. Materiál se dávkuje 1x aţ 3x i vícekrát za den. Materiál vstupující semikontinuálně do fermentoru má malý vliv na změnu pracovních parametrů (teplota, homogenita). Technologický proces lze snadno automatizovat, tudíţ není náročný na obsluhu. Kontinuální Pouţívá se pro plnění fermentorů, které jsou určeny pro zpracování tekutých organických odpadů s velmi nízkým obsahem sušiny Fermentor Fermentor je základní technologickou částí anaerobního procesu, zde se rozmnoţují mikrobiální kultury. (Kára a kol. (2007)) Různá provedení fermentorů jsou, co se týká materiálů a způsobu stavby, často odvozována od zemědělských skladů kejdy a jsou přizpůsobena specifickým poţadavkům bioplynové techniky. Mnoţství substrátu a poţadovaná doba zdrţení určují objem fermentorů. V závislosti na substrátech, které jsou k dispozici, na zvoleném fermentačním postupu a na místních podmínkách mohou být fermentory různě provedeny. V kaţdém případě musí splňovat některé základní předpoklady, musí: být plynotěsné a vodotěsné mít moţnost účinného a regulovatelného vytápění být vybaveny tepelnou izolací 22\n23 disponovat moţností promíchávání substrátu, aby se předešlo teplotnímu spádu, tvorbě plovoucích vrstev, spádu koncentrace ţivin v substrátech a špatnému odplynování substrátu a také aby se zajistila homogenizace substrátu být vybaven zařízením nebo mít moţnosti k vynášení sedimentů být vybaven zařízením k odvádění získaného bioplynu mít moţnosti ke zkušebnímu odběru vzorku z fermentoru Vedle toho patří k vybavení fermentoru průzorová skla s čistícími zařízeními k vizuální kontrole fermentačního procesu a revizní šachty pro případné údrţbářské i opravářské práce. Vedle technických a stavebních poţadavků jsou stanoveny dodatečné nároky i na pouţívané stavební materiály. Mělo by být dbáno na to, aby pouţívané materiály byly vhodné pro prostředí panující ve fermentoru. Jako obzvláště problematické se ukázala přechodová zóna od hladiny tekutiny k plynojemu a plynojem sám. Zde je třeba pouţívat jen materiály, které jsou rezistentní vůči kyselinám a korozi. V případě zanedbání základních stanovených pravidel a minimálních poţadavků hrozí závaţné a především velice nákladné škody na fermentoru, případně poškození celé bioplynové stanice. (CZ Biom) Technická provedení u mokré fermentace Principielně je rozlišujeme na horizontální a vertikální fermentory. Horizontální fermentory mají cylindrický tvar a jsou omezeny s ohledem na svůj objem, neboť jsou často vyráběny předem před místem umístění. Horizontální fermentory jsou provozovány paralelně, aby bylo moţno zpracovávat větší mnoţství substrátu. Protoţe jsou tyto fermentory zpravidla mnohonásobně delší neţ je jejich výška, tak se automaticky nastavuje tzv. pístový tok. Substrát přitom pomalu putuje od vnášecí strany ke straně výnosu. Moţnost nechtěně z fermentoru vynášet nevykvašený materiál je tímto zmenšena a můţe tím být zaručena doba pobytu pro veškerý materiál s větší jistotou. Vertikální fermentory jsou převáţně kruhové nádrţe a jsou zhotoveny v místě realizace bioplynové stanice.(cz BIOM) 23\n24 Technická provedení u suché fermentace Pastorek a Kára (2003) uvádějí, ţe v zahraničí byly v poslední době odzkoušeny se střídavými úspěchy různé kontinuální i diskontinuální systémy na anaerobní suchou fermentaci materiálů s obsahem sušiny vyšším neţ 15 %. Jedná se například o kontinuální systémy DRANCO (Belgie), KOMPOGAS (Švýcarsko), ANACOM (Švýcarsko), VALORGA (Francie) atd. Mezi diskontinuální systémy se řadí fermentační jednotky z betonových van, foliových rukávců, kontejnerové fermentační jednotky, garáţové fermentační jednotky a další. Fermentační koš + krycí zvon VÚZT Praha experimentálně ověřil tyto fermentační jednotky jiţ v roce 1956 a poté i po roce 1984 na několika pracovištích pro zpracování chlévské mrvy a rostlinných zbytků. Tato zařízení byla speciálně vyvinuta pro fermentaci slamnaté mrvy, resp. stelivových materiálů. Reakce v těchto zařízeních probíhá pomaleji, neboť substrát je vyskládán do velkých drátěných košů, v nichţ je po naplnění překryt plynotěsným zvonem a ponechán fermentaci. Zařízení tohoto typu nemají sice takové problémy jak naloţit s tekutou sloţkou digestát, ale na druhou stranu je systém velice náročný na plochu a na čas (především na manipulaci s materiálem). Reaktory nelze prakticky vytápět, coţ zvláště v zimě vede ke zpomalení rozkladných procesů. (obr. 2.2) Obr. 2.2 Systém fermentační koš + krycí zvon (Klára a kol. (2007)) 24\n25 Kontejnerová metoda V kontejnerovém postupu jsou mobilní zásuvné fermentory naplněny biomasou a vzduchotěsně uzavřeny. Mikroorganismy obsaţené v očkovacím substrátu, jenţ je proměšován spolu s čerstvým substrátem, ohřívají substrát v první fázi, kdy je do fermentoru přiváděn vzduch. Dále probíhá kompostovací proces spojený s uvolňováním tepla. Poté co je dosaţeno provozní teploty, je vypnut přívod vzduchu. Po spotřebě zaneseného kyslíku se aktivují anaerobní mikroorganismy a přemění biomasu na bioplyn, jako u mokré fermentace. (CZ BIOM) Fóliové hadicové fermentory Pro tuto metodu se pouţívá známá metoda fóliového siláţování (siláţování do vaku). Také zde je uţíván aerobní kompostovací proces pro první zahřátí substrátu. K dalšímu plynulému vnášení tepla mohou být hadice poloţeny na betonový panel, ve kterém je integrováno podlaţní topení. Ke zmenšení tepelných ztrát můţe být fóliová hadice při zaplňování potaţena tepelnou izolací. Bioplyn je jímán sběrným vedením, které je integrováno v hadici. (CZ BIOM) Vanové popř. tunelové fermentory Tyto systémy umoţňují zdánlivě kontinuální proces ve vanách, popř. v tunelech. Průběh postupu se téměř shoduje s hadicovým systémem, dá se ovšem lépe kontrolovat. (CZ BIOM) Pístové fermentory V oblasti odpadového hospodářství jsou uţ nějakou dobu pouţívány pístové fermentory. Jsou konstruovány jakoţto horizontální nebo vertikální a obsluhují se kontinuálně nebo semikontinuálně. Částečně integrované míchací vlny slouţí lehčímu odplynování materiálu. V zemědělské výrobě bioplynu nehrají tyto postupy na základě vysokých technických nákladů kontinuální techniky, v této době, ţádnou roli. (CZ BIOM) Garážový systém Biomasa je navezena do fermentoru kolovým nakladačem. Po naplnění fermentoru jsou uzavřena plynotěsná vrata. Biomasa je vyhřívána podlahovým topením a postřikem perkolátu, který současně obnovuje mikrobiální kulturu na povrchu biomasy. Do hod. po navezení dojde k odstranění zbytkového kyslíku 25\n26 a postupné stabilizaci celého anaerobního procesu. Vznikající bioplyn je odsáván do plynových vaků a dále odváděn do kogenerační jednotky. Proces je diskontinuální, obvyklá délka cyklu je 28 dnů. Pro kontinuitu procesu se doporučuje pracovat minimálně se čtyřmi fermentory. Na konci cyklu je biomasa vyvezena a část vyfermentovaného substrátu je nahrazena novou biomasou v tzv. směsném navýšení (poměr mezi starou, částečně vyfermentovanou biomasou a čerstvou biomasou). Směsné navýšení je jedna z klíčových proměnných pro správné fungování procesu. Je to poměr mezi čerstvou biomasou a biomasou částečně vyfermentovanou, která obsahuje metanogenní bakterie. Pokud by se do fermetnoru přidávala pouze čerstvá biomasa, proces by se u kaţdého cyklu rozjíţděl od nuly. Částečně vyfermentovaná biomasa slouţí k naočkování čerstvé biomasy metanogenními bakteriemi. Převahu by měla mít biomasa částečně vyfermentovaná. Optimální směsné navýšení záleţí především na zpracovávaném materiálu, jeho stabilitě (např. siláţ způsobuje při vyšších poměrech okyselování fermentoru a následné poruchy procesu) a předpokládané délce cyklu. Proces je aţ na manipulaci s biomasou (Obr. 2.3) plně automatizován. (Pospíšil a Křivánek) Obr. 2.3 Manipulace s biomasou (Pospíšil a Křivánek) 26\n27 Porovnání suché (garážový systém) a mokré fermentace Autoři při porovnání povaţují suchou fermentaci pouze jako garáţový systém, ale rozdíly oproti mokré fermentaci jsou téměř shodné i s jinými systémy. Novák uvádí, ţe hlavním rozdílem je druh zpracovávané biomasy. Suchá zpracovává sypkou biomasu a manipulace probíhá pomocí nakladačů. Mokrá zpracovává tekutou biomasu a manipulace probíhá pomocí čerpadel. Další rozdíly uvádí tabulka (Tab. 2.1). Tab. 2.1 Porovnání suché a mokré fermentace (Novák) Mokrá fermentace Suchá fermentace Sušina 6 10 % % Plnění čerpadly nakladačem Dávkování biomasy kontinuální diskontinuální Typ fermentoru válcovité garáţové Míchání během procesu ano ne Počet zařízení ve světě tisíce Desítky převáţně v NSR Počet zařízení v ČR desítky dvě Společné znaky: Anaerobní podmínky procesu, bioplyn je jímán do plynových vaků a následně spalován většinou v kogenerační jednotce, biomasu je ve fermentoru třeba zahřát. (Novák) Výhody suché fermentace technologie je vhodná pro biomasu s vyšším obsahem sušiny (25 % a více) niţší spotřeba elektrické energie biomasa se ve fermentoru nemíchá ani do něj nečerpá, vlastní spotřeba bioplynové stanice se pohybuje mezi 2-4 % jednoduché rozšíření stanice biomasu není nutné před vstupem do fermentoru ředit, rozmělňovat, třídit nebo jinak upravovat 27\n28 je bez problému moţné zpracovávat materiál s delší řezankou (tráva, travní senáţ, slamnatá mrva) na konci procesu není nutné fugát nijak odstřeďovat, zůstává na jedné straně kapalná sloţka a na straně druhé pevné sloţka v případě navezení nevhodného matriálu (např. biomasa s přídavky antibiotik, problémové příměsi, které se mohou objevit v některé ze sloţek biologicky rozloţitelného odpadu ) nehrozí kolaps celé stanice. Vyveze se pouze jeden postiţený fermentor a následně naplní čerstvou biomasou a biomasou částečně vyfermentovanou z jiného fermentoru. Chod bioplynové stanice jako celku není ohroţen niţší poruchovost stanice nemá míchací zařízení, biomasa se naváţí dovnitř kolovým nakladačem, nikoliv čerpadly jednodušší na obsluhu plnění fermentoru probíhá pouze jednou aţ dvakrát do týdne Nedostatky suché fermentace minimální počet aplikací v ČR a relativně malý počet těchto stanic v zahraničí, s čímţ souvisí malé povědomí veřejnosti o této technologii o % vyšší investiční náklady na výstavbu bioplynové stanice nemoţnost zpracovávat větší mnoţství tekutých materiálu kejda, kaly z ČOV, odpady z kuchyní technologie není příliš vhodná pro materiály vyţadující hygienizaci (kuchyňské odpady, jateční odpady) nerovnoměrná produkce bioplynu, nutné postavit min. 4 fermentory náročnější řízení procesu. Ten je moţné efektivně řídit pouze stanovením vhodné struktury biomasy na začátku kaţdého cyklu (struktura, směsné navýšení, předpokládaná délka zdrţení). Moţnosti zasahování do procesu v průběhu cyklu jsou pak jiţ velmi omezené (prostřednictvím perkolátu). (Pospíšil a Křivánek) 28\n29 2.3 Travní hmota Možnosti produkce čerstvé travní hmoty Extenzivně využívané trávníky - Vzniká ve velkém mnoţství při údrţbě krajnic, břehů, svahů liniových staveb (ţeleznice, dálnice) a luk. Hmota se vyznačuje zpravidla větší délkou rostlinných segmentů se širším zastoupením travních a nezřídka i ostatních druhů rostlin. Charakteristická je niţší vlhkost a různý stupeň zdřevnatění rostlinných pletiv. Právě tato skutečnost je příčinou poměrně širokého poměru uhlíku k dusíku C : N (50 a více : 1). Mnoţství dusíku obvykle nepřesahuje 1,5 % sušiny. Produkce vzniklé hmoty bývá často velmi rozdílná (v průměru přibliţně deset tun z hektaru) a její objemová hmotnost se pohybuje v rozmezí (200) kg. m -3. (Burg (2007)) Intenzivně využívané trávníky - Jedná se o údrţbu parkových a parterových travních porostů (sportoviště, hřbitovy, plochy veřejné a sídlištní zeleně). Mnoţství hmoty připadající na jednu seč bývá zpravidla niţší, avšak celkový roční objem produkce bývá s ohledem na vyšší četnost seče srovnatelný s předchozí kategorií. Nejčastěji bývá tvořena krátkými segmenty o délce několika milimetrů. Objemová hmotnost se pohybuje kolem kg/m 3, coţ představuje mnoţství čtyř aţ šesti tun na hektar. Travní hmota se vyznačuje vysokou vlhkostí 50 aţ 70 %. Poměr C : N se pohybuje na úrovni 30 (40) : 1. Uváděné vlastnosti ji proto předurčují k rychlému sesedání a za vyšších teplot k zapaření doprovázenému vznikem hydrolýzních procesů. (Burg (2007)) Trvalé travní porosty (TTP) Vysoké výnosy bioplynu dosahují zejména 3 aţ 4 krát sečené porosty. Pouţití trávy z dvakrát sečných luk můţe vést k relativně dobrým výnosům v tom případě, ţe tráva pochází z dobrých stanovišť s příznivými klimatickými podmínkami a vhodným způsobem hnojení. TTP zaujímají v České republice přes dvacet procent výměry zemědělské půdy. Je to zhruba 970 tis. hektarů. Z toho je asi 800 tis. hektarů vyuţívaných pro produkci píce. Toto číslo uţ napovídá, ţe jde o významnou součást agroekosystému. Úloha TTP však není pouze v produkci objemných krmiv pro přeţvýkavce, v krajině nabývají na důleţitosti i jejich mimoprodukční funkce. Za posledních 10 let došlo totiţ k výraznému útlumu stavu skotu. Stav skotu celkem poklesl z 3,5 milionu kusů v roce 1990 na 1,3 milionu v roce 2010, tj. na 37 % (ČSÚ). Rychlý a vysoký pokles způsobil problémy se 29\n30 zajištěním optimálního vyuţití zemědělské půdy, zvláště pak trvalých travních porostů. (Kollárová a kol. (2008)) Biomasu lze vyuţít jak z lučních porostů, tak přebytečnou hmotu z pastevních areálů (posečené nedopasky, sklizená nadbytečná hmota z nerovnoměrného nárůstu píce v jarním období). Trvalé travní porosty představují ve středoevropských podmínkách významný krajinný prvek i prvek soustavy hospodaření na zemědělské půdě. Toto je důleţité si uvědomit zejména v souvislosti se značným poklesem stavu skotu a nutností trvalé travní porosty pravidelně vyuţívat a obhospodařovat. Bez správného managementu luk a pastvin dochází k negativním změnám v botanickém sloţení a jsou ohroţeny jejich významné mimoprodukční funkce (protierozní, vodohospodářská, půdotvorná, krajinotvorná, estetická ad.). Cílené obhospodařování travních porostů je proto nutné k zachování celkové diverzity a k udrţení jejich nezastupitelných funkcí v krajině. Vyuţití biomasy pro účely produkce bioplynu tak můţe pozitivně přispět k udrţení kvalitního stavu trvalých travních porostů v naší krajině. Mnoţství získaného bioplynu z travních porostů je závislé především na výnosu hmoty, který je ovlivněn zejména intenzitou hnojení a podmínkami stanoviště. (Fuksa (2009)) Vlastnosti čerstvé travní hmoty: Vysoký podíl sacharidů v travní hmotě má za následek obsah metanu maximálně 55 %. U relativně vysoce kvalitní trávy se můţe při výnosu sušiny 1,25 t.ha -1 dosáhnout produkce 5000 m 3.ha -1. To odpovídá ekvivalentu topného oleje přibliţně 5000 l (Michal (2003)) Ve výše uvedeném textu Kára a kol. (2007) uvádí optimální parametry materiálu vhodného pro anaerobní fermentaci. Naproti tomu v materiálu od autorů Muţíka Káray a Abrhama se hodnoty nepatrně liší (Tab. 2.2). Vybrané hodnoty čerstvě posekané trávy jsou uvedeny v tabulce (Tab. 2.3). 30\n31 Tab. 2.2: Základní parametry materiálů vhodných k anaerobní fermentaci (Muţík, Kára a Abrham) Organické látky [% suš.] Obsah sušiny [%] Poměr C:N ph Nad : 1 6,5 7,5 Tab. 2.3 Vybrané fyzikální a chemické vlastnosti travní hmoty (Muţík, Kára a Abrham) Organické látky [% suš.] Obsah sušiny [%] Poměr C:N ph ,0 6,5 Velkou roli hraje typ produkční plochy. Například výnos z traviny u travní siláţe z intenzivně vyuţívaných travních ploch byl 0,39 m 3 metanu na kg organické sušiny a tím byl výrazně vyšší neţ siláţ z extenzivních travních ploch (0,22 m 3 metanu na kg sušiny). Naopak tráva z chráněného území vyprodukovala pouze 0,08 m 3 metanu na kg sušiny. Rozdíl ve vyprodukovaném mnoţství metanu lze zdůvodnit různým podílem ligninu v rostlinách. Obsah ligninu v rostlinách se zvyšuje s pokračujícím vegetačním stádiem, takţe stupeň odbourávání a tím i zhodnotitelnost organické sloţky pro produkci bioplynu klesá. (Michal (2003)) Lignin je chemicky těţko definovatelná látka. Předpokládá se, ţe je to vysoce prokříţený větvený polymer vznikající dehydratací a polykondenzací. Je definován jako statistický polymer hydroxyfenylpropanových jednotek o relativní molekulové hmotnosti Právě ligninová matrice stéricky brání celulolytickým extracelulárním enzymům v přístupu k celulózním vláknům a tudíţ výrazně sniţuje nejen rychlost, ale i celkový výtěţek hydrolýzy. (Zábranská (2010)). Neboť tak jako ve zvířecím trávicím traktu je lignin i pro zařízení na výrobu bioplynu nestravitelný. (Michal (2003)) 31\n32 2.4. Vliv předúpravy suroviny na výtěžnost metanu: Obecná charakteristika předúpravy Ke zvýšení biologické rozloţitelnosti různých druhů surovin pro anaerobní stabilizaci se začínají stále více uplatňovat různé metody předúpravy zpracovávaného materiálu. Cílem předúpravy je: prohloubení biologické rozloţitelnosti zvýšení produkce metanu (bioplynu) hygienizace stabilizovaného materiálu minimalizace mnoţství stabilizovaného materiálu (zejména u čistírenských kalů) Všechny metody zvyšování biochemické rozloţitelnosti zpracovávaných materiálů jsou zaloţeny na zpřístupnění k enzymovému rozkladu. Zmenšením velikosti částic mechanickou nebo jinou dezintegrací dochází k podstatnému zvětšení povrchu a tím i k větší dostupnosti enzymovému rozkladu. Vzhledem k tomu, ţe většina zpracovávaných organických látek je v partikulární formě, nejdůleţitějším procesem rozkladu je jejich převedení do roztoku hydrolýza. Tento proces (biochemická hydrolýza) probíhá v důsledku přítomnosti mikroorganizmů produkujících hydrolytické enzymy samovolně, a jeho rychlost můţe být podstatně zvýšena různými způsoby dezintegrace a fyzikální nebo chemické předúpravy zpracovávaného materiálu. Pod pojem dezintegrace se zahrnují všechny procesy vedoucí k rozbití stávající fyzikální nebo chemické struktury zpracovávaného materiálu. Mezi ně patří například mechanické rozbití částic nebo vloček materiálu na částice menší velikosti, v přítomnosti ţivých nebo odumřelých mikroorganizmů dochází částečnému rozbití jejich těl buněk, přičemţ obsah buněk buněčný lyzát se uvolní do roztoku a díky enzymům v něm přítomných stimuluje rozklad dalších látek. Podobně působí ostatní fyzikální nebo chemické metody dezintegrace. U chemických nebo termických metod však dochází k hlubšímu narušení struktury materiálů. Nejčastějším procesem je chemická nebo termická hydrolýza, při níţ se 32\n33 vysokomolekulární látky přeměňují na ve vodě rozpustné nízkomolekulární sloučeniny, které jsou jiţ snadno dostupné enzymovému rozkladu.(dohányos) Metody předúpravy dle Zábranské (2010) Mechanické metody Sem patří různé způsoby dezintegrace tuhých sloţek substrátu mletí, drcení apod. Zmenšením velikosti částic dochází ke zvětšení celkového povrchu a ke zlepšení přístupnosti organických látek v substrátu enzymatickému rozkladu. Chemické metody Mezi chemické metody patří například působení alkálií, kyselin, nebo oxidačních činidel (např. ozon), které vede k destrukci sloţitých organických látek hydrolýze. Přídavkem chemikálií (např. H 2 SO 4 ) se ale do systému mohou vnášet neţádoucí sloţky (síra). Fyzikální metody Patří mezi ně například termická hydrolýza, ionizující záření, působení ultrazvuku. Dochází k destrukci sloţitých organických látek. Termická předúprava Ta je poţadovaná u některých materiálů legislativou. Můţe to být buď pasterizace při 70 C nebo hygienizace při 130 C podle druhu suroviny, obě metody vedle hygienizačního efektu fungují jako termická hydrolýza a zvyšují výtěţnost bioplynu. Biotechnologické metody Enzymová nebo mikrobiální předúprava s pouţitím čistých komerčně vyráběných enzymů např. celuláz, přímé pouţití mikroorganizmů s vysokou celulázovou aktivitou - bachorové kultury, anaerobní houby. Všechny tyto technologie jsou ekonomicky a technicky náročné, byly vyvinuty pro zpracování fytomasy na jiné produkty (high value products) a pro BPS se v provozním měřítku zatím nepouţívají. Většinou vyţadují vnos chemikálií a energie a v případě chemických nebo i termických metod předúpravy se často tvoří látky s toxickými účinky na anaerobní biomasu. 33\n34 Kromě mechanické dezintegrace a termické hydrolýzy, které se jiţ v provozu sporadicky pouţívají, jsou nejnadějnější biotechnologické metody zvýšení rozloţitelnosti. Pouţívání čistých enzymů (celuláz) je jiţ komerční záleţitostí, avšak je zde ještě mnoho nedořešených problémů. Výrobky různých producentů reagují různým způsobem, neexistuje jednoznačná metodika jejich aplikace, která by zaručovala výrobcem deklarované výkonnosti. Zatím nejsou prozkoumány závislosti funkce enzymových přípravků různých výrobců na změny technologických podmínek anaerobní fermentace. Negativním faktorem je také vysoká cena enzymových přípravků a nutnost pravidelného dávkování do reaktoru Netradiční možnost zvýšení výtěžnosti bioplynu Jednou z moţností zvýšení rozloţitelnosti problematické sloţky rostlinné biomasy - lignocelulózových komplexů - je biotechnologická metoda aplikace mikroorganizmů se zvýšenou celulázovou aktivitou - anaerobních hub - přímo do anaerobního fermentoru. Zde je nutné nastavit takové podmínky, aby se mohly aktivně projevovat ve směsi s ostatními mikroorganizmy fermentace. Anaerobní houby osidlují zaţívací trakt býloţravců, zejména přeţvýkavců, a významným způsobem ovlivňují bachorový metabolismus. Tyto houby disponují celou řadu enzymů potřebných pro rozklad strukturních polysacharidů rostlinného krmiva. Produkují komplex enzymů pro štěpení celulózy (endoglukanázu, exoglukanázu a beta-glukosidázu) a hemicelulózy (xylanázu, xylosidázu, manázu, licheninázu a různé typy esteráz). Tyto hydrolázy umoţňují houbám proniknout hluboko do rostlinného pletiva, odkrýt fermentační substráty nedostupné povrchově působícím bakteriím a kolonizovat a degradovat i vysoce odolná pletiva. Anaerobní houby, jako jediné houby vůbec, mají hydrolytické enzymy organizovány v organele zvané celulozom, která zajišťuje těmto houbám prioritní postavení mezi všemi celulolytickými mikroorganismy. Komplexní působení celuláz a hemiceluláz navázaných v těchto extracelulárních organelách je zodpovědné za mimořádnou degradační účinnost anaerobních hub, která převyšuje i komerčně uţívané enzymatické preparáty vyráběné z aerobních hub rodu Trichoderma či Aspergilus. 34\n35 Anaerobní houby potřebují pro svou ţivotní aktivitu teplotu 35 aţ 40 C, ph mírně alkalické a potřebují odstraňovat produkty své činnosti (vodík, CO 2, mastné kyseliny aj). To předurčuje jejich symbiózu zejména s metanogenními mikroorganizmy ve fermentorech bioplynových stanic, pro něţ je to vítaný substrát. Základním principem tohoto řešení je, ţe anaerobní houby svými enzymy rozruší strukturu rostlinné biomasy a tím uvolní další substráty pro anaerobní bakterie, které by byly pro ně jinak nedostupné, navíc produkty jejich činnosti jsou přímé metanogenní prekursory. To povede k celkovému zvýšení rozloţitelnosti rostlinných materiálů a tím i ke zvýšení celkové produkce bioplynu. Zvýšení rychlosti rozkladu biomasy umoţní také zkrátit dobu zdrţení ve fermentoru a zvýšit celkovou výkonnost fermentoru. (Zábranská (2010)) Vliv dezintegrace travní hmoty na produkci bioplynu Gerndtová a Andert (2009) uvádějí, ţe vliv dezintegrace rostlinné biomasy přináší výhodnější náběh procesu a rovněţ vyšší produkci bioplynu, oproti materiálu neupravenému. Toto platí pro čerstvou zelenou rostlinnou hmotu. U rostlin sklizených ve fázi kvetení, u kterých se sniţuje obsah ţivin a vody v pletivech, nemá úprava příliš velký význam. 2.5 Možnosti využití produktů anaerobní fermentace Využití bioplynu Úprava bioplynu Přímé uţívání získaného surového plynu je kvůli různým pro bioplyn specifickým látkám, jako např. sulfan, zpravidla nevhodné. Z toho důvodu je čištěn. (CZ BIOM) Bioplyn je nasycený vodní parou a obsahuje vedle metanu, oxidu uhličitého a ostatních plynů také stopy sulfanu, který ve spojení s vodní parou obsaţenou v bioplynu vytváří kyselinu sírovou, která způsobuje korozi nejen na motorech, ale 35\n36 také na plynovodech, na vedení odpadních plynů atd. z tohoto důvodu bývá u zemědělských bioplynových stanic prováděno odsiřování a sušení získaného bioplynu. Moţnosti odsiřování: Biologické odsiřování v biofermentoru Biologické odsiřování mimo plynojem Chemické odsiřování v biofermentoru Chemické odsiřování mimo biofermentor (CZ BIOM) Využití Bioplynu k energetickým účelům Spalování v kotlích Kára a kol. (2007) uvádí, ţe prakticky všichni výrobci hořáků nabízejí modifikace určené na spalování bioplynu. Běţné typy kotlů ţádné další úpravy nepotřebují. Pokud bioplyn obsahuje vysoký obsah sirnatých sloučenin, především sulfan, je třeba je odstranit nebo provádět častější kontrolu a čištění teplosměnných ploch kotle a komínů. Dále uvádějí, ţe z experimentů provedených na radiačním kotli se ukázal surový bioplyn jako nevhodný zdroj energie s ohledem na neţádoucí chemické reakce mezi některými sloţkami bioplynu a speciální keramickou výplní radiačních kotlů. Tento problém by se pravděpodobně podařilo odstranit čištěním bioplynu, coţ však technologii znevýhodňuje ekonomicky i náročnějším provozem z hlediska obsluhy. Kogenerace V současnosti nejrozšířenějším způsobem vyuţití bioplynu je kogenerace. Kogenerační jednotky vyuţívají bioplyn na kombinovanou výrobu elektrické energie (cca 35 % celkové energie) a tepla s vysokou účinností aţ 90 %. Spalovací motor na bioplyn pohání generátor elektrické energie a zároveň se vyuţívá teplo z chladícího média motoru, popř. tepla ze spalin. Část tepla se vyuţívá k vytápění bioreaktoru. (Muţík a Slejška (2003)) Na výrobu 1 kwh elektrické energie (kwh e ) je potřeba spálit v kogenerační jednotce cca 0,6-0,7 m 3 bioplynu s obsahem kolem 60 % metanu. Na výrobu 1kWhe a 1,27 kwh t tedy bude potřeba cca 5-7 kg odpadní biomasy, 5-15 kg 36\n37 komunálních odpadů nebo 4-7 kg tekutých komunálních odpadů. (Muţík a Kára (2009)) Kogenerační jednotky spalující bioplyn nebo důlní plyn mají od jednotek, které spalují zemní plyn, svá určitá specifika, která jsou dána sloţením plynu (především podílem CH 4 v palivu) a také mnoţstvím plynu za hodinu, jenţ jsme schopni pro spalování zajistit. Hranice únosnosti pro spalování bioplynu je obvykle 40 % podíl CH 4 a 60 % podíl CO 2. Při spalování důlního plynu hranice podílu metanu nesmí potom klesnout pod 25 %. Důvodem je, ţe při sniţování obsahu metanu ve směsi se sniţuje rychlost laminárního plamene a nastávají problémy se zhášením motoru během provozu, coţ je neţádoucí jev, protoţe se tím sniţuje i účinnost a ţivotnost spalovacího motoru. Další kritické faktory při provozu plynového spalovacího motoru jsou: 1. teplota plynu 2. tlak plynu 3. výkyvy tlaku 4. vlhkost plynu 5. spád potrubí Teplota plynu před vstupem do kogenerační jednotky by neměla být vyšší neţ 40 C. Je-li teplota vyšší, dochází k nadměrnému teplotnímu namáhání armatur a řídících jednotek. To vede nejčastěji k poškození membrán a tím k jejím netěsnostem. Tlak plynu by se měl pohybovat v rozmezí cca 0,9 2 kpa a jeho výkyvy by neměly překročit hodnotu 1 kpa.s -1. Výkyvy tlaku plynu jsou problematické především u důlního plynu. Pokud relativní vlhkost plynu dosahuje více jak 80 %, dochází k tvorbě vodních zátek. S tím souvisí i spád potrubí, který se musí s ohledem na kondenzaci plynu volit co nejmenší, aby se zamezilo vodním zátkám, které se tvoří v prohlubních. Je nutné ale podotknout, ţe hodnoty kritických faktorů se liší podle pouţitých materiálů a konstrukčního uspořádání, a proto kaţdý výrobce kogeneračních jednotek tyto kritické hodnoty uvádí trochu jiné. (Trávníček a Karafiát (2009) 37\n38 Využití Stirlingových motorů Stirlingův motor je druhem tepelného motoru. Zde píst není uváděn do pohybu expanzí topných plynů, nýbrţ roztahováním uzavřeného plynu, který se následkem přívodu energie (příp. přívodu tepla z vnějšího zdroje energie) roztahuje. Vzhledem k tomu, ţe bioplyn není spalován ve vnitřním prostředí motoru (ve válcích), vykazuje malé nároky na kvalitu bioplynu a mohou být pouţívány také plyny s malým mnoţstvím metanu. Stirlingovy motory poháněné zemním plynem jsou na trhu k dispozici ve velmi malých výkonnostních třídách. Aby bylo moţno nasadit Stirlingovy motory do bioplynové technologie a byly konkurenceschopné klasické kogeneraci, je zapotřebí ještě dalšího vývoje. (CZ BIOM) Trigenerace Trigenerace je výhodná zejména z pohledu provozu kogenerační jednotky, protoţe umoţňuje vyuţít teplo i v létě, mimo topnou sezónu, a tím dosáhnout prodlouţení ročního chodu jednotky. Právě sníţené moţnosti vyuţití tepla z kogenerační jednotky v letních měsících vedou často k nasazení menších jednotek, neţ by bylo jinak vhodné. Pokud tedy dovedeme přeměnit teplo na chlad, nic nestojí v cestě tomu, aby kogenerační jednotka mohla naplno pracovat i přes léto. Vyrobený chlad můţe být vyuţit všude tam, kde je zapotřebí klimatizace v bankách, hotelech, obchodních a administrativních střediscích, nemocnicích, sportovních halách apod. Klimatizační zařízení můţe být v zásadě dvojího druhu: kompresorové pohon kompresoru zajišťuje elektromotor absorpční pohon zajišťuje pára, plyn, teplo z teplé vody Předností absorpčního chlazení (kromě jiţ uvedené moţnosti spojení s kogenerační jednotkou) ve srovnání s chlazením kompresorovým je to, ţe si vystačí s méně ušlechtilou, a tedy i levnější vstupní energií tepelnou, oproti draţší vstupní energii elektrické u chlazení kompresorového. Absorpční chlazení je také tiché, jednoduché a spolehlivé. Nevýhodami jsou především vyšší investiční náklady oproti kompresorovému chlazení, větší rozměry a větší hmotnost. Základním principem sorpčních oběhů je nahrazení komprese tepelným pochodem, ve kterém se chladivo za nízkého tlaku pohlcuje vhodnou látkou 38\n39 (absorbentem), potom se dopravuje do dalšího výměníku, který pracuje za vyššího tlaku a kde se chladivo přívodem tepla v roztoku varem znovu uvolňuje (vypuzuje). Výsledkem je chladivo s vyšším tlakem, který odpovídá podmínkám kondenzace. Děj v kondenzátoru a výparníku je podobný jako při parním oběhu. (TEDOM) Schematické znázornění trigenerace je na obrázku 2.4. Obr. 2.4 Schéma trigenerace (TEDOM) Pohon mobilních energetických prostředků Pro pohon mobilních energetických prostředků je nejprve nutno bioplyn upravit. Úprava spočívá v čištění a oddělení CO 2 od metanu. K bioplynové stanici je zapotřebí instalovat plnící stanici CNG. Systém je ale velmi investičně náročný a hodí se od kapacit nad 150 m 3. h -1 surového bioplynu. (Kára a Kol (2007)) Plnění bioplynu do plynovodní sítě Tato moţnost opět poţaduje upravit bioplyn na kvalitu zemního plynu. Tato metoda spočívá v moţnosti jeho vyskladnění do stávající plynovodní sítě a následná distribuce aţ k místům lepšího vyuţití, např. k vysoce účinným polygeneračním zařízením či plnícím stanicím na CNG. (Čermáková (2009)) 39\n40 Úprava bioplynu zvýšením podílu metanu Sladký (2009) uvádí následující způsoby úpravy bioplynu, které se provádějí ve Švédsku, kde mají s úpravou velké zkušenosti. Princip spočívá v oddělování oxidu uhličitého. Tlaková vodní vypírka Tato metoda spočívá v tom, ţe se molekuly CO 2 váţí na molekuly vody. V reagenční tlakové komoře s pracovním tlakem 0,8 aţ 1 MPa a teplotou ºC postupují obě média proti sobě. Vlivem navozeného tlaku se různě mění parciální tlak jednotlivých plynů a CO 2 se zachycuje ve vodě. Pro dosaţení co nejvyššího obsahu metanu v plynu je tato technologie dvoustupňová. Voda však obsahuje kromě CO 2 i 4 aţ 10 % CH 4. Po poklesu tlaku se zbytek metanu uvolňuje a ztráty metanu jsou minimální. Do systému s uzavřeným oběhem čerstvé vody se zařazuje ještě jeden stupeň, desorpční kolona, ve které se po celkovém poklesu tlaku uvolňuje i všechen zachycený CO 2 a vodu je moţno znovu pouţít. Běţně se v rámci čistírny odpadních vod desorpční kolona nevyuţívá a k jímání CO 2 se pouţívá vyčištěná voda z čistírny, která se i se zachyceným CO 2 vypouští do vodoteče. Úprava bioplynu je tak levnější. (Sladký (2009)) Změny tlaku Druhou nejčastější metodou odstraňování CO 2 z bioplynu je metoda střídání tlaků (PSA Pressure Swing Adsorption). Při tom se surový bioplyn musí nutně nejprve odsířit a potom se v adsorpční koloně stlačí na kpa. CO 2 se v koloně pod tímto tlakem váţe na molekuly aktivního uhlí nebo na adsorpční síta vyrobená na bázi aktivního uhlí. Jakmile je adsorpční materiál v jedné komoře nasycen, přesouvá se operace do kolony následující při dodrţení pracovního tlaku. V první komoře se po uvolnění tlaku uvolňuje z adsorpčního materiálu CO 2 a dochází k potřebné regeneraci. Pro zajištění plynulého provozu a dostatku k regeneraci potřebného času se zpravidla v úpravně pouţívají čtyři kolony. (Sladký (2009)) 40\n41 Nízkotlaká absorpce Podobně, jako je tomu u metody mokré vypírky, postupují při této metodě (LP Coaab-Systém, Low Pressure CO 2 Absorption) v absorpční koloně proti sobě absorpční materiál a surový bioplyn. Zde se však jedná, na rozdíl od první metody fyzikálního vázání CO 2 na vodu v propírce, o čistě chemickou reakci. Absorpční kapalinou je zde speciální dusíkatá sloučenina s obchodním názvem COAAB. Skoro čistý metan odchází z kolony nahoře, musí pak být poněkud stlačen, zbaven vody (vysušen) a většinou odorizován. Kapalina COAAB se pak regeneruje zahřátím. Získaný, velmi čistý CO 2, se buď vypouští do okolního ovzduší, nebo se přivádí do skleníků (na podporu asimilace), nebo se vyuţívá průmyslově dál. Protoţe se touto metodou CO 2 odděluje z bioplynu za normálního tlaku, je tato metoda energeticky méně náročná, neţ tlaková vodní propírka nebo metoda změny tlakových změn, ale pro regeneraci absorpční kapaliny je zapotřebí určitého mnoţství tepla. (Sladký (2009)) Využití digestátu: Kvalita: Cenek a kol. (2001) uvádí, ţe jedním z důvodů vyuţití anaerobní fermentace je produkce kvalitních organických hnojiv. Naproti tomu se staví Kuţel a kol. a uvádějí: Výsledky výzkumu nás tedy vedly k překvapivému závěru, ţe kaly jako odpad z procesů anaerobní digesce jsou hnojivem spíše minerálním, neţ organickým a ţe z hlediska uţití jako organické hnojivo jsou mnohem méně jakostním materiálem, neţ výchozí suroviny. O zušlechtění organického materiálu anaerobní digescí nelze mluvit a za hnojivo se spíše dá pokládat kapalná fáze, neţ fáze pevná. Aplikace: Podle zákona č. 156/1998 Sb. o hnojivech (po novele zákonem č. 9/2009 Sb.) smějí být pouţívána organická hnojiva vzniklá anaerobní fermentací při výrobě bioplynu na zemědělské půdě a lesních pozemcích pouze pokud jsou registrována podle tohoto zákona. To neplatí, jsou-li vyrobena výhradně ze statkových hnojiv nebo objemných krmiv. Z toho vyplývá problém s jeho likvidací. 41\n42 3. Vlastní práce Návrh zařízení na výrobu bioplynu (modelový příklad) Na modelovém příkladu bude demonstrováno, jak by zařízení na zpracování zbytkové travní hmoty formou anaerobní fermentace mohlo vypadat. Fiktivní zařízení bude zpracovávat různé druhy trávníků. 3.1 Produkční plocha Produkční plocha v modelovém příkladě se bude skládat z následujících druhů trávníků: - Trávník v parku - Trávník v krajině - Louka na opalování - Sportovní trávník - Okrasný trávník Typ produkční plochy charakterizuje druh trávníku. Jednotlivé druhy jsou uvedeny v tabulce (Tab. 3.1) Tab. 3.1 Seče trávníků podle druhu (multimediální učební text Mendelova zemědělská a lesnická univerzita v Brně) Druh trávníku Počet sečí za vegetační období Výška seče (mm) Vzrůst (mm) Trávník v krajině Trávník v parku Okrasný trávník Louky na opalování Sportovní trávníky Jamkoviště (Green) Odpaliště (Tee) Dráha (Fairway)\n43 Parametry jednotlivých produkčních ploch: Obsah nežádoucích příměsí Karafiát (2009) dává příklad neţádoucích příměsí biologicky rozloţitelných odpadů - kameny, sklo, plasty Tyto nerozloţitelné příměsi by mohly být problematické při následném zacházení s digestátem. Pšenička (2011) uvádí, ţe spolu se zpracovávanými matriály můţe do reaktoru dostávat i mnoţství neţádoucích látek jako například těţkých kovů, ropných produktů nebo látek na ochranu rostlin. Ty pak mohou mít negativní vliv jak na činnost mikroorganismů v reaktoru, tak na aktivitu půdních mikroorganismů či kvalitu podzemních vod po aplikaci digestátu na zemědělskou půdu. Velká pozornost je, určitě právem, ze zákona dávána těţkým kovům, polychlorovaným bifenylům a polyaromatickým uhlovodíkům. Obsah pesticidních látek ale prakticky sledován není. Při údrţbě trávníku v krajině budeme předpokládat, ţe se ţádná z těchto neţádoucích příměsí na pozemcích vyskytovat nebude, nebo pouze v minimálním mnoţství a to z toho důvodu, jelikoţ se jedná o rozsáhlé plochy, na kterých je většinou minimální pohyb lidí, kteří by tyto příměsi na pozemek dopravili. Naopak velice mnoho příměsí se můţe vyskytovat na travních porostech v blízkosti lidských obydlí, nebo na místech s velkou koncentrací pohybu. To mohou být louky na opalování a trávníky v parku. Menší výskyt neţádoucích příměsí můţe být i na okrasných trávnících. Na sportovních trávnících obsah neţádoucích příměsí v pevné formě aţ tolik hrozit nebude. Problém by mohly činit, jak je uvedeno výše, pesticidy pouţívané na ochranu trávníků. 3.2 Parametry sklizňové linky Sklizňová linka na údržbu trávníků v krajině: Pro sklizeň těchto ploch za účelem výroby bioplynu by se vyuţívalo strojů, které se pro tento druh trávníku běţně pouţívají. Jelikoţ se jedná o manipulaci s čerstvou hmotou, odpadá obracení a sušení a přechází se rovnou ke sběru. 43\n44 Výpočet výkonností jednotlivých článků sklizňové linky Výkonnost efektivní W 1 = B p. v p. k [ha. h-1] B p pracovní záběr [m] v p pojezdová rychlost [m. s -1 ] k koeficient přepočtu plochy (zvoleno k = 0,36) Výkonnost provozní: W 07 = W 1 τ 07 [ha. h -1 ] τ 07 koeficient vyuţití celkového času (zvoleno τ 07 = 0,5) Sled operací: sečení shrnování posečené hmoty - sběr hmoty v čerstvém stavu odvoz k bioplynové stanici Strojní vybavení: Sečení rotační ţací stroj nesený traktorem ŢTR 165 B p 1,65 m v p 3 m. s -1 W 07 = 0,89 ha. h -1 Shrnování shrnovač SB 3621 B p 3,6 m v p 2,5 m. s -1 W 07 =1,62 ha. h -1 Sběr sběrací vůz KRONE Titan 6/40 GL příkon P = 60 kw, objem orby = 26,5 m 3 B p 1,7 m v p 4 m. s -1 W 07 = 1,71 ha. h -1 Zde bude τ 07 větší z důvodů odvozu travní hmoty τ 07 = 0,7 44\n45 Tento sběrací vůz je vybavený řezacím ústrojím, protoţe, jak jiţ bylo uvedeno výše, dezintegrace hmoty má vliv na vyšší produkci bioplynu. Ostatní druhy trávníků: Pro tyto druhy trávníků by se opět pouţívala stávající technika. Materiál se bude po posečení ukládat do zásobníku a následně nakládat na odvozový prostředek. Zde by se mohly při odvozu vyuţívat kontejnery, coţ usnadní nakládku a zvýší se vyuţití dopravního prostředku. Strojní vybavení: trávník v parku, louky na opalování, sportovní trávník Sečení rotační ţací stroj -Gianni Ferrari PG 250 s výkonem motoru P e = 18,4 kw B p 1,12 m v p 3,3 m. s -1 W 07 =0,67 ha. h -1 Okrasný trávník rotační ţací stroj s pojezdem Husqvarna LC 48V s výkonem motoru P e = 2,4 kw B p 0,48 m v p 1,5 m. s -1 W 07 =0,13 ha. h -1 Zjištěné výkonnosti a početní stavy jednotlivých strojů jsou uvedeny v tabulce 3.2. V tabulce 3.3 je uveden harmonogram sklizně jednotlivých produkčních ploch v průběhu vegetace. 45\n46 Tab. 3.2 Výkonnost strojů pro sklizeň Druh trávníku Plocha [ha] Výkonnost sklizně [ha. h -1 ] Počet strojů Doba sklizně [h] Trávník v parku 6 0, Trávník v krajině 2 0,89 1 2,2 Louka na opalování 3 0,67 1 4,5 Sportovní trávník 3 0,67 1 4,5 Okrasný trávník 2 0,13 2 7,6 Tab. 3.3 Harmonogram sklizně Trávník v parku Trávník v krajině Louka na opalování Sportovní trávník Okrasný trávník Týden Měsíc Duben Květen Červen Červenec Srpen Září Říjen 3.3 Celkové složení bioplynové stanice Příjem materiálu Navezený čerstvý materiál se bude skladovat na zpevněné podloţce vybavené kanalizačním zařízením svedeným do záchytné jímky. Skladování materiálu by mělo být co nejblíţe fermentoru, abychom omezily čas přejezdů manipulační techniky. Čerstvý materiál by se měl rovněţ skladovat v těsné blízkosti vyfermentovaného materiálu, aby se usnadnilo případné míchání. 46\n47 Fermentor Jako vhodný typ by se jevil garáţový fermentor o rozměrech 7 x 4,5 x 10,5 m. Tento rozměr odpovídá maximální produkci travní hmoty (viz kapitola 3.5.2). Jedná se o diskontinuální typ fermentačního procesu, tudíţ by se celý fermentor jednorázově naplnil na začátku procesu a po skončení by se vyprázdnil. Manipulace s materiálem bude pomocí kolového nakladače. Před naskladněním do fermentoru bude vhodné materiál smíchat s částí zfermentovaného materiálu coţ se nazývá směsné navýšení. Pospíšil a Křivánek ve své publikaci uvádějí, ţe smysluplné navýšení se pohybuje mezi 25 % - 50 % čerstvé biomasy ku 75 % - 50 % částečně vyfermentované biomasy. Pokud je čerstvé biomasy přes 50 %, dochází k přetíţení reaktoru, proces se rozbíhá velmi pomalu, křivka objemu bioplynu je podstatně niţší a plošší. Naopak pokud je čerstvé biomasy pod 25 %, proces naběhne velmi rychle, má relativně vysokou špičku, ale rovněţ velmi rychlý pád. V grafu 3.1 jsou vybrány typické křivky při různé výši směsného navýšení. Vysoké navýšení v našem případě znamená cca 50 % čerstvé vsázky, nízké směsné navýšení cca 20 % čerstvé vsázky a optimální směsné navýšení cca 30 % čerstvé vsázky. Ve všech případech byla vsázka sloţena z kombinace kukuřičné siláţe, travní senáţe a hovězího hnoje. Tyto parametry byly získány z bioplynové stanice Šumperk Temenice. (Pospíšil a Křivánek) Aby byl zajištěn kontinuální proces, musí být v bioplynové stanici několik těchto fermentorů, které se svými cykly budou překrývat. Jak jiţ bylo uvedeno výše, Pospíšil a Křivánek doporučují pro kontinuitu procesu pracovat nejméně se čtyřmi fermentory Schema bioplynové stanice s garáţovým fermentorem je uvedeno na obrázku Kompostárna: Po skončení fermentace se materiál vyveze z fermentoru. Pokud se nepouţije jako očkovací substrát pro čerstvou hmotu, odveze se do kompostárny. Kompostárna bude zpevněná plocha o velikosti 1500 m 2. Tato plocha by měla pojmout veškerý zpracovávaný materiál (viz. kapitola 3.5.7). 47\n48 Poţadavky na kompostovací plochu jsou podle Plívy (2010) následující: zamezení kontaktu zpracovávaných surovin s okolní půdou a podzemní vodou zajištění volného přístupu pracovní techniky k hromadám kompostu minimální spád kompostovací plochy 2 % zabezpečení odvodu sráţkových vod a splachů z kompostů do podzemních nebo nadzemních jímek odpovídající kapacity Jelikoţ nově stavěné vodohospodářsky zabezpečené plochy jsou z důvodu jejich poměrně náročné konstrukce investičně nákladné (800 aţ Kč. m -2 ), lze vyuţívat pro kompostování stavby, které jsou jiţ zabezpečené: siláţní ţlaby, hnojiště a zemědělská sloţiště, areály uhelných skladů, skladů hnojiv a podobně. Rekonstrukce těchto stávajících zařízení probíhají s minimálními úpravami a poměrně nízkými náklady. (Plíva (2010)) Tento návrh by byl moţný pouze, pokud by byla bioplynová stanice vybudovaná v areálu, kde se takovéto prostory nacházejí. Manipulační technika Pro plnění a vyprazdňování fermentoru a rovněţ pro míchání zfermentovaného a čerstvého materiálu stačí pouţít pouze kolový nakladač. Pro překopávání kompostu by bylo vhodné pouţít speciální adaptér, agregovaný na kolovém nakladači. Nebude proto nutné pořizovat další energetický prostředek. 48\n49 Graf 3.1 Vliv směsného navýšení na produkci bioplynu (bioplynová stanice Šumperk Temenice) Zdroj: bioplynová stanice Šumperk - Temenice Obr. 3.1 Schéma bioplynové stanice s garáţovým fermentorem Zdroj: 49\nKonkurenceschopnost a kvalita cesta k úspěchu zemědělského podniku 1\nKonkurenceschopnost a kvalita cesta k úspěchu zemědělského podniku 1 Seminář Okresní agrární Blansko Ing. Marcela Pokorná a Institutu pro regionální spolupráci Téma: Alternativní zdroje energie 17.3.2011\nHlavní způsoby využití biomasy anaerobní fermentací HLAVNÍ ZPŮSOBY VYUŽITÍ BIOMASY ANAEROBNÍ FERMENTACÍ\nVýrobní zařízení HLAVNÍ ZPŮSOBY VYUŽITÍ BIOMASY ANAEROBNÍ FERMENTACÍ Základní schéma bioplynové stanice na tekutou kejdu je na obr. 1., foto na obr. 2. Surová kejda je čerpána z vyrovnávací nádrže (1),\nBioplynové stanice na suchou fermentaci\nÚvod Do současnosti existovalo pouze velmi málo relevantních poznatků o procesu suché fermentace. Bioplynových stanic pracujících na tomto principu je v Evropě pouze několik desítek. Projekt Výzkum suché\nODPADY ZE STRAVOVÁNÍ JAKO SUROVINA PRO VÝROBU BIOPLYNU FOOD WASTE AS A FEEDSTOCK FOR BIOGAS PRODUCTION\nODPADY ZE STRAVOVÁNÍ JAKO SUROVINA PRO VÝROBU BIOPLYNU FOOD WASTE AS A FEEDSTOCK FOR BIOGAS PRODUCTION O. Mužík, J. Kára, I. Hanzlíková Výzkumný ústav zemědělské techniky, v.v.i. Praha ABSTRACT The contribution\nJiný pohled na ekonomiku MBÚ a spaloven. Ing. Jan Habart, Ph.D. Česká zemědělská univerzita v Praze CZ Biomu\nJiný pohled na ekonomiku MBÚ a spaloven Ing. Jan Habart, Ph.D. Česká zemědělská univerzita v Praze CZ Biomu 22 % (1 mil. tun) 2007 2020 Základní schéma MBÚ MBÚ Klasická MBÚ Původce Lehké drcení Separátor\nIng. Dagmar Sirotková. VŽP odpad?\nIng. Dagmar Sirotková VŽP odpad? je VŢP odpad? Základní předpis nařízení EP a Rady (ES) č.1069/2009 Požadavky na nakládání, využití, zneškodnění Odpad- zejména odpady z kuchyní a stravoven Nakládání podle\nBiodegradabilní plasty: současnost a perspektivy\nBiodegradabilní plasty: současnost a perspektivy Biodegradabilní plasty V průběhu minulého století nárůst využívání polymerů Biodegradabilní plasty Problémy s odpadovým hospodářstvím Vznik několika strategií,\nUrčující faktory návratnosti investic do BPS\nUrčující faktory návratnosti investic do BPS Ing. Zdeněk Nesňal Ústav zemědělské ekonomiky a informací konference Energie zemědělské energie Praha, 23.5.2013 Obsah prezentace Účel analýzy Výchozí podmínky\nDatabáze technologií úprav odpadů a nejlepší dostupné techniky (BAT) řešitel: Mgr. Jana Seyfriedová\nDatabáze technologií úprav odpadů a nejlepší dostupné techniky (BAT) řešitel: Mgr. Jana Seyfriedová Cíle subprojektu v roce 2009 Vytvořit aktuální databázi technologií zpracování odpadů dále jen databáze\nBioplynové stanice. Návrh Realizace Servis\nBioplynové stanice Návrh Realizace Servis Energie budoucnosti Výroba a prodej elektrické energie z obnovitelných zdrojů představuje nový potenciál pro Vaši firmu. S energií budoucnosti můžete vydělávat\nPROVOZNÍ SLEDOVÁNÍ KVALITY BIOPLYNU V ZÁVISLOSTI NA POUŽITÝCH SUROVINÁCH SUBSTRÁTU OPERATIONAL QUALITY MONITORING BIOGAS IN RELATION RAW TO SUBSTRATE\nPROVOZNÍ SLEDOVÁNÍ KVALITY BIOPLYNU V ZÁVISLOSTI NA POUŽITÝCH SUROVINÁCH SUBSTRÁTU OPERATIONAL QUALITY MONITORING BIOGAS IN RELATION RAW TO SUBSTRATE 1) Petr Chajma, 2) Jaroslav Kára 1) Technická fakulta\nHradec Králové 2015 DNY TEPLÁRENSTVÍ A ENERGETIKY Centrální zásobování teplem a spalovny komunálních odpadů doc. Ing. Zdeněk Skála, CSc Ing. Jiří Moskalík, Ph.D. Obsah Vznik a členění produkovaných odpadů\nBioplynové stanice. Bioplynové stanice 1\nBioplynové stanice Bioplynové stanice 1 Obsah Představení Proč bioplynové stanice? Naše služby Popis dánské technologie bioplynových stanic Referenční projekty Případová studie bioplynové stanice Bioplynové\nExkurze do Rakouska - 27.10.2009\nExkurze do Rakouska - 27.10.2009 Informace o cestě, denní program Plán cesty: Výjezd z Jičína v 6:00, dále následují zastávky, kde nabereme účastníky exkurze, kteří nejsou z Jičína pravděpodobné zastávky:\nOrganická chemie-rébusy a tajenky VY_32_INOVACE_7.3.03.CHE\nAutor: Předmět/vzdělávací oblast: Tematická oblast: Téma: Mgr. Iveta Semencová Chemie Organická chemie Organická chemie-rébusy a tajenky Ročník: 1. 3. Datum vytvoření: červenec 2013 Název: Anotace: Metodický\nVědecký výbor výživy zvířat\nVědecký výbor výživy zvířat Bioplynové stanice z pohledu výživy zvířat Dr. Ing. Pavel Tvrzník Prof. Ing. Ladislav Zeman, CSc. Ing. Martin Haitl Praha, listopad 2013 Výzkumný ústav živočišné výroby, v.v.i.\nENERSOL 2012 JIHOČESKÝ KRAJ\nENERSOL 2012 JIHOČESKÝ KRAJ Provoz bioplynové stanice v Kardašově Řečici Adresa autora projektu: Jméno, příjmení autora(ů) projektuenersol 2010: Učební, studijní obor, ročník studia: Kristýna Dubská, Ochrana\nv energetice a dopravě\nKatedra elektroenergetiky a ekologie Fakulta elektrotechnická Západočeská univerzita v Plzni Diplomová práce Výroba, úprava a využití bioplynu v energetice a dopravě T e r e z a V y š t e i n o v á Školitel:\nPrůvodce výrobou a využitím bioplynu\nČeské sdružení pro biomasu Průvodce výrobou a využitím bioplynu Publikace je zpracována za finanční podpory Státního programu na podporu úspor energie a využití obnovitelných zdrojů energie pro rok 2009\nTaxation of gas fuels by excise tax and ecological tax\nZdanění plynných paliv spotřební a ekologickou daní Taxation of gas fuels by excise tax and ecological tax Ing. Josef BŘEZINA, CSc Anotace: Příspěvek je zaměřen na zdanění plynných paliv spotřební daní\nMOŽNOSTI NAKLÁDÁNÍ S KALY Z MALÝCH ČOV A PŘÍSLUŠNÁ LEGISLATIVA\nMOŽNOSTI NAKLÁDÁNÍ S KALY Z MALÝCH ČOV A PŘÍSLUŠNÁ LEGISLATIVA Abstrakt Věra Jelínková 19, Martina Beránková 20, Dagmar Vološinová 21 Nedílnou součástí čištění odpadních vod je vznik čistírenských kalů.\nPosouzení možností anaerobního zpracování vybraných potravinářských odpadů a biskvitové moučky\nPosouzení možností anaerobního zpracování vybraných potravinářských odpadů a biskvitové moučky Ing. Kateřina CHAMRÁDOVÁ, Ing. Jiří RUSÍN Ph.D. Prof. Ing. Karel OBROUČKA, CSc. Ing. Barbora Grycová VŠB-TU\nTERMICKÉ VYUŽITÍ SEPARÁTU PO ANAEROBNÍ FERMENTACI BIOLOGICKY ROZLOŽITELNÝCH ODPADŮ\nTERMICKÉ VYUŽITÍ SEPARÁTU PO ANAEROBNÍ FERMENTACI BIOLOGICKY ROZLOŽITELNÝCH ODPADŮ THERMICAL UTILIZATION OF THE SEPARATE AFTER AN ANAEROBIC FERMENTATION OF BIOLOGICALY DECOMPOSABLE WASTE R. Koutný 1),\nMěření koncentrace příměsí v čištěném bioplynu při provozu bioplynové stanice a různé kvalitě bioplynu\nKlastr bioplyn, z.s.p.o. Hájecká 215 273 51 Červený Újezd tel : +420 732711998 e-mail: info@klastrbioplyn.cz Měření koncentrace příměsí v čištěném bioplynu při provozu bioplynové stanice a různé kvalitě\nSPOLUSPALOVÁNÍ TUHÉHO ALTERNATIVNÍHO PALIVA VE STANDARDNÍCH ENERGETICKÝCH JEDNOTKÁCH\nSPOLUSPALOVÁNÍ TUHÉHO ALTERNATIVNÍHO PALIVA VE STANDARDNÍCH ENERGETICKÝCH JEDNOTKÁCH Teplárenské dny 2015 Hradec Králové J. Hyžík STEO, Praha, E.I.C. spol. s r.o., Praha, EIC AG, Baden (CH), TU v Liberci,\nTUHÁ BIOPALIVA - EKONOMIKA A KONKURENCESCHOPNOST ECONOMY AND COMPETITIVE LEVEL OF SOLID BIOFUELS\nTUHÁ BIOPALIVA - EKONOMIKA A KONKURENCESCHOPNOST ECONOMY AND COMPETITIVE LEVEL OF SOLID BIOFUELS Zdeněk Abrham, Marie Kovářová Výzkumný ústav zemědělské techniky Praha Abstract Paper deals with economy\nDigitální učební materiál Číslo projektu Označení materiálu Název školy Autor Tematická oblast Ročník Anotace Metodický pokyn Zhotoveno CZ.1.07/1.5.00/34.0061 VY_32_ INOVACE_E.3.13 Integrovaná střední\nZPRÁVA O VLIVU NA ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ 2007\nZPRÁVA O VLIVU NA ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ 27 Vážení čtenáři, Lovochemie, a.s., věnuje ochraně životního prostředí mimořádnou pozornost. Postupné snižování emisí do všech složek životního prostředí, vytváření\nVzdělávací oblast: Člověk a příroda. Vyučovací předmět: Chemie. Třída: kvarta. Očekávané výstupy. Poznámky. Přesahy. Průřezová témata.\nVzdělávací oblast: Člověk a příroda Vyučovací předmět: Chemie Třída: kvarta Očekávané výstupy Vysvětlí pojmy oxidace, redukce, oxidační činidlo, redukční činidlo Rozliší redoxní rovnice od neredoxních\nLIMITY V MIKROBIOLOGII ODPADŮ LIMITY V MIKROBIOLOGII ODPADŮ\nLIMITY V MIKROBIOLOGII ODPADŮ LIMITY V MIKROBIOLOGII ODPADŮ lmateju@szu.cz Analytika odpadů 2013 Státní zdravotní ústav Šrobárova 47, Praha 10 proč je mikrobiologie opomíjenou částí nakládání s bioodpady\nOptimální volba kalové koncovky a výhody nízkoteplotního sušení\nOptimální volba kalové koncovky a výhody nízkoteplotního sušení Karel Hartig 1) a Josef Kutil 2) 1) HYDROPROJEKT CZ a. s., Táborská 31, 140 16 Praha 4 2) CENTRIVIT spol. sto., agency of ANDRITZ S.A.S.\nProvoz skládky komunálních odpadů (ilustrovaný scénář pořadu) Odpady provázejí člověka po celou dobu civilizace. Vznikají při průmyslové činnosti, zemědělství, dopravě a při běžném životě člověka v konzumní\nStudie využití bioplynu pro energetickou bezpečnost a rozvoj obcí a mikroregionů. úvod pro metodiku\nStudie využití bioplynu pro energetickou bezpečnost a rozvoj obcí a mikroregionů úvod pro metodiku 6/2014 Zpracovatelé: Ing. Jan Matějka, Ing. Miroslav Kajan, Ing. Luboš Nobilis Ing. Tomáš Rosenberg, PhD.\n18 Příloha 3 Náklady na hospodaření s BRO, struktura zdrojů a dynamika jejich změn\n18 Příloha 3 Náklady na hospodaření s BRO, struktura zdrojů a dynamika jejich změn 18.1 Investiční a provozní náklady separovaného sběru BRKO Pořizovací náklady na plošné zavedení separovaného sběru domovního\nTUHÁ BIOPALIVA Z TRAVNÍCH POROSTŮ\nTUHÁ BIOPALIVA Z TRAVNÍCH POROSTŮ SOLID BIOFUEL FROM GRASSLAND BIOMASS Z. Abrham, M.Kovářová Výzkumný ústav zemědělské techniky, v.v.i. Praha Abstract The recent years are characterized by reduction of\nModerní způsoby vytápění domů s využitím biomasy. Ing. T. Voříšek, SEVEn, o.p.s. Seminář Vytápění biomasou 2009, Luhačovice, 13.-14.\nModerní způsoby vytápění domů s využitím biomasy Ing. T. Voříšek, SEVEn, o.p.s. Seminář Vytápění biomasou 2009, Luhačovice, 13.-14. května 2009 Obsah Co je charakteristické pro moderní způsob vytápění\nECONOMIC MODELLING OF BIOGAS PRODUCTION. OLDŘICH MUŽÍK, ZDENĚK ABRHAM Research Institute of Agricultural Engineering\n1 ECONOMIC MODELLING OF BIOGAS PRODUCTION OLDŘICH MUŽÍK, ZDENĚK ABRHAM Research Institute of Agricultural Engineering Abstract: The contribution deals with modelling of biogas plants economy. The model\nDoprava materiálu je změna jeho místa a manipulace s materiálem je změna jeho polohy v daném místě.\nT.5 Manipulace s materiálem a manipulační technika 5.1. Doprava materiálu je změna jeho místa a manipulace s materiálem je změna jeho polohy v daném místě. V souladu se zaužívanou praxí však budeme pod\nUčivo OPAKOVÁNÍ Z 8.ROČNÍKU. REDOXNÍ REAKCE - oxidace a redukce - výroba železa a oceli - koroze - galvanický článek - elektrolýza\nOPAKOVÁNÍ Z 8.ROČNÍKU - vysvětlí pojmy oxidace a redukce - určí, které ze známých reakcí patří mezi redoxní reakce - popíše princip výroby surového železa a oceli, zhodnotí jejich význam pro národní hospodářství\nMožnosti výroby elektřiny z biomasy\nMOŽNOSTI LOKÁLNÍHO VYTÁPĚNÍ A VÝROBY ELEKTŘINY Z BIOMASY Možnosti výroby elektřiny z biomasy Tadeáš Ochodek, Jan Najser Žilinská univerzita 22.-23.5.2007 23.5.2007 Cíle summitu EU pro rok 2020 20 % energie


Benzin i nafta na rekordu. Kde tankovat nejlevněji? | Moje peníze | Lidovky.cz\n16. ledna 2012 12:17 Lidovky.cz > Byznys > Moje peníze\nPRAHA Ceny pohonných hmot v uplynulém týdnu pokračovaly v růstu a dostaly se na nové rekordní hodnoty. Nejprodávanější benzin Natural 95 zdražil v průměru o 14 haléřů na 35,44 koruny za litr. Cena nafty vzrostla o 21 haléřů na 36,01 Kč/l.\nRůst cen způsobuje drahá ropa a slabý kurz koruny vůči dolaru. Podle analytika Petra Čermáka ze společnosti Colosseum výraznějšímu zdražení zabránil pokles distribučních marží. "V průběhu následujících dnů zamíří pravděpodobně marže zpět k průměrným úrovním, což by se projevilo i na cenách u čerpacích stanic. Růst cen by se potom pohyboval v řádu desetihaléřů," uvedl Čermák.\nBenzin Natural 95 byl v neděli nejdražší v Jihomoravském kraji, jeho cena zde za týden vzrostla o 17 haléřů na 36,03 Kč/l. Následovala Praha s cenou 35,84 Kč/l. Na Vysočině tankovali motoristé za 35,77 Kč/l.\nPrůměrné ceny pohonných hmot k 15. lednu:\nPraha 35,84 36,60\nJihočeský 34,91 35,68\nJihomoravský 36,03 36,52\nKarlovarský 35,27 35,79\nKrálovéhradecký 35,31 35,76\nLiberecký 35,31 35,94\nMoravskoslezský 35,23 35,74\nOlomoucký 35,18 35,63\nPardubický 35,49 35,97\nPlzeňský 35,50 36,23\nStředočeský 35,47 36,06\nÚstecký 35,13 35,89\nVysočina 35,77 36,22\nZlínský 35,66 36,16\nNejlevnější benzin byl za 34,91 Kč/l v Jihočeském kraji. V Ústeckém kraji stál litr benzinu 35,13 koruny. V Olomouckém kraji se Natural prodával za 35,18 Kč/l.\nNafta byla nejdražší v Praze, litr zde stál 36,60 koruny. Následoval Jihomoravský kraj s cenou 36,52 Kč/l. V Plzeňském kraji stál litr nafty 36,23 Kč. Nejlevnější diesel byl za 35,63 Kč/l v Olomouckém kraji. V Jihočeském kraji stál litr nafty 35,68 koruny.\nDrahé jsou i alpské země\nCeny benzinu a nafty v Česku jsou na rekordních hodnotách, motoristé ale příliš neušetří za pohonné hmoty ani při cestách do dalších evropských států. Zejména v alpských zemích, kam řada Čechů míří\nna zimní dovolenou, jsou ceny paliv výrazně vyšší než v tuzemsku. Vyplývá to z údajů německého autoklubu ADAC.\nVýrazně si za pohonné hmoty připlatí řidiči, kteří vyrazí za zimními radovánkami do Itálie. Průměrná cena benzinu zde nyní v přepočtu převyšuje 43 korun za litr, nafta se pohybuje kolem 42 korun za litr.\nDrahé pohonné hmoty jsou také ve Francii, cena benzinu zde mírně přesahuje 41 Kč/l, nafta stojí kolem 37 Kč/l. Ve Švýcarsku motoristé zaplatí v průměru zhruba 36 korun za litr benzinu. Nafta je tam však kvůli spotřební dani dražší, litr stojí téměř 40 korun.\nOkolní státy jsou levnější\nDražší pohonné hmoty než ČR má také Německo, ale u nafty činí cenový rozdíl jen několik desítek haléřů. V Rakousku jsou pohonné hmoty v průměru o zhruba korunu levnější než v Česku. Na Slovensku je mírně levnější nafta, benzin je však více než o korunu dražší. Nejlevnější je ze zemí v okolí ČR Polsko, za benzin tam motoristé v průměru platí necelých 31 Kč/l, nafta stojí kolem 31,70 Kč/l.\nCeny pohonných hmot vybraných evropských zemí:\nČR 35,44 36,01\nNěmecko 38,34 36,29\nRakousko 34,49 34,75\nSlovensko 37,04 35,51\nPolsko 30,91 31,68\nItálie 43,45 42,17\nFrancie 41,14 37,06\nŠvýcarsko 36,03 39,61\nSlovinsko 35,27 33,22\nPřepočteno aktuálním kurzem na koruny\nZdroj: ADAC, CCS\nRůst cen pohonných hmot v posledních týdnech způsobuje drahá ropa a také oslabení koruny a eura vůči dolaru. Analytici neočekávají v nejbližší době výraznější pokles cen u čerpacích stanic. "Vysoké ceny pohonných hmot zvyšují náklady téměř všech odvětví a je jen otázkou času, kdy se promítnou do cen ostatního zboží a služeb," uvedl analytik Jan Lener ze společnosti Broker Consulting.\nJ. Kottas Národohospodáři jsou tupí? Proč už se nesnižuje marže, kterou stát dojí z ceny?... 21:04 20.1.2012\nF. Doušek kde ty ceny berete? Před chvílí jsem se obloukem vyhnul AGIPu na kraji Liberce,... 13:21 16.1.2012\nJ. Frgalova Re: kde ty ceny berete? u nás na Svitavsku je 36,50 cena. I tak se mi to zdá... 16:13 16.1.2012


Jak to vypadá v den Castrově smrti na dnešní Kubě? | 26. 11. 2016 | Britské listy\nKuba má však veškeré vzdělání a zdravotnictví zadarmo a v důsledku toho se může chlubit gramotností a délkou života na úrovni rozvinutého západního světa. Fidel zajistil, že stát podporuje ty nejchudší občany, což je luxus, který je odepřen milionům chudých lidí jinde v Latinské Americe.\nCastro byl až do své smrti u Kubánců populární, navzdory tomu, že v posledních letech svého života odešel z veřejného života. Byl stále nemocnější a většinou se staral o svou zahrádku v Zóně nula (přísné hlídané čtvrti v Havaně). Občas napsal článek do novin, v němž kritizoval posun Kuby vůči tržní ekonomice a sbližování s USA. Jeho politický vliv však poklesl. Vládne Raúl.\nPodle ekonomického modernizačního plánu z roku 2010 stát zrušil 1 milion pracovních příležitostí a povolil malé soukromé podniky, rodinné restaurace a domácí hotely. Zemědělci dostali větší autonomii, vláda uvolnila omezení cestování, platové stropy a omezení na prodej automobilů. Posílila vazby na Vatikán a podepsala historickou smlouvu s USA.\nAvšak Kuba zůstává ostrovem, jehož režim vytvořil Fidel Castro. Pro turisty je její hlavní atraktivitou skutečnost, že stále vypadá tak, jak tomu bylo v padesátých letech dvacátého století.\n"Nejlepší věcí, kterou Fidel udělal pro Kubu, bylo, že nám dal zdravotnictví zadarmo na úrovni západního světa," říká jeden student. "Nejhorší věcí je, že hospodářské reformy jsou odkládány."\nKubánci stále obdivují Castra pro jeho nacionalistický triumf. Fidelovou hlavní inspirací nebyl Karel Marx, ale José Martí, hrdina kubánské nezávislosti z 19. století. Martí bojoval proti španělským kolonizátorům a Castro ukončil americkou neoimperální nadvládu tím, že ze země vyhostil americké korporace a gangstery. Bývalá banánová republika je nyní hrdě nezávislá.\nSystém tvrdě policejně potlačuje jakoukoliv známku odporu. Od šedesátých let kubánská tajná policie agresivně sleduje oponenty, z nichž mnoho strávilo mnoho let ve vězení či v pracovních táborech.\nAvšak ve srovnání s minulostí je nyní trochu více možno na Kubě kritizovat, více se dá cestovat a vládne menší pocit krize. Kuba je stále blíže Venezuele než Spojeným státům, ale daleko více než za Fidela stojí mezi oběma zeměmi.


Když hvězdy požírají velké planety - Časopis Vesmír\nKdyž hvězdy požírají velké planety\nJen v naší Galaxii je na 100 milionů hvězd podobných Slunci a kolem nich obíhají v těsné blízkosti obří planety nebo hnědí trpaslíci – hvězdy narozené jako mrtvé. Právě tímto směrem se zaměřil Hubblův kosmický teleskop. Jeho oko spočinulo na hvězdách, které už své blízké masivní sousedy neměly. Astronom Mario Livio ze Space Telescope Science Institute a jeho student Lionel Siess přišli na nápad, jak by se daly identifikovat hvězdy, které někdy v minulosti „pohltily“ obří planetu.\nPřibližně čtyři až osm procent hvězd v naší Galaxii vykazuje odchylky od stavu, v němž by vzhledem k délce svého vývoje měly být. Vyzařují větší množství infračerveného světla, rychleji rotují a jejich spektrum je znečištěno lithiem. Právě tyto známky vedou k domněnce, že zmíněné hvězdy v minulosti pozřely obří planetu.\nHvězda, která spolkne nějakou velkou, hmotnostně nezanedbatelnou planetu, se zvětší a zjasní. Stane se teplejší a začne vydávat pozorovatelné množství infračerveného záření. Hybnost získaná od planety hvězdu urychluje a lithium v jejím spektru může pocházet jedině z obří planety srovnatelné s Jupiterem. V nitru samotné hvězdy totiž lithium v takovém množství ani nemůže existovat. Jediným zdrojem lithia mohou být planety nebo hnědí trpaslíci, kteří se stali součástí hvězdy.\nZ posledních objevů planet mimo sluneční soustavu vyplývá, že většina těch obrovitých těles obíhá velmi blízko své hvězdy, mnohdy dokonce blíže, než má k svému Slunci Země nebo Merkur. Jelikož známe budoucí vývoj takových hvězd podobných Slunci, je zřejmé, že dříve či později se planeta ponoří do chromosféry své mateřské hvězdy a ukončí tak svou existenci. Tak jako hvězda podobná Slunci stárne, začne po určitém čase nabývat na objemu. Postupně se z ní stává červený obr. Planeta, která je dost blízko své hvězdě, tedy bude časem pohlcena žhnoucím plazmatem chromosféry. Stejný osud čeká za šest miliard let naši Zemi.\n(STScI Press Release No.: STScI-PR99-24: 12. 8. 1999; oposite.stsci.edu/pubinfo/pr/1999/24)


Na Chebsku se opět otřásla země — ČT24 — Česká televize\nNový Kostel (Chebsko) - V okolí Nového Kostela na Chebsku se dnes opět otřásla země. Poprvé se otřesy projevily minulý týden. Kolem jedné hodiny odpolední zaznamenaly přístroje otřes o síle 3,8 stupně Richterovy stupnice. Potvrdil to Josef Horálek z Geofyzikálního ústavu. Časně ráno se zachvěla země i v sousedním Německu. Asi pětadvacet kilometrů od Nového Kostela měl otřes sílu 3,9 stupně. Všechny tyto jevy jsou součástí zemětřesného roje, který se v této oblasti nyní projevuje a může trvat týdny až měsíce. Lze očekávat, že intenzita bude ještě stoupat, uvedl vědec.\nNěmecká ústřední seizmologická observatoř v Hannoveru informovala, že v příhraniční oblasti u lázeňského města Bad Brambach odborníci naměřili sílu otřesů 3,9 až 4,0 stupně. Škody na budovách nebyly na německé straně zjištěny. Zemětřesné roje se na Chebsku vracejí s několikaletými odstupy. Zatím poslední byl v roce 2008. Tehdy nejsilnější otřesy dosáhly síly čtyř stupňů.\nOtřesy by neměly způsobit vážnější škody\nNynější série je podle Horálka intenzivnější než před třemi roky. „Je to asi druhý nejsilnější roj za posledních sto let,“ tvrdí geolog. Za víkend zaznamenaly podle něj přístroje na Chebsku desítky otřesů, většina z nich byla tak slabá, že je lidé ani nevnímali. V sobotu byly nejsilnější ranní otřesy na Chebsku kolem 3,6 stupně. Přestože síla otřesů může ještě stoupat, a to až ke čtvrtému stupni, Horálek neočekává, že by způsobily nějaké vážnější škody. Lidé je mohou vnímat jako ránu a dunění připomínající například odstřel v kamenolomu. V oblasti u Nového Kostela se podle geologa z dosud neaktivního segmentu uvolňuje postupně velké množství energie.\nDnešní jev, kdy se projevily poměrně výrazné otřesy na dvou místech oblasti, na Chebsku a v Německu, považuje Horálek za poměrně unikátní. „Za posledních 30 let se nestalo, že by otřesy takové intenzity byly na dvou místech té oblasti,“ řekl. Podle něj to dokazuje, že oblast je v takové aktivitě, že lze předpokládat v celé lokalitě ještě silnější otřesy.


Itálie: AC Milán - Juventus Turín (12.11.2018)\nFotoreport ze zápasu Italské ligy mezi AC Milánem a Juventusem. Tento zápas byl pro domácí o něco víc něž obvykle a to proto, že ultras skupina Curva SUD slavila 50 let fungování\nChuligáni Lechu Poznaň v Lodži (12.11.2018)\nVčerejší akce chuligánů Lechu Poznaň nebyla ta z vydařených a po nočním hledání ekipy RTS je většina bandy zatčena\nPříspěvek sdílený správce3 (@hooligans.cz), Lis 13, 2018 v 11:08 PST\nSparta Praha - Slavia Praha (04.11.2018) (pohled SKS)\nDerby na Letné pro nás mělo dvě předehry. První byla pár týdnů před vzájemným zápasem, když v Libni po našem výjezdu bylo zpozorováno 10 ACS, ale před stejně početnou partou SKS ujíždějí. Druhá byla pár dní před derby a to u stadionu Bohemians, kde 4 auta SKS překvapují 2-3 auta židobolševika a výhra jde velmi rychle na naší stranu. V den derby už byl jiný scénář. Po zápase se jedné partě slávistů podaří zmizet z dohledu SPJ a to když zabíháme do jedné hospody v centru, která je navíc prázdná, tak využíváme možnosti jí před SPJ zamknout. Uvnitř nás je přesně 25. Zanedlouho je slyšet zvenku protivník ve zkušené sestavě (hrubý odhad 50 hlav, v tom Nitra), ať odemkneme. Odemykáme dveře a začíná tak boj o hospodu. Jeden ACS slušně inkasuje uvnitř hospody, další končí v nemocnici na šití hlavy. Jakmile se boj na chvílí uklidní, tak v pár lidech vylejzáme ven, ale jsme po chvíli zahnáni zpět. Asi každý, kdo zažil nějaký ten boj o hospodu s úzkým vchodem, tak ví, že není úplně jednoduché se hromadněji dostat ven, ale i dovnitř. Spartě plus za aktivitu a dobrou partu.\nFrancie: Valenciennes FC - RC Lens (10.11.2018)\nVe druhé francouzské lize proběhlo derby mezi Valenciennes a Lens. Obě města dělí šedesát kilometrů od sebe a nenávist mezi nimi je obrovská. Chuligáni Lens před zápasem naběhli na hospodu, kde seděli domácí a vypadalo to takto:\nFOTO DNE: Nitra - Slovan Bratislava (11.11.2018)\nMomentka z Nitry. 127 potulujucich sa chuliganov Slovana, Brna, Ruchu a Wisly Krakow v Nitre!\nItálie: Gabriele Sandri (11.11.2007-11.11.2018)\nDnes je to 11.let od smrti fanouška Lazia Řím Gabriele Sandriho, kterýho při potyčkách v roce 2007 zastřelil policista. Čest jeho památce. Vzpomínkové video na celou událost a fotky z předchozích roků:\nOnline: SFC Opava - FC Baník Ostrava (11.11.2018)\nOnline fotoreport z dnešního derby zápasu mezi Opavou a Baníkem Ostrava. Článek bude během zápasu průběžně aktualizován.\nFC Den Bosch vs FC Twente (09.11.2018) (video)\nHosté po skončení utkání napadají domácí na jedné z tribun vedle jejich sektoru\nPříspěvek sdílený správce3 (@hooligans.cz), Lis 9, 2018 v 11:16 PST\nEL: Apollon Limassol - Eintracht Frankfurt (fotoreport) (10.11.2018)\nInvaze Frankfurtu na Kypr, zápas EL Apollon Limassol - Eintracht Frankfurt\nEL: SK Slavia Praha - FC Kodaň (fotoreport) (08.11.2018)\nFotoreport z EL mezi Slavií Praha a Kodaní. Hosté ze začátku odpalují pyrotechniku, domácí se na severu prezentují kartony "TS", více v článku.\nChuligáni PAOKu napdají Spartak Trnava při cestě na EL (08.11.2018)\nSpartak Trnava na cestě do Záhřebu, PAOK na cestě do Maďarska. Při jedné z čerpacích stanic napadá cca 100ks PAOKu mikrobus a auta Spartaku Trnava. Vše se odehrálo bez zranění. (článek bude aktualizován)\nV článku aktuální fotka PAOKu z Maďarska\nLM: Benfica Lisabon - Ajax Amsterdam (07.11.2018)\nNo name boys (Benfica) napadá Ajax Amsterdam po zápase v jedné z hospod. Na zápase došlo k tvrdým potyčkám s policií v sektoru hostů.\nPříspěvek sdílený správce3 (@hooligans.cz), Lis 8, 2018 v 8:24 PST


V roce 2020 došlo k poklesu ubytovaných až o 42 procent - Byznys zprávy\nV roce 2020 došlo k poklesu ubytovaných až o 42 procent\nV minulém roce klesl počet ubytovaných návštěvníků v celém regionu Vysokých Tater až o 42 procent v porovnání s rokem 2019.\nV minulém roce klesl počet ubytovaných návštěvníků v celém regionu Vysokých Tater až o 42 procent v porovnání s rokem 2019. Statistiku počtu přenocování, které klesly zhruba o 35 procent, a pokles tržeb o 26 procent, vylepšuje fakt, že mnoho lidí necestovalo loni do zahraničí a dovolenkovali doma na Slovensku. Tím se prodloužila průměrná délka přenocování a zvýšila se účinnost cenové politiky při poskytování ubytovacích služeb. TASR o tom informovala výkonná ředitelka Oblastní organizace cestovního ruchu (OOCR) Region Vysoké Tatry Lucia Blašková.\n„Propad však nezaznamenali pouze podnikatelé, ale i samosprávy, pro které výpadek podílových daní představuje značný problém. O turistů je třeba se postarat, protože i když nebyly ubytováni, návštěvnost ve střediscích byla v některých dnech vysoká. A náklady pro samosprávu jsou vysoké bez ohledu na počet návštěvníků. Komunikace musí být udržovány, parkoviště také a údržba ostatní infrastruktury je na zabezpečení městy a obcemi, „uvedl starosta obce Štrba Michal Sýkora, kde zaznamenali v počtu přenocování propad téměř o 33 procent. V praxi to znamená, že samosprávy mají o třetinu menší příjmy daně z ubytování, ale výdaje jsou totožné jako v předchozím období.\nNejvětší střediska v Tatrách mají za sebou náročnou lyžařskou sezónu, nevrátili se jim ani náklady do zasněžování. „Od Nového roku přišla stopka a od té doby jen počítáme ztráty řádově v milionech eur,“ doplnil manažer střediska Vysoké Tatry Lukáš Brodanský.\nJak podotkla Blašková, spolu s dalšími organizacemi cestovního ruchu se shodli v tom, že by chtěli pozvat i zástupce pandemických komisí k diskusi na jednom fóru. Chtějí mluvit io tom, co mohou udělat pro bezpečný návrat turistů a návštěvníků. „Byla nám adresována výzva být solidární, ovšem zaměstnanci, kteří už devět měsíců žijí z 80 procent obvyklého příjmu, nebo o práci přišli, už solidaritu odmítají. Lidem chybí pozitivní motivace, a tak není divu, že nedodržují pravidla, „uzavírá ředitelka.