Predmet: THE WANDERER 05.05.12 22:49\nNová povídka. Nenavazuje na nic, co jsemkdy napsala a nepřipomíná nic, co jsem zatím kdy napsala. Miluju zkoušet nové věci. Miluju ty možnosti FF, ale to ostatně, zmiňuji vždy.\nTahle povídka bude mít několik dějství. Zatím mám napsané tři, a na dalších pracuji.\nPostavy: Dean, Cas (DVAKRÁT!), Sam, Bobby, Crowley.. kdokoli vás napadne.\nDěj se odhehrává v šesté sérii, v dílu 5x04 a po dílu 7x01. Vysvětlím.\nProtože miluju Case z dílu 5x04, ale nesnáším Deana za to, jak se choval, a taky miluju Case člověkla a bratry pomáhající mu se vyrovnat s pádem, napadlo mě toto:\nCas z budoucnosti (z dílu 5x04), se dostane do přítomnosti (do šesté/sdmé série) a setká se s lovci. Jak? Castiel (z šesté série) se rozhodl, vytáhnout své já z díry v hudoucnosti, a požádat ho, aby za něj zastoupil, a pomohl ovcům, kdyby se něco podělalo.\nMatoucí? Já vím - ty časy... čtětě povídku, a bude vám to jasné.\nDíl začíná po zabití Deana v dílu 5x04. Cas přežil (nikdy jsme ho v té budoucnosti neviděli umřít, správně? A já od shlídnutí toho dílu věřím, že jeho smrt neukázali záměrně, protože Cas se z toh onějsak dostal. Myslím si, že je živý). Tak tedy, Cs přežil, a cítí se mizerně. V tu chvíli se zjeví jeho bouucí já - Cas z šesté série, který už chytá svůj plán na otevření Očistce, a ví, že ne vše možná půjde pdle plánu. Jeho opilé, litující se, padlé druhé já, je to nejlepší co má. Casovi se ten plán nezamlouvá, ale co mu zbývá? Vezme své já sebou, s tím, že pokud Cas (náš Cas), už nebude mít možnost, je na tomhle Casovi, uklidit jeho nepořádek, a pomoci lovcům.\nTo je první dějství. Cas, je ponechán sám, v tomhle světě, v šesté sérii. A čeká, až přijde jeho "chvíle". Tu si krátí po svém\nAle, Cas je zlomený. A, dostane se - zase - do problémů. Lidských problémů... drogy, sex, zlomenost. Jak hluboko může klesnout padlý anděl?\nUpozornění: Cas, se možná nechová tak, jak h znáte, ale uvidíte - v dalším dějství bude zase ten starý Cas, a jeho chování v tomhle dějství dává smysl, protože je zlomený, a ztracený.\nHippie Cas! AU postava, která se jmenuje Daniel.\nProč, jméno Daniel? Líbí se mi jak zní: Dean a Castiel - Daniel...\ntohle dějství se táhle do dílu 7x01. Náš milý Castiel skončil v jezeru (což tenhle Cas neví), a právě tehdy se -\nněco stane. Cas, se změní.\nUpozornění: Zkuset se zamyslet nad tím, kdo je žena z Castielova snu, v konci tohohle dějství.\nV dalším dějství, - navazuji dílem 7x03... a od té chvílke už bude povídka čistě alternativní. Ale, tam ještě nejsme, zatím ne. Jak říkám, dejde Cadśovi šanci. Je pořád, uvnitř.\nSlash - zatím nechystám.\nDlouhý úvod, že? Ale, kvůli vysvětlení všech časových smyček, byl nezbytný.\nCo na tomhle dějství miluju nejvíc? Case posledného hudbou Johnyho Cashe. Rozhodla jsem se, že jí Cas z dílu 5x04 miluje!!Nejvíc, písen, The Wanderere, která je i součástí první část povídky. Zdá se mi, že je o Casovi a Deanovi a jejich úloze v dílu 5x04. Poslechnětě si jí a pvězte- není o Casovi? Plus, Umím si ho představit poslouchat Johnyho Cashe!\nTady jsou první části, a první dějství.\nDruhé dějství "HELLO DEAN", přidám v zásivlosti na tom, jak moc budete chtít.\nLike the tears when I said:\nNa zemi se hromadily prázdné láhve.\nCas, si, přihnul. Zatím, nebyl dost opilý. Nebyl si jistý, zda je na světě dost alkoholu, aby přepil tohle. Nebo aby přežil.\nV hlavě si přehrával setkání s Luciferem, z předešlého dne.\n„Tak, to skonči.“\nCastiela překvapovala drzost, jíž Lucifera vyzíval. Na Ďábla to nezapůsobilo.\n„Proč?“ zeptal se, a otázku doprovodil překvapeným nadzvednutím obočí, což se bolestně podobalo Samovu výrazu. Castiel zatnul zuby. Zkusil se zvednout ze země, ale docílil jen toho, že se pateticky zavrtěl, a selhal. Zůstal sedět, s nohou zkroucenou pod sebou v nepřirozeném úhlu.\n„Zabij mě!“ vyštěkl, Cas. Neměl, náladu na hry. Byl, unaven.\nLucifer, si urovnal bílé sako. Pozvedl ruce do výše svých očí, prohlížejíc si nehty. „Lidé, mají označení pro to, jak vyvádíš. Jmenuje se to hysterie. Musel ses nakazit. Nebos to odkoukal od Deana?“\nPři tom jménu, se Cas zachvěl. Atmosféra zhoustla.\n„Drama,“ usmál se Lucifer. Sklonil hlavu, a vyhledal Casův pohled. Usmál se. „Já, plánuju. Předpovídám. Zabít tě? Proč. Zabije tě čas, a mezitím, můžeš přemýšlet nad tím, oč vše si přišel a jak patetickou se tvá existence stala. Jestli za to lidé stáli.“\nBůh mě musí nenávidět, pomyslel si Cas. Lucifer zamrkal. „Ty si myslíš, že se stará? Nenechal by mě zajit tak daleko…“ Luciferovy oči, ulpěly na něčem, co Cas neviděl. Samovy oči na moment ožily.\nJitřní hvězda, tak mu říkali.\nA spolu s ním, přišlo Peklo.\nCastielovi docházelo, že bude žít… mělo by ho to těšit, ale Cas byl jen rozzuřenější. Zavrtěl se, a cítil, že se rána na noze, otevřela.\nLucifer, nadzvedl obočí, znovu napodobujíc Samovu mimiku.\n„Sbohem, Castieli. Měj se, dobře.“\nA, Ďábel zmizel.\nCastiel, nohu ledabyle ošetřil, a zavázal. Když rána, přestala krvácet, našel vůz, a dopravil se do prvního vyrabovaného obchodu s alkoholem, ve městě. A, pak pil. Ignoroval Chuckovy otázky, a když Chuck poukázal na jeho zakrvácenou nohavici, Castiel, mávl rukou, a poslal Chucka pryč.\nNebylo to fér. Proč, Castiel přežil?\nAby, viděl konec.\nUž viděl umřít Deana, a neví, jestli snese víc bolesti.\nNapil se whisky, a zakuckal. Spalovala mu hrdlo, a vháněla do očí slzy. Castiel upadl na postel, zády se zabořujíc do matrace. Pozoroval neviditelné anděly, vznášející se v kruzích, u stropu. Zavřel oči.\nNa gramofonovém přehrávači, který Cas, kdysi zachránil z vyhořelého domu, přeskočila deska. Castiel dokola poslouchal jednu, a tu samou skladbu.\nBylo krátce po půlnoci, když hlas Johnyho Cashe a Castielův mělký dech, přerušil zvuk křídel. Castiel, zvedl oči, a zkusil zaostřit.\nŽe by ti nahoře změnili názor?\nTo, co stálo v místnosti, se nápadně podobalo, jednomu z Castielových snů. Zasmál se. Jeho druhé já, které se před chvíli zjevilo v místnosti, strnulo.\n„Vidím, sám sebe. Jsem, na šrot, nebo mrtvý?“\nCastiel, stojící uprostřed místnosti, v baloňáku, došlo Casovi, nakrčil nos. „Jsem, to já. Ty.“\nCas, zamrkal. Co to do té whisky, přidávají… „Víš, jak vím, že nejsem v Nebi? Jsem, tam. “\nCastiel, příchozí, pohlédl na prázdné láhve, vyrovnané v řadě. Zvedl, bradu, a pohlédl svému budoucímu já do očí. Nadzvedl obočí.\n„Nebe… vzpomínáš?“ nadnesl melancholicky. „Já ne.“\n„Soustřeď se!“ přerušil se přísně, Cas. „Potřebuji, výkon.“\n„Oh,“ Castiel, se přihlouple zahihňal. „Já byl výkonný… kdysi.“\nCastiel pozoroval sám sebe se vzrůstající netrpělivostí. Položil druhému Casovi prst, na čelo.\n„Oh…“ protáhl. „Proč si kazíš náladu?“\n„Pozorně, mě poslouchej –„\nCastiel, zamrkal. „Nemyslím si, že se vyrovnám se sebou samým, střízlivý. Teď vím, PROČ, byl Dean v jednom kuse namol.“ Bezstarostný ton, z Castielova hlasu nicméně vyprchal. Tvářil se, zlomeně. Běžné post-alkoholové trauma.\nVí, jak to spravit.\nCastiel z minulosti, rozčarovaně pozoroval, jak jeho druhé já hledá novou láhev whisky.\n„Co ti stalo?“ zeptal se konečně. Svěsil ramena, a obešel druhého Case, aby na něj lépe viděl. Prohlížel si sám sebe, se stejným zaujetím, s jakým dítě zkoumá novou hračku.\n„Koukněme, kdo to mluví!“ vyštěkl, druhý Cas. Pak, jemně dodal. „Dean…“\nCastiel přikývl. „Já vím,“ Napřímil se. „Slyšel jsem. Je mi, líto.“\nMístnost se pohroužila do ticha. Castiel nevěděl jistě, kdo má podle etikety promluvit, jako další, ale jeho druhé já, to vyřešilo za něj. Zvedl, sklené oči. „Nikdy jsem si nemyslel,“ hlesl zasněně, „že fialová a oranžová jde dohromady. Pak jsem viděl západ slunce a došlo mi, že Bůh všechno do detailu naplánoval. Bylo to nádherné…\nnaplánoval i tohle? Věděl, co se ze mě stane?“\nCastiel si klekl před sebe, sama. Nejistě zvedl ruku, pokládajíc jí Casovi na rameno.\n„Můžeš to, změnit. Proto jsem přišel. Bude ti patřit to, cos jednou měl, a víc. Stačí, když zastoupíš mě.“\nKonečně mu patřila vlastní pozornost. Cas, upustil láhev. „Praštil ses do hlavy?“ pohlédl Casovi z minulosti, do očí. A, strnul. „Co jsi… kdo jsi –\nco jsi udělal?“\nOči, jeho druhého já, jsou modré, jako Castielovy vlastní oči, ale v tom oceánu modři, se zrcadlilo ještě něco. Žádný smrtelník by to neviděl, ale Cas nebyl nikdy obyčejný člověk. Spatřil záblesk vlastní stříbřité milosti, vytékající z Castielovy skutečné formy, jako krev z otevřené rány.\n„Nezbytné opatření.“ Castiel netrpělivě vstal. Jeho budoucí já ho nejistě pozorovalo.\nPřikývl. „Je na mě naštvaný,“ Zvedl oči. „Nepřekvapuje tě to.“\nBudoucí Cas, se ušklíbl. Ale, byl to víc bolestný škleb, než pokus o úsměv. „Samozřejmě. Dean, je vždycky naštvaný. Po téhle řece jsme se plavili mockrát. Já si toho moc nepamatuju, většinu času, zkouším zůstat mimo. Sjetý. Je čas, stáhnout plachty. A nechat vítr vát.“\nCastiel, nakrčil nos. Zjevně nerozuměl něčemu z toho, co o sobě právě zjistil. Zamračil se. „Přestaň.“\nCas, pokračoval. Lokl si z láhve. „Proč, o něj pořád, pečuješ?“\n„Dean, je přítel.“\n„Zvláštní. Nechoval se, přátelsky.“\nTo, bolelo. Ale, Cas by to nikdy nepřiznal.\n„Chystáš se udělat nějakou pitomost,“ podotkl, budoucí Cas znalecky. „Kolosální blbost. Zase.“\nCastiel mlčel. Bloudi očima po pokoji, předstírajíc, že si prohlíží vybavení. Bylo, vskutku zajímavé. Jedna postel, a kopce špinavého oblečení, a knih.\n„Kvůli nim. Zase.“\nPřekvapeně je odlepil od země.\n„Jestli je součástí toho tvého plánu, vytáhnout mě ven z téhle díry, dohodli jsme se.“\nCastiel zamrkal. „Nejsem, démon,“ podotkl, mírně. „Takže, souhlasíš?“\n„Nejsem, anděl, pro nic za nic.“\nCastiel sjel své já, ve vytahaných riflích, a sepraném tričku, kritickým pohledem. „Vidím… „\nCas, se namáhavě postavil, ale, zradila ho zraněná noha. Podlomily se mu kolena.\nPřekvapilo ho, když ho jeho druhé já, podepřelo.\n„Krvácíš,“ podotkl, Castiel znalecky.\nCas, se ušklíbl. „No, a?“\n„Budeš potřebovat obě nohy,“ pokračoval Cas klinicky. Shýbl se, ale prsty jeho budoucího já, ho kleply přes ruku.\n„Je to zanícené. Když to nespravím, do týdne o tu nohu přijdeš.“\n„To by byl pohled pro Bohy. Anděl, bez křídel, a bez nohy.“\nCastiel zavrtěl hlavou. Přes protesty se dotkl rány. „Buď v klidu.“\nCas, na nohu zkušebně došlápl.\n„Nerozuměl jsi?“ stáhl ruku. Zamračil se. „Budeš žít,“ prohlásil pak.\nCastiel Castiela obdařil chladným pohledem. Začal o plánu pochybovat. Závisí-li na téhle, osobě.\nCas cítí, že se energie v místnosti změnila. Zhoustla. Castielova milost, nedočkavě pulzuje, a Castiel rozpíná křídla.\nNecítil to tak dlouho, tu moc, přítomnost Nebe. Křídla.\nCas, zatajil dech.\n„Zůstaň s Deanem. A, Samem. Když se něco pokazí.“\nChce se zeptat, CO přesně se má pokazit, ale pak si to rozmyslí. Cas to nechce vědět. Čím lépe se zná, tím víc se nenávidí.\nCastiel si olízl ret. Venku, svítalo.\nBudoucí Cas netrpělivě vydechl.\n„Dobře. Dobře. Jen mě nech, vzít si –„ sáhl, pro zbraň a bundu, ale Castiel byl rychlejší. Oba, v mžiku, opustili místnost.\nJohny Cash, dozpíval. V pokoji, se rozhostilo ticho.\nCastiel si odvykl na tenhle způsob cestování. Když konečně přistáli, pocítil nával nevolnosti. Konečně ví, o čem Dean mluvil.\nCastiel sám, nebyl nejjemnější osoba, pokud jde o zacházení s ostatními. Jemně své budoucí já odstrčil, a postavil se vedle.\n„Měl by ses osprchovat,“ podotkl.\n„Apeluješ na mojí osobní hygienu?“ vyštěkl Cas, sbažíc se popadnout dech.\nCastiel pootočil hlavu ke straně. „Je ti zle. Koupel neočistí jen tělo, ale i ducha. Hm, nechceš, relaxovat?“\nCas nakrčil nos. Samozřejmě. Koupel zněla skvěle, ale odmítl to přiznat. Podíval se svému druhému já do očí. To, pohled bez zachvění opětovalo. Po minutě vytrvalého vzájemného zírání, budoucí Cas uhnul očima.\nCas, se rozhlédl. Motelový pokoj, v němž se zhmotnili, byl malý, ale útulný. A, čistý.\n„Kde je Dean? Myslel jsem, že budu jeho obranářský pes.“\nCastiel, přivřel oči. „Nejsi pes.“\n„Ne.“ Castiel úkosem pohlédl na televizi, přemýšlejíc, nad tím, za kolik by jí prodal. „Rozhodně za ním neběhám, jako pes.“\nCastielovi sarkasmus v jeho hlase, unikl. Sáhl do kapsy. „Tady,“ vytáhl mobil. „Ozvu se, až přijde čas.“\nBudoucí Cas, hleděl na zařízení ve své ruce. „Telefon? Není to trochu, „staromódní?“\n„Je to běžný způsob komunikace, na téhle planetě. A pro tvůj druh.“\nCastiel, konečně vypadal zraněně. Ze všech věcí, které jeho já řeklo, ho tahle první skutečně zasáhla. Odložil mobil na stůl, zavírajíc oči. „Samozřejmě.“\nV tu chvíli, poprvé, on a druhý Cas vypadali jako jedna, a táž, osoba. Jako, Castiel.\nCas rychle otevřel oči. „Počkej. Potřebuju… peníze.“\nCastiel si, své já změřil vypočítavým pohledem. „Proč?“\n„Na jídlo. A motel… a,“ vymýšlel si rychle Cas. „Mýdlo.“ Usmál se, ale Castiel úsměv neopětoval.\nPřikývl. „Dobře. Vrátím se s vhodným finančním obnosem.“\nCastiel, zmizel. Cas si sedl na postel. Chvíli si hrál s telefonem, ale i to ho omrzelo. Sprcha nezněla špatně. Zvedl se, a odešel do koupelny. Když se vrátil, na stole leželo několik sto-dolarových bankovek.\nUsmál se. Rozhodně ví, jak si ukrátit čekání.\nCastiel vyšel ven. Do nosu jej uhodil čerstvý vzduch. Byl, příjemný teplý den. Posadil se před motelový pokoj, a vystavil tvář slunci. Po chvíli se k němu připojila kočka. Posadila se vedle Castiela, a upřela na něj zářivě modré oči.\n„Zdá se, že teď jsi to jen ty a já, baby.“\nKočka, se nehýbala. Castiel natáhl ruku a podrbal jí za uchem. Zvíře naklonilo hlavu, umožňujíc Castielovi hladit ho líp.\nCas, se ušklíbl. „Souhlasíš, viď.“\nZlatá horečka. Tak lidé nazývali šílenství, které zachvátilo davy, na počátku devatenáctého století. Hlad.\nZabilo to stovky. Člověk ženoucí se za tím, po čem žízní, bez rozmyslu, nebo zdravého úsudku. Hlad. A, životní cíl: Uspokojit ho.\nCastiel, byl zpola šílený. Zapomněl na to, proč je tady, a soustředil se jenom na svou potřebu. Když konečně spolkl zázračné pilulky, bylo to, jako najít v ledové pustině, zlato.\nOkraje Casovy vize se rozzářily, a on měl pocit, že létá. Vznesl se vysoko, a viděl svět, shora.\nNěkdo, vstoupil do jeho vize. Ta tvář, při okrajích lemovaná sluncem, byla povědomá. Zamrkal.\n„Řekl jsem, čekej.“\n„Čekám…“ zachraplal, a zahihňal se. Castiel, stál nad Casem. Tvářil se unaveně, a znechuceně. Castiel se vyhoupl do sedu. Nacházel se na okraji města, kam je před několika týdny Castiel přenesl, v pouštním kráteru. Strávil den tím, že ležel sjetý na zemi, a pozoroval slunce, putující od jednoho konce oblohy ke druhému. Oprášil si kalhoty, ale zůstal klečet písku.\nTvář, měl lehce snědou, a byl zarostlý.\nJeho budoucí já, však vypadalo hůř. Cas to postřehl. Nebyl to fyzický zjev, co ho zneklidnilo, ale aura, vycházející z Castiela.\nCastiel zaváhal, jakoby debatoval sám se sebou. Nakonec zjevně usoudil, že tím, že se svěří sobě sama, nic nezhorší. „Došlo k bitvě,“ přiznal, neochotně. „Vyhráli jsme ale, se značnými ztrátami.“\nPosadil se vedle Case. Sedal, si dlouho a nejistě, a když se konečně octl na zemi, udržoval si od svého já, odstup. Nohy, skrčil, a objal si kolena rukama, a pak ruce zase spustil, jakoby nevěděl, co s nimi, a co t vlastně dělá, a proč přišel.\n„Musíš, se uvolnit,“ napovídalo mu jeho druhé já.\nCastiel přikývl. Vydechl, a zavřel oči.\n„Proč je to tak těžké?“\nŽivot? Castie na to za pět let nepřišel. I kdyby žil náhodou dalších sto, nemyslí si, že to tajemství objeví. Nemyslí si, že Bůh ví. Možná tohle nebyla součást plánu. Třeba se lidé vymkli kontrole a Bůh, nevěděl, co s tím, nebo byl zahanbený, a proto se prostě vypařil, a zkouší to znovu, líp, jinde.\nCastiel si protřel oči.\nPak cítil, že ho budoucí Cas tahá za rukáv. Ne, tahá. Třel mu rukou paži.\nCas protočil očima: „Pomáhám ti uvolnit se. Příjemné? Vím, co mám rád,“ Castielova ruka doputovala k ramenu, druhého Case. „Nic na tom není, udělat sám sobě dobře. Řekl bych, že jde o sebeuspokojování.“\n„Přestaň,“ procedil Castiel, skrz zaťaté zuby. Hlas, mu přeskočil.\n„Fajn. Jasně,“ Stáhl ruku. Netvářil se dotčeně, jen znuděně. „Pokud nestojíš o tenhle druh pomoci, zkus tohle,“ nabídl Castielovi jednu ze svých pilulek.\nCastiel vzhlédl, od otevřené dlaně, k vlastní tváři, a zpět. Nadzvedl obočí.\n„Neublíží ti to. Jsi, pořád anděl.“\n„To sis říkal na začátku?“\nCas se zamračil, a schoval pilulku do kapsy. Dovedl být otravný. Upadl, zpět na zem, hledíc na modrou, oblohu. Castiel mu podal svůj mobil.\n„Je tam Deanovo nové, telefonní číslo. Určitě víš, jak to použít? Když vyrazíš hned, najdeš ho brzy.“\nCas zamrkal. „Proč, mě za ním, nevezmeš sám?“\nNeviděl si do tváře. Co viděl jasně, byla Castielova aura. Potemněla.\n„Dean si mě nepřeje vidět. Respektuji to. A, navíc, potřebuju víc času. Tvá prodleva na cestě, za ním, mi umožní, dokončit jistou, záležitost.\nCastiel se zvedl. Sbohem, a hodně štěstí.\nCastiel konečně ví, proč ho za to, Dean nesnášel.\nParchnat. Lehl si zpět, pozorujíc obzor.\nVyschlo mu v ústech. Přemýšlel nad tím, co jeho druhé já plánuje a pak přestal. Cítil, malátnost. Jeho ruce, a nohy, byly těžší, a těžší, a Cas se propadal do nevědomí. Zem, pod jeho tělem vychládala. Pamatuje si, západ slunce. Byl, krvavě rudý.\nProbudily ho kroky. Otevřel oči. Setmělo se a písečné duny osvětloval měsíc. Nad Castielem se skláněl cizí muž. Hleděl na padlého anděla se směsicí lítosti a zvědavosti.\n„Hej, jsi v pohodě?“\nCastiel zamrkal. Ochladilo se, a zem, i přes bundu, kterou měl Cas na sobě, studila. Posadil se, vyklepávajíc z vlasů písek.\nCas zvedl modré oči, upírajíc je před sebe.\n„Umíš mluvit?“ zeptal se hnědovlasý muž. Byl mladší než tělo, které si přivlastnil Castiel.\n„Samozřejmě.“ Casův hlas, byl hrubý. Měl, vyschlo v hrdle, a špatně artikuloval. Odkašlal si.\nMuž se zadíval, za Casovo rameno. Na jeho pihovatou tvář dopadalo měsíční světlo, a Cas si ho zkusil prohlédnout lépe. „Všiml sis, tý rudý oblohy? Nikdy jsem nic podobného neviděl. Úžasný!“\n„Skutečně? Musel jsem to zaspat,“ zalhal Castiel.\nTicho se protahovalo. Cas, se ošil. „Vadilo by ti vzít, mě do města?“\nCizinec přikývl. „Jasňačka. Svezu tě.“\n„Mimochodem,“ řekl, a natáhl ruku, když došli k autu, „Já jsem Daniel. Dany.“\nCastiel sklopil oči, hledíc na nabízenou pravačku. „Cas,“ řekl. „Jmenuju se Cas.“\nZ Daniela se vyklubal příjemný společník. Castiel mu jako revanš za svezení nabídl, večeři. Bylo to lepší, než jíst, zase sám.\nDaniel s pusou dokořán, sledoval jak do sebe Castiel láduje jablečný koláč.\nZavrtěl hlavou. „Nikdy jsem nikoho neviděl jíst tak rychle. Jsi, hodně, zvláštní…“\nCastiel polkl. „To jsem.“\nOdsunul poloprázdný talíř.\n„Takže, Casi. Kam máš namířeno?“\nCastiel v obou rukách sevřel hrnek s kafem. Opřel se lokty o stůl, a zhoupl na židli. „Na sever,“ řekl. Napil se. Nohy židle klaply o podlahu.\nCastiel se znovu napil. „Ne.“\n„Moc toho nenamluvíš, co?“\nDaniel se ušklíbl. „Sever… něco trochu víc, určitějšího, by tu nebylo?“\nDaniel dojedl sendvič. „Mířím na sever. Jestli chceš, můžeš se svézt se mnou. Je to nuda projíždět státy, sám. Hodiny vyplněný tichem.“\nCastiel odtrhl oči, od kávy, na dně hrnku. „Děkuju.“\nCastiel si sbalil to málo, co měl. Když byl hotov, usedl před motel, čekajíc na Daniela. Svítalo. Za chvíli se k němu připojil kocour. Bude mu chybět. Garfiel (Castiel zvíře pojmenoval podle kocoura z pořadu, na který ho Dean jednou přinutil se dívat. Jiná kočičí jména Cas neznal, a bylo lepší říkat mu Garfield, než zvolit jméno některého z andělů) – Garfiel, se Castielovi stočil u nohou.\nByl Castielův jediný společník po tři týdny, které Cas strávil v téhle pustině. Byl, Casův přítel. Castiel zvíře jemně odsunul nohou stranou. Docílil jen toho, že si mu Garfield, lehl na botu.\n„Jede s námi?“\nCas, zvedl oči. Daniel zaparkoval před motelem.\n„Ne,“ Cas zvíře znovu odstrčil, a stoupl si. Rozpačitě přistoupil k vozu, a napůl si do něj sedl. Zarazil se. „Je na místě, tě varovat. Přitahuji problémy.“\nDanielova ústa se roztáhla v širokém úsměvu. „ Paráda. Miluju problémy.“\nCas, se nehýbal.\nPootočil hlavu ke straně.\n„Bůh tě obdařil dlouhým, vedením.“\n„Jen… zavři dveře. Kapišto?“\nCastiel přikývl. Rozvážně, usedl, a zabouchl, dveře. Rozhlédl se. V autě se válela CD a prázdné obaly od mentolových bonbonů. Castiel zkušebně cvrnkl do lapače snů zavěšeného nad palubní deskou.\n„Věnoval jsi tomuhle autu velkou péči.“\n„Jo, je to jediná věc, kterou mám.“\nCastiel otočil hlavu tak rychle, že mu při tom luplo za krkem. Obdařil Daniela zkoumavým pohledem. Osud, má jistý smysl pro humor, usoudil pak. Všiml si, že odstín hnědé Danielových očí, mu připomíná barvu očí někoho, koho znával.\n„Co je?“ zeptal, se Daniel, který si všiml toho, jak na něj Cas zírá.\nCastiel polkl. „Bůh tě obdařil výjimečnýma očima.“\nDaniel se málem udusil colou, kterou upíjel z plechovky. Odložil jí do držáku umístěného po straně sedačky. Castiel z něj nespustil oči. Uvědomoval si, co dělá. Hledá a vidí Deana ve všem okolo.\n„Směr sever?“ zeptal se Daniel. Castiel nereagoval. „Hej,“ Daniel mu luskl prsty před obličejem. „Sever?“\nPomalu přikývl. Sever.\nCastiel si toho z cesty moc nepamatuje. Ví, že první část probíhala ve veselém duchu. Skrz přední sklo do auta dopadalo sluneční světlo. Castiel vytáhl okýnko, hrajíc si s prsty ve vlajícím vzduchu. Bylo to zábavné i proto, že mu Daniel nabídl joint. Později, severněji, se zatáhlo, a začalo poprchávat. Vzduch v automobilu zhoustl, a Cas vykouřil další cigaretu. Daniel zůstal u coly a peprmintových bonbonů.\nCastiel se toho o Danielovi dověděl hodně. Před, lety, utekl od bohatých rodičů, s velkým obnosem peněz, a zkusil žít na vlastní pěst. Zařídil se dobře, ale před pár týdny se dostal do konfliktu s překupníky drog, a musel na pár týdnů, takříkajíc, opustit město.\nZatímco Daniel mluvil, pokukoval po Casovi. Anděl, Daniela nesoudil. Věděl, že morální principy ustupují před otázkou přežití.\nI krajina se pozvolna měnila. Pouštní scenérii vystřídala světla měst, a neony, zářící v houstnoucím šeru, podél dálnice. Castiel vdechl kouř.\n„Co je to?“ zeptal se, když se přiblížily k obzvláštně velkému shluku takových světel.\n„To, Casi,“ řekl Daniel. Hlas ochraptělý dlouhým mlčením. „Je perla severu. Las Vegas.“\nCastiel se rozhlédl. Neviděl žádné perly. Na ulicích postávaly prostitutky, a z neonů ho bolely oči. Město připomínalo Chicago těsně po velkém výbuchu před třemi roky. Casiel polkl zahánějíc nepříjemnou vzpomínku, na křik a oheň.\n„Já tady končím. Bylo mi potěšením, Casi.“\nCastiel se nehýbal. Kdyby byl býval dával pozor, všiml by si toho, jak na něj Daniel zírá. Hleděl, na anděla s téměř predátorskou vypočítavostí. Jeho pihovatá tvář, vypadala starší, a přísnější. „Jestli chceš,“ řekl, můžeš se pár zdržet. Sever určitě počká.“\nCas, vytáhl mobil, a tupě do něj zazíral. Žádné zmeškané hovory. Nikdo, nečeká. Nikdo neví, že Cas je tady. Anděl se poprvé v životě cítil svobodný. Nemusí se nikomu zodpovídat, a stydět se za svá rozhodnutí a pochyby. Klidně, zastrčil telefon do kapsy.\n„Rád bych něco mírumilovnějšího.“ Castiel se procházel po Danielově bytě. Byl skromně, ale vkusně zařízen.\nUsedl před plochou televizní obrazovku, vedle Daniela, přehrabujícího se v DVD. Daniel mu podal ovládač. Cas, se zadíval na soupravu před sebou.\nCastielovi, který strávil pět let lidského života přespáváním, v motelech, na Bobbyho gauči a v děravém srubu, okamžitě došlo, jak drahé to zařízení muselo být.\n„Mám tady, Disneyovky,“ řekl Daniel, s podtonem, ironie. „Je to dost, mírumilovné?“\nCastiel klidně přikývl. „Je.“\nDaniel odhodil krabici s CD stranou. „Je to všechno, škvár.“ Zapnul zprávy. Castiel se zvedl, a došel k oknu. Z bytu se mu naskytl výhled na město. Tisíce světel, žhnoucích v temnotě, jako ohně, pekelné.\nPřiložil si ruku k srdci, zavírajíc oči.\nSlyšel ho tlouci.\nOdpočítávání krátkého zbytku, Castielova dlouhého života.\nOšil se. „Danieli?“\nDaniel, sledoval televizi. Castiel si odkašlal. „Danieli!“ Hlas mu přeskočil. Začal, panikařit. Jak to, že vystřízlivěl? Byla, zásadní chyba, to dopustit.\nDaniel odlepil oči od obrazovky. „Potřebuju…“ Cas, se znovu zavrtěl. „Nemáš tu něco.“ Zmlkl. Ví, co potřebuje, ale neví, jak si o to říct. Bolest se vrátila, a Cas ví, jak jí utlumit, ale chybí mu prostředek.\nPrázdnota, jako rostoucí propast, otevírající se uvnitř Castielovy podstaty.\nPadlí andělé nemají duši. Vše, co Cas má, jsou drogy. Pomůžou-li mu nezbláznit se, a udržet tohle tělo při chodu, Castiel tu slabost přijme.\nDaniel zmizel v ložnici. Vrátil se sáčkem bílého prášku.\nCastiel nakrčil nos. „To není extáze.“\nDaniel se ušklíbl. Casovi to uniklo. „Ne, ale vezme tě to do nebe.“\nVíc, Cas vědět nepotřeboval. Byl lehčí než vzduch, a vznášel se výš, než andělé. Slyšel hlasy, a viděl věci… bytosti se zlatým a očima, a duhová křídla, andělů.\nCas, zavřel rozbolavělé oči.\nPožádal Daniela, o další dávku. Líbilo se mu, jak barvy a věci ožívají.\nUplynulo několik měsíců. Cas, neví, jak přežil. Daniel byl, zprvu přátelský. Pak, začal chtít věci… tvrdil, že Cstielovi nemůže poskytovat ubytování a stravu zadarmo. A, rozhodně ne drogy. Castiel se ušklíbl. Věděl, že peníze nejsou problém, Daniel jich měl dost. Daniel může, ale nechce a Cas mu to nevyčítá. Život, je otázkou přežití, a nic na tomhle světě není zadarmo.\nKdyž se na něj Daniel poprvé utrhl, Cas, se jenom hloupě šklebil. Když to zkusil podruhé, Castiel ztratil trpělivost, a smýkl Danielem o zem. Nikdy nezapomene, na jeho zhrozenou překvapenou tvář. Určitě Case v tomhle ohledu podcenil. Myslel si, že Castiel je další z lidských trosek, které se neumějí bránit.\nPravda byla, že Cas je troska, ale tenhle osud si zvolil sám. A, pořád býval Anděl Páně. Když Daniela srazil k zemi, nebyl při smyslech. Má pocit, že to řekl nahlas, že je „Anděl Páně“, a že by mu Daniel měl prokázat jistý respekt. Taky řekl, že „Nic, ni démon, ni člověk, neposkvrní to, co bývalo, čisté“.\nNakonec, se otočil na patě, a zhrozenému Danielovi vmetl do tváře, že kvůli němu doufá, že tohle je naposled, kdy e ti dva vidí.\nPak, Castiel bloudil ulicemi. Když vystřízlivěl, uvědomil si, co udělal. Daniel mu nechyběl. Chyběl mu koks. Moc, kterou Cas pocítil, když si vzal dávku, pýcha, a pocit, že je anděl, vyprchala, a Casovi došlo, CO doopravdy, dnes je. Nic.\nCastiel, je slabý člověk. Nemá peníze, přišel o telefon a jeho druhé, já ho už nezkusilo kontaktovat. Je sám, a je závislý. Castiel, se dovedl vypořádat s Danielem, a ví, jak přežít válku, ale o životě neví nic. Vyděsilo ho to.\nTrvalo mu hodiny najít cestu zpět k Danielovi. Když dorazil, svítalo. Castiel Daniela našel v kuchyni. Vařil si kávu. Pod okem měl modřinu. Když Case spatřil, řekl: „Vypadni.“\nCastiel, ho zkoušel odprosit. Byl patetický, ale on, to potřebuje. Chce, dávku. Chce víc… neví, jak nechtít.\nCo, ho přivedlo sem? Klečícího, před dveřmi, klečících?\nPadl, hluboko. Měl to pod kontrolou, dokud, se kontrole vše nevymklo.\nDaniel vyslechl jeho prosby. Rozvážně odložil hrnek s kávou. Jeho ruka vystřelila kupředu, a Daniel Case chytil za rukáv.\n„Nebudu tě sponzorovat, Casi,“ řekl, povýšeně, jakoby on, byl lepší, než Castiel. „Ale, vím, jak mi můžeš splatit mojí, hm, šlechetnost.“\nTentokrát Castielovi predátorský lesk, v hnědých očích, neušel. Jak to, že si ho nevšiml dřív? Musel, přijít o rozum.\nDaniel ho sjel hladovým pohledem. Naklonil se blíž, a přitiskl rty, k Castielovu uchu. „Vím, co jsi,“ šeptl.\nCastielovi po zádech, přejel mráz.\nví, Daniel o –\nví, že –\njak to, že –\nDanielův dech, je horký, a voní po peprmintu. Neřekl, anděl.\n„Jsi, prodejná děvka. Posloucháš na slovo každého, kdo má něco, co potřebuješ.“\nCastiel se skoro usmál. Daniel byl a nebyl, daleko od pravdy. Cas, BYL děvka. Nejdřív, V Nebi, a pak na Zemi.\nPředpokládá, že jde, o princip přežití, o kterém kdysi, mluvil Dean.\nCas, který si myslel, že se osvobodil, právě pochopil, že svoboda neexistuje. Vždycky byl anděl, a i pak byl, jen Deanův, anděl. Cas, neví jak být víc.\nTo zjištění ho zlomilo. Zachvěl se, a nemělo to nic společného s Danielovou rukou putující od Castielova ucha k jeho, obnaženému hrdlu.\nVezmi si, co potřebuješ. Jsem tvůj služebník.\nOd dob, v Nebi se toho moc nezměnilo. Cas přemýšlel, jestli pro něj i tohle naplánovali andělé. Zda, je to trest.\nPohlédl do Danielových očí, pátrajíc po špetce, něhy. Našel, jen chtíč. Zkusil se soustředit na hnědou, barvu. Řasy, se zachvěly a Danielovi do očí dopadlo slunce. Vypadaly, zelenější. Cas, ignoroval putující, ruku.\nNa tělu, koneckonců nezáleží. Je, jen schránka.\nZtratil se ve víru zelené a hnědé. Cas, se soustředil na oči. Přikývl. „Co chceš, Danieli?“\nNebylo to špatné. Cas, byl zkušený a Daniel věděl, co dělá. Nepředstírali, že je to láska. Uspokojení těla, bylo něco, s čím Cas měl zkušenost, a Daniel nevyžadoval moc. Jedna Casova část, si to užívala. Ta druhá, byla, pryč.\nCasovo lidské tělo, odpovídalo za něj, a Casův mozek, plnící se hormony štěstí, anděla zrazoval. Ale, Cas do toho sexu, nedával sebe. Nikdy.\nTu noc, se miloval s očima.\nDruhý den, na nočním stolku našel bílý prášek. Postel byla rozestlaná a Daniel pryč. Castielovi to vyhovovalo.\nNásledující týdny se vlekly. V Las Vegas nastala turistická sezona, a Castiel raději nevycházel z bytu. Seděl na balkoně, v tureckém sedu, a hleděl, do dálky. Byl, výjimečně střízlivý.\nDaniel se k němu přidal. Položil mu ruku na rameno, ale Cas ji setřásl. Daniel nenaléhal. Věděl, že když Cas není při chuti, je lepší ho neprovokovat. Taky věděl, že až zvítězí hlad a potřeba, Cas přijde sám.\nCas zamrkal. Zvedl, jasně modré oči, a pohlédl na Daniela. „Myslíš si, že tam někde Bůh je?“ zeptal se.\n„Bohu jsme u prdele,“ vyštěkl podrážděně Daniel.\nCastiel zamyšleně přikývl. „Dany, Dany, Dany…“ zarazil se. Znělo to povědomě. Polkl.\n„Občas mám pocit, že bych měl být jinde, a dělat víc.“\nŽe, je tu i víc. Bylo, ale Cas ztratil víru.\n„Ježíš, ty jsi depresivní, když jsi při smyslech.“ Daniel se znechuceně zvedl a nechal Case o samotě. Castiel beze slova, otočil hlavu, a zadíval se zpět, na město. Na obloze svítily hvězdy, ale díky záři reflektorů vycházející zespod, byly stěží viditelné.\nJedna věc, která Casovi z minulosti chyběla, bylo hvězdné nebe. V minulosti – vlastně budoucnosti, svět opanovala tma. Cas častokrát ležel, před srubem, pozorujíc hvězdy, zářící na obloze. Vydržel při tom, dokud jej nepřemohla únava, nebo na něj Dean nezačal hulákat.\nOchladilo se. Cas se zachumlal do bundy. Odešel do kuchyně, a uchopil zapomenout misku s ovesnou kaší. Usedl před televizi, a poprvé po měsících, naladil zprávy. Castiel se nestýkal s mnoha lidmi. Krom Daniela, a jeho přátel, neznal nikoho. Taky nečetl noviny. Byl, lapen ve světě iluze.\nKdyž, po půlhodině, televizního vysílání, Castiel zjistil, co se okolo, děje a v jakém stavu skutečný svět je, zděsil se. V jednom záběru zahlédl vlastní tvář. Vyprsknul kaši, a zakuckal se. Vypnul televizi.\nCas, neví, jak dlouho seděl ve tmě, zhrzený, a naprosto mimo. Zapnul CD, které pro něj Daniel obstaral. Pokoj zalily melodické tony hlasu Johnyho Cashe.\nDaniel Castiela naučil, kolik koksu smí vzít, a nepřebrat. Castiel si vzal záměrně mnohem větší dávku. Doufal, že konec, který přijde, bude pokojný.\nZprvu to bylo úžasné. Cas, se ztratil ve víru vizí, a představ. Vše, se rozzářilo. Castiel roztáhl křídla, a vzletět. Výš, a výš, do oblak. Byl vzduch, a byl esence.\nZahlédl Deana, ale minul ho a letěl výš. Nemohl zastavit, ještě ne. Zkusil zpomalit, ale,\nZjistil, že už neřídí let. Castiel se řítil prostorem, a byl nezastavitelný. Bylo to moc. Motala se mu hlava. Chtěl, zpomalit, a odpočinout si, ale křídla ho zrazovala. Bylo mu zle. Neletěl, ale řítil se, dolů, padajíc, do hlubin Pekla. Všechno, okolo bylo rozmazané, tvary i barvy. Casovi se hloupl žaludek. Zasténal.\nOtevřel, rozlámané oči. Zhrozil se. Viděl krev. Všude. Pokrývala jeho ruce, nábytek, oblohu. Byla, i na křídlech, která zabírala celou místnost. Castielovi okolo hlavy poletovalo zkrvavené peří. Krev, krev krev.\nCas, zvracel. Krev. Přebral.\nJohny, Cash přestal zpívat. „Varoval jsem tě, Casi,“ řekl, jeho hlas. CD přehrávač explodoval.\nCastiel se propadl do tmy, s myšlenkou na krev a na křídla černější než noc.\nBezvědomí trvalo dlouho. Když se Cas probral, někdo mu podával sklenici vody. Napil se. Svlažil ústa. „Děkuju,“ zachraplal. Osoba, která mu podala vodu, se usmála. Byla to žena, a soudě podle toho, co si Cas pamatoval o mrtvých, byla duch. Byla, však současně i víc než stín. Na rozdíl od většiny duchů, měla auru.\n„Nezapomněl si na něco, Castieli?“ zeptala se, jemně.\nCas, usilovně přemýšlel. Přál si, aby ho přestala bolet hlava.\n„Já jsem dotek, který léčí,“ řekla, žena duch. „Ještě jsi nesplnil svoje poslání, Castieli,“ Pohladila ho po čele. Cas cítil, že jej přemáhá únava. Zavíraly se mu oči.\n„Co jsi?“ zeptal se z posledních sil.\nŽena se usmála. „Znal jsi mě. Kdysi jsi tomu, koho jsem milovala, nabídl bodu, když žíznil. Nech mě, oplatit ti laskavost.“\nCastiel, otevřel oči. Překvapeně na ženu pohlédl. „Jsi –„ větu nedokončil. Propadl se do tmy.\nProbudil se rozlámaný, a s myšlenkou na zvláštní sen, který si nepamatoval. Zasténal, a zkusil se převalit. Do očí ho bodalo světlo. Na koberci nebyla žádná krev, jenom zvratky. Cas, si sedl, a rychle sáhl pro sklenici s vodou. Voda, pomáhá.\nSvlažil ústa. Odkašlal si, a rozhlédl se. Okny do místnosti dopadalo denní světlo. Daniel pryč, a kdyby byl Cas mrtvý, Dany by si pravděpodobně, všiml až ve chvíli, kdy by se ho rozhodl ošukat.\nCas, zavřel oči. Vzpomínal si na krev, a na obtisk křídel, ale nic z toho nebylo skutečné. Novinky, ze zpráv, byly. Protáhl se, a pomalu došel k oknu. Jeho tělo, mu zas a znovu prokazovalo laskavost. Cas, přežil dvojitou dávku koksu. Že, by nad ním, ti nahoře, přec jen bděli?\nCas, roztáhl závěs dokořán. Svět, za oknem, je skutečný. Cas je odepsán.\nVyškrtli ho z nebeského seznamu, a je odpadlík i na zemi, ale\nPoložil ruku na svoje, bijící srdce.\nDean. Musí najít Deana.\nCas, stál u okna, bos, a v sepraném tričku věčnost. Popíjel kafe, a přemýšlel o svém, dalším kroku. Cítil se jinak. Bolest, ta prázdnota, kterou Castiel léta cítil, byla pořád uvnitř, ale závislost, na drogách, která se u něj projevila, zmizela. Cas, nepotřeboval. Poprvé po dlouhé době, se cítil zase sám sebou. Zlomený, ale při smyslech, a silný. Už nebude prosit.\nByla to ta voda. Voda pomáhá. Očisťuje. Znovu, se napil kafe. Upřel modré oči, na stůl, na němž ležel Danielův batoh s osobními věcmi. Při vzpomínce na Daniela se ušklíbl. Dean osoby podobné jemu, nazýval parazity.\nCas, dostal nápad.\nKdyž vyšel z budovy, do očí ho uhodilo ostré sluneční světlo. Nedošlo mu, jak skutečný skutečný svět za okny je. Kolik toho prošvihl prodléváním v iluzi. Světlo, ho vyděsilo, a Cas chvíli nevěděl, zda to dokáže. Vyjít, ven z ulity.\nZhluboka se nadechl, přivírajíc oči. Vzduch, taky pomáhá.\nDean. Musí najít Deana. Byla, to jeho nová osobní mantra. Co, přijde pak, Cas neví. Nic, však nebude horší než, to čím si už prošel. Nejistě vykročil vpřed, a vplul do davu, v ulici.\nCas, se nejistě otočil. Octl se tváří v tvář přísně vypadajícímu policejnímu důstojníkovi. Pootočil hlavu ke straně.\n„Promiňte. Smím, se zeptat co tady děláte?“\nCas, který strávil celý život v armádním prostředí, věděl,\nže je lepší konfliktům a autoritami přecházet.\n„Čekám tu na přítele,“ hlesl, mírně.\nDůstojník se rozhlédl. Cas, stál u vjezdu u dálnice. Stmívalo se. Cas, měl na sobě jen tričko, a doufal, že si důstojník, nevšimne jizev, na odhalených pažích.\nDůstojník zašilhal z okénka. Pak vystoupil z vozu. „Víte, že stopování je tady zakázáno.“\n„Samozřejmě,“ zalhal Cas. Bylo mu jasné, že se dostává do maléru.\n„Má ten váš přítel telefon?“\nDůstojík nadzvedl obočí. „A vy?“\nCas se rozhlédl. Nacházel se v pustině. Nevedl odtud žádný únik. Ulpěl očima zpět na policistovi, a přinutil se zůstat klidný a hrát to co možná nejdéle. Tak, jak ho to, učil Dean.\n„Mohu vidět vaše doklady?“\nCastiel ztuhl. Přikývl, a vytáhl doklady, které sebral u Daniela. Kromě nich, si přivlastnil i peněženku se značným obsahem hotovosti.\nDůstojník papíry převzal. Vložil informace o jménu do počítače ve vozu.\n„Daniel Salmon,“ četl nahlas.\n„Salomon,“ pospíšil Si Cas. Důstojník, po něm střelil koutkem oka.\n„Vidím.“ Vynořil se z vozu, a namířil na Case zbraň. „Obávám se, že musíte položit ruce na kapotu. Je po vás vyhlášeno pátrání.“\nCasova iluze, dokonalého naplánování, šla do háje.\n„Děláte, chybu,“ zahuhlal. Seděl spoutaný na zadním sedadle policejního auta, a mířil zpět do města. Věděl, jen že se nachází někde ve Washingtonu.\n„Kdybych dostal penny, pokaždý když někdo tvrdí tohle, je ze mě milionář.\nCas, zamrkal. „Pořád, děláte chybu,“ ujistil důstojníka.\n„Odhalit drogového dealera na útěku? Vy jste udělal chybu, pane. Danieli, Salomone.“\nCas, zabořil hlavu do opěradla. Zavřel oči, a kousl se do jazyku. Tvrdit, že je vlastně Cas, by situaci zhoršilo. Po několika minutách ho přemohla únava. Nechal víčka klesnout, a upadl do nevědomí.\nSnil o noci v kempu. Před dvěma lety, byl u toho, když vzplál jeden ze srubů.\nKřik a kouř.\nDean, přes protesty ostatních vběhl dovnitř, do plamenů. Bobbyho přesto nezachránil.\nCas, přichází o všechny. Zdá se, že má smůlu.\nProbudila ho ruka na ramenu. Někdo s ním hrubě třásl. „Jsme, na místě.“\nCas otevřel oči. Čekal, že uvidí policejní budovu, a byl překvapený, když zjistil, že se nachází v lese. Napůl si myslel, že pořád sní.\nPohlédl, na důstojníka, a strnul. Jeho oči, zčernaly.\nTohle se může podařit, jen tobě Castieli. Padnout, do spárů démona druhé třídy.\nCas, polkl. „Daniel.“\n„Zvláštní, protože vypadáš, jako anděl, na kterého Crowley vypsal odměnu.“\nPootočil hlavu ke straně. Jméno Crowley znal, ale nit příběhu chyběla.\n„Nevím, o čem mluvíš,“ řekl, a z tonu jeho hlasu muselo být zřejmé, že nelže, protože démon, znejistěl.\n„Nehraj si se mnou,“ vyštěkl. „Pamatuju si, jak tvůj hostitel vypadal.“\nCas se dotkl vlastní tváře. Byl zarostlý, a špinavý. Taky pohubl, a bez baloňáku nevypadal, jako starý Cas. Nepředpokládal, že by ho někdo poznal. Přivřel oči.\n„Proč, mě Crowley hledá?“ zeptal se. Nemělo cenu, zapírat.\nTeď byl zmaten démon. „Děláš si srandu? Praštil sed do hlavy? Přišel o rozum?“\nCas, jen vytrvale zíral.\nOči démona, zhnědly. „No. Předpokládám, že Crowley si s amnézií poradí po svém,“ rozhodl. „Vylez, anděly.“\nPrvní nepříjemná věc, byl pach. Case do nosu uhodil zápach mokrého jehličí a ztrouchnivělého dřeva. Nesnášel chladné deštivé noci, která se v kempu vlekla jedna za druhou. Před několika měsíci navíc, Castielův odpor ke všemu, vlhkému, bez důvodu, vrostl.\nZachvěl se. Démon si to gesto špatně vyložil, a ušklíbl se. „Crowley si pro tebe přichystal něco, zvláštního.“\nCas, po démonovi, v uniformě střelil očima. Zvedl bradu. „Táhni do Pekla, obludo!“ Odsekl, vzdorně. Neznělo to tak cool, jak Cas zamýšlel, protože byl spoutaný, a ve špinavém tričku, mnohem hubenější, a menší než hostitel démona, vypadal pateticky. Ne jako Anděl.\n„Tvoji lidi tě učili, sprostá slova? Špatný návyk. Neboj se, neboj. I na Deana a Sama, došlo.“\nCas, zpozorněl. Ví, démon, kde lovci jsou?\nRozhodl se to hrát dál, tahajíc z démona užitečné informace. „Předpokládám správně, že tvojí zásluhou? Crowley vypsal odměnu i na jejich hlavu?“\nDémon vycenil zuby. „Bohužel. Někdo nás předběhl. Odvedl dobrou práci.\n„A, Dean je –„\nČekal, že démon řekne, mrtvý. Obluda, ho však, skopla na zem, shlížejíc na něj shora. „Co to, hraješ? Co si myslíš, že jsem, pitomec? Za to nás vy andělé máte, za druhořadé výrůstky, co?“\nCas, ležící v zetlelém jehličí, zalapal po dechu. Noha démona, ho tiskla k zemi. „Ne, ty jsi výrůstek toho výrůstku,“ odsekl. Démon, ho vyzvedl na nohy, a přirazil zády k autu. Cas, vyplivl krev.\n„Crowley řekl, živý, ne v jednom kuse.“\nHnědé oči zčernaly, a to, byla Casova chvíle. Využil momentu nepozornosti. Odkopl od sebe démona, vší silou, která v jeho lidském těle vězila a začal odříkávat motlitbu. Jednalo se o účinnější formu vymítání. Cas, a Sam jí společně objevili před lety. V Casův prospěch hrálo překvapení, v démonův čas.\n„Co si myslíš, že děláš?“ démon, na Case hleděl ze země, mírně, pobaveně,\na teprve pak, mu došlo, že jeho tělo opouští síla. Cas, viděl, že se zvedá, a zkusil zaříkávání urychlit. Démon, byl u něj, vztáhl ruce. Horký dech a pach sýry, na Castielově tváři. Dokončil motlitbu, a zavřel oči, připravujíc se na bolest. Nepřišla. Odvážil se na démona pohlédnout.\nHostitelské tělo, leželo na zemi, démon lapený uvnitř. Cas věděl, že nemá moc času, protože účinek zaříkání nevydrží věčně. Sklonil se nad démonem, jehož černé oči, byly zamlžené.\n„Řekni mi, kde Dean a Sam jsou, a já slibuju, že konec nebudu protahovat.“\nCas seděl v policejním voze, a mířil na západ. Zkusil z rukou setřít krev, ale docílil jen toho, že mu na kůži, zůstaly krvavé šmouhy. Cítil se líp. Cítil, se skvěle!\nPředpokládal, že to způsobil adrenalin. Tělo lidí, Case čas od času, příjemně překvapilo. Bylo, to úžasné, to, co se v něm dělo. Všechny, procesy, sexem počínaje, a bolestí konče. Andělé, necítí tolik vjemů, a i proto necítí.\nCo, mu dělalo starosti, byl Dean, a Sam.\nCas zaparkoval u krajnice. Vystoupil, a opřel se zády o kapotu auta. Zaklonil hlavu. „Prosím… prosím. Prosím. Ať jsou v pořádku.“\nCas, má jenom je.\n„Prosím. Prosím, prosím. Ať je v pořádku.“\nDean, má jen Sama. Seděl u nemocniční postele. Deanova noha byla v sádře. Lovec svíral v ruce mobil, tak silně, že mu klouby na prstech zbělaly.\nSam, se nehýbal. Přístroj, dýchající za něj, zapípal.\nDean čas od času vytočil Bobbyho číslo, ale nikdo se neozval. Prosím. Prosím, prosím. Ať jsou v pořádku.\nDean, má jenom je. Zvedl oči, hledíc na bílý strop.\nSlyšel kroky. „Chci být sám.“\nKroky se přibližovaly. „Řekl jsem,“ vyštěkl, a otočil, „že chci být, se svým bratrem, sám!“\nNa prahu stál Castiel. Stál ve dveřích, a tvářil se zvědavě a smutně. Přes Deanovo rameno, hleděl na nemocniční postel.\nAnděl odtrhl oči, od Sama v bezvědomí, a pohlédl na Deana.\nLovec byl vmžiku na nohou. Stál u Case, a tiskl ho ke zdi. Anděl, se nebránil. Cítil Deanovu frustraci, a bolest. Přijal jí. Věděl, že Deanův stisk zanechá modřinu.\n„Co, jsi zač?“\nCas, zavřel oči. Vydechl nosem.\n„Cas. Castiel…“ hlas, mu přeskočil. Dean se do něj vpíjel očima, jakoby mu nevěřil a hledal stopy po lži. Pak lovci došlo, že Cas lapá po dechu, a jeho tvář bledne. Rychle anděla, pustil, jakoby se spálil, a odstoupil.\nCas, popadl dech. Promnul si bolavé rameno.\n„Viděl jsem… byl jsi. Nejsi. Jak to?“\nCas pootočil hlavu ke straně. Má, Dean něco s hlasem?\n„Jak to, co? Musíš mi osvěžit paměť.“\n„Děláš si ze mě srandu?“ sykl lovec. „Do prdele! Bylo po, tobě!“ Už netlumil hlas.\nSama, nevzbudí tak jako tak. „Co jsi? Imitace ducha?“\nCas, doufal, že šok, který pocítil, nedal najevo, ale asi ano, protože Dean zmírnil ton. „Casi?“\nHleděl do prázdna. Mrtvý. Mrtvý. Mrtvý. Proto, ten pocit, prázdnoty. Proto už necítí ani špetku milosti. Cas, Anděl Cas, světlo hvězdy planoucí miliardu let, zhaslo, a opustilo známý vesmír. Cas, je jen to, Je Cas, člověk.\nCas trhl rameny. Zamrkal, a dal se do hromady. „Modlíš se moc nahlas.“\n„Slyšel jsem tě, když jsem procházel halou.“\n„Víš ty, co? To je fuk,“ odsekl, lovec. „Sprav to!“ sykl.\nCasovy oči, následovaly Deanovu ruku. Dean ukázal na Samovo nehybné tělo.\n„Rád bych,“ polkl. „Věř mi, Deane, rád bych Samovi pomohl, ale nejde to.“\nDean, semkl rty. „Co mi to tu vykládáš? Casi… pomoz mu!“ zaprosil. A vidět Deana prosit, byla další věc,\nnevidí. Ne, v Casově, vesmíru.\nCas, se podrbal na čele, a omluvně, se usmál. „To, nejde. Nejsem ten, za koho mě máš.“\nDean, pomalu ustoupil.\nSjel, Case pohledem. Anděl, vypadal pořád stejně, jen, špinavěji. Nic, co by nespravila koupel.\nCas, by jí neměl potřebovat.\nByl zarostlejší. A, strhaný. Když, si ho Dean prohlédl lépe, neušlo mu, že Cas má na tváři tenkou jizvu, a jeho pleť je snědší.\nAle, byl to Cas. S, modrýma, zářivýma očima, jako vždy.\n„Co jsi?“ vyštěkl Dean.\n„Jsem, Castiel,“ ujistil ho Cas. Jeho oči putovaly od Deana k Samovi a zpět. „Tvůj – váš – přítel. Jen, z jiné doby.“\nCas protočil očima. Nalehl na trám dveří, a ušklíbl se. „Zjevně. Už dávno. Bohužel.“\nTa poza, a jízlivost. Bylo to povědomé. Deanovi došlo, s kým má tu čest.\nCas, přikývl. Zkrabatil čelo. „Ty a já,“ ukázal názorně, prstem, na lovce, „si musíme promluvit.“\nDean si protřel oči. „Upřímně? Ne.“\nCastiel lovce zvědavě pozoroval. Stáli v hale. Dean se opíral zády o zeď, uhýbajíc očima, a dívajíc se všude, jen ne na Castiela. Anděl, zkusil vyhledat jeho pohled, ale selhal. Nakrčil nos.\n„Je tu problém?“ zeptal se.\nDean, spustil ruku z očí. „Problém?“ zalapal po dechu. Cas trpělivě, čekal. Dean, se znovu zkušebně nadechl, ale pak jednoduše zavrtěl hlavou. „Víš ty co? Je toho na mě moc.“\nCastiel udělal krok vzad. „Zlobíš se.“\nNe, Dean byl nepříčetný.\n„Co měl Cas v plánu?“ zeptal se. „Proč jsi tady?“\nCastiel pohlédl na zavřené dveře pokoje, v němž spal Sam. „Dát věci do pořádku. Napravit, je.“\nNeušel mu Deanův úšklebek. „Můžeš začít.“\nDean ho ignoroval. Hleděl zarytě na zem.\n„Nevím, co jsem udělal, ale musíš mi věřit. Nikdy bych nezranil tebe. Nebo Sama. Jsi…“\nVšechno, co mi zbylo.\nDean, odtrhl oči, od svých bot. Polkl. „Víš, že sám sebe opakuješ? Začíná mě to unavovat. A, pro pořádek, TOHLE,“ kývl, k zavřeným dveřím. „Je tvoje zásluha.“\nCas, si Deana změřil pohledem. Pak přikývl. „Rozumím,“ otočil se, a vykročil. Zastavila ho až, Deanova ruka. Chytil Case za rukáv.\nCastiel, pohlédl na Deanovu ruku, a do očí lovce. „Jdu ti z očí. Sejde z očí, sejde z mysli, Deane. Pusť.“\nDean, ruku spustil. „To je všechno? Víc k tomu neřekneš?“\nCas, se nejistě rozhlédl. Vzdychl. Zalovil v kapse, ignorujíc Deanův tázavý pohled. Vytáhl něco malého. „Chceš peprmintový bonbon?“\n„Říkáš,“ zamumlal Cas, s plnými ústy, cukrátka, „že jsem otevřel dveře, a vstřebal duše z očistce.“\nDean přikývl. Cas, polkl a olízl si rty. Dean si přál, aby přestal současně cucat bonbon a mluvit.\n„Muselo mi přeskočit.“ Cas, se usmál. „Víš, jak vzniká duha, Deane?“\n„Co?“ Odsekl, lovec, rozčileně. Bylo toho moc. Nejdřív, Cas. Teď Sam a Bobby, a zase Cas.\n„Co, kde vzniká, Casi?“\n„Duha,“ hlesl, zasněně Castiel. „Všechny barvy vycházejí z jednoho zdroje. Duha vzniká, při lomu světla. Občas, musíš něco zlomit, když chceš, něco vytvořit. Destrukce, byla od začátku součást božího plánu.\nCo jsi ode mě čekal?“\n„Čekal jsem pravdu.“\nCas se zahleděl do dálky. „Zdá se, že ty a já, jsme jeden druhého, přecenili.“\nDean, měl jen tušení, o čem Cas mluví. Nebyl v budoucnosti dost dlouho, ale stihl zjistit, že nebyla příjemná.\nA, že jeho vlastní já, bylo debil.\nCas, se kousl do rtu. „Deane.“ Naklonil se, blíž k lovci, jako vždy, překračujíc hranici, osobního prostoru. Táhl z něj cigaretový kouř. Lovec se instinktivně odtáhl. „Tvůj bratr, je zdá se, vzhůru.“\nDean, se otočil. Za zády, mu stála zdravotní sestra, a usmívala se.\nCas, se rozhlédl. Seděl na zadním sedadle vozu, který si Sam a Dean vypůjčili. „Co se stalo s tvým autem?“ zeptal se.\n„Nechci o tom, mluvit.“\nCas, vzdychl. Otočil hlavu, a zahleděl se ven. Sam, a Dean si vyměnili pohled. Byl to Sam, kdo, se jako vždy, chopil iniciativy, a začal se vypořádávat s problémem. Který v tuhle chvíli představoval Cas.\n„Jak, je to vlastně možný? Chci říct, nezpůsobí to, že jsi tady, nějaký zkrat v budoucnosti, nebo minulosti nebo tak něco?“\nSam, zatlačil na pilu. „Neber mě špatně. My všichni tady, uvítáme tvojí pomoc –„\nDean, po bratrovi šlehl očima. Možná ho odhlásil z nemocnice příliš, brzy? Nevidí Sam, s čím – KÝM- mají co dočinění? Cas…\nPochází, ze světa, který je, odlišný od tohoto světa, a musí se adaptovat – dvakrát. Poprvé, padl jako anděl, z nebe, sem a teď i jako člověk, v čase, na zemi.\nDean, je na Castiela navíc pořád naštvaný. Není to sice vina tohohle Case, ale to neznamená, že Dean při pohledu na něj, neztrácí nervy. Odtrhl oči, od tváře odrážející se, ve zpětném zrcátku a zahleděl se na silnici. Cas, který Deanův vytrvalý pohled opětoval, sklopil modré oči.\nSam předstíral, že jejich beze-slovnou konverzaci, nezaznamenal. „Řekl ti Castiel něco, co by nám mohlo pomoc.“\nCas, se ušklíbl. „Nejsem nejsdílnější osoba, Same, nevšiml sis?“\nSam, otevřel ústa a němě na Cas zíral. Dean potlačil úšklebek. Málokdo dovedl Sama umlčet.\nJedna, věc Deana trápila. Cas, neměl zábrany. Říkal, a dělal, jako vždy to, co se mu zlíbí, ale na rozdíl od jejich Case, který způsobil kolaps světa, to tenhle Cas dělal sobě. Jakoby přišel o pud sebezáchovy. Jakoby, neměl o co přijít.\nDean si pročistil hrdlo, a konečně promluvil. „Sam se snažil naznačit, že –„\n„Vím, co Sam naznačuje, nejsem, pitomec, Deane,“ vyštěkl Cas. Bratři si vyměnili zaražený pohled. „Cas, mi nic neřekl,“ dodal, mírněji. „Vyklopil mě tady, a beze slova se vypařil. Nevím, co ode mě, čekal. “\nDean, taky, ne.\n„Na tom nesejde,“ Dean, zarytě hleděl na vozovku. „Já čekám, že když už jsi jednou, tady, dáš se do kupy, zapneš kabát, a pomůžeš nám srazit, tu svini Legii, na kolena.“\nCas, zvedl oči. V šeru, vozu a jako kontrast k Casově opálené kůži, se jevily, neskutečně modré.\nVe zpětném zrcátku vyhledal Deanovy.\nDean, byl uvnitř benzínové stanice. Sam, který tankoval, pokukoval po Casovi. Anděl nadzvedl obočí.\n„Co je to s tebou?“ zeptal se, Sam. „Vypadáš, jinak.“\n„Zvláštní. Já se chtěl zeptat, tebe, na totéž. Co, se stalo, Same?“\nSam, se usmál, zlehčujíc situaci. „Dlouhý příběh.“\nCas, přikývl. Dlouho si Sama prohlížel, a pak zdánlivě bez kontextu, prohlásil: „Ty a já jsme si nikdy nebyli blízcí. V mém světě… nebyl, čas. Nevím, co se stalo, ale existují jen dvě věci, které se Deana mohou, skutečně dotknout. Když se něco děje s tebou, a když ho někdo komu věří, zklame. Nevedl jsem si zdá se, moc dobře. Dean, je vytočený.“\nSam, se podrbal na čele. Vážně nechtěl mluvit o tomhle. Nevěděl, jak. Nezlobit se na Case, bylo těžké, ale zlobit se na něj za něco, co v zásadě neudělal on, bylo nefér.\n„Je, to komplikované, Casi. Dej mu čas. Dean říkal, že v budoucnosti, ze které přicházíš, nebylo snadné se sám se sebou, vypořádat. Tenhle Dean není určitě, horší než ten, hm, tamten.“\nByl to vtip, ale Cas vážně odvětil -\n„Upřímně doufám, že ne. Deana, kterého jsem, znal já, opustila, naděje. A to ho konečně zlomilo. Dean, umřel ve chvíli, kdy jsi řekl Ano, Same. Žil jsem vedle – „ Cas polkl. Nevěděl, proč se Samovi se vším, svěřuje a taky, proč mu to dělá dobře? Možná, potřeboval vyventilovat léta, potlačované emoce a Sam, byl zdá se, ochotný ho vyslechnout. „Bůh je krutý, Same.“\nDean, se vrátil obtěžkaný nákupem. Sjel, bratra i anděla pohledem, a beze slova nastoupil do vozu.\nDean po Casovi střelil pohledem. Pořád si nezvykl na nového jízlivého, neslušného, a naprosto ne-jeho Case.\nStáli mez troskami, které bývaly obývací pokoj. Zbyly z něj, tři ohořelé, stěny, a zborcený strop. „Co říkal Bobby?“ zeptal se Sam.\n„Mezi vzlyky?“ podotkl, jízlivě.\nSam, přikývl. Oba bratři, nesli ztrátu Bobbyho domu, stejně těžce, jako lovec sám. Nejednalo se jen o dům. Byl to domov. Castiel brouzdal troskami. Čas od času se shýbl a něco zvedl. „V mé realitě,“ řekl, aniž přitom zvedl oči, a dál prozkoumával ohořelé závěsy, „Bobby uhořel.“\nBratři ztuhli. Možná za to mohl ten klinický ton, ale, Cas nemluvil bez pohnutí. Nýbrž, jako někdo, kdo se snaží rozpomenout si na něco, k čemu došlo hodně dávno.\n„Byl pořád, na vozíku, a nedostal se ven. Včas.“\nCas zamrkal. „K tomu tady, naštěstí nedošlo.“\nDean polkl. Ztráta domu, se náhle, zdála být, snesitelnější.\nBobby se ubytoval, ve městě. Říkal, že není připravený, se sem vrátit. Bratři, to respektovali. Oni, a Cas zůstali v domě, přes noc. Ne všechny místnosti vyhořely, a v tuhle chvíli, si lovci tří-lůžkový pokoj, nemohli dovolit.\nDean se probudil uprostřed noci. Bylo horko, a z dřevěného obkladu v místnosti, sálal žár. Lovec, se vymotal ze zpocených přikrývek, a jako duch, pocházel domem. Zastavil se v bývalé kuchyni.\nVšechny, zpomínky, ožívaly. Dean se zkušebně dotýkal věcí, jakoby měly paměť a byly schopny, Deanovi svěřit, co si myslí, a jestli je taky tíží, osud, který potká, každého:\nVšechno shoří. V čase.\nDeam strávil v Bobbyho domu většinu dětství. Bylo to útočiště. Bobbyho dům, impala, Sam, Bobby… všechno, co pro Deana kdy něco znamenalo. Všechno hmatatelné, pohromadě.\nDean, vystoupal, po vrzajících schodech, do horního patra. Bylo v horším stavu, než spodní, a lovec musel našlapovat opatrně. Zastavil se u okna. Dvůr osvětlovalo měsíční světlo. Dean, si vzpomínal na jedno skoro normální letní odpoledne. On a Sam, si hráli na dvoře, a Bobby s Johnem, seděli na terase. Popíjeli pivo, a o něčem spolu vážně rozmlouvali. Dean má pocit, že to byl případ, ale v tu chvíli, byl jenom kluk, užívající si iluzi. Bylo to dokonalé. Sam, Deana donutil, aby vylezl na strom, a hlásil mu všechno, co odtamtud uvidí.\nDean, se rozhlížel. Spatřil, tátu, a zamával mu. John se usmál a zamával zpět.\nZamrkal. Prostřel si oči, a opřel se čelem o studené sklo, v okně. Všechno, na čem záleží pohromadě. Dean koutkem oka, spatřil postavu, sedící na dvoře. Úplně, na Castiela zapomněl.\nKdyž vyšel ven, uvědomil si, že počasí dovede obelhávat. Venku bylo chladno. Rozhlédl se a zamříil přes dvůr, na jeho druhou stranu, k místu, kde prve viděl Case. Anděl seděl mezi vraky aut, a kouřil.\n„Klidně jsi mohl zůstat uvnitř. Nemyslím si, že by to Bobbymu vadilo. Trocha kouře.“\nCas, zvedl zamžené, oči. Pak, potřásl hlavou. „Jsem, rád venku.“ Típl cigaretu.\nDean, si váhavě sedl.\n„Je, to úžasné. Každý detail. Dokonale naplánované. Přemýšlím, o tom, Deane. Proč si Bůh dal tu práci s tím, všechno stvořit, tak perfektně, a pak – o to ztratí zájem? Přemýšlím o tom, Deane a říkám si, že to možná není dokonalé. Třeba to byla od začátku chyba, a Bohu to došlo. Přestal o svět pečovat, protože je s ním od začátku něco v nepořádku. Je, něco v nepořádku i s námi?“\nCas, zvedl oči. Tázavě se na lovce zahleděl. Dean, si odkašlal.\n„O čem přemýšlíš, Deane?“\n„Jestli jsi zase sjetý.“\nCas, se zasmál. Byl to spíše, štěkot. Upřel oči, zpět před sebe. Zrcadlily se mu v nich hvězdy, a měsíc.\n„Ne. Ne, Bůh se mýlí. Je to nádhera.“\nDean, se chtěl zeptat, o čem Cas sakra mluví, protože lovec kromě obrysů vraků aut, rýsujících, se ve tmě, nic nevidí. Cas, ho předběhl. Kývl, a ukázal do dálky. Zprvu, Dean neviděl nic, ale když jeho oči přivykly šeru, Dean spatřil vrcholky kopců vystupující ze tmy. A za nimi, proužek zlatého světla. Východ slunce. Na obloze, pořád zářily hvězdy, a větve stromů ohýbal vánek. Cas, má pravdu. Je to krása.\nBylo to nezvyklé, takhle se s Casem bavit. Byl prakticky cizinec, ale současně, i víc člověk, než kdy předtím, Castiel byl. Dean si s ním, rozuměl. A, pro jednou rozuměl i tomu, CO Cas říká.\n„A přesto to musí skončit,“ pokračoval, Cas, čímž zlomil kouzlo okamžiku.\nDean, se ošil. Poposedl si a urovnal si okolo sebe košili. Byl, zmrzlý, a Cas měl na sobě, jen tričko. „Co se v budoucnosti stalo, Casi? Co se doopravdy stalo?“\n„Myslím…“ Cas vytáhl další, cigaretu, a začal hledat zapalovač. „Že jsi o všechno, ztratil zájem. Bez Sama, tu, pro tebe, nebyl důvod, vyhrát. Pak, umřel i Bobby. Všichni tě opustili.“\nDean, rozčarovaně, přihlížel tomu, jak si Cas zapaluje. „Ty ne.“\nCas, potáhl z cigarety. Kouř, stoupal k nebi.\nPohlédl na lovce, jakoby to, co mu Dean říká, bylo moc složité. Naklonil hlavu ke straně. „Zvláštní, nikdy mě nenapadlo, že se na to díváš takhle. Že, se staráš.“\nDobře, to bolelo. Dean, si protřel oči. „Co, budeme dělat, Casi?“\nBylo to tak netypické. Ta otázka, byla upřímná a z Deana vypadla v momentu slabosti. Cas zamrkal. Zahodil cigaretu, a otřel si ruce do džín. Pak, je složil v klínu. „Ptáš, se mě?“\n„Ptám, se, na tvůj názor, Casi.“\n„Věčně, jetý ex-anděl beze špetky zodpovědnosti, a schopnosti, cítit, má těžko, vlastní názor.“\n„To jsou moje slova?“\nCas, otočil hlavu tak rychle, že mu luplo za krkem. Upřel na Deana oči. I v šeru se nebezpečně leskly. „Nebuď sám k SOBĚ, tak přísný, Deane. Budoucnost byla komplikovaná. Udělal, jsi, všechno, co bylo v tvých silách. Oběti, v boji, jsou nevyhnutelné.“\nDean chtěl namítnout, že Cas nikdy neměl být oběť, ale ta obhajoba byla patetická, a bylo pozdě.\nRozednívalo se. Chladný vzduch, Deanovi vháněl, do očí slzy.\nStoupl si, a oprášil kalhoty. Cas, ho nejistě pozoroval. „Na něco jsem si právě vzpomněl.“\nVzdálil se, na druhý konec dvoru, k odstavené impale.\nCas se v sedu, vyklonil, aby na Deana lépe viděl. Když se lovec vrátil, držel v rukou srolovaný baloňák. Nejistě ho Casovi předal. „Je, bez tak, tvůj,“ podotkl jednoduše.\nNikdy neviděl tolik emocí najednou. Casova tvář, byla bledá, a zrůžovělá současně, chlad mísící se h žárem. Cas, nejistě vztáhl ruku, a kabátu, se dotkl. Jeho oči, ožily, a Cas se usmál, ale současně, byl smrtelně bledý, a tvářil se vážně.\n„Neviděl jsem to roky. Muselo to shořet, s Bobbym,“ zamumlal. Pohlédl na Deana. Beze slova, kabát vyňal z jeho rukou, a nejistě, si ho navlékl. Deab uhnul pohledem. Když se na Castiela znovu podíval, anděl, vypadal právě tak, jako, jeho staré já.\n„Děkuju,“ zamumlal, rozpačitě. „Tohle gesto pro mě hodně znamená.“\nSlunce, se vyhouplo přes okraj kopců, a zalilo svět. Paprsky, se odrážely od plechových kapot aut, a dopadaly Casovi na tvář. Baloňák Casovi ledabyle visel z ramenou, a zakrýval tričko a rifle. Slunce, zakrylo kruhy pod očima.\nKdyž, Cas otočil hlavu a pohlédl na lovce, jeho oči, zářily, a zlatě se leskly. Usmál se, a pak se znovu, zatvářil vážně, a Deanovi to připomnělo starého Case, kterého, znal, a který s Deanem sdílel, tajemství duše. Nepotřebovali mluvit. Bylo, to dokonalé.\nA Dean si pomyslel, že Cas by – možná, mohl být znovu jeho anděl.\nNaposledy upravil Maky dňa 11.05.12 21:53, celkom upravené 2 krát.\nPredmet: Re: THE WANDERER 06.05.12 10:49\nMaky: Wow!!! Tohle je opravdu zase jiný druh psaní, ale mě se rozhodně líbí!!! Teda... tak hluboko Cas asi vážně ještě neklesl. Je to mazec a já jsem fakt zvědavá, jak/jestli se z toho dostane. A rozhodně chci další část!!! Ani neuvažuj o tom, že to tu nehodíš, protože já jsem fakt napnutá a chci pokračování!!! Takže fakt moc díky za tuto super povídku a budu se těšit na další\nPredmet: Re: THE WANDERER 06.05.12 20:34\nDěkuju Musím do práce, takže Ti odpovím, až se vrátím. Už ted jdu pozdě...\ndalší kapitola přidána. Zamyšlení: Kdo byla žena z Castielova snu?\nPredmet: Re: THE WANDERER 06.05.12 20:53\nMaky: Kdo byla ta žena ze snu Napadá mě Máři Magdaléna, ale to je asi blbost Jinak samozřejmě další perfektní část, takže doufám, že brzy přihodíš další pokračování. Snad Cas Deana najde\nPredmet: Re: THE WANDERER 07.05.12 6:24\nNení to trochu mimoj můj záběr? Taková povídka? No, jak řekla Meg "Rosteme se a učíme."\nA, já čas od času blbnu\nMyslíš si, že Cas je ořád sám sebou, v téhle povídce? Snažím se, aby to byl pořád Cas, i když se ta povídka zatím celkově vymyká SN atmosféře.\nJe, to zajímavé...\nJinak, děkuji za komentář\nVíš, že jsi to uhodla? Napadlo mě, proč ne. Kdo jiný, by Case mohl "uzdravit" tímhle způsobem? Sedělo mi to tam. A asi jsem nebyla úplně mimo, když jsi to "poznala"\nJedu na pár dnů pryč. Čerpat insipraci. Až se vrátím, budu pokračovat...\nPredmet: Re: THE WANDERER 07.05.12 14:16\nJsem dobrá Jinak myslím, že mimo Tvůj záběr to není. A mě se to líbí. Takže asi tak A ano, i když se Cas chová trochu jinak, je to stále on. Tak hezky čerpej inspiraci, ať si brzy můžu přečíst pokračování\nPredmet: Re: THE WANDERER 09.05.12 21:17\nMaky: Přidávám se k ostatním, pěkně rozepsané. Jakou má Castiel starost o bratry. Tak rychle piš.\nPredmet: Re: THE WANDERER 11.05.12 21:10\nDo hajzlu! Člověk chvíli nemá čas, pak je bez netu, nakonec se tu ukáže, polomrtvej z toho zkurvenýho vedra a tři prdele povídek, který nemá přečtený... Samozřejmě chválím tvoji aktivitu, taky bych byla ráda, aby mi to takhle šlo... Sakra... jdu číst... A jestli budu vzhůru do čtyř do rána!!!!! Tak to hážu na tvojí hlavu!!!\nPredmet: Re: THE WANDERER 11.05.12 21:49\nAngela: Uh... huh. To je, velice zajímavý komentář! Děkuju, dlouho jsem se tak nezasmála A, jestli jsem vážně zodpovědná za Tvoje zdraví a nedostatek spánku, upřímně se omlouvám!\nNe, fakt - zlobil Tě net? Blbý. No, a vedro - já si ho náležitě užívám. Jsem z něj vždycky tak mimo, že je mi to vlastně příjemné. Doufám, že skončíš v posteli dřív než ve čtyři. Moje oblíbené noci byly vždycky ty, kdy jsem mohla sedět až do rána nad nějakou povídkou Přeju Ti hodně štěstí při prokousávání se, a snad z povídek, nebudeš zklamaná.\njanča: Děkuju za komplimant. Pracuju na tom\nbohdy: Když to říkáš, ty Děkuju! JSI, "dobrá".\nPredmet: Re: THE WANDERER 11.05.12 21:56\nDalší část přidána. ČÁST DVĚ.\nTěšila jsme se na to, až se Cas konečně setká s bratry.... děj volně navazuje na díl 7x02, ale odted už je to spíše moje pokračování, a jak by to všechn odopadlo, kdyby se Cas z budoucnosti v seriálu doopravdy objevil. Od další části (přidám jí možná zítra), dojde k několika zlomovým okamžikům, které toho dost vysvětlí. V tuhle chvíli nechme Sama, Deana a Case, zvyknout si jednoho na druhého\nPredmet: Re: THE WANDERER 12.05.12 18:23\nMaky: Z téhle povídky jsem fakt nadšená To je tak neskutečně DOBRÉ!!! Naštěstí to skutečné je Já ani nevím, co k tomu víc napsat... prostě ujíždím na euforické vlně... asi jako sjetý Cas A těším se na další část\nPredmet: Re: THE WANDERER 14.05.12 16:03\nbohdy: Děkuju Pracuju na dalších částích, ale je to jako souboj s časem a vše, je proti mně Doufám, že do konce týdne (respektive epizody 7x23) přidám, víc!\nPredmet: Re: THE WANDERER 16.05.12 20:45\nMaky: I druhá část je parádní, díky.\nPredmet: Re: THE WANDERER 17.05.12 21:04\njanča: Děkuju Pracuju na dalších!\nPredmet: Re: THE WANDERER 14.06.12 23:53\nMaky: co říct k této povídce - no já ti nevím, víš co - asi mě nesedí. Námět je super - opravdu se mi líbí, jak jsi to všechno "logicky zamotala" - za nápad a originalitu ti dávám 100%\nale jinak - ty víš, že nerada kritizuju, protože sama psát neumím, ale i tak ti svůj názor řeknu - upřímně já jsem se nudila a těšila se, až to dočtu - ale paradoxně jsem hodně zvědavá na další části - to asi tou myšlenkou a nápadem - jinak tato povídka pro mě nemá žádné kouzlo - necítím z ní nic\ntrochu mě mrzí, že my dvě máme na tvá díla jiné názory, ale tak o tom to na druhé straně je -a dle komentářů se povídka líbí, což je v pořádku\nale asi si opravdu myslím, že píšeš líp, když popisuješ toho "reálného" Case a né toho z budoucnosti - v této povídce byl Cas pro mě vlasntě hrozně cizí osobou a to mě asi nebavilo - nevím\nv každém případě si i tak přečtu další části - možná ze zvědavosti a možná proto, že ty mě neustále překvapuješ\nPS: Máří Magdaléna by mě nenapadla - to se přiznávám\nPredmet: Re: THE WANDERER


Filmoholik | Gallery | Herci, kteří si našli normální práci | AXN Czech Republic\nHerci, kteří si našli normální práci\nNěkteří herci milují hraní a vše, co je s ním spojeno. Jiní se rozhodli odejít z centra pozornosti a začít dělat „normální práci“. Kdo se vzdal své slávy a začal dělat něco více světského? Podívejme se na ně! (Miramax Films)\nPřestože je považován za jednoho z největších herců své generace, byla doba, kdy se Daniel Day-Lewis vzdal hraní a živil se dokonce jako obuvník. (Miramax Films)\nPan Hackman se ve filmu neobjevil od roku 2004 a začal psát. K dnešnímu dni napsal pět románů! (Warner Bros.)\nHerec se zajímal o závody a nakonec změnil svůj koníček v práci a stal se závodním jezdcem (Frankie je mladý muž v červeném svetru). (Fox)\nJeho první rolí byla role chlapce ve filmu Osvícení od Stanleyho Kubricka, takže mohl mít dobře rozjetou kariéru v Hollywoodu. Lloyd však měl jiné plány a opustil svou hereckou kariéru, aby se stal profesorem biologie v Kentucky. (Warner Bros.)\nOkouzlující chlapec z Dva a půl chlapa se vzdal role, která z něj mohla udělat hvězdu - považoval se totiž za „placeného pokrytce“. V roce 2016 se Angus stal jedním z manažerů společnosti pro produkci multimédií Tonite. (CBS)\nBylo mu teprve 12 let, když hrál ve filmu Pan Wonka a jeho čokoládovna, ale rychle se vzdal své herecké kariéry. Místo toho šel na veterinární medicínu a nikdy nelitoval svého rozhodnutí. (Paramount Pictures)\nJeho nezapomenutelnou rolí byla role Bastiana v Nekonečném příběhu. V průběhu let však Oliver skončil s hraním a zaměřil se na fotografii. Jeho fotografie byly vidět v muzeích, galeriích a dokonce i ve filmech. (Warner Bros.)\nPamatujete si na ni jako Hilary Banks z Fresh Prince. Poté, co měla několik dalších rolí, Karyn se podílela na vytvoření Sweet Blackberry - série animovaných filmů o neznámých černošských hrdinech. (NBC)\nZnáte ji z filmu Hairspray z roku 2007. Bohužel, od premiéry tohoto filmu neměla herečka příliš velkou nabídku rolí. Nikki si proto raději otevřela kadeřnictví a masáže v rodném městě Great Neck v New Yorku. (New Line Cinema)\nKdo by si nepamatoval Marka ze seriálu Kutil Tim! V 16 letech se ale rozhodl, že se už nechce věnovat herectví. Proto se stal producentem veganských sýrů a otevřel si veganskou restauraci. (ABC)\nPaul Pfeiffer ze seriálu Báječná léta si uvědomil, že hraní není pro něj, a šel na Yale. Po ukončení studia se stal právníkem (Josh je ten vlevo). (ABC)\nTady je další herec, kterého si pamatujete díky jeho roli v kultovním filmu Rošťáci, který se rozhodl nepokračovat ve své kariéře. Místo toho se stal právníkem. (Warner Bros.)\nPhoebe se vzdala herectví v roce 1994 (s krátkou přestávkou v roce 2001), aby se stala matkou a otevřela svůj vlastní butik na Madison Avenue. (Universal Pictures)\nDobře, být monackou vévodkyní není zcela konvenční prací, ale nemůžeme popřít, že je to daleko od její herecké kariéry. (Paramount Pictures)\nPenn se v letech 2009 - 2011 zaměřil na práci v Bílém domě! (Fox)


Plánujete-li zařizování interiéru vašeho nového, nebo stávajícího bytu, potom se nemusíte spoléhat na standardní nabídku produktů, ale můžete plně zapojit svou fantazii a pořídit si takové vybavení, po kterém již dlouho sníte.\nNa veletrhu FOR INTERIOR se ve 3 výstavních halách představí téměř 300 tuzemských a zahraničních firem, mimo jiné z Velké Británie, Itálie, Rakouska nebo Německa. Zastoupeny budou přitom jak významné firmy, tak menší interiérová studia a bytoví architekti.\nMezi českými vystavovateli se objeví společnosti jako BELTERRA, BÖHM, DOMESTAV, JECH CZ, KAPLAN NÁBYTEK, LUSITO, PF NÁBYTEK, PURTEX, POSTELIA, ROTT a mnoho dalších.\nNa veletrhu si prohlédnete nábytek v rozmanitých stylech, vyrobený z různých materiálů, ať už se jedná o dřevo, lamino, ratan, teak, kov nebo plast.\nVybrat si potom budete moci kuchyně, jídelní stoly a židle, šatní skříně, knihovny, komody, křesla, sedací soupravy, osvětlení, postele, zahradní nábytek, bytový textil, dekorace nebo doplňky, a to za příznivé veletržní ceny.\nVzhledem k vysoké účasti stěžejních firem v tomto oboru si zde vytvoříte obraz o aktuální situaci na trhu a souběžně se seznámíte s novinkami a limitovanými kolekcemi produktů. Vše si navíc budete moci důkladně prohlédnout a vyzkoušet. Souběžně se zde můžete poradit ohledně správného výběru s profesionály.\nKromě atraktivních expozic je pro vás připraven také bohatý doprovodný program. Přednáška o FENG SHUI vám například poradí, jak využít tradiční čínské učení pro dům a interiér.\nBytovou tematiku dále doplní konference Mistři řemesel nebo Kolik stojí designér.\nTěšit se můžete i na jedinečnou soutěž, a to o luxusní postel německé značky BEDEUR v hodnotě 300 000 korun.\nPokud se zařazujete mezi odborníky, nebo obchodníky, můžete využít toto jedinečné prostředí, vzhledem ke kontraktačně prodejnímu charakteru veletrhu, pro profesní jednání a následné uzavírání kontraktů.\nSpeciálně pro vás jsou potom určeny B2B schůzky s názvem Matchmaking Business Meetings, které vám pomohou najít nové odběratele, dodavatele, obchodní partnery, ale také rozšířit vaše aktivity do zahraničí, nebo se stát regionálním distributorem pro významné zahraniční společnosti.\nPřipraven je rovněž zajímavý doprovodný program. Již tradičně se uskuteční tisková konference Asociace českých nábytkářů, na které odhalí její zástupci aktuální čísla oboru.\nSouběžně s veletrhem FOR INTERIOR proběhne v areálu PVA EXPO PRAHA i mezinárodní veletrh hotelového a restauračního zařízení, potravinářství a gastronomie FOR GASTRO & HOTEL. Pro návštěvu obou veletrhů postačí pouze jedna vstupenka.\nVíce informací naleznete na www.forinterior.cz. Zlevněnou vstupenku si pořídíte na následujícím odkazu: www.forinterior.cz/sleva.\n25/09/2018 - 10:05 |\nLetňanský veletržní areál PVA EXPO PRAHA tradičně přivítá několik stovek domácích i zahraničních vystavovatelů z oblasti nábytku, interiérů a bytových doplňků. Ti se představí v rámci 10. ročníku největšího podzimního…


Náctiletá sama v letadle obletí svět. Chce, aby létalo víc žen - Seznam Zprávy\nZprávyByznysDopravaNáctiletá sama v letadle obletí svět. Chce, aby létalo víc žen\nPodívejte se na teenagerku, která chce sama obletět svět. (Video: Jan Marek, AP)\nTeprve v 19 letech se dívka s belgicko-britskými kořeny sama vydala na oblet zeměkoule. Chce si splnit sen, tedy být nejmladší pilotkou na světě, která takové sólo dokázala. A chce zviditelnit genderově hodně nevyváženou profesi.\nNarodila se do rodiny pilotů, a tak Zara Rutherfordová sevřela knipl malého letadla prvně už v šesti letech. V jedenácti skákala s padákem a úplně sólo začala létat ve čtrnácti.\nTeď, o pět let později, si dala nový cíl. Chce pokořit rekord Američanky Shaesty Waizové, která sama obletěla zeměkouli ve třiceti v roce 2017. Teprve devatenáctiletá dívka s belgicko-britskými kořeny už proto podstoupila okolo 130 hodin sólových letů.\nNa dívky se zájem o létání osamělá Zara nenarazila\n„Když jsem vyrůstala, měla jsem ráda létání a STEM. STEM je anglická zkratka pro vědu, technologie, strojírenství a matematiku. Nikdy jsem však neviděla žádné jiné dívky ani ženy, které by to dělaly, a neměla jsem tak kamarády, holčičí kamarádky se stejnými zájmy,“ vysvětlovala před letem Zara.\n„To je docela odrazující, když hledáte někoho, na koho se můžete s těmi stejnými zálibami spolehnout, ale prostě nikdo nebyl. Takže doufám, že obletem světa a vystupováním v médiích snad některé dívky povzbudím k letectví a STEM,“ dodala.\nLetoun vyráběli i v Česku\nUltralight Shark, ve kterém chce Zara zeměkouli obletět, patří k nejrychlejším strojům své kategorie. Motor o výkonu 75 kW zvládne letoun s rozpětím křídel skoro osmi metrů dostat až k rychlosti 300 kilometrů v hodině. Klasicky ho vyrábějí ve slovenské Senici a českém Hodoníně.\nV tomto případě má dvoumístný jednomotorový letoun místo druhého pasažéra extra palivovou nádrž. Ani tak však malý stroj nemůže přes oceány napřímo. Ze Skotska proto poletí na Island, do Grónska, Kanady, odtud obletí obě Ameriky po východním pobřeží na jih a po západním na sever, pak zamíří do Ruska, východní a střední Asie, na Blízký Východ a nakonec do Evropy.\nDoma skoro za tři měsíce\nCelou trasu zvolenou tak, aby splňovala požadavky Guinnessovy knihy rekordů na „let kolem světa“, zobrazuje animace ve videoreportáži v úvodu tohoto článku. Zpátky v Belgii, v městě Kortrijk, ze kterého mladá pilotka včera odpoledne vyletěla, chce být 4. listopadu.\n4. 6. 17:32\n„Jsem nervózní, myslím. Taky mám trochu pochyby. Peru se s tím, aby mi došlo, že za hodinu vylétám. Myslím, že můj další krok bude zkontrolovat znovu počasí. Za běžných podmínek dorazím do Skotska dnes večer. Nejsem si jistá, jestli to bude ten případ. Ale budu se snažit, co nejlépe umím, samozřejmě ale bezpečně,“ popisovala své dojmy devatenáctiletá dívka před vzletem.\nNejvětší riziko bude hrozit nad Ruskem a Grónskem\nCelkem Zara plánuje 70 zastávek a 19 dní odpočinku. Dohromady přeletí 57 zemí na pěti kontinentech, přičemž rovník překoná dvakrát.\nJako největší výzvy vnímá přelety nad odlehlými lokacemi jako sever Ruska či Grónska. „Nežije tam moc lidí, takže pokud by se něco pokazilo, ocitla bych se v docela nepříjemné situaci,“ dovysvětlila pro server BBC. Kvůli letu nacvičovala kromě údržby stroje také třeba záchranu z potopeného letounu. Zároveň se kromě fyzického tréninku musela mentálně připravit na to, že na cestě bude dlouhou dobu sama.\n„Takže, zatímco poletím, můžu poslouchat hudbu, bohužel nemůžu koukat na filmy. Ale mám nastavený playlist a mám i podcasty. Tak snad mě to zaměstná, zatímco budu tam nahoře pět, šest hodin v kuse… Taky budu volat často s rodiči, kamarády a rodinou,“ uvedla na odlehčenou Zara.\nPilotek je mezi piloty pouhý zlomek. Jak je to v Česku?\n„Tohle je její sen. A je to to, co chce dělat. A to vyšší poslání je také opravdu důležité. Jsem velmi, velmi pyšný, že to chce zkusit a přilákat více mladých žen a dívek k přírodním vědám a k letectví. Protože pouze pět procent pilotů na světě jsou ženy. A to opravdu není statistika, na kterou bychom měli být pyšní,“ dodal těsně před odletem i otec mladé pilotky Sam Rutherford.\nPoslední údaje Mezinárodní sdružení ženských pilotek (ISWAP) potvrzují, že loni činil celosvětový podíl žen mezi piloty jen 5,1 procenta. Nad průměr se dostaly například USA, Austrálie, bezmála se sedmi procenty sousední Německo a skoro s deseti procenty i Jihoafrická republika a Irsko. S více než 12 procenty potom vedla Indie.\nTřeba Británie už měla zastoupení pod pět procent a pod hranicí čtyř procent skončila i jinak pokroková Skandinávie.\nZastoupení žen mezi piloty podle států 2020.\nPři pohledu na srovnání mezi aerolinkami situace vesměs odpovídají srovnání států. Rozdílné je třeba posazení British Airways. Samotné stojí největší britské aerolinie nad celosvětovým průměrem podílu obsazení pozice pilotů ženami.\nSituace letos se vlivem koronavirové pandemie a propouštění v letectví dost možná proměnila, podle predikce ISWAP zmíněné agenturou Reuters však zřejmě opět podíl ženského elementu klesne.\nZastoupení žen mezi piloty podle aerolinií 2020.\nDívkám chybí povzbuzení i vstřícnost, schopnosti ne\nNapříklad největší česká letecká společnost Smartwings dnes hlásí podíl skoro čtyři procenta. Z celkového počtu 452 pilotů zaměstnává 18 žen.\nPro tak nízké zastoupení žen může být hned několik důvodů – rozhodně však nejde o to, že by ženy pilotovaly hůř než muži. To ostatně dokazuje existence americké armádní jednotky pilotek (WASP) za druhé světové války. Globální podíl studentek pilotování se pohybuje kolem 12 procent, ale z těch se jen pět procent dostane do služby.\nKromě často skloňované platové nerovnosti je jedním z hlavních důvodů fakt, že některé aerolinky nevychází vstříc ženám, které chtějí kombinovat kariéru a rodinu. Zaměstnání provází časté tréninky, průběžné testy a desítky hodin na letovém simulátoru, a samozřejmě plánování a plnění letových tras. A tříčtvrtinový nebo poloviční úvazek pro některé společnosti nepřichází v úvahu. O propagaci žen pilotek se společnosti postupně stále víc snaží.\nStejně jako Zara Rutherfordová, která by prý jednou znovu obletěla svět klidně i v elektrickém nebo vodíkovém letadle, „ale ta technologie na to teď ještě není připravená,“ dodala pro deník Financial Times.\nPříští rok se chystá na univerzitu a chce se stát astronautkou. Ta má na poli vědních oborů pod zkratkou STEM asi třetinový podíl ženstva, což představuje druhý nejlepší výsledek. Na dohled parity už jsou medici – lékařky medicíny už drží podíl 44 procent.


SC Písek 18/05: Kyberšikana – Science Café\nScience Café > Písek > SC Písek 18/05: Kyberšikana\nVirtuální svět se člověku v 21. století stal v podstatě druhým domovem. Kromě nesporných výhod tohoto fenoménu zde však na nás číhají i některá nebezpečí. Víte, která to jsou? A dokážete proti nim přijmout účinná opatření?\nPan MgA. Jakub Pizinger nás provede moderním fenoménem kyberšikany. Objasní, co všechno kyberšikana je, včetně právních aspektů a doporučených postupů při řešení problémů s důrazem na jejich předcházení s využitím dostupných prostředků a preventivních opatření.\nTěšit se na vás budeme ve středu 18. května 2016 v písecké kavárně Pí Local club. Začínáme v 19 hodin.\nkyberšikana Pisek virtuální svět\nSC Písek 18/11: Rusko v českém politickém myšlení 19. a 20. století


Návštěva demokratické instituce – Ombudsmana :: Odborné učiliště Cvrčovice 131\nÚvod > Návštěva demokratické instituce – Ombudsmana\nNávštěva demokratické instituce – Ombudsmana\nDne 21.2.2018 dostalo dvacet zájemců z řad našich žáků příležitost navštívit vybranou demokratickou instituci v Brně. Členové žákovského parlamentu, kteří akci pomáhali organizovat, odhlasovali návštěvu Kanceláře veřejného ochránce práv, pozvání přijali především žáci druhých a třetích ročníků.\nNávštěva úřadu zahrnovala krátkou prohlídku prostor určených k podávání podnětů či stížností, fotografické výstavy o romském holocaustu, a poté přehlednou a zajímavou prezentaci tiskové mluvčí úřadu Mgr. Ivy Hrazdírkové týkající se historie, funkcí, pravomoci a způsobu práce Kanceláře veřejného ochránce práv v ČR.\nŽáky tematika zaujala, v závěru přednášky aktivně využili možnosti klást doplňující otázky. Z činnosti ombudsmana je zaujala především oblast ochrany práv občanů ohrožených diskriminací a občanů se zdravotním postižením, a také možnost řešení konkrétních problémů z oblasti rodinného práva.


Animovaný | Online Kinofilmy- Part 6\nPříběh koček / Cats and Peachtopia (2018)\n6 srpna, 2018 Animovaný, Dobrodružný, Komedie\nKocour Marvin se svým synem Samem to vyhráli. Žijí si na vysoké noze pohodlného domova, na svět koukají z výšky mrakodrapu a vůbec nic jim nechybí. Říká se, že kočky mají devět životů, a tihle kocouři využívají jenom ten první, spokojený a bez problémů. Znáte ale děti, chtějí poznat svět, něco zažít a malý kocourek by se navíc strašně rád podíval do pověstného ráje koček. Sestaví si vlastní létací stroj a vyráží na dobrodružství, o kterém se bude jednou vyprávět a točit filmy.


Zemřel kreslíř Kája Saudek — ČT24 — Česká televize\nVe věku 80 let zemřel podle informací ČT výtvarník a komiksový kreslíř Kája Saudek, dvojče fotografa Jana Saudka. Jeho život skončil následkem selhání srdce. Devět let byl upoután na lůžko ve vegetativním stavu poté, co mu zaskočilo sousto. Podle jeho manželky se přitom v poslední době jeho stav zlepšoval. Jeho bratr Jan ho však považoval za zesnulého, Saudkova dcera dokonce zvažovala eutanazii. K uctění jeho památky odvysílá ČT Art dokument Bratři Saudkové ve 21:15.\nZemřel král českého komiksu\nKája Saudek je po smrti\nKája Saudek začal první komiksy malovat v 60. letech. Krále českého komiksu z něj vytvořil jeho nezaměnitelný styl: pevná, dynamická linka, nadsázka, ironický odstup, erotika a osobitý humor. Jeho komiks Muriel a andělé z roku 1969 byl vloni vyhlášen nejlepším českým komiksem. Byl však nejen autorem smělých komiksů, ale také zdatným propagačním grafikem a uměleckým solitérem úspěšně se pohybujícím mezi filmem, užitou grafikou, ilustrační a volnou malířskou tvorbou.\nKája Saudek nakreslil i řadu dalších komiksů, které se zařadily mezi české legendy. V první polovině 70. let ještě některé vyšly v časopisu Mladý svět (Lips Tullian, Černý Filip), později ale mohly spatřit světlo světa jen napůl utajeně ve speleologickém časopise (Tajemství zlatého koně, Po stopách sněžného muže, Peruánský deník či Arnal a dva dračí zuby. Po listopadu 1989 dostal novou šanci ukázat své umění, novější tvorba ale už podle kritiky vesměs nedosahovala kvalit předchozích let. Opět také vyšly prakticky všechny Saudkovy starší komiksy, někdy ale jen díky pečlivému pátrání po původních předlohách, které se během let dostaly do rukou nejrůznějších majitelů.\nDo dějin filmu vstoupil jeho výtvarný doprovod k některým snímkům, například vynalézavě animované titulky k filmu Václava Vorlíčka Kdo chce zabít Jessii? či k filmu Oldřicha Lipského Čtyři vraždy stačí, drahoušku. Ve druhé polovině 60. let začal významně experimentovat v oblasti typografie. Typy písma, které použil v časopise Pop Music Express, odrážely mimo jiné i psychedelii spojenou s bigbeatovou kulturou a hnutím hippies. Své grafické a typografické schopnosti uplatnil i při výzdobě interiérů pražských klubů.\nKája Saudek se narodil 13. května 1935 v Praze v rodině bankovního úředníka spolu se svým dvojčetem, dnes slavným fotografem Janem Saudkem. Už v dětství se bratři díky příbuzným seznámili s americkými komiksy, které ovlivnily osud obou, ale mnohem více ten Káji Saudka. Protože nemohl studovat, stal se technickým kresličem a kulisákem ve filmových studiích na Barrandově a později začal malovat komiksy.


Skvostná jízda Juventusu skončila, naopak Inter a Fiorentina vyhrály - iDNES.cz\nPaul Pogba z Juventusu se chystá ke střele v duelu s Boloňou. | foto: AP\nVítězná šňůra fotbalistů Juventusu v italské lize po sérii 15 zápasů skončila. Turínští hráči uhráli ve 26. kole v Boloni jen bezbrankovou remízu a mohou přijít o první místo v tabulce. Jejich pronásledovatelé Fiorentina a Inter Milán naopak vyhrály.\nJuventus v lize naposledy prohrál na konci října v 10. kole na hřišti Sassuola. Pak i zásluhou vynikající obrany zahájil vítězné tažení, během něhož klub inkasoval jen šest gólů.\nČisté konto uhájil brankář Buffon i tentokrát proti Boloni, ale jeho spoluhráči se proti nováčkovi první ligy střelecky také neprosadili.\nJuventus si sice vytvořil územní převahu, narážel však na soustředěnou obranu Boloni, která se spoléhala na rychlé protiútoky. Ani jeden tým se do nebezpečných akcí nedostal.\nFiorentina zvítězila na stadionu Atalanty Bergamo 3:2. Všech pět gólů padlo až po přestávce.\nSkóre otevřel hostující Matías Fernández po přesném centru Tella. Sám Tello se prosadil v 81. minutě, kdy po rychlém protiútoku nadvakrát překonal Sportiella.\nInter Milán porazil Sampdorii Janov 3:1. Sampdoria z posledních osmi zápasů získala pouhé dva body a nachází se těsně nad sestupovým pásmem.\nJanovský celek začal aktivněji, jenže ve 23. minutě hráči Interu poprvé ohrozili gólmana Viviana a hned z toho byl gól. Poprvé od prosince 2014 se za Nerazzuri v lize prosadil italský fotbalista, a to obránce D’Ambrosio.\nVe druhém poločase už měli domácí hráči utkání ve svých rukou a tříbodový zisk stvrdili dalšími dvěma góly, o které se postarali stoper Miranda a Icardi. V nastavení už pouze zkorigoval výsledek Quagliarella.\nPoprvé od 10. ledna zvítězilo sedmé Sassuolo, které vyhrálo nad Empoli 3:2. Hrdinou utkání byl francouzský útočník Defrel, který o vítězství rozhodl dvěma góly během pěti minut po přestávce.\nOsmatřicetiletý útočník Di Natale z Udine neproměnil v 90. minutě utkání na hřišti Janova pokutový kop a jeho tým v severoitalském městě prohrál 1:2. Di Natale nevyužil tři ze čtyř posledních penalt, které zahrával.\nVýsledek 26. kola: Boloňa - Juventus Turín 0:0, Hellas Verona - Chievo 3:1 (29. Toni, 57. Pazzini, 90.+5 Ionita - 71. Pellissier z pen.), Inter Milán - Sampdoria Janov 3:1 (23. D’Ambrosio, 57. Miranda, 73. Icardi - 90.+2 Quagliarella), Bergamo - Fiorentina 2:3 (84. Conti, 90.+1 Pinilla - 67. Matías Fernández, 81. Tello, 87. Kalinič), FC Janov - Udine 2:1 (57. Cerci z pen., 70. Laxalt - 33. Ali Adnan), FC Turín - Carpi 0:0, Sassuolo - Empoli 3:2 (48. a 50. Defrel, 41. Berardi - 36. Zielinski, 70. Maccarone z pen.), Frosinone - Lazio Řím 0:0, AS Řím - Palermo 5:0 (30. a 89. Džeko, 60. a 62. Salah, 52. Keita).\n1 Juventus 26 18 4 4 46:15 58\n3 Fiorentina 26 16 4 6 47:26 52\n4 AS Řím 26 14 8 4 52:27 50\n5 Inter Milán 26 14 6 6 34:23 48\n9 Boloňa 26 10 4 12 29:31 34\n10 Empoli 26 9 7 10 32:37 34\n11 FC Turín 26 8 8 10 33:33 32\n12 Chievo Verona 26 8 7 11 31:36 31\n13 Atalanta 26 7 8 11 25:30 29\n14 FC Janov 26 7 7 12 27:30 28\n15 Udinese Calcio 26 7 6 13 21:40 27\n16 Palermo 26 7 5 14 27:47 26\n17 Sampdoria 26 6 7 13 37:46 25\n18 Frosinone 26 6 5 15 26:51 23\n19 Carpi 26 4 8 14 23:43 20\n20 Hellas Verona 26 2 12 12 24:43 18\nTémata: Hellas Verona, AC Milán, AS Řím, Atalanta Bergamo, Bergamo, Edin Džeko, Empoli, FC Turín, Inter Milán, Juventus Turín, Sampdoria Janov, SS Lazio Řím, Udinese Calcio\nr.v. 2012, naj. 172 146 km, diesel


Recenze a informace o Hami příkrm rizoto s krůtím masem 250g 12M\nRecenze a informace Hami příkrm rizoto s krůtím masem 250g 12M\nPopis: HAMI Příkrm rizoto s krůtím masem je masozeleninový příkrm pro děti od ukončeného 10.měsíce. Konzistence pokrmu je o poznání hrubší než doposud, obsahuje kousky na podporu kousání. Dítě se tak učí používat zoubky, správně žvýkat a polykat, zkouší se krmit samo. Složení vyhovuje zvýšeným nárokům dítěte. Jídelníček dítěte postupně obohacujte o nové druhy masa, zeleniny, začlenit můžete také ryby. Příkrm je vyroben z vysoce kvalitních, přirozeně bez… Zobrazit celý popis >>>\nInformace o Hami příkrm rizoto s krůtím masem 250g 12M Nutricia N.V., Zoetermeer, Nizozemsko\nVeškeré popisky a specifikace Hami příkrm rizoto s krůtím masem 250g 12M si přečtěte níže či přímo na webu e-shopu DocSimon.cz, který toto zboží prodává v obchodě. Toto zboží si můžete pořídit již od 43 Kč přímo online. Zobrazit více informací a nabídku zde >>>\nKomentář: Dnes jsem využil slevové akce Hami příkrm rizoto s krůtím masem 250g 12M a rovnou jsem nakoupil a pár korun ušetřil. Jsem maximálně spokojený a až budu příště kupovat dětská výživa tak nakoupím opět zde.\nKomentář: Tento týden ve čtvrtek odpoledne jsem produkt Hami příkrm rizoto s krůtím masem 250g 12M objendávala a hned v pátek by bylo doručenio. Vše v pořádku, a tuto značku Nutricia N.V., Zoetermeer, Nizozemsko mám ráda. Zboží je dle mách představ. Vybírala jsem i podle videorecenze Hami příkrm rizoto s krůtím masem 250g 12M na youtube, kde jdou nějaké videa ze zahraničí a rád se na produkt povídám i na videu.\nKomentář: Obchod DocSimon.cz má výborné ceny v sekci Hami příkrm rizoto s krůtím masem 250g 12Mdětská výživa i rychlé vyřízení objednávky a široký výběr. Nakupuji v online eshopech často v DocSimon.cz jistě ještě nakoupím. Spokojenost.\n- produktový kód 8590340673146\nProzkoumejte veškeré komentáře k výrobku od e-shopu DocSimon.cz.. Komentáře píší zákazníci, co produkt vyzkoušeli nebo koupili. Máte zde tak zaručenou zpětnou vazbu k Hami příkrm rizoto s krůtím masem 250g 12M. Bude si tak jisti, zda je nákup správná volba.\nSpokojenost s výrobkem Hami příkrm rizoto s krůtím masem 250g 12M od kvalitní značky Nutricia N.V., Zoetermeer, Nizozemsko\n- informace se co jim na Hami příkrm rizoto s krůtím masem 250g 12M líbilo nebo naopak nelíbilo najdete v odkazu na Heuréku výše


Hlášení místního rozhlasu ze dne 14.5.2018\nV sobotu 19. května bude od 14.00 hodin na místních kurtech přehlídka dechových hudeb, na které vystoupí DH Galáni, Muzikanti Ladislava Prudíka a Mistříňanka. Programem Vás bude doprovázel Karel Hegner. Vstupné je 120,- Kč a zahrnuje vstup na...\nOznamujeme občanům, že byly v obci umístěné dva kontejnery na velkoobjemový odpad. Jeden kontejner je v Otmarově a druhý u kurtů. Zdůrazňujeme, že kontejnery jsou určené na velkoobjemový odpad z domácností, který se nedá odložit do popelnice. Nesmí...\nHlášení místního rozhlasu ze dne 4.5.2018 Srdečně Vás zveme na lampionový průvod, který se připravuje na pondělí 7. května 2018. Sraz účastníků bude v 19.00 hodin před obecním úřadem. Po průvodu bude akce pokračovat na místních kurtech opékáním...


Zlato 1781.41 $/Oz\nPlatina 950.48 $/Oz\nPaládium 1752.50 $/Oz\nSada euromincí Slovenska 2011- 20. výročie vzniku Vyšehradskej skupiny\nBankovní sada 9 oběžných euro mincí Slovenska 2011 v neoběhové běžné kvalitě (brilliant uncirculated) vydaná Národnou bankou Slovenska. Obsahuje také pamětní 2 Euro minci se stejným motivem.\nNáklad: 12000 ks\nEuromince Slovenska 2011 - Vyšehradská skupina 20. výročie vzniku\nSada mincí SR - Vyšegradská skupina - 20. výročí založení. Bankovní sada 9 oběžných euro mincí Slovenska 2011 v neoběhové běžné kvalitě (brilliant uncirculated) vydaná Národnou bankou Slovenska. Obsahuje také pamětní 2 Euro minci se stejným motivem.\nNominální hodnota : 5.88 EUR\nProdej zlata v Praze můžete realizovat ve specializované prodejně v budově Obecního domu (U Prašné brány č. 2). Zlaté slitky značky Argor-Heraeus dovážime do ČR již 15 let! Našim klientům garantujeme původ zboží. Dovážíme vždy nové slitky a mince. Investiční zlato ČNB neprodává. Investiční zlato ve formě slitků nevyrábí ani žádná česká mincovna. Ryzost zlata obsaženého ve formě zlatých slitků je velmi vysoká. Dosahuje hodnoty 999.9 tisícin zlata, t.j. 24 karátů. Nezapomeňte si prohlédnout rovněž ceník stříbra!\nPrvní zlatá cihlička je dárek, na který se nezapomíná. Investiční slitky hmotnosti jedné troyské unce (1 Oz) tvoří základ investičního portfolia. Vídeňský filharmonik je nejoblíbenější evropskou mincí. Razí se z ryzího zlata. Slavný Krugerrand je nadále cenově nejvýhodnější formou nákupu zlatých mincí. Kilo zlata je výmluvným symbolem bohatství. Nejprodávanější zlatou cihlou se letos opět stává investiční slitek o hmotnosti 100 gramů.\nkód: KOSR16 nákupem získáte +1,00 ZM


Rybáři zuří: Od roku 2020 musí mít nástražní rybička 20 čísel a štiky přes 80 centimetrů se nesmí pouštět » Rybářský rozcestník\nRybářský rozcestník > Rozcestník > Rybáři zuří: Od roku 2020 musí mít nástražní rybička 20 čísel a štiky přes 80 centimetrů se nesmí pouštět\nRybáři zuří: Od roku 2020 musí mít nástražní rybička 20 čísel a štiky přes 80 centimetrů se nesmí pouštět\nJe ten táborský Jordán snad zakletý? Po nedávném „konfliktu“ mezi ……\nDva jednoduché PVA tipy (Two simple PVA tips)\nDva jednoduché PVA tipy (Two simple PVA tips) Príspevok Dva jednoduché PVA tipy (Two simple PVA tips) zobrazený najskôr Rybolov nás baví.\nRybářská stráž odebírala hříšníkům průkazy\n16.7.2017 • Rybářský rozcestník.cz\nMělnicko – Policisté si už podruhé došlápli na nečestné rybáře a dodržování pořádku u vodních ploch. Policisté se strážníky kontrolovali teritorium Labe i Vltavy a přilehlých vodních ploch.\nRybáři děkují: Fanoušci Baníku Ostrava vybrali přes 200 000 korun na zdecimovanou Bečvu!\nEkologická katastrofa, která zdemolovala téměř 40 kilometrový úsek Bečvy, je ……


Doprava - PAGE 3 - www.prumysldnes.cz\nČD zahajují provoz nočních vlaků, cestující jimi dojedou do Tater či do Alp\nPoslední červnový víkend zahájí České dráhy společně se svými zahraničními partnery provoz části nočních vlaků. Po tříměsíční pauze vyvolané epidemií COVID-19 si tak cestující znovu můžou naplánovat cestu v pohodlí lůžkových vozů do Tater či do Alp.\nNa vlastní licenci po Slovensku\nDalší zemí, ve které realizuje ČD Cargo přepravy na vlastní licenci, se v sobotu 20. června 2020 stalo Slovensko. Ve 2:30 překonal státní hranici u Lanžhota vlak s návěsy LKW Walter, který mířil z Rostocku do překladiště v rumunském Curtici.\nSdružení dopravních podniků podepsalo společnou žádost o finanční podporu adresovanou Evropské unii\nEvropská sekce Mezinárodní unie veřejné dopravy (UITP) spojila více než 80 nejvyšších představitelů dopravních podniků a měst, kteří vyzývají evropské instituce,\nZavedli jsme novou železniční přepravu z Číny\nVe světle současných událostí, kdy vzhledem k celosvětové situaci se šířením korona viru, došlo k dočasnému „zmražení“ leteckých přeprav, nabízíme další řešení, jak zboží z Číny přivést rychle a za příjemné ceny.\nPKP CARGO INTERNATIONAL úspěšně obhájila certifikáty TMS a diamantový certifikát CQS\nTřetí květnový týden se ve společnosti PKP CARGO INTERNATIONAL a.s. (dříve AWT), ze skupiny PKP CARGO, předního logistického operátora v Evropě,\nTramvaje už jezdí do Výškovic bez omezení\nOd 1. května jezdít ostravské tramvaje po Výškovických mostech bez výluk a omezení. Po dvou letech končí kompletní rekonstrukce tramvajových mostů nad frekventovanou Rudnou ulicí a železniční tratí.\nV létě začneme testovat nákladní vozy na vodíkový pohon\nJiž letos v létě otestujeme vůbec poprvé vozy s vodíkovým pohonem.\nDB Schenker uvádí do provozu autonomní vysokozdvižné vozíky\nPraha - Logistická společnost DB Schenker po úspěšném dokončení pilotního projektu uvedla do běžného provozu autonomní vysokozdvižný vozík rakouského výrobce AGILOX.\nGebrüder Weiss rozšiřuje svoji distribuční síť v Rusku\nPřední světový logistický specialista Gebrüder Weiss vstoupil do exklusivního partnerství se společností JDE, díky tomu nabídne svým zákazníkům ještě efektivnější distribuci zásilek po celém Rusku.\nOd dnešního dne je ostravská MHD zcela bezpapírová\nDB Schenker otevírá v Dubaji logistické centrum plně využívající solární energii\nNadrozměrné elektrárenské díly z Česka úspěšně dorazily do Asie\nStrana 3 z 17\nBrněnský závod ABB vykázal rekordní objemy výroby…\nPraha, Česká republika - Jednotka Přístrojových transformátorů a senzorů v roce 2020 překonala historický rekor…\nPORR dodává technologii pevné jízdní dráhy Slab Tr…\nVídeň – železniční velkoprojekt H2 ve Velké Británii vsadil na mezinárodně úspěšnou technologii Slab Track Aust…\nModernizace plavebních komor Gabčíkovo je v plném…\nGigantická vrata dolní komory jsou připravena k osazení, téměř kompletní je i dodávka hydraulického systému a p…\nPrémiový sekt Louis Girardot se stal vítězem Salon…\nStarý Plzenec - Vítězem kategorie šumivých vín naší nejvyšší a největší domácí soutěže Salonu vín – národní sou…\nMontážní hala v areálu firmy KDK AUTOMOTIVE CZECH…\nNová stavba slouží pro rozšíření výrobních kapacit ve stávajících objektech v areálu investora, který se zabývá…\nCopyright © 2021 www.prumysldnes.cz. Všechna práva vyhrazena.


Domů / volnočasové oblečení / ponožky / RACR Socks Black\nRACR Socks Black\nRACR Socks, Black, unisex ponožky v universální velikosti pro dospělé o velikosti nohou ideálně v rozptylu 37-43.\nRACR Socks, unisex nadkotníkové ponožky v universální velikosti pro dospělé o velikosti nohou ideálně v rozptylu 37-43. Ponožky jsou pružné a s výraznou grafikou. Ideální pro podzimní, zimní a jarní období.\nupozornění: Kompletně rozbalené vyzkoušené ponožky nelze z hygienických důvodů vrátit. Ponožky nezkoušené na nohu, lze vrátit v obvyklé lhůtě dle obchodních podmínek.


Boca Juniors přivezla z opačného konce Prahy bod Jižní Město Háje B – Admira Praha B 2:2 (2:2) – FK Admira Praha\n9. 11. 2009 Ilona Vondráčková B-mužstvo 0\nHÁJE (kos, api) – Béčko JM Háje dosahuje na domácí umělce výborných výsledků! Zatím tam kromě jediné porážky od Bohnic přejelo Dubeč B, Klánovice, Hostivař i Tempo B.\nNa tři body si domácí brousili zuby i v utkání s naší juniorkou, ale nakonec museli vzít zavděk remízou.\nO všem podstatném se rozhodovalo už v první půli. Bohužel, hned z první nebezpečnější akce domácích jsme inkasovali. Ve čtvrté minutě se hráči JM Háje B dostali k našemu „vápnu“ – a vzápětí vedli 1:0.\nPoté přišly dvě naše „loženky“, když Lhota a o minutu později Tůma běželi osamoceni středem hřiště na gólmana domácích Matějovského, ale gól mu nedali. Uhodilo až v 10. minutě, kdy Lhota srovnal na 1:1.\nPak následovala pasáž, v níž jsme byli herně lepší, což ve 32. minutě vyjádřil gólovou střelou Dominik Němec – 1:2. Jenže vedení jsme neudrželi a domácí hráč, neobsazený a neatakovaný, trefil po dobrém centru přesnou hlavičkou „šibenici“ Vaculkovy branky – 2:2.\nPo přestávce jsme měli více ze hry asi do 75. minuty, ovšem ke gólu to nevedlo, i když znovu Lhota měl ohromnou šanci, ale nedal…\nV poslední čtvrthodině nás Háje přitlačily na naši polovinu a tři minuty před koncem dokonce dopravily míč do Vaculkovy sítě, ale z viditelného ofsajdu.\nV závěru si obránce domácích vykoledoval červenou kartu za hrubý faul na Lhotu. A taky neskrývaný hněv dobře pískajícího sudího Slavíka, kterého nařkl, že píská pod vlivem alkoholu! Rozhodčí ihned vyzval domácího kapitána Řezníčka, aby hlavní pořadatel zajistil příjezd policistů do areálu za účelem dechové zkoušky.\nV posledních vteřinách nám ještě bylo horko, protože asistent Poustka neodmával domácím aut, i když se míč při jejich útočné akci dostal celým objemem za postranní čáru. Háje z toho vytěžily gólovou situaci, ale naše obrana si naštěstí dokázala poradit a nebezpečí uhasila.\n„Je to už evergreen. Neproměňujeme jasné střelecké šance. Druhý gól v naší síti byl výsledkem naší nekomunikace. Obránci si nekřikli, nedomluvili se, kdo pokryje hlavičkáře domácích. A ten, nikým neobsazený, se trefil nechytatelně do růžku. Brankář Vaculka s tím nemohl nic dělat,“ podotkl trenér Admiry B Jan Kostrba.\nSestava: Vaculka; Šefara, Panýrek, L. Němec, Moucha; Štefan, Hloucal, Tůma, Jackl; Lhota, D. Němec. Střídání: 55. min. odešel Tůma, nastoupil Šabatka, 85. min. odešli Lhota a Štefan, do hry přišli Sekáč a Michálek.\nNaši střelci po XII. kole:\n4 – Kejha (4 doma + 0 venku);\n3 – Jackl (1+2), D. Němec (2+1), Hloucal (3+0);\n2 – Lhota (0+2), Tůma (1+1), L. Němec (2+0), Moucha (2+0);\n1 – Valenta (0+1), Sailer (0+1), Štefan (0+1), Procházka (1+0), Kurek (1+0).\nOstatní výsledky a tabulku najdete v rubrice Výsledk.\nPoslední zápas podzimu s Tempem B sehrajeme na UMT!\nVe XIII. kole 1. B třídy hostíme v neděli 15. listopadu Tempo Praha B. Hrát se bude od 13.30, a to na UMT v Kobylisích!


Řetízkový opasek s ozdobnými přezkami II | Outfit4Events\nHomepageKostýmyDoplňky ke kostýmůmDámské pásky Řetízkový opasek s ozdobnými přezkami II\nTento opasek se skládá ze 13 pospojovaných dílků v běžné délce přibližně 100cm, opasek je široký 26mm. Možné prodloužení opasku o 25cm je pouze prodloužení přídavného řetízku (pásku) u zapínání. Řetízkový opasek s ozdobnými přezkami II skvěle doladí jak váš kostým, tak oděv k dennímu nošení, stačí si u nás jen vybrat!\nVyberte variantu...běžnáprodloužená o 25 cm řetízek (+58 Kč)dvojnásobná, vyrobeno ze 2 pásků (+400 Kč)\nČíslo výrobku: 5629\nTento řetízkový opasek s ozdobnými přezkami II vám dodáme ve standardní délce cca 100 cm, pokud byste chtěli prodlouženou délku, nebo dvojnásobnou délku, zvolte si tuto možnost prosím z atributů u produktu.\n1x Řetízkový opasek s ozdobnými přezkami II\nCelková délka opasku, včetně přídavného řetízku: 100 cm


VeterancarTrade.cz » MORGAN SE DRŽÍ TRADICE\nMORGAN SE DRŽÍ TRADICE\nPod pojmem Morgan si mnoho z nás představí klasický britský sportovní automobil, který již více než sto let jezdí po všech silnicích světa. A za sto let se toho mnoho – zejména ve výrobě karoserií – nezměnilo. Nejen tvar karoserie je stále stejný (proč ne, vždyť je krásná!), ale také její výroba si zachovává tradice, dá se říci že víc jak konzervativní. V padesátých až šedesátých letech minulého století přešli výrobci automobilů z dřevěných koster na ocelové profily. Nikoliv však Morgan.\nDřevěné kostry vyrábí na svá vozidla i dnes. Má to v této malosériové a vlastně ruční práci své výhody. Jasanové dřevo je lehké, pevné, velmi pružné, snadno obrobitelné. A ač se to nezdá, ve své kategoriipatří Morgank jedněm z nejbezpečnějších vozidel. A tak tento „náš“ Morgan +4 z roku 1961 byl při své renovaci opraven v podstatě stejným způsobem, jakým se tyto vozy dodnes vyrábí. Použili jsme suché jasanové dřevo, šikovné ruce truhlářů a Morgan má na dalších minimálně 50 let krásnou a zdravou karoserii. Podívejte na video z výroby automobilů Morgan, která mi v mnohém – zejména vysokým podílem ruční práce, připomíná naši renovační dílnu… Exkurze do manufakturní automobilky Morgan.