Tak trochu luxus: na horní palubě A380 a B747-400 (6. díl) - Stránky 7 - Fórum Airways.cz\nTak trochu luxus: na horní palubě A380 a B747-400 (5. díl)\nPříspěvekod prodejce » 16. 07. 2016, 20:00\nKonečně přišel čas vsunout vyprázdněný příručák do binu. Zde na upperdecku jsou biny opravdu maličkaté. On je tu totiž nízký strop. Ale ani to ničemu nevadí, protože na každý jeden bin tu připadá jen jeden cestující. Tedy žádný stres. Bin zaklapnu a zadkem napřed se nasoukám ke svému sedadlu 64A. Tam sebou plácnu a .. před sebou mám deset hodin zaslouženého odpočinku.\nBoeingy 747 verze -400, vyráběné někdy od roku 1988, mají prodloužený upperdeck, který je certifikován pro 110 cestujících. Ti by ale v tomhle počtu měli k dispozici dohromady jen jeden záchod a nikdy by nedostali žádné občerstvení, protože sami ti cestující by seděli ve vybourané kuchyňce. British Airways ale mají na upperdecku nainstalovaných pouhých 20 sedadel. Tedy místa víc než dost...\nMoji spolucestující se pomalu courají uličkou. Já je ale sotva vnímám a snad jen tak okrajově si představuji, že sousední sedadlo 64B by mohlo zůstane volné. Nicméně rozum napovídá, že se to nestane. O upperdeck je totiž vždycky rvačka. Velká.\nAndílci nám rozdávají meníčka.\nProtiběžný seating u British Airways je moc príma, pokud letíte ve dvou. Ke svému sousedovi tak nemusíte otáčet hlavu, ale vidíte si navzájem téměř z očí do očí:\nPakliže však člověk letí sám, ocitá se tváří v tvář cizinci. To se ale kupodivu dá dost dobře vydržet a ono není to o nic horší, než jet s cizím člověkem ve vlaku a hlavně – zde v Club World lze po startu mezi sedadly vytáhnout divider a sousedova hlava tak zmizí za zástěnou z mléčně bílého plastu. A člověk má klid.\nSedadla 64A a přes uličku 64K jsou patrně ta nejžádanější místa v celé kabině Club World. V praxi vypadá sedadlo 64K takto:\n.. ono na té fotce sice je, ale vy ho vůbec nevidíte – je to místo u okna – a přesně to je na 64K tak moc lákavé. Veliká porce soukromí, což je dnes v letadlech ten nejžádanější luxus. Moje místo 64A je co do nenápadnosti plně srovnatelné s 64K, jen má ještě takový malý bonus navíc. Tím bonusem je taneční parket:\n… kousek zbytečného místa, malá plocha, která je určena pro rozložení babycotu. Taneční parket je pro leteckou dopravu opravdu nezvyklý designový prvek, na kterém je vidět, že tohle letadlo pochází ještě ze starých dobrých časů. Babycot je totiž zde umístěn jaksi „na účet“ letecké společnosti a neubírá ani milimetr z místa pro cestujícího. V nových, plastových letadlech je už tomu samozřejmě jinak. Kdo chce postýlku pro dítě i v dnešní nové době, musí se již povětšinou smířit s tím, že to bude úkor jeho vlastního osobního prostoru – a to i když poletí třeba ve first class. Ovšem jakkoliv se tento kousek zbytečného místa může zdát cestujícímu bez infanta naprosto k ničemu, stále zde platí „zlaté pravidlo“, že na dálkových letech má každý centimetr místa navíc cenu zlata. Ať už se nachází kdekoliv. A na tanečním parketu nejen že si člověk může zatancovat sambu, pokud to umí, ale hlavně je to výhodný manipulační prostor pro korzování do a z uličky. Člověk se na tom plácku prostě může pohodlně otočit a nemusí cestou na WC zatahovat břicho ani zadek. A i to za ty prachy stojí!\nDalší velkou výhodou horní paluby jsou ty tolikrát zmiňované přihrádky pod okny.\nSedadlo Club World je totiž samo o sobě velmi úzké, na šířku má jen 50 centimetrů (v economy je šířka sedadla 44 centimetrů), ale pokud jsou tu vedle ty zaklápěcí přihrádky, užitný prostor pro cestujícího se rázem větší zhruba o polovinu. O polovinu oproti jakémukoliv jinému místu ve stejné třídě na hlavní palubě! A to už je obrovský rozdíl. Na 64A má člověk pro sebe dalece přes dva metry místa na délku a nějakých 75 centimetrů místa na šířku.\nTady si klidně můžete zacvičit jógu.\nAle já dnes jógu cvičit nehodlám. Raději se podívám, copak bude dnes dobrého. Co nám „světoví šéfkuchaři“ z mezinárodních interhotelů přichystali za šlichtu.\nA to je ten správný čas pro třetí přípitek dne. Takže na zdraví!\nTaittinger není kdoví co (čte se to tetanžé, vole), ale pořád lepší než Bohemia Demi a ono vlastně každé šampaňské, které chutná líp než demíčko, je pro mě až příliš dobré šampaňské.\nNástup se chýlí ke konci a přichází se můj soused. Na sedadlo 64B usedá mladíček těsně kolem třicítky a naštěstí to není Čech. To ani náhodou. Mladý pán je totiž Arab. Tipuju ho někam směrem na Libano či tak nějak okolo. Má na sobě tričko s výstřihem ve tvaru písmenka V a taky džíny. A i když to podle popisu asi tak nevypadá, je už od pohledu zřejmé, že mladý pán nemá hluboko do kapsy.\nZ letenkářského pohledu ho zařazuji do bonitní třídy „střední šlechta“.\n… i když teda silně pochybuji, že všechny ty prachy, které má právě teď na kreditce, si vydělal sám. A slečny zlatokopky by pro něj možná měly ještě i jiná ohodnocení, ale to už není můj obor. Pozdravíme se, mladíček se uvelebí a začne se společenskou koverzací. Anebo lépe řečeno, on začne krafat o sobě. To se občas stává. Do Las Vegas prý jede na pouhé čtyři dny, má dost zřetelný francouzský přízvuk, ale teď na mě mluví anglicky a rozhodně není muslim.\nJe tak trochu záhada.\nJá totiž obvykle vidím na lidech napsané celé jejich příběhy, přičemž muži ještě navíc mají pod svým levým okem i tužkou načrtnutné datum, kdy naposledy souložili – a mě tedy stačí jen si vzít brýle na blízko a trochu se předklonit, pokud to datum chci přečíst – ale o mladíkovi na 64B nevím skoro nic. Dokonce váhám, jestli se tenhle chlap v Evropě už narodil, ale to spíš ne. Jediné, co o něm mohu říct s jistotou je, že mu jeho papínek platil, anebo stále ještě platí nějakou prestižní západní univerzitu, dost možná právě ve Francii a po jejím absolvování je mladý pán již předem odsouzen k nějakému docela nudnému prestižnímu zaměstnání a také k touze po vlastní jachtě, kteráž ho bude v jeho životním úsilí úporně popohánět až někdy do padesáti.\nDle svých vlastních slov jede Arab do Las Vegas na bachelors party. Upozorním ho, že u nás tomu říkáme stags party a on se tomu hýkavě zasměje. Vlastně prý mám pravdu. „A proč jedeš do Las Vegas ty?“ zeptá se mládenec.\nNa poslední chvíli zadržím výbuch smíchu. „Tak to bys nepobral, vole“ odpoví můj vnitřní hlas, ale já musím vymyslet ještě něco sám za sebe. Nějakou oficiální verzi, která bude v mezích mladíkova chápání. Kdybych mu měl totiž odvyprávět celou genezi tohodle tripu, jednak bych to v angličtině ani nedal a hlavně náš let je na to příliš krátký. A věřte mi, on by to stejně nepochopil. Ani za mák. „Jen si tak na pár dní odfrknout.“\nArab je dostatečně poevropštělý na to, aby z mé diplomatické odpovědi odvodil, že diskuze právě skončila. A tak si rozloží svůj vlastní výtisk Financial Times a schová za ně hlavu.\nAndílci teď rozdávají kosmetické balíčky. Či spíše plátěné pytle na boty, ve kterých je naházeno několik dalších - pro mě nezbytných - serepetiček. Hlavně balzám na rty, aby tam byl, na to já totiž na dálkovách trpím. Je tam. A hlavně ať tam jsou – no ano, hádáte dobře. Ponožky. Ty já potřebuju nutně. Můj tajný plán s nimi totiž počítá a bez svého tajného balíčku a bez těchto rozdávaných ponožek bych byl se svým plánem v koncích. Zatím mi ale vše bezchybně vychází a hned po startu Plán rozjedu.\nZačínáme couvat z gatu. Já osobně ale jedu dopředu, protože vlastně sedím obráceně. A na to jsem také docela zvědavý, jaké to bude. Letět na sedačce otočené po směru letu. V autobuse bych z toho blinkal, ve vlaku je mi to jedno a z produktového školení British Airways mám naučeno, že letět zády ke směru letu je prý o mnoho pohodlnější, než sedět „normálně“. Tak teď konečně sám zjistím, jak se věci doopravdy mají a jestli nám produkťáci lhali. Ovšem musím už dopředu konstatovat, že koncept obráceného sezení je u British Airways v provozu již od roku 2000 a dosud si nikdo ze zákazníků nestěžoval. To je 16 let.\nV kabině, kde sedí cestující hlavama do různých směrů probíhá bezpečnostní instruktáž trošku jinak. Napřed jsme vyzváni, ať si všichni sundáme sluchátka a vyklopíme obrazovky. Potom letuška objede kabinu a zkontroluje, jestli jsme to opravdu udělali. No a pak nám na obrazovkách pustí film. Po bezpečnostní instruktáži obrazovky zase povinně zaklopit a letuška znovu obejde kabinu. No a pak se připoutám, vezmu si do ruky foťák a jsem připraven začít se vznášet.\nMůj tajný balíček, dosud nenápadně schovaný v přihrádce, se už celý tetelí nedočkavostí a já mám v plánu ho rozbalit hned po startu, jakmile zhasne transparent Připoujte se. Celý si ho vezmu s sebou na toaletu, která je tu hned za poslední řadou sedadel - stejně jako tenkrát – a já tam budu první – stejně jako tenkrát – a co na tom hajzlu hodlám dělat, na to se opravdu nedá přijít. No, myslím si že nedá, ale uvidíme.\nA produkťáci nelhali. Sedět v letadle „obráceně“ je opravdu o mnoho lepší, než sedět klasicky proti směru letu. Na světě je ale bohužel jen málo příležitostí takovou věc vyzkoušet. Jediní, kdo mají sedadla obrácená po směru letu jsou právě British Airways a potom, pokud si dobře vzpomínám, už jenom United Airlines. U všech ostatních společností jsou v businessu sedačky tak maximálně pod nějakým křivým úhlem, ale nikoliv zcela po směru letu. Škoda.\nZacuká mi v horním rtu.\nVezmu foťák a vycvaknu poslední snímek místa 64A ještě v normálním stavu, před provedením mé tajné akce. V rozčilení si vyfotím svojí nohu v bílé ponožce a taky inkriminovanou přihrádku s igelitkou uvnitř. Pak už foťák odložím, rozepnu si bezpečnostní pás a čekám na signál.\nObrázek bezpečnostního pásu zhasnul. Teď! Neváhám ani vteřinu. Otevřu přihrádku číslo dvě, popadnu igelitku, vypotácím se z místa, na tanečním parketu si přendám igelitku do podpaží a vyrážím směrem k hajzlu. Letušky se teprve odepínají ze svých jump seatů. Načasování mám dokonalé. Jakmile vpadnu na hajzl, rychle za sebou zamknu, nohou schodím poklop od záchodové mísy a zarolovanou igelitku na ten poklop položím. To byl předem naplánovaný úkon číslo jedna.\nUvidím v něm idiota, který si s sebou zapoměl vzít bačkory, obal na smradlavé boty a náhradní ponožky. Tedy tři čtvrtiny ze všech věcí potřebných k provedení Plánu. Debile, řeknou ústa v zrcadle. Jak jsem pospíchal, tak jsem prostě zapomněl! No nic, co by udělal James Bond na mém místě? On by přece improvizoval, v tom je nejlepší. A proto musím improvizovat taky. Rozhlédnu se po kabince, kde je tu poutko na kabáty a ono je přesně tam, kde bylo tenkrát. Ze zásobníku vytáhnu dva papírové ručníky a ty hodím na zem. Vyzuju si boty a na ručníky si stoupnu. Pak si rozepnu kalhoty a i když náklon letadla ve stoupání činí tento úkon náročným, vysvleču si džíny, pěkně jednu nohavici po druhé. Smotám je do klubka, nadzvednu svojí černou igelitku a zamotané džíny položím pod ní. Potom igelitku rozroluju, šáhnu do ní a vyndám první část svého kontrabandu. Toto vyndané vybavení na sebe navěsím. Pak si rozepnu košili a pověsím jí za poutko na věšáček. Vytáhnu z igelitky i druhou část kontrabandu a též ho na sebe navleču. Košili z věšáku zase sundám, jen tak ve vzduchu jí orientačně složím, aby nebyla jó zmačkaná a vložím jí do vyprázdněné černé igelitky. A pak do ní hodím i džíny. Vrávorám, ale obuju si znova boty – měl jsem mít ty bačkory, sakra – no a pak se narovnám a podívám se znovu do zrcadla.\nUvidím v něm chlapa oblečeného do pyžama. A docela mu to sluší.\nTak, to bychom měli. Odemknu dveře od hajzlu. Naštěstí venku nikdo nestojí. Žádná fronta. Nenápadně nakouknu do kabiny. Žádné podezíravé pohledy mým směrem, každému jsem u zadku. Výborně! A tak ladně nakráčím přes taneční parket na místo 64A, igelitku hodím do přihrádky číslo dvě, zuju si boty i ponožky, ty schovám do jejich vlastní igelitky a na úplný závěr vytáhnu z dárkového kosmetického balíčku jedny čerstvé voňavé fusekličky á la British Airways. Ty dvěma prsty jen zlehka nasunu na chodidla, protože ty ponožky jsou mi velké.\nTak. A je to. Konec akce. Teď už nezbývá, než si nohy pěkně natáhnout. Áááách.\nJe hned několik důvodů, proč sezení je tu tolik ááách.. Za prvé - sedadlo má úplně rovná záda bez podhlavníku, který by pod krkem někomu mohl dělat hrb a jinému díru a kdo snad chce, může se vždy individuálně zaplácnout polštářem. No a za druhé - sedačka samotná má tzv. „z“ tvar, či spíše graficky znázorněno:\n.. a sedák tedy není vodorovně, jak jsme na to zvyklí z ekonomické třídy, ale už v základní poloze, kterou bychom mohli označit za formálně upright, je mírně zkosený. Zadek je tedy zaražen do jakéhosi ďolíku, což vylučuje bolesti zad i při velmi dlouhém sezení. Špatně se z toho sice vstává, ale jakmile člověk jednou do sedačky zapadne, prdelkou je jako v bavlnce. To vše ještě doplňuje detašovaná podnožka, či chcete-li taburet, anebo česky řečeno trnož. Tu trnož lze nastavit hned do několika úhlů a „zapomněl sis sundat trenky, vole“ ohlásí mi vnitřní hlas. Hele, teď si hraju s taburetem tak nevotravuj .. a tu trnož lze nastavit hned do několika úhlů sklonu, aby si dokonale pohodlnou relaxační polohu mohl najít každý cestující, bez ohledu na svou tělesnou výšku či délku nohou. „Řikám, máš na sobě trenky, vole“ vnitřní hlas je neodbytný. Ta polohovací trnož je sice geniální, ale mně teď pomalu dochází, že jsem si na tom záchodě zapomněl sundat trenky. Sedím tu na 64A v pyžamu a pod tím pyžamem mám trencle. Vždyť takhle se ale pyžama nenosí! Zkoumám, jaký vliv má přítomnost spodního prádla na subjektivní míru pohodlí a rázem zjišťuji, že velký. Všechna ta pyžamová vzdušnost a pocity lehkosti jsou ty tam. Když doma spíte v pyžamu, taky pod ním přece nemáte trenky, že ne?\nTedy, já bych to v těch trenkách do Las Vegas asi i vydržel, ale rozhodně se mi nechce celou cestu snášet výčitky toho chlapa uvnitř, co mě pořád oslovuje vole. Ten by mi dal! A tak mi nezbývá, než poníženě vyndat zase bačkory z přihrádky, obout si je, vstát a jít znovu na záchůdek ty trenky si svlíknout. Protože co nemám v hlavě, to musím mít v nohách. A tak se zvednu a odcházím směr taneční parket, tam se otočím a pak tiše vklouznu na záchod. Zamknu za sebou, bez jakéhokoliv dalšího váhání provedu jeden velký, ostrý striptýz – a ano, v bačkorách to jde o mnoho snáz – no a potom si kalhoty od pyžama znovu obléknu a podívám se na sebe do zrcadla:\n28.jpg (31.68 KiB) Zobrazeno 1882 x\nNé, dělám si samozřejmě srandu. Takové pyžamo já nemám. Na vojně jsem sice v přesně takovém erárním pyžamu spal několik set nocí, ale pak jsem ho s gustem zase vrátil státu a od té doby již ve žlutých pyžamech spát odmítám. Mé dnešní pyžamo je tmavě modré a na rozdíl od herce Jiřího Kopty, kterého vidíte na fotce, já zatím pořád ještě žiju. I když mám mnohem méně vlasů. Taková je realita dneška.\nTrenky jen tak smotám, strašně nenápadně si je strčím z boku pod pyžamo a tam je zlehka přidržuji levou rukou, aby nespadly na zem. To by mělo stačit. Trenky takto odnesu až ke svému místu a tam je hodím do jedné z podokenních přihrádek. To je celé a dýl už bych se na hajzlu zdržovat neměl, jinak prošvihnu aperitiv.\nPrudkým trhnutím odjistím dveře od hajzlu a rozrazím je, přičemž až do této chvíle jsem si myslel, že vyvalit oči až k vypadnutí umí fakt jenom černoši. Omyl. Jak jsem totiž ty dveře rozrazil, stála tam.\nA to byste měli vidět, jak jsem se u toho tvářil. Tohle jsem fakt nečekal. Tedy ona tam ta letuška jen tak nestála. Ona jela kolem s vozíkem plným aperitivů a já rozrazil dveře přesně v tom okamžiku, kdy vozík už projel a letuška svým tělem právě míjela dveře od hajzlu. Na milimetr přesně. Mě se takové věci prostě stávají. Nevím sice proč, ale stávají se.\nLetuška se rozražených dveří lekla div si neuprdla – promiňte - v tom úleku udělala půlkrok vzad a ještě u toho stihla vykřiknout ááá. Potom jakž takž znovu popadla balanc, přičemž se chytila pravou rukou za své levé ňadro a ihned se na mě obrátila s výčitkou: „You scared me!“ Tak to jsem nechtěl. To jsem přesně nechtěl, abych takhle v pyžamu – pod kterým jsem na ostro – musel řešit nějaký větší potíže. A zrovna s letuškou! „Ona to na tobě pozná, vole“ řekl on. No jo vlastně. Letušky a ty jejich rentgenové oči... začínám rudnout v obličeji. Vždyť ona letuška přeci pozná, že na sobě nemám trenky. Ona pozná, co jsem na tom záchodě právě dělal, protože letušky na cestujících vidí úplně to samé, co na cestujících vidíme my prodejci – tedy všechno. A tak rychle zvednu pravou ruku k obličeji a začnu s ní na letušku dělat posunky a chytat se za nos, jako že já nic, že já český muzikant.\nAle to je jen takový marný pokus...\nOna totiž doopravdy existuje jakási vyšší síla, která ovládá veškerý pozemní i letový personál po celém světě. A právě tato mocná síla právě teď postrčila letušku, aby se zcela bezdůvodně podívala chlapovi stojícímu v záchodových dveřích do pasu. Tedy tam, kde svírám z boku pod pyžamem smotané trenky. Dělají tam takovou malou nepřirozenou bouli a já si tam tu bouli přidržuji rukou. A ne letuško, já si tam tou rukou nepřidržuji ruční granát, pistoli ráže 9 milimetrů a dokonce ani vystřelovací nůž ne. A ano, přesně jak tušíš, tak to pod tím pyžamem jsou trenky, letuško. Trenky, které jsem si právě teď na záchodě svlíknul a pod tím pyžamem, které na mě vidíš, jsem úplně n.a.h.ý.\nEvidentně ano. Letuška není dnešní, ani slepá, takže jak uviděla to, co uvidět neměla, přestala se smát, pohledem se svezla po dveřích záchoda až někam ke stropu a pak už jen bez dalšího drcla do svého vozíku a odkráčela uličkou.\n„Tohle se ti nepovedlo, vole“ řekl on. To teda ne. Měl jsem si s sebou samozřejmě vzít černou igelitku a ty trenky odnést v ní, ale tyhle praktické organizační věci mi můj vnitřní hlas už dávno nepřipomíná. To ho ani nenapadne. Nicméně s posměškem, to on vždycky přispěchá hned. To mi naservíruje bez váhání.\nNo, ale co nadělám. Vracím se se sklopenýma ušima na místo 64A, tam se posadím a prsty prohrábnu své zbylé vlasy, přičemž rukou zajedu až někam do týla. Do prdele. Tak, a teď mám zde, na horní palubě Boeingu 747-436 z ostudy kabát. A pěkně hned na začátku. To jsem si to představoval teda jinak, když jsem si tu letenku kupoval. Ale víte, co by mě fakt zajímalo? Jestli Sam Chui nosí v letadlech pod pyžamem trenky, anebo jestli to má hozené stejně jako já. Bez trenek. A kdybych věděl, že on to dělá stejně jako já – že se na záchodech svlíká do naha – to by můj šrám na duši docela vyléčilo. On tedy Sam Chui trenky určitě nenosí, on je spíš ten typ na slipy, ale jestli chodí v letadlech spát pod pyžamem bez, to už se z jeho fotek opravdu vyčíst nedá. A tak kdybyste Sama někde ve světě potkali, prosím, zkuste se ho zeptat. Už kvůli mně. Opravdu moc, moc by mi to pomohlo...\nAle pro tento okamžik mi ale nezbývá, než se se svou ostudou smířit. Než jí celou pěkně spolknout. Jednu velkou, hořkou lžíci. Ale zklamání se směj, do práce se dej, nebo jak to bylo v té písničce. „Anebo to přechlastej, vole“ řekne on. A to je vlastně také řešení. U starších mužů ostatně docela oblíbené. A já to tak asi udělám. Ale napřed si sklopím svou trnož, natáhnu si nohy a … ono to všechno možná přeci jen stálo za to. Nyní mám pohodlí mnohem větší. Radikálně větší!\n.. i výhled na Rolls Royce tu mám.\nA obrazovka IFE, i když zde na klasikách je ještě ta původní, předpotopní, tak ona přesto ukazuje správně. A v „z“ sedačce a s tím výklopným taburetem, bez trenek a v ponožkách, to by v tom byl čert, abych se do Las Vegas nedoškobrtal. A když to vezmu globálně, nic lepšího jsem pro sebe vlastně ani udělat nemoh:\nPak andílci rozdávají horké ručníčky, které ale já zásadně nefotím, protože mi to přijde pornografické a pak je čas rozmyslet se, jak to bude s obědem. Ale to není nikterak složité. Na výběr máme celkem ze čtyř možností, z čehož biftek upražený v horkovzdušné troubě si nechci ani představovat, rizota jsem cítím syt ještě z dob svého závodního stravování – a ta nová, cizokrajná risotta vypadají všechna jak kočičí zvratky - no a salát, to přeci není žádný oběd pro chlapa. A protože na filé s kaší jsem se zatím vždy v životě těšil, dám si ho i dnes. A je to. Má volba navíc letušku evidentně potěší a já jí podezírám, že to její potěšení plyne z toho, že všechna ostatní jídla jí už došla. I to se v dnešní nové době stává.\nNo a potom k řadě 64 přicouvá i s aperitivním vozíkem ta moje „rentgenová“ letuška. Co si prý dám k pití. A já si dám si šampus a ne, vůbec se před letuškou nestydím, že na sobě nemám trenky. Nebo se tak alespoň snažím tvářit. Mám před sebou další přípitek dne, i když teď si rychle nemohu vzpomenout, kolikátý už. No a protože šampaňské jsem zatím vždy pil buď jen s vodkou, anebo s redbulem, poprosím letušku, ať mi do sklenice cintne trochu té červené omáčky créme de cassis. To jsem zatím ještě nikdy v životě nezkusil. A tak dostanu s šampaňské s tyčkou:\nJaké že to je? No nic moc, ale hlavně jsem zklamaný z oříšků. Tohle, co vidíte, to je přesně ta nová, dnešní doba - žádná úhledná mistička, nic není horké. Tady máš pytlík, ty prémiovej plebsi, a roztrhni si ho sám. Ne, opravdu nechápu, proč při všem tom cateringu, který se musí naložit - jen toho skla kolik vezeme – a misky na oříšky nejsou?\nAle však ono zase není tak zle. Na některých delších dálkových letech British Airways se totiž podle předpisů podávají hned dva aperitivy. A tento předpis, v dnešní době nevídaný, se naštěstí týká i mého letu do Vegas. Tento let je dostatečně dlouhý a z Londýna odlétá v té správné denní době. Letuška se mě už ale na nic neptá. Jen přijede s vozíkem, a nataženým palcem a ukazováčkem, které si naklopí k ústům, mi z uličky naznačí chlasty chlasty. Ó ano, jistě. Do druhé nohy si dám růžové Castelnau. Ale protože to ani já neumím vyslovit, omezím se jen na konstatování „pink šempejn“.\nA aby nedošlo k nějakém nedorozumění, znovu opakuji, že pytlovitý tvar ponožek mají na svědomí British Airways Plc, PO Box 365, Harmondsworth, UB7 0GB, England, kdyby se vám něco nelíbilo. Protože ty ponožky jsem od nich dostal darem. Bez výběru.\nA jako je to u British Airways již obvyklé, první servis trvá neskutečně dlouho. Nevím proč tomu tak je, ale teprve až když jsme zde:\n.. přistane mi na stole toto:\nArabský mladík na 64B se sice okamžitě pustí do jídla, bez váhání a přímo mně před očima, ale já bych si na to přeci jen s dovolením zatáhnul ten divider. A tak ho prostředníčkem levé ruky vytáhnu za rantl až do polohy zataženo a pak chci rozbalit svůj příbor, když tu se divider se šíleným lomozem zase zřítí dolů. Arab se na mě podívá a s plnými ústy řekne „Sorry“. Pak kdesi nahoře, na skořepině sedadla úplně zeshora, nahmátne příslušný čudlík a divider se začne zvedat sám. Ono to stínítko má servo! Ztrácející se hlavě za stínítkem už stačím říct jen „Aha“.\n.. a zase jsem za blbce.\nVždyť ten divider se tu zatahuje čudlíkem! Ale čudlíkem, který z místa cestujícího není vůbec vidět! Dokonalá past na české světáky, nicméně dolů, to už se zástěnka může stlačit rukou. Ale tohle sem fakt nevěděl. Já totiž Club World na vlastní kůži zažil naposledy v době, když byl ještě mezi sedadly jako divider jen obyčejný plátěný „vějíř“. A ten se zatahoval fakt ručně.\nNaposledy upravil(a) prodejce dne 16. 07. 2016, 21:10, celkem upraveno 2 x.\nPříspěvekod prodejce » 16. 07. 2016, 20:05\nNo, ale nebudu to už zdržovat. Já moc dobře vím – a vy to víte taky – co zde na fóru máte ze všeho nejraději. Tvrdé gastroporno. No jen si to přiznejte. Čím tvrdší, tím lepší. A vůbec nejvíc vás vždy rajcuje nízká hloubka ostrosti:\nZa špínu v másle si můžu sám.\n.. a teď budeme chvíli čekat na filé ..\n.. které vypadá v detailu takto:\nVzdálenost od aperitivu k dojezení hlavní chodu činí přesně 1 467 km. Ano, trvá to opravdu dlouho...\nA to nás čeká ještě dezert. Ze sladkého jsem si poručil banoffe, což pokud nejste světáci, tak asi nevíte, že je složenina slov banana a cofee. A k pití něco, co si doma rozhodně nikdy nekoupím – patnáctileté Drambuie. Rýmuje se to se slovem nutrie a je to i přesně tak sladké – však vy víte, co tím myslím. Tedy jedině s ledem...\nA co si dá můj soused? Letuška si k němu dřepne na bobek a vysvětlí mu, že pro něj má buď výběr anglických sýrů, anebo to banofee. Můj kolega se v poloze pololežmo velmi dlouze zamyslí a pak zavrtí hlavou, u čehož i zavře oči. Ne, on si nedá nic. Ne, opravdu si nic nedá! Letuška si zase stoupne, odbrzdí vozík a udělá krok v před. Mladík se ale najednou probere, z pololehu se bleskurychle předkloní a odcházející letušce v poslední chvíli zaťuká prstem na záda. Letuška se otočí. „Nemáte nějaký sýr?“ zeptá se mladík a tváří se toho, jako že to myslí opravdu vážně. Ne, tak ty ses teda v Evropě nenarodil, chlapče... anebo snad jedině v Itálii. Ony některé národnosti totiž tyhle komunikační osery, tzv. hraní si na blbečky, opravdu dělají. Nejvíc třeba právě Italové - a já jsem ani za všechna ta léta nepochopil, co to jako má znamenat. Jestli to snad má být jako vtipné, anebo jestli tím tu letušku balil, anebo zda to má ještě nějaký jiný, pro nás bělochy skrytý kulturní význam, no ale v každém případě mě s tím tydle přičmoudlíci všichni šíleně serou. A tak silou mačkám tajné tlačítko od divideru, protože na tohle teda dneska opravdu nejsem zvědavej..\nNo a pak už se zase jen čeká... a čeká a čeká a tácu s bordelem se zbavím až zde:\nPotom ještě nafasujeme vody...\n.. a přichází ta nejhorší fáze všech transatlantických letů – Grónsko. A pak to nic, co je hned za ním. Mrtvé místo, mrtvý čas. Chvíle, kdy člověka přepadají myšlenky, že vlastně letěl už dost dlouho na to, aby se pomalu mohlo začít přistávat, ale ono ouha - to byla zatím jen první půlka. A ta druhá, mnohem, mnohem delší polovina letu cestujícího teprve čeká. Nohy pomalu otékají, nuda na padnutí a vkrádá se spánkové koma, které ale se spaním nemá vůbec nic společného.\nA právě tenhle mezičas uprostřed ničeho, to je právě ten můj čas. Čas k loučení. Obuju si pantofle, vypotácím se ze svého místa a po opuštěných schodech sejdu dolů, do Club Kitchen, což je vlastně jen o jednu prosklenou lednici vylepšená galley. Servis v businessu skončil před chvilkou a tedy zde, v „kitchen“, zatím ještě nikdo z cesťáků nezevluje a v lednici a všude okolo ní se povaluje čerstvě vyskládaný junk food. Ale kvůli němu jsem nepřišel. Mě tu zajímají okna. Tedy spíše okénka ve dveřích letadla. Ta z obou stran vpouštějí do jinak potemnělé kuchyně ostré polární světlo. Já tedy nevvím, zda jsou to oficiálně okna, anebo už průzory, ale za mých starých dobrých časů, když se na letišti měly otevřít dveře letadla zvenčí, tak se na to okénko ve dveřích zaťukalo a pak se do něj koukalo zblízka, jestli se zevnitř objeví ruka se zvednutým palcem. No a když se vevnitř tohle gesto objevilo, znamenalo to, že letuška už zajistila skluz a dveře je možno push a pull zvenčí otevřít.\nJestli se to takhle dělá pořád,to opravdu netuším, ale já zrovna těmahle okýnkama za letu strašně rád koukám. Nevím proč. Svět z nich prostě vypadá takový hezčí.\nNasadím si sluneční brýle – ty jsem tentokrát nezapoměl – a skrz to okýnko se dívám na pomalu ubíhající ledovce. Táhnou se až kamsi k obzoru. To je přesně to správné místo. Místo, kde hodlám odložit svou tíhu. Jen tato krajina je dostatečně lhostejná na to, aby zvládla spolykat úplně všechno. Ty tuny CO2, co tady teď rozprašujeme a i moje vlastní vzpomínky, které já už konečně potřebuji zapomenout.\nOpřu se oběma rukama o dveře, stejně jako Zdeněk Svěrák, nakloním se k okénku co nejblíž a napadne mě, co by se asi stalo, kdyby ty dveře teď vypadly z pantů. Jak by to asi zamotalo hlavu budoucím generacím. Z letadla by mě to vyfouklo, vítr by mi zul moje bačkory a někdy za pár tisíc let by polární expedice vedená Čechem Karlem Němcem našla do tajícího ledu zaraženého neandrtálce. Neandrtálce někdy z konce ropné éry, co chodil po Grónsku v pyžamu, bos a pak si z ničeho nic zlomil vaz. To bych byl záhada. Úplně už se vidím vycpaný v muzeu, s popiskem někde u kolen. A snad ke mně byl můj taxidermista i schovívavý a vycpal by mě nakročeného, s rukou ukazující někam v dál. Abych v tom muzeu nestál jako tvrdý y.\nJen škoda, že bych si popisek pod sebou nemohl napsat sám...\nNo nic. Do vedlejší kabiny vidět není, záclonky jsou hermeticky zalepené – však vy víte proč - a tak si na svou poslední cestu do upperdecku vezmu z ledničky jednu vodu a znovu vyšlapu všech čtrnáct schodů. S vědomím, že tentokrát je to ale vážně naposledy.\nNahoře, v přední části upperdecku, právě začal předdovolenkový mejdan. Všichni mezinárodní stags si tam po večeři posedali a poklekali do jednoho hloučku a teď do sebe klopí v družném hovoru jeden erární šampus za druhým. Však tohle letadlo letí do Las Vegas!\nAle to se mě naštěstí vůbec netýká.\nTrochu zabojuju se vzpurnou trnoží, než se mi jí podaří úplně sklopit, potom své tělo uvedu do horizontální polohy a co se bude dít v několika následujících hodinách, to už je zcela soukromé.\nTedy mě prosím omluvte.\nNaposledy upravil(a) prodejce dne 16. 07. 2016, 20:59, celkem upraveno 1 x.\nPříspěvekod micaello » 16. 07. 2016, 20:18\nTony Smoke, myslím, že mohu gratulovat\nRe: Letní soutěž o letenku v business class\nPříspěvekod Fabo » 16. 07. 2016, 20:30\nprodejce píše: Od této chvíle můžete do tohoto diskuzního vlákna posílat své odpovědi na výše položenou soutěžní otázku a to nejpozději\ndo soboty 16.7.2016 do 19:59 hod. !\nDo prdele prace. Ja vedel ze mi to ujde\nedit: tedy popravde, do prdele dovolena.\nMikroreport: Taxikem to mam na letiste porad blizko. Koupaci do Bojkovic porad neumi rozeznat pred rozsvicenim checkin do Bojkovic od checkinu do Istanbulu (Bojkovice fakt nemaj business class a priority checkin). V Kosickem salonku porad funguje poukaz za 19 s kuponem na nakup do duty free v hodnote 14, a brigadnici porad tukaji do terminalu misto 19.00 00.19. Travel servis SK t.c. podava off-brand Tatranku, krabku dzusu Zeus a bonpar pred klesanim. V Bojkovicich maj novy priletak, pripraveny na Schengen.\nLetní soutěž o letenku v business class - vyhlášení výsledků\nPříspěvekod prodejce » 16. 07. 2016, 20:42\nA nyní je to oficiální. Po schválení Adminem vyhlašuji vítěze letní soutěže Airways.cz\nSprávná odpověď zní a letenku v business třídě do Londýna získává autor následujícího soutěžního příspěvku:\nTony Smoke 14. 07. 2016 ve 20:35 píše:\nKreativní myšlení + jedno slovo = výhra kapse! Gratulujeme do Vídně uživateli Tony Smoke!!!\nLetenka je výherci k dispozici již v těchto okamžicích a já připomínám, že podmínkou výhry je sepsání tripreportu z uskutečněného letu\nDěkujeme samozřejmě také všem tipujícím za jejich účast v soutěži a za - mnohdy okouzlující - tipy!\nZvláštní dík patří T. Hamplovi za jeho vklad do soutěže a také za jeho čas, který přípravám soutěže věnoval.\nPříspěvekod Airways.cz » 16. 07. 2016, 20:57\nPříspěvekod Fabo » 16. 07. 2016, 21:38\nJo a toho Sama Chuie bych se snad i zeptal, ale myslim, ze to bude lepsi, kdyz to udela cocik. Treba natoci i klip, s tou novou kamerou.\nRe: RE: Letní soutěž o letenku v business class - vyhlášení výsledků\nPříspěvekod Tony Smoke » 17. 07. 2016, 02:11\nprodejce píše: A nyní je to oficiální. Po schválení Adminem vyhlašuji vítěze letní soutěže Airways.cz\nWaaaaauuu, tak toto som vazne necakal. Vsetky odpovede boli skvele a davali zmysel, takze pomyslenie na vyhru bolo len v rovine vlhkych snov\nSom velmi rad, ze pan Prodejce cestuje stylovo, co mi pomohlo s mojou odpovedou.\nDakujem adminovi aj prodejcovi za skvelu sutaz a cestne pionierske, ze trip report napisem!\nPříspěvekod cocik » 17. 07. 2016, 05:55\nJa jsem hrozne rad, ze prisla v nejakem trip reportu problematika pyzama na pretres. Mam totiz nejaky dusevni blok a pyzamo v letadle odmitam nosit, i kdyz mi ho v jednicce dost casto nuti. Je to asi nejaka fobie, stejne jako se lidi boji pavouku, mysi nebo treba zodpovednosti.\nCoz me privadi k tomu, jak jsem pred dvema mesici letel ZRH-PVG v jednicce Swiss. Protoze jsem prase a pankac, tak jsem se noc pred tim zapomnel v Tretter's a Kozicce (ano, pripadal jsem si tam nepatricne, protoze nejsem politicky namestek na ministerstvu vnitra ani nehraju prave kridlo ve treti lajne Sparty), a nastupoval jsem do letadla s naprosto prisernou kocovinou. Jenze zatimco v economy nebo businessu by takova kocovina a hodne "zmackany" stav cestujiciho budily pohorseni, ve first se to prechazi s pochopenim a usmevem coby drobny aristokraticky poklesek. Chapavy personal mi tak nosil vodu se susenkami a jenom decentne rozlozil postel s pripravenym pyzamem na sedacku pres ulicku, pokud bych nahodou byl ve stavu, kdy bych byl schopny presunu (nemusim asi dodavat, ze jsem nebyl).\nMozna bych mel napsat nejaky pruvodce letanim s kocovinou...\nPříspěvekod Tonda 2 » 17. 07. 2016, 13:32\nPříspěvekod whiskey » 17. 07. 2016, 16:33\ncocik píše: Ja jsem hrozne rad, ze prisla v nejakem trip reportu problematika pyzama na pretres. Mam totiz nejaky dusevni blok a pyzamo v letadle odmitam nosit, i kdyz mi ho v jednicce dost casto nuti. Je to asi nejaka fobie, stejne jako se lidi boji pavouku, mysi nebo treba zodpovednosti.\nja mam celkom rad luftwaffe pyzama. Fajne je, ze ich cas od casu obmienaju, tak to nema taky ten uniformny pocit...\nPříspěvekod prodejce » 17. 07. 2016, 17:11\nA jak to máš hozené? Dole s nebo bez?\nPříspěvekod flyingblue » 17. 07. 2016, 19:18\nTony Smoke píše: Vsetky odpovede boli skvele a davali zmysel, takze pomyslenie na vyhru bolo len v rovine vlhkych snov\nfoto NENI treba\nPříspěvekod prodejce » 18. 07. 2016, 19:10\nrpet píše: solvina v kanceláři? to tam bokem prodáváš použitý olejový filtry?\nDivím se, že zrovna na semiodborném fóru musím připomínat, že letenky jsou špinavý byznys...\nPříspěvekod prodejce » 18. 07. 2016, 19:16\nZulu Charlie píše: A Sean Connery v roli Prodejce ..... Oscar je jistý !!!\nKe mě typově spíš odpovídá Danny DeVito:


Opel Zafira OPC - Obývák na útěku ~ CZECHMAG\nHOME Tech Auta Opel Zafira OPC – Obývák na útěku\nZkratka OPC znamená Opel Performance Center. Zaměstnanci tohoto institutu mají za úkol vzít běžné auto, nabarvit ho na modro, dodat mu bodykit, rozumně snížit, použít výkonný motor a opatřit nálepkou OPC. Jenže brzy přišel úkol upravit i obývák na útěku.\nKaroserie, vzhled, design\nPři pohledu na první generaci vozu Zafira OPC, která se vyráběla od roku 2001 do roku 2005, je hned jasné, že jde o plnohodnotné MPV, má 7 míst, spoustu prostoru a je velice variabilní. Vybrat jste si mohli ze čtyř prémiových barev a to černá, červená, stříbrná, ale hlavně perleťová Ardenská modrá, barva tak unikátní, že i dnes je jako ojetina výrazně cennější než ostatní OPC Zafiry. Nejtěžší úkol však byl, jak z rodinného obýváku udělat sportovní apartmán na kolech, který se v zatáčce nebude chovat jako podnapilý traktorista a na stovku akceleruje za 8.2 vteřiny.\nŘešení se ukrývá pod kapotou. Benzínový dvoulitrový čtyřválec, přeplňovaný turbodmychadlem, je nadopovaný výkonem 192 koňských sil a později dostal ještě o 8 koní navíc. Převodovka má 5 stupňů, takže na dálnici vám 6tka bude citelně chybět. Výhodou je však 250 Nm točivého momentu, který je k dispozici v 1950 otáčkách, čili motor táhne hned “odspoda” a není potřeba jej při ekonomické jízdě vytáčet, s lehkou nohou se dá jet za 7.5 litrů na sto kilometrů. Hříšné však je nevyužít potenciál motoru, od 2500 otáček začíná totiž turbodmychadlo dávat to nejlepší, co umí, takže při takovýchto automobilových radovánkách začíná spotřeba na 15 litrech na sto a strmě stoupá, protože maximální rychlost je 220 km/h.\nPředem je třeba si uvědomit, že se jedná v podstatě o malou dodávku, takže zvýšený posez a hmotnost 1540 kg by v běžném autě typu MPV v ostré zatáčce způsobilo nechtěné vystoupení cestujících zavřenými dveřmi, proto tady byl nasazen snížený podvozek, 17 palcová litá kola doplněna o ESP a kontrolu trakce, ovšem stále je třeba počítat s jiným rozložením hmotnosti než u ryze sportovních “břichoplazů.” Citlivost brzd je tu taková, že do půlky nic a od půlky již silně brzdí, na to je třeba si zvyknout. Tvrdší podvozek o sobě sice dá znát, ale stále si zachovává dobrou úroveň komfortu, díky zvýšenému posezu a tedy dobrému výhledu z vozidla je potom radost na okreskách pořádně řezat zatáčky. Nicméně fyzikální zákony tady platí stejně a vzhledem k horšímu výhledu šikmo vpřed díky širokým A sloupkům, vyšší hmotnosti a tomu, že podvozek nemá pokročilé konstrukční prvky, je do určité míry limitovaný, protože nedotáčivostí trpí všechna vozidla s pohonem předních kol.\nKromě velké variability jsou tu odkládací prostory na nápoje nebo všemožné přihrádky. U OPC verze byste asi čekali sportovní interiér, nicméně je až na pár výjimek stejný jako u sériové Zafiry. Jednou z nich jsou RECARO sedačky s pohodlným bočním vedením, sportovní volant s příjemnými bicepsy, sportovní pedály, hliníková hlavice řadicí páky a bílé budíky s logem OPC. V příplatku nechyběla automatická klimatizace, barevná navigace i xenonové světlomety. O bezpečnost se tu ještě stará systém ABS a 6 airbagů. Abych nepřišel o nohy, je tu technologie, co při nárazu uvolní pedály směrem ode mě.\nVelmi ale velmi užitečnou věcí je tu stropní DVD přehrávač, ke kterému jsou dodávány i bezdrátová sluchátka a dálkové ovládání, takže zabavit děti při delší cestě není problém, výdechy ventilace jsou vedeny i dozadu a zadní okna opatřeny dětskou bezpečnostní pojistkou, s autosedačkou se Zafira taky kamarádí a dalším plusem jsou 2 místa navíc zapuštěná v podlaze zavazadlového prostoru, takže odveze celkem 7 pasažérů, ovšem ony zadní sedačky jsou spíše nouzové nebo pro děti. 2. a 3. řadu sedadel lze sklopit úplně do roviny, proto případné přespání ve voze nebo převoz objemnějších věcí není problém.\nChcete-li zkombinovat rodinný vůz, sportovní auto, malou dodávku, klimatizované kino a pohodlné posezení, máte možnost vše mít v kompaktním balíčku od OPELu, který se jmenuje ZAFIRA A OPC. Stále má svoji exkluzivitu, na benzínkách zaujme a na silnicích překvapí. Servis je nákladnější než u běžných ZAFIR, i cena ojetiny je stále přes 100.000 Kč, za svoje peníze však získáte obývák na útěku, co umí 220 km/h, ale zároveň pohodlně a ekonomicky odvést děti do školy a Vás do práce.\nNa evropské poměry se jedná o exotické auto oděné do konvenčního kabátu, které však umí přinést i spoustu radosti.\nObývák na útěku


neděle 25.11. 2007,\nNávrhy USA na spolupráci v protiraketové obraně Rusko neuspokojily\nStávka ve francouzské železniční a v pařížské městské dopravě skončila\nV přímém přenosu došlo k totálnímu rozkolu mezi Kuchtovou, Tichým a Bursíkem\nDvě poslankyně SZ rozmýšlejí podporu rozpočtu, Zubová možná nedá důvěru vládě\nČSSD tvrdí, že miliardy na školství lze získat zrušením porcování medvěda a úsporami\nKvůli Křišťálové noci byly podány žaloby na policii, na Béma a na Blažka\nŽalobce navrhl pro exministra Mlynáře a jeho dva kolegy podmínku\nV Brně začal třídenní sjezd České lékařské komory\nPočasí v Praze: zataženo, bez srážek, chladno\nNeslaný nemastný sněm ODS ukázal na "prioritu" této strany: hlavně aby se Václav Klaus udržel na Hradě. Apeloval na poslnce ODS, aby Klause podpořili - což je ostatně hotová věc (do té míry, pokud je volba tajná). Většinově schválený návrh Miroslavy Němcové, aby ODS "otevřela diskusi" o podpoře Klause diskusi s koaličními lidovci a zelenými také není světaborný, jelikož tuto "diskusi" (tedy přemlouvání a obchod) ODS otevřít nejen musí, ale už dávno otevřela. Doposud bez viditelných důsledků, protože zelení chtějí Švejnara a lidovci, jak je jejich zvykem, kličkují. K tlomuj pravdu podstatnému, tedy k "eurosmlouvě" sněm žádný zásadní dokument nevydal a problém spolupráce s komunisty zaetl pod koberec. Zákaz platí, ale porušení bude hodnotit ten, kdo ho porušil, už ne "výkonná rada", to je řešení hodné krále Šalamouna a osvědčuje, že i v ODS existují bystré hlavy.\nV sobotu večer, kdy toto píši, ODS ještě neskončila sněmování. Premiér hrozí demisí, pokud ODS odmítne eurosmlouvu. ODS systematicky a dlouhodobě podkopávala důvěru v evropskou spolupráci a kreslila svým stoupencům obraz "Bruselu" v konturách jakéhosi neobolševismu. "Bruselský socialismus", to je po hospodách předávaný žvást, přičemž na jeho vzniku má ODS lví podíl. A teď najednou teče do bot a Topolánek musí prosit své spolustraníky, aby pustili z hlavy všechno to, co jim tam on a Klaus a Zahradil a další vtloukali.\nKdyby nešlo o stát a šlo jen o tyto šašky, bylo by to k popukání. Bohužel jde o nás. Mimo jiné, už prokaučovali rozumný termín přístupu k eurozóně - přičemž česká ekonomika na eurozóně přímo závisí a čím dál víc firem už teď přechází na "počítání v eurech". Teď se i sám Topolánek děsí toho, co by se stalo, kdyby sněm jeho strany v této linii pokračoval. Jak snadné by to bylo řešení - volit sociální demokracii. Nebýt Paroubka, nebýt Zaorálka, nebýt Grosse, nebýt...\nNejlepší by bylo nebýt - v této zemi politických mátoh.\nKomentář ze soboty\nNa sobotním sněmu nepůjde ani o Topolánkovo křeslo, ani o osud koalice, půjde v něm "jen" o osud ODS. Přitom to bude sněm miniaturizovaný do velikosti hrášku. Jednat se na něm bude o dvou důležitých věcech: jak to má být se spoluprací s komunisty na místní úrovni a jak to bude s postojem vůči revidované euroústavě.\nTa první otázka je jasná. Klaus se bez podpory komunistů na Hrad nevrátí v druhém volebním období. Zrušení embarga je ten nejmenší úplatek, který si může ODS dopřát, aby svého guru dostala na vrcholný post ve státě. Jinak hrozí nebezpečí, že tam bude někdo jiný, nedejbože Jan Švejnar. Ten sice je v totálním střetu zájmů, když je účastníkem multimiliardového sporu s českým státem, ale to v Absurdistánu zřejmě nikomu nevadí. takže si může dovolit hrozit, že si posvítí na švýcarské konto ODS, pokud se na Hrad dostane. To už stojí za ústupek komunistům, tím spíš, že na regionální úrovni spolupráce s nimi vždycky fungovala.\nHorší je to s tou evropskou smlouvou. To je čistě praktická věc. Voliči ODS unijní myšlenku podporují (jakkoli jsou nahlodáni systematickou ideologickou masáží modrých euroskeptiků). Ekonomika je z větší části napojena na EU, tam směřuje její vývoz a vývoz je základem rostoucího bohatství. Bojkotování přechodu na euro je vnímáno jako velký ekonomický handicap. Euroskepticismus coby osobní sport Václava Klause začíná být pro republiku příliš drahý koníček a pokud by ČR jako jediná měla chystanou smlouvu sabotovat, mělo by to fatální důsledky. Což českému furiantovi nemusí zas tak moc vadit, on se vrhnul už do nejednoho národního flámu, ze kterého bolela hlava po desítky let!\nJAK ŽIVOT JDE: Beseda ve škole\nČas od času se spisovatel setkává se čtenáři. Je to zpravidla příjemný zážitek - autor s potěšením zjistí, že se občas najdou živí lidé s nohama, rukama a hlavou na krku, kteří snad dokonce i četli nějakou jeho knihu!\nMoje poslední beseda byla výjimečná v tom smyslu, že měla být s dětmi. Řekl jsem si, proč ne, tihle kluci čtou sci-fi, porozprávím s nimi o kolonizaci Měsíce a o čtení myšlenek a podobných poutavých tématech. Pak se ukázalo, že jde o žáčky páté třídy obecné.\nMůjtytondo, já nikdy nic pro tak malé děti nenapsal! O čem si s nimi budu povídat? Vyzout se nešlo, ono to bylo spojené s dalšími aktivitami a slávami, zkrátka, nejel jsme v tom sám. Tak jsem si řekl, dobrá, přijdeš a budeš jim vyprávět o Africe a o zvířátkách, o tom, jak mi vlezl do auta pavián a sežral tam pytlík burských oříšků a jak na mě vrčel lachtan na Mysu Dobré naděje a jak jsem se ztratil v mraku na Tabulové hoře.\nOK. Beseda začala, místnost plná malinkých dětiček, upíraly na mě svoje nevinné oči, v nichž ještě dozníval vjem rozčtvrcených mrtvol (jak hrály o přestávce počítačovou hru) a paní učitelka je vyzvala, aby se ptaly.\n"Tak se ptejte, děti! Pan spisovatel vám bude zajímavě povídat. Třeba o tom, že má doma pejska."\nPřihlásila se holčička. Učitelka se raduje:\n"To je naše Maruška. Tak copak tě zajímá, Maruško?"\nNačež se Maruška ptá:\n"Pane Neff, a kdy se oženíte s Ljubou Krbovou?"


Denisa Augustínová o humanitě - Magna.org\n24.5.2018 | Zprávy\nCo prožila za poslední měsíce? „Byla jsem na syrské hranici, chystáme se stavět další nemocnici pro oběti sexuálního násilí v Kambodži, kde jsou aktuálně alarmující čísla případů domácího násilí jako následek nevyřešených traumat z minulosti, v Libanonu řešíme mobilní kliniky v souvislosti s vysídlováním utečenců, v Kongu pokračujeme s pomocí lidem s podvýživou a obětem znásilňování,“ říká zakladatelka organizace Magna a máma dvou dcer, Zary a Ambry, která křižuje nejchudší oblasti světa a jejíž rodinné soužití jí vychází podle aktuálních katastrof.\nJakou vlastnost, co v sobě musí člověk mít, aby pomáhal nejen penězi, ale aby udělal ten krok směrem k pomoci přímo v místech postižených přírodní nebo humanitární katastrofou, ve válečných či rizikových oblastech. Musí mít snížený pud sebezáchovy? Musí být ochotný vzdát se svého pohodlí?\nDenisa Augustínová: Naštěstí ne každý může vyjet. Spousta lidí si myslí, že pomáhání je ta nejlehčí věc na světě, ale já tvrdím, ona je to naopak jedna z těch nejtěžších! Je třeba respektovat, co daná lokalita, země potřebuje, musí to být efektivní a zodpovědné vzhledem k dárcům, donátorům. Nestačí mít jen dobrý úmysl, potřebujete být navýsost profesionální a mít tým – a to už za roky existence s Magnou máme.\nHB: Jaký musí být humanitární pracovník?\nDA: V první řadě musí mít obrovský rozhled a rozumět své profesi – jsme nezávislá zdravotnická organizace, takže většinou se jedná o zdravotníky, psychology plus lidi zajišťující logistiku a administrativu. A byť jsme organizace apolitická, je třeba se v politické situaci, v krizi vyznat, vědět, čemu se vyhýbat, znát bezpečnostní rizika.\nHB: Takže je potřeba i odvaha…\nDA: ...a tolerance. Denně se setkáváme s mnoha netolerantními lidmi a vidíme spoustu nepěkných věcí a násilí. I proto je třeba mít také vysokou míru soucitu – a to nejen k obětem, ale také k těm, kteří jsou za některou z forem zla zodpovědní.\nHB: Jak je možné soucítit s někým, kdo páchá jiným zlo?\nDA: Možná to je spíš než soucit pochopení.\nHB: Pochopení toho, proč konkrétní zlo vzniká? Vnímání všeho v souvislostech?\nDA: Většina agresorů obvykle na vlastní kůži zažila podobné zlo, které oni teď páchají na svých obětech. Je těžké soucítit. Učím se to každý den. Ale abych v tomto prostředí přežila, je právě tahle schopnost nezbytná. Neříkám, že to znamená, že násilí a zlo chápu. Nechápu. Mnoho projektů pomáhá obětem sexuálního násilí, hodně našich pacientů jsou děti. I proto je pochopení tak těžké. Ale snažíme se vidět, že i agresoři jsou součástí konfliktu a historie v daných lokalitách, kde prožili něco, co si dokážeme jen těžko představit.\nHB: Je běžné, že se touto vlastně misijní cestou vydá celá rodina, jako se stalo ve vašem případě, když jste v terénu ty i tvůj muž, děti vychováváte v Kambodži?\nDA: Většinou začne jednotlivec, který tak prožije jistý kus života, ve Francii je možné tento obor i studovat, takže je předpoklad vybrat si tohle poslání i jako jistý druh své „kariéry“, v Itálii nebo ve Španělsku je už obvyklé, že se lidé vydají touto cestou. A známe kupu kamarádů, kteří se se současným partnerem potkali na některé misi, založili rodinu a žijí podobným způsobem jako my. Samozřejmě je ale spousta těch, kteří když založí rodinu, stáhnou se zpátky. A třeba se snaží pomáhat z dálky.\nHB: Protože jste v tom s mužem (fotograf a výherce Czech Press Photo 2017 Martin Bandžák, který strávil část dětství v Zambii, kde rodiče pracovali jako lékaři, pozn. redakce), můžeš porovnat, kdo snáší tu psychickou zátěž hůř? Muži, kteří uvažují víc lineárně, nebo ženy s tím svým starostlivých, trochu mateřským přístupem?\nDA: Jsem přesvědčená, že zátěž je totožná, jen v jejím prožívání jsou rozdíly – muži si zážitky víc hromadí. Proto je důležité, aby své pocity častěji ventilovali, verbalizovali – ať už přes černý humor, nebo jakékoli jiné techniky. Všeobjímající mateřská náruč a ženské prožívání je jiné, ale zároveň je důležité, abyste byla schopná pragmaticky pokračovat podle zažitých kroků, abyste byla schopná pomoct, protože to poslední, co naši pacienti potřebují, je naše rozcitlivělost. Při krizi a velkém náporu pacientů, kteří prošli nějakým traumatem, by jim náš emocionální stres pouze prohluboval pocity beznaděje.\nHB: Ale co emocionální stres ex post?\nDA: Pak musíte mít zpracovanou techniku, jak vše prožité filtrovat\nHB: Nemáš noční můry?\nDA: Spíš ne. Neobjevují se často.\nHB: Změnilo tě těch intenzivních sedmnáct let s Magnou – byť jsi člověk, který podědil v genech sociální cítění po mámě sociální pracovnici a spravedlnost po tátovi soudním znalci?\nDA: Nevím, jestli mě to změnilo. Určitě mě to formovalo. Pořád ale říkám, že mi tahle práce dává víc, než dávám já jí. Pomoc druhému je největším darem, který dáváme sami sobě. Nedokážu ignorovat, co se děje. A vidět díky Magně změnu na daném místě a hned, mi dává pocit smysluplnosti mé práce.\nHB: Jaké jsou střety civilizací, které prožíváš při návratech z Asie, ze Sýrie, z Afriky do střední Evropy, kde ti najednou oblékneme šaty za desítky tisíc, nebo do New Yorku mezi úředníky rozhodujícími z blahobytu a relativního bezpečí?\nDA: Je podstatné zůstat ve spojení s místem, odkud pocházíme, abychom neviděli důležitost jen ve své práci. Proto rozhodně nepovažuji to, že se nechám před focením nalíčit a obléknete mi jiné a drahé oblečení, za malicherné. I kolegům říkám, že se nesmíme uchýlit ke klišé výrokům, že pokud nejde o záchranu života, je všechno ostatní nepodstatné. Ano, život je to nejdůležitější. A v každé části světa máme své problémy a každý z nich je nějakým způsobem důležitý v tom daném období, v té sekundě, na konkrétním místě, pro toho kterého člověka. Jiná věc však je, že si všímám stále častější ignorance, která pak vede k mnoha tragédiím. Syrský konflikt je dobrým precedensem, protože po dlouhých letech se absolutně porušuje mezinárodní humanitární právo, napadání nemocnic a humanitárních pracovníků nemá obdoby. A už se týká i Afghánistánu, Jižního Súdánu, Konga, Jemenu... Neinformovanost a vlastně i neangažovanost zbytku světa v tomto dění je pro mě něco skutečně strašidelného.\nHB: Jak reagují na to hrozné z dospělého světa vaše děti?\nDA: Dětem je pomoc jiným úplně přirozená. Nevnímají hranice. Jiné dítě strádá, tak mu pojďme pomoct.\nHB: Děti se ale také rády ptají proč. Proč se tohle děje? A musí být těžké vysvětlit zlo, a proč nejde zastavit!\nDA: Těžko vysvětlíte dítěti, proč existuje válka, proč jiné nevinné děti a lidé obecně umírají. Nelze se ale tvářit, že to neexistuje.\nHB: Jak tohle konkrétně ty vysvětluješ? Zara v devíti letech už má možná tuhle fázi za sebou, ale určitě se jako menší ptala, proč si lidé ubližují? A Ambra se jistě bude ptát taky.\nDA: I Zara pořád přichází – jen z těžšími a těžšími otázkami. Začala se ptát brzy, a tedy i brzy dostala odpovědi adekvátně jejímu věku, ale zároveň jsme se zařekli, že nebudeme lhát a vymýšlet si, přikrášlovat... Je těžké dítěti vysvětlit, proč jsou války. Obzvlášť když má ten fantastický nápad, že přece stačí zastavit prodej zbraní. A pak se ptá, proč vlastně někdo zbraně vyrábí, k čemu to je? A také se ptají, proč je tolik cyklonů, zemětřesení jako v Nepálu před třemi roky, kde jsme také pomáhali.\nHB: Ovšem vysvětlit přírodní katastrofy se mi přece jen zdá snazší než vysvětlovat, proč si lidé ubližují…\nDA: Zara se už setkala s dětskými vojáky. Vysvětlovala jsem jí, že jsou také oběťmi celé té mašinérie, která vede především k produkci finančních prostředků. Tehdy přišla s přirovnáním, že je to, jako když se chce jedno království zmocnit pokladu toho druhého. Metafora boje o poklad. Samozřejmě zároveň zdůrazňujeme větší důležitost duchovna nad materiálnem. Ambra je sice ještě hodně malá, ale přesto se snaží, pokud má hodně jídla, donést něco rodinám, které nedaleko od nás žijí na ulici.\nHB: Býváš někdy naštvaná? Třeba že vlády nefungují, jak by měly, pravidla se porušují…\nDA: Tyto stavy už přicházejí jen velmi zřídka. Snažím se s nimi pracovat a hněv přeměnit v něco konstruktivnějšího.\nHB: Brečíš často?\nDA: Ne. Spouštím to koordinovaně. Například v letadle. A v Evropě při koncertech vážné hudby.\nHB: Co považuješ za největší nespravedlnost?\nDA: Když umírají nevinní lidé. Nevinné děti. Protože máme právě hodně dětských pacientů, pak je největší nespravedlností, když jsou děti znásilňované a vystavované jakémukoli násilí a nedochází k žádnému soudu. A často se to děje i s vědomím nejbližších. A bohužel i mezinárodního společenství. Největší nespravedlnost je, že nezasáhneme, i kdybychom to mohli zastavit. Proto chci pořád zůstávat, kde jsem, a ozývat se pořád víc.\nHB: Říkala jsi, že moc nespíš, moc nejíš, v Evropě si občas dáš nějakou tu čokoládovou tyčinku – kde tedy bereš energii?\nDA: Asi právě v práci. A v dětech. A pak espreso...


Den dvanáctý – zbytkový vývar – Reduca.cz\nDen dvanáctý – zbytkový vývar\n11. 1. 2017 23. 9. 2017 Martina Deníček naší domácnosti\nPokud chcete využít kuchyňský odpad i jinak, než rovnou do kompostu, zkuste si z něj nejdříve uvařit vývar. Ten pak lze využít při vaření omáček, polévek či přidat k vaření obilovin (rýže, kuskus, jáhly) pro chuť namísto vody.\nŠlupky sbíráme do pytlíku či nádoby a uchováváme v mrazáku.\nSlupky necháme povařit ve vodě.\nHotový scezený vývar ze slupek.\nbez odpadu redukujeme odpad zero waste\nDen jedenáctý – domácí sušenky


Cash Game Race celý květen v Hodolanech – Casino Go4games\nCash Game Race celý květen v Hodolanech\nCasino Go4games > Poker novinky > Hodolany > Turnajové reporty > Cash Game Race celý květen v Hodolanech\n30. 4. 2018 2. 6. 2018 | správce\nKvěten je v olomouckém casinu Go4Games ve znamení Cash Game Race s garantovanými odměnami ve výši 150.000 Kč. Pro TOP 8 hráčů v bodování je připraveno 50.000 Kč v hotovosti. Pro TOP 24 hráčů je připraven na 3. 6. od 16:00 turnaj o 100.000 Kč.\nDo Cash Game Race se vybírá 25 Kč z každého uzavřeného potu ve výši 500 – 2000 Kč a 50 Kč z uzavřeného potu 2001 Kč a výš. Bonusy se vybírají od tří hráčů ve hře. V tuto chvíli se také začínají sbírat body. V průběhu Cash Game Race sbírají hráči za každé odehrané 0,5 hodiny body. Na blindu 25/50 získávají 1 bod a při blindech 50/100 a 100/100 PLO získávají 1,5 bodu. V termínu od 1. do 22. 5. získávají hráči jeden bod, v termínu 23. – 31. 5. hráči získávají dvojnásobek bodů.\nPrvních 8 hráčů z celkového žebříčku si rozdělí v hotovosti 50.000 Kč podle následujícího vzorce – částka k rozdělení (50.000Kč) děleno celkovým počtem bodů TOP 5 hráčů a výsledek násobený počtem bodů daného hráče, tedy například:\n50000/365=136,99*100 = 13.698Kč. Částka 13.698 Kč je tedy vzorová odměna pro prvního hráče v pořadí. Částka se zaokrouhluje dolů.\nDo finálního turnaje o 100.000 Kč postupuje 24 nejlepších hráčů z celkového pořadí. Z částky se odečítá 10 % poplatek. Vzorec pro výpočet starting stacku hráčů ve freerollu je 5000 + (získané body*100). Tzn. každý získaný bod znamená 100 žetonů do starting stacku. Počet ITM pozic ve freerollu je 9. Blindy se zvyšují po 20 minutách. Freeroll se odehraje 3. 6. 2018 v 16:00.\nV průběhu Cash Game Race nebude organizátor hry otevírat stoly cash game, na kterých se bonusy nevybírají. Vyjímkou jsou Time colecting rake stoly. Rozhodnutí o otevření těchto stolů je vždy na organizátorovy hry. V případě dotazů se obraťte na floormana přímo v casinu Go4Games Hodolany.\nPrůběžné výsledky race ke dni 29.5.2018\nStarting stack do turnaje o 100.000,- Kč\n1 46857 40 8510 Kč 9000\n2 13543 38 8085 Kč 8800\n3 16739 37,5 7978 Kč 8750\n4 56156 29 6170 Kč 7900\n5 12164 25 5319 Kč 7500\n6 64337 24,5 5212 Kč 7450\n7 58354 22,5 4787 Kč 7250\n8 20679 18,5 3939 Kč 6850\n9 28747 16 6600\n10 70836 15 6500\n11 27841 14.5 6450\n12 62696 13 6300\n13 50361 13 6300\n14 3F00546522 11 6100\n15 28359 10 6000\n16 19642 8.5 5850\n17 14335 8.5 5850\n18 z35810 8 5800\n19 54686 7.5 5750\n20 71170 7 5700\n21 56113 6.5 5650\n22 71423 6.5 5650\n23 71169 6 5600\n24 71039 6 5600\n25 26244 6 5600\n26 27948 6 5600\n27 069574 6 5600\n28 31265 5.5 nekvalifikoval se\n29 7 5.5 nekvalifikoval se\n30 12842 5.5 nekvalifikoval se\nFinálový turnaj o 100.000,- Kč\nTurnaj se odehraje 3. 6. 2018 v 16:00 v Casinu Go4games Hodolany.\nZ Prize Poolu 100.000,- se vybírá fee 10%\nLadies Night již dnes v Hodolanech!


Do České republiky se vrátí slavný rodák Ivan Král. Mohou se těšit i Jihočeši\nPondělí, 17.07.2017 / článek\nZpravidla v České republice vystupuje jednou do roka a jeho koncerty bývají velkým zážitkem. Na závěr letošního léta však udělá výjimku a dorazí rovnou na celé turné. Řeč je o jednom z nejzásadnějších českých hudebníků Ivanu Královi, který se po úspěšném loňském vystoupení s Jiřím Suchým na Metronome Festivale Prague, vrátí do České republiky. 3. září nevynechá ani Milevské hudební sklepy.\nProgram z hitů\n3. 9. 2017 Milevsko, Milevské hudební sklepy (koncert v duu)\n7. 9. 2017 Brno, Sono centrum (koncert s kpelou + diskuze s diváky)\nFoto: David Peltán a youtube.com - Show Jana Krause


Jak prodat nemovitost - JAK NENALETĚT REALITCE\nJAK NENALETĚT REALITCE\nPLÁNUJETE PRODAT VAŠI NEMOVITOST?\nVlastníte byt, rodinný dům, chatu nebo garáž? Přemýšlíte nad jejich prodejem? Pak si jistě kladete podobné otázky:\nCo mohu udělat pro to, abych prodal dům co nejdříve a za co nejvyšší možnou kupní cenu?\nVyplatí se investovat do rekonstrukce nemovitosti před jejím prodejem?\nCo vše prodej nemovitosti obnáší?\nJak má vypadat účinná reklama (inzerát) nemovitosti?\nJaká rizika mi při prodeji nemovitosti hrozí a jak se jim mohu vyhnout?\nZvládnu si nemovitost prodat sám nebo raději zvolím realitní kancelář?\nJaké výhody může mít realitní kancelář oproti prodeji svépomocí?\nJak si dokáži vybrat poctivou realitní kancelář a vyjednat s ní co nejvýhodnější podmínky?\nJak si ohlídat, že mne kupující nebo realitní kancelář nijak nepodvede?\nCo má být obsahem smluv a jak řešit vklad do katastru nemovitostí?\nZDE NAJDETE, CO HLEDÁTE\nNejen odpovědi na tyto otázky, ale mnohem více informací naleznete přehledně seřazené v mé e-knize JAK PRODAT NEMOVITOST.\nNení třeba ztrácet dny až týdny hledáním informací na internetu s rizikem, že stejně nenajdete vše potřebné. Zde máte možnost získat všechny klíčové informace o tom, jak prodat nemovitost, v mé e-knize. Čtení e-knihy vám zabere pouze cca 4-5 hodin (dle rychlosti čtení). Ušetřený čas pak můžete věnovat převedení znalostí z e-knihy do praxe a vaše úsilí může být oceněno například vyšší prodejní cenou a rychlým prodejem.\nMá e-kniha vám přináší mimo jiné tyto výhody:\nNaleznete v ní vše, co potřebujete, na jednom místě a k obsahu se můžete kdykoliv vrátit.\nObsahuje spoustu konkrétních příkladů a osobních tipů.\nSpojuje v sobě 2 možnosti prodeje, a to že si prodáte nemovitost sami a nebo se rozhodnete pro prodej přes realitní kancelář.\nZDARMA obdržíte každé aktualizované vydání.\nE-kniha je vhodná pro každého, kdo chce prodat nemovitost s klidem a poctivým jednáním, zejména pak:\nPro ty, kdo si chtějí prodat nemovitost sami, rychle a výhodně.\nPro ty, kdo si chtějí vybrat dobrou realitní kancelář a vyjednat s ní pro sebe nejlepší možné podmínky.\nPro začínající či méně zkušené realitní makléře, kteří chtějí svou práci dělat co nejlépe.\nV ČEM VÁM E-KNIHA MŮŽE POMOCI?\nZískáte ucelenou představu toho, co vše obnáší běžný prodej nemovitosti. Snížíte na minimum riziko toho, že nějaký důležitý krok při prodeji nemovitosti vynecháte. Obsah je psaný co nejsrozumitelněji a obsahuje i konkrétní příklady pro lepší pochopení.\nV e-knize se dozvíte mj. jak stanovit co nejvýhodnější kupní cenu, jak dohodnout vhodnou provizi s realitkou, na co si dát pozor při převodu peněz, proč je dobré prodat "rychle", a další faktory ovlivňující váš možný zisk (či ztrátu).\nE-kniha vám ukáže nejčastější taktiky nesolidních realitek i způsob jak se jim bránit. Naučí vás, jak si vybrat kvalitní realitku, dohodnout s ní co nejvýhodnější podmínky pro spolupráci, i jak si následně ohlídat správnost činnosti realitky.\nZjistíte, co vše si pohlídat při podpisu smlouvy s realitkou, rezervační smlouvy i kupní smlouvy. V e-knize naleznete popis hlavních bodů těchto smluv, včetně vysvětlivek a příkladů.\nProdejem to nekončí...\nMyslíte si, že předáním nemovitosti kupujícímu pro vás vše končí? Tak pozor! V knize se dozvíte, co vše ještě musíte zařídit a v jakých lhůtách, abyste se nedostali následně do problémů.\nBudete platit daně?...\nPoznáte, zda se na vás vztahují nějaké daňové povinnosti a jak je řešit.\nJste si vědomi například...\nco je to PENB a kdy je, či není, povinnost jej vyhotovit?\njaký je rozdíl mezi inzertní a prodejní cenou?\nco znamená pojem „obstarat příležitost“?\njaké jsou rozdíly v úschově peněz?\njak dlouho od prodeje zodpovídá prodávající kupujícímu za skryté vady?\nproč je lepší využít služeb advokáta místo právníka?\nže když vám cizí realitka přivede kupce, že to vůbec nemusí být kupec?\nv jakém případě se na vás vztahuje povinnost uhradit daň z příjmu?\njaký je rozdíl mezi dvojstrannou a trojtrannou rezervační smlouvou?\nže souhlas se zástavou nemovitosti musí podepsat i manžel/ka, i když není spoluvlastníkem nemovitosti?\nnad jakou částku nesmíte přijmout platbu v hotovosti a jaké pokuty vám za to hrozí?\nI na tyto otázky naleznete odpovědi v e-knize.\nCO O E-KNIZE ŘÍKAJÍ ČTENÁŘI?\npřečtěte si názory těch, kdo již e-knihu četli\n„Již při čtení knihy jsem byla dost překvapená a po jejím dočtení i šokovaná, co všechno obnáší prodej domu. Měla jsem za to, že je to mnohem jednodušší. Kniha mi dost otevřela oči. Osobně jsem si tedy na prodej sama netroufla, ale dle vašich rad jsem vybrala 1 z místních realitních kanceláří a opravdu jsem vybrala dobře. Prodej byl rychlý, provize rozumná a ještě jsem za dům dostala více než jsem původně čekala. Moc vám děkuji ;-).“\nPetra Z., Rokycany\n„Paní Červená, vaše kniha je prostě super! Dlouho jsem hledala na internetu a nacházela dost stránek a dokonce i různé ebooky na tato témata. Nikde jsem však nenašla tak komplexní a přehledné informace jako ve vaší knize. Opravdu jsem moc ráda, že jsem do jejího nákupu investovala. Rozhodně se mi to vyplatilo.“\nJana Š., Planá\n„Prodej naší chalupy jsme zvažovali již dlouho. Nakonec jsme se rozhodli si chalupu prodat sami. Musíme uznat, že to bylo docela náročné (časově i na dojíždění a vyřizování papírování), ale spousta informací v knize nám byla k užitku. Nebýt této knihy, bývali bychom některé povinné věci opomněli a ona to fakt není žádná legrace. Navíc kupující k nám nebyl zcela fér, naštěstí jsme věděli na co si dát pozor.“\nRůžena a Josef F., Jičín\nnáhledy jsou ve formátu PDF\nSEZNAMTE SE S PODROBNÝM OBSAHEM\nPROHLÉDNĚTE SI UKÁZKU 6. A 9. KAPITOLY\nInformace v e-knize vám mohou pomoci vydělat (či nepřijít o) desetitisíce až miliony.\ndruhé vydání e-knihy\ndélka čtení: cca 4-5 hodin\nBĚŽNÁ CENA : 490,- Kč\nAKČNÍ CENA: 250,- Kč\ne-kniha je určena pouze pro český trh\nNarodila jsem se v roce 1977. Vystudovala jsem střední školu s maturitou ekonomického zaměření. Má dřívější praxe zahrnuje zejména zkušenosti v oborech: fotografování, administrativní činnost, pojišťovnictví, účetnictví. Tyto, ale i jiné znalosti a životní zkušenosti (v kombinaci s logickým a analytickým myšlením) využívám i při realitní činnosti, které se věnuji jako samostatný realitní makléř již od roku 2010, a která je navíc i mým koníčkem. Mezi další mé koníčky patří cestování (zejména po ČR), houbaření, zahrádkaření a ve volném čase píši blog o vlivu člověka na planetu. Jsem člověk, který si zakládá zejména na upřímnosti, spolehlivosti a férovém jednání.\nINFO K E-KNIZE\nJak obsáhlá je e-kniha?\nE-kniha obsahuje 20 hlavních kapitol s rozdělením na podkapitoly do dvou úrovní a cca 36000 slov. Délka přečtení se pohybuje kolem 4-5 hodin (dle rychlosti čtení). Počet stran je 227 celkem. Více info viz výše UKÁZKY Z E-KNIHY – OBSAH.\nV jakém formátu je e-kniha?\nE-kniha je zpracována do formátu PDF. Formát PDF je možné číst v počítači či mobilních zařízeních, která tento formát podporují. Bezplatný program pro čtení PDF souborů je např. známý Adobe Reader. Před objednávkou e-knihy si prosím nejprve ověřte, zda vaše zařízení e-knihu otevře – viz výše UKÁZKY Z E-KNIHY.\nJe možné e-knihu kopírovat nebo půjčovat?\nNikoliv. Používání e-knihy je umožněno pouze osobě, která ji legálně nabyla a jen pro její osobní a vnitřní potřeby v rozsahu stanoveném autorským zákonem. Jakékoliv neoprávněné užití e-knihy nebo její části (např. kopírování, úpravy, prodej, půjčování…) je zakázáno! Zejména je zakázáno umísťování e-knihy či její části na servery, odkud je možné tento soubor dále stahovat, přitom není rozhodující, kdo takovéto sdílení umožnil. Uživatel také není oprávněn jakkoliv testovat, zkoušet či obcházet technické zabezpečení e-knihy.\nMůžete však sdílet mezi vaše známé přímo tuto stránku.\nStránku můžete sdílet se svými přáteli\n2018 © Všechna práva vyhrazena!\nTyto webové stránky používají k poskytování služeb a analýze návštěvnosti soubory cookie.ZAVŘÍTvíce informací


Pouť za oběti totalitních režimů ve Křtinách u Brna - Církev.cz\nPouť za oběti totalitních režimů ve Křtinách u Brna\nPrvní pouť na poděkování za svobodu a s prosbou za oběti všech totalitních režimů se bude konat ve Křtinách u Brna v neděli 23. června 2013 v 10.30 hodin. Hlavním celebrantem bude generální vikář brněnské diecéze Mons. Jiří Mikulášek.\nPublikováno: 14. 6. 2013 15:13\nKřtiny u Brna: Iniciátor akce, křtinský farář Mons. Jan Peňáz k ní říká: " V červnu si připomínáme několik smutných výročí: vyvraždění a vypálení Lidic a Ležáků, poprava nevinně odsouzené Milady Horákové a generála Heliodora Píky a jistě by se našlo mnoho dalších. Svým způsobem jsme obětí totality my všichni, protože necháváme klíčit ve svém srdci nenávist, i když ne rasovou či třídní. Mše v poutním kostele Jména Panny Marie bude sloužena za všechny nevinně popravené a potrestané, za jejich postižené rodiny, za pronásledovatele, za změnu lidského smýšlení."\n20:00 večerní klekání, modlitba Anděl Páně a Křtinská zvonohra,\npak adorace v kostele až do západu slunce\n21:02 mše svatá v kostnici, následuje adorace do půlnoci\n(možno poutnicky přespat na faře s modlitbou při východu slunce v 04:46:30)\n10.30 hlavní mše svatá\ncelebruje Mons. Jiří Mikulášek, generální vikář brněnské diecéze\nza všechny nevinně popravené a potrestané,\nza jejich postižené rodiny,\nza pronásledovatele a za Boží slitování pro ně,\nza změnu lidského smýšlení,\nza šťastnou budoucnost našeho národa i celé Evropy.\n12:00 společná modlitba Anděl Páně, Křtinská zvonohra\n15:00 mariánská pobožnost s recitací veršů a četby\n19:30 představení Buranteatru z Brna: Antonín Huvar\n(ve Spolkovém domě, vstupné je dobrovolné)


Nádherně rudá Nova 4 od Huawei nabídne stejný procesor jako předchůdkyně - Techarena.cz\nNádherně rudá Nova 4 od Huawei nabídne stejný procesor jako předchůdkyně\nNádherně rudá Nova 4 od Huawei nabídne stejný procesor jako předchůdkyně Hardware a fotoaparáty jsou menším zklamáním\n13.12.2018 12:30 / od Michal Šrajer\nNova 4 přijde na trh v nové žhavě rudé barvě s fialovými odlesky\nZařízení nabídne 6,4palcový displej s kamerkou v rohu, Kirin 970 a trojitý fotoaparát s až 48Mpx senzorem\nPředstavit se má již příští týden\nHuawei pokračuje v lákání na další generaci řady Nova. Sice to je teprve půl roku od představení Nova 3, ale čtvrtá generace už klepe na dveře a otevře je již 17. prosince. Telefon nabídne displej s tenkými rámečky a přední kamerkou v levém horním rohu svého 6,4palcového IPS panelu. Procesorem má být poté stále Kirin 970 a baterie se pochlubí kapacitou 3750 mAh či rychlím 18W nabíjením. O velký upgrade tedy po stránce hardwaru nepůjde.\nNa zádech telefonu Nova 4 najdeme poté trojitý fotoaparát, ale ještě nejásejte. Hlavním foťákem má být nový 48Mpx senzor se světelností f/1.8, druhý snímač má 16 Mpx a světelnost f/2.2 (pravděpodobně teleobjektiv) a třetí je jen 2Mpx senzor pro rozmazání pozadí. Všude ale bohužel nebude tato konfigurace. Existuje prý také verze, kde je 18Mpx foťák nahrazen 20Mpx, který je pravděpodobně stejný jako u Honoru 8X.\nJe tedy otázkou, zda se telefon nakonec skutečně vyplatí, ale vypadá to, že minimálně majiteleé Novy 3 nad upgradem nemusejí přemýšlet. Nemluvě o nejistotě, která verze fotoaparátu se dostane k nám. Nelze ovšem popřít, že v nové červené barvě, jež přechází až do fialové, to telefonu sluší. I když vypadá jen jako lehce oblejší P20 Pro.


Pronájem novostavby bytu 1+kk 36m2 s terasou | Realitní kancelář I.E.T. reality\nPronájem novostavby bytu 1+kk 36m2 s terasou\nNabízíme k pronájmu novostavbu bytu 1+kk v bytovém komplexu v Brně Králově Poli na Mojmírově náměstí. Byt je částečně zařízený nábytkem, sedací pohovka, jídelní stůl, židle, v předsíní je vestavěná šatní skříň, kuchyňský kout je vybaven elektrospotřebiči, lednice, myčka, multifunkční trouba. V koupelně je pračka. K bytu náleží terasa k posezení. Možnost pronájmu parkování v podzemních garážích v objektu. Vhodné pro 1 - 2 osoby, mladý pár, nekuřáky, bez domácích zvířat. Prohlídky po domluvě, volné od 1. 2. 2021.\nPronájem, Byty 1+kk, 39,2 m2 s lodžií\nMám dotaz k nemovitosti "Pronájem novostavby bytu 1+kk 36m2 s terasou, 10 900 Kč za měsíc"\nZasílám zajímavou nabídku nemovitosti "Pronájem novostavby bytu 1+kk 36m2 s terasou, 10 900 Kč za měsíc + spotřeba energií, + provize RK"


Betonové cesty v zahradě - efektní tvar desky - Nový\nTradiční výška stopy je 4–5 cm nad úrovní půdy.\nAby voda nezůstávala na trati a nezničila ji, nezapomeňte udělat mírný svah na jednu stranu nebo ze středu do stran. Celkový výškový rozdíl stačí k vytvoření 1–2 cm se šířkou až 70–100 cm.\nNa straně svahu můžete položit odvodňovací žlab nebo jednoduše vyhloubit drážku.\nPokud chcete vybavit interiér svého webu, pak jsou betonové cesty v zemi vynikající volbou. To je dáno nejen schopností je položit samostatně, bez zapojení stavitelů, ale také řadou výhod tohoto materiálu.\njednoduchost stavebních prací\nsnadnost následné dekorace pomocí dlažebních desek nebo jinými způsoby podle volby majitele\nnízké náklady a minimální úsilí při dodávce materiálů\nmožnost zvolit libovolný tvar\nvoděodolnost a požární odolnost.\nMůžete si vybrat vlastní způsob vytváření cest v zahradě. Mohou to být například přímky spojující určité oblasti v rámci webu. Tato možnost je snadno implementovatelná, ale musíte jasně vypočítat šířku. Toto řešení zároveň nebude originální a často vizuálně zmenší plochu v blízkosti domu.\nStezky se zatáčkami zabere více práce, ale do sofistikovaného stylu zahradního interiéru se často vejdou jen oni. Měli byste také vzít v úvahu doporučení návrhářů - šířka středových cest by měla být asi 1 m, ale pro další cesty nejsou tyto parametry vyžadovány. Pro ně se můžete omezit na 50-70 cm.\nJednoduchá betonová cesta je praktická a krásná stavba, ale někdy je podle autorova záměru zapotřebí něco elegantnějšího, například zavedení barvy nebo imitace dlážděné cesty.\nV těchto případech použijte jednu z mnoha technik zdobení, které můžete použít sami. Jejich kombinací získáte zajímavé dekorativní efekty.\nNa stavebních trzích si můžete koupit speciální pigmenty jakékoli barvy na beton.\nObyčejný cement má šedý odstín, který přetrvává při retušování a dodává jakékoli barvě šedý odstín. Pro zářivé barvy naneste speciální super bílý cement.\nChcete-li ušetřit pigment a drahý bílý cement, můžete připravit 2 typy malty a naplnit ji ve dvou vrstvách: první, obyčejná a nahoře barevná. Interval mezi náplněmi není delší než 20 minut.\nBeton lze tónovat nejen hromadně, ale také na povrchu. K tomu můžete použít barevný fixátor betonu. Je rozptýlen po povrchu čerstvě položeného betonu a vyhlazen.\nChcete-li dosáhnout rovnoměrného tónu bez plešat, posypte ještě trochu fixátoru a znovu jej uhlaďte. Horní vrstva betonu je tak natřena zvolenou barvou, ale má šedivý odstín a vypadá velmi přirozeně.\nDobrým způsobem, jak ozdobit betonový chodník, je vložit jej barevnými dlaždicemi nebo oblázky vtlačenými do povrchu čerstvého betonu. Dekorativní prvky můžete vyložit libovolně nebo v souladu s myšlenkou ve formě ornamentu.\nČerstvě nalitý beton může být vyražen dlažebními kameny, kamenem, dřevem nebo jinou strukturou razítkem. Formuláře pro lisování jsou měkké a tvrdé. Razítka se nanášejí na beton a lisují, poté se odstraní a posypou pískem, získá se reliéfní vzor.\nNa čerstvý beton můžete dokonce použít vzor prstem nebo špachtlí.\nPoté jsou „švy“ posypány pískem a betonu je umožněno zadření. Výsledkem je reliéfní povrch.\nNa reliéf lze nanést impregnaci, která může povrchu poskytnout například lesk, vzhled mokrého kamene a další dekorativní efekty.\nBetonové cesty lze vyrábět ručně a mohou být nejen užitečné, ale také dekorativní. Použitím technik zdobení betonu můžete vytvořit zahradní cestu, která není esteticky nižší než konstrukce z dlažebních kamenů, což šetří čas a peníze. Při absenci speciálního zařízení na zpracování betonu má použití speciálních přísad do betonu, zejména změkčovadel a skleněných vláken, a v případě potřeby nemrznoucí přísady a impregnace do betonu velký význam.\nHlavní cesty, řekněme, vedoucí od brány k předním dveřím, musí být vydlážděny odolnými a spolehlivými materiály, jako jsou dlažební kameny nebo betonové desky. V tomto případě je značná investice času, úsilí a peněz plně oprávněná. Ale pro méně oblíbené destinace existuje jednodušší a levnější alternativa: nášlapné stezky a „světelné projekty“ ze štěrku nebo drcené kůry.\nMají dost plusů:\nza prvé, jsou položeny bez použití cemento-pískové malty a drahé základny a nákup materiálů nebude tvrdě zasažen do kapsy,\nzadruhé, takové cesty vypadají přirozeněji a pohodlněji.\nPři výběru povlaku stojí za to myslet na správnou energii. Faktem je, že existují dárcovské materiály (oblázky, štěrk, dlažební desky, dub, březové dřevo), které jsou ideální pro oblasti aktivního odpočinkua materiály, které absorbují negativní energii (pískovec, cihla, kůra, osika) - jsou nenahraditelné pro odpočinkové rohy.\n1. Štěrková cesta\nŠtěrková cesta je mnohem jednodušší než dlažební kámen.\nPro práci je lepší používat hranaté oblázky, malé a střední, protože chůze po velkých není příliš příjemná. A samozřejmě nezapomeňte pod skládku položit netkaný materiál, jinak plevel rychle zkazí vzhled cesty.\n2. Štěká cesta\nDrcená kůra se časem rozkládá a mění se ve výživný humus. Taková cesta je velmi šetrná k životnímu prostředí, ale netkaný materiál položený pod kůrou nemůže zcela omezit růst plevele - stále je musíte pravidelně odstraňovat. Zpravidla musíte jednou za rok přidat novou kůru.\nAť už si vyberete jakoukoli zahradní cestu, pod skládku by měl být umístěn odolný netkaný materiál: inhibuje růst oddenkových plevelů. V průběhu času se na tomto vrhu hromadí humus, a proto se nezvaní zelení hosté mohou usadit i mezi kameny. Nechcete neustále vytrhávat cesty - každých pár let obnovujte zásyp a netkaný materiál (týká se to především krytu kůry).\nPokud mezi cestou a výsadbou není jasná hranice, kůra a kameny postupem času začnou migrovat na sousední květinové záhony. Aby se tomu zabránilo, kopat balvany nebo cihly na hranici. Rostliny rozšiřující rostliny, jako je manžeta nebo muškáty, kolem okraje květinové zahrady - zakryjí lem. Mimochodem, kůru a štěrk lze použít také k mulčování záhonů.\nRada: podle potřeby vždy nechejte zásobu materiálu, kterou chcete přidat.\n3. Šlapací dráha na trávníku: mistrovská třída\nPěší stezka je jednoduché a praktické řešení pro pohyb po trávníku. Opravdu, někdy je smaragdový koberec „podšitý“, kde je prostě nemožné nechodit, a v důsledku toho se na něm postupem času objeví nesympatické plešatiny.\nRada: Desky musí být ve vodorovné poloze se zemí, aby nenarušovaly provoz sekačky.\nZastavte svůj výběr na deskách z odolného materiálu (v našem příkladu z porfyru), požadovaná tloušťka je nejméně 4 cm. Věnujte zvláštní pozornost povrchu: musí být drsný, protože po dešti se leští neuvěřitelně kluzce. Obracíme se tedy k přímé práci na pokládání desek. Nejprve stanovte hranice a tvar budoucí trati.\n1. Umístěte desky přímo na trávu. Vzdálenost od středu desky ke středu další desky by neměla být větší než 60-65 cm.\n2. Pak lopatou „obrysujte“ obrysy každé dlaždice. Pak je lze odložit. Na těch místech, kam bude vaše cesta vést, odstraňte drn a část země - hloubka otvorů by měla být o několik centimetrů hlubší než tloušťka desek, aby později na „polštáři“ písku byly desky zarovnané s zem.\n3. Pomocí pěchy zhutněte půdu ve spodní části řezu. To je nezbytné, aby se desky neusazovaly později.\n4. Na dno nasypte 3-5 cm silný písek a vyrovnejte ho. Poté položte talíře. Alternativně lze místo písku použít jemný štěrk.\n5. Zkontrolujte, zda jsou desky vodorovně. Ujistěte se, že jsou vodorovně. Pokud ne, vyjměte kamna a přidejte / odstraňte písek.\n6. Nyní každou desku zatlučte gumovou paličkou, dokud pevněji nesedí na pískovém polštáři.\n7. Vyplňte mezery mezi deskami a trávníkem zeminou a dobře ji zatlačte. Poté zbytek země smete z desek koštětem.\n8. Aby byly desky a trávník vizuálně vytvořeny jako jeden celek, zasejte trávníkovou trávu do spojů. V prvních týdnech před a po klíčení zajistěte, aby půda nevyschla.\nFoto: MSG / P Hahn / M Staffler MSG / F Siemens.\nProdukce: W Bohlsen / D van Dieken / Plantex.\nPodívejte se na video: Opěrná zeď ze svahových tvarovek tvárnic - stavba svépomocí\nMořské chráněné rezervace\nEnvironmentální katastrofa v Uzbekistánu\nNeobvyklý návrhář kované brány\nBetonové cesty v zahradě - efektní tvar desky...


Studenecký zpravodaj » Tříkrálová sbírka 2016\nLetošní rok se pomalu blíží ke svému závěru. K začátku roku nového již několik let patří tříkráloví koledníci, kteří přicházejí popřát pokoj a radost do nového roku a na znamení toho píší svěcenou křídou nad vchody domů první písmena latinského požehnání Christus mansionem benedicat, tedy Kristus požehnej tomuto domu. Všechny lidi dobré vůle navíc koledníci zvou k účasti na pomoci lidem, kteří si sami pomoci nemohou nebo neumějí.\nJsme rádi, že Vám můžeme touto cestou ohlásit pokračování Tříkrálové sbírky i v roce 2016. Skupinky koledníků se ve Studenci vydají na cestu v neděli 10. ledna 2016. V okolních obcích budou chodit přibližně ve stejném termínu.\nVýtěžek letošní Tříkrálové sbírky bude z největší části použit na nákup pomůcek pro špatně pohyblivé pacienty. V případě potřeby pomůže zajistit i nákup zdravotnického materiálu nebo z něj bude poskytnuta pomoc lidem z našeho regionu, kteří by se dostali do tíživé sociální situace. V předešlém roce jsme tak díky vybraným prostředkům mohli pořídit například pohybový léčebný přístroj Rotren Solo, mechanické vozíky na zapůjčení do domácností nemocných a různé druhy chodítek. Každoročně sbírka podpoří i humanitární pomoc u nás a v zahraničí. V tomto roce půjde o příspěvek na humanitární projekty v Indii (konkrétně v jejím jihovýchodním státě Karnataka): prvním projektem jsou kvalifikační kurzy pro nevyučenou a nezaměstnanou mládež v oblasti města Bangalore (hlavní město státu Karnataka), druhým je zajištění dětského večerního vzdělávání v této oblasti, třetí projekt se pak zaměřuje na zabezpečení provozu a údržby školního autobusu v oblasti vesnice Mansapur. Další část výtěžku sbírky bude využita pro projekt zaměřující se na mimořádné situace, tedy krytí nákladů vzniklých při odstraňování následků povodní, požárů apod., a také na pomoc uprchlíkům.\nDoufáme, že i letošní koledování přinese mnoho dobrého do Vašich domovů i do domácností lidí, kterým je určena následná pomoc.\nRadostné Vánoce a požehnaný nový rok 2016 za Farní charitu Studenec přeje Heda Jiranová\n« Vítání občánků Studenecké výročí 1868–2018 »


Jen si to srovnejte. Prvních patnáct zápasù v NHL a jedinı gól. 19letı Lafreniére se stal v úvodních tıdnech prazvláštní sezony ovlivnìné covidem nejpropíranìjší záhadou.\nProè to zázraènému dítìti ve slubách slavnıch New York Rangers nejde? „Musíte mít na pamìti, e nováèci zaívají první sezonu obrovské zmìny a kulturní šok,“ øíká jeho kolega útoèník Ryan Strome. A dosud platilo, e draftované nadìje mìly dost èasu si zvyknout.\nLetos ale nebyly ádné nováèkovské kempy, pøíprava tìsnì pøed sezonou se zkrátila na nutné minimum, naèe Lafreniére naskoèil do zbìsilého tempa zápasù. Po deseti mìsících od jeho posledního utkání v kanadské juniorce!\nJe pravdou, e u v šestnácti letech (ne-li døív) ho skauti opìvovali s neochvìjnou jistotou. Jestli nìkdo, on má bıt slavnou kanadskou znaèkou podobnì jako Crosby a McDavid. Jene start kariéry v NHL váznul, postupoval ztuha. Lafreniére na ledì leckdy nestíhal, prohrával osobní souboje o puk, nepromìòoval dobré pøíleitosti...\n„Není to zrovna nejlepší vstup,“ uznává. Chce to trpìlivost, tušilo však vedení Rangers.\nStejnì smıšlel i jeho spoluhráè a èeskı bek Libor Hájek. „Mnì se líbí, jak hraje, je hroznì šikovnı, rychlı a chytrı. Je jen otázka èasu, ne Alex zaène dávat góly,“ hádal v rozhovoru pøed dvìma tıdny.\nSkuteènì se tak stalo. Moná pomohla náhoda, kdy od tımu kvùli podivnému obvinìní doèasnì odešel jeho nejlepší hráè Artìmij Panarin... Jen co se kanadskı mladík místo nìho usadil v první útoèné formaci s Mikou Zibanejadem a Pavlem Buènìvièem, zaèal sbírat body.\nTøi poslední zápasy, tøi body (1+2). Naposledy vstøelil gól v noci na støedu šastnım gólem holení a (dohromady má za dvacet zápasù pìt bodù).\n„Mám z vlastní hry v poslední dobì radost. Nehrál jsem deset mìsícù, potøeboval jsem se do toho znovu dostat, chytit rytmus. Zaèal jsem víc bruslit s pukem, zapojovat se do akcí. Jsem si èím dál jistìjší!“ tìší Lafreniéra.\nNelze pøehlíet ani faktor rodiny, s ní se vidìl naposledy pøed ètyømi mìsíci. A vydret to musí zjevnì a do konce sezony, by se mu agentka Emilie Castonguayová snaila zpøíjemnit ivot tím, e mu pravidelnì z Kanady dováí oblíbené cereálie Kellogg’s Vector, balíèek od rodièù a sestøiny domácí sušenky.\n„Mluvím s rodinou kadı den,“ netají Lafreniére.\n„Taky to nemá lehkı, protoe po nìm v devatenácti letech chceme, aby zastoupil roli ètyøiadvacetiletého. Dostává velkı prostor i v dùleitıch situacích, oèekává se od nìj hodnì, a to mùe nìkdy bıt trochu mimo. Dùleité je, e se chce uèit a zlepšovat. Uvìdomuje si, jak klíèovım hráèem pro nás je,“ øíká na rovinu trenér New York Rangers David Quinn.\nLafreniére se opravdu zaèal „zabydlovat“. Kdo sleduje zápasy, vypozoruje z nìj vìtší pohodu, odhodlání zkusit s pukem odvánìjší vìci, sebevìdomí zamíchat s ním v plné rychlosti pøed obráncem.\nA dá se oèekávat, e své akce èím dál èastìji promìní v góly.


Příseka se dočká obchvatu. Hejtmanství vybralo stavbaře - Třebíčský deník\nPříseka se dočká obchvatu. Hejtmanství vybralo stavbaře\nBrtnice – Tříkilometrový úsek nového obchvatu obce bude postaven zhruba za 114 milionů korun.\nV Přísece, místní části Brtnice, se lidem už brzy uleví od těžké kamionové dopravy. Kraj Vysočina totiž plánuje, že zde do konce příštího roku postaví obchvat, který vyžene dopravu z obce. Tříkilometrový úsek se stane součástí silnice druhé třídy, která patří k páteřní síti v kraji a spojuje Jihlavu s Třebíčí.\nHlavní stavební práce na silnici se budou dělat v příštím roce na jaře. Sdružení, které získalo zakázku, však dostane staveniště zřejmě už na přelomu října a listopadu letošního roku. Krajskou zakázku získalo sdružení Příseka CE, které zastupují firmy Colas CZ a Eurovia CS.\n„Výběrové řízení nebylo ukončeno, zadavatel rozhodl o nejvhodnější nabídce. Nyní je čas na podání námitek ze strany ostatních uchazečů o zakázku," upřesnila administrativní postup vedoucí odboru dopravy a silničního hospodářství Kraje Vysočina Hana Strnadová. Celkem se o zakázku ucházelo osm firem.\nHotovo na podzim příštího roku\nV případě, že nebudou námitky, dostane sdružení staveniště ještě letos na podzim a potom budou zahájeny přípravné práce na obchvatu. Ten povede napravo od obce ve směru od Jihlavy na Brtnici. Na stávající silnici druhé třídy s označením 405 se bude napojovat před odbočkou na Uhřínovice.\n„Hotovo by mělo být na přelomu září a října příštího roku," dodala Strnadová. Kraj Vysočina se chystá opravit také současnou silnici přes Příseku. Poté bude část silnice i nadále spravovat kraj, část silnice přejde pod Brtnici.\n„Část bude začleněna do silnic III. třídy, část bude předána do vlastnictví města Brtnice," dodala Strnadová.\nO to, aby obchvat kolem Příseky vedl, dlouho usilovalo vedení Brtnice. „Přísece se hodně odlehčí. Dole v obci kolikrát už nastaly nebezpečné situace, kdy se například vysypal náklad plný drtě," poznamenal ke stávající situaci v Přísece starosta Brtnice Stanislav Jirků. Silnice je totiž v obci poničená a v havarijním stavu je také most.\nV loňském roce se kvůli plánované výstavbě obchvatu muselo město s krajem dohodnout, jak to bude s původní silnicí poté, co obchvat vznikne. Kraj Vysočina chtěl Brtnici dát silnici do správy, to se ovšem městu nelíbilo a požadovalo po kraji, aby nejdříve dal úsek do pořádku. „Do Příseky budou jezdit autobusy, a proto jsem chtěl, aby byla silnice v pořádku," uvedl Jirků.\n„Dohodli jsme se, že kraj opraví silnici i most v Přísece, a potom část silnice dostaneme do vlastního užívání a budeme ji spravovat," potvrdil starosta Brtnice Jirků.\nMěsto bude muset udržovat komunikaci sjízdnou i v zimě. O část silnice se starala Krajská správa a údržba silnic a Jirků věří, že se se ní město dohodne i poté, až dostane silnici do vlastní správy a bude se o ni starat.\nObchvat Příseky je pátou velkou stavbou kvůli zlepšení dopravního spojení mezi dvěma největšími městy Vysočiny. S přestavbou silnice II/405 mezi Jihlavou a Třebíčí začal kraj před osmi lety. První velká investice se týkala čtyř kilometrů od Jihlavy k Přísece.\nPozději došlo na úseky mezi Brtnicí a Zašovicemi a z Brtnice do Příseky. Náklady na tyto tři stavby převýšily 550 milionů korun a prostavěno bylo jedenáct kilometrů silnice.\nV tomto roce stavbaři dokončili rekonstrukci 1,8 kilometru silnice mezi Zašovicemi a Okříškami za dalších více než 100 milionů korun.\nKoncem letošního srpna začali dělníci opravovat průtah obcí Zašovice. Modernizace 1,3 kilometru silnice bude stát 23 milionů korun, uzavírka potrvá do konce října letošního roku.\nIVA BÍNOVÁ + ČTK


Přelomový okamžik: První banky v Česku vrátily klientům poplatky | Moje peníze | Lidovky.cz\n27. září 2013 7:25, aktualizováno 18:12 Lidovky.cz > Byznys > Moje peníze\nPřelomový okamžik: První banky v Česku vrátily klientům poplatky\nPRAHA Ve sporu o bankovní poplatky za správu hypotečního úvěru mezi bankami a klienty nyní dochází k přelomovému okamžiku. Tvrdí to alespoň Josef Mezulián z iniciativy Nekale-praktiky.cz. Dvě banky se totiž mimosoudně vypořádaly se svými klienty a vrátily jim poplatky.\nLidovky.cz: Tvrdíte, že Sberbank (ta to ovšem v prohlášení popřela - viz box) a Erste Bank - Sparkasse jsou první dvě banky, které přistoupily k mimosoudnímu vyrovnání. Co to přesně pro jejich klienty znamená?\nTyto banky nejen že vrátí sporné bankovní poplatky, ale nebudou je už účtovat.\nMimosoudní dohodu jsme neuvazvřeli, tvrdí banka\n"Sberbank CZ neuzavřela s iniciativou www.Nekale-Praktiky.cz mimosoudní ani jakkoliv jinou dohodu, rovněž tvrzení, že banka plošně vrací klientům poplatky za vedení úvěrového/hypotečního účtu není pravdivé. Banka nadále považuje tyto požadavky klientů na vracení poplatků za nedůvodné a neoprávněné. Jednotlivé obchodní případy a jejich individuální řešení pochopitelně nemůžeme komentovat."\nLidovky.cz: Ostatní banky řeší spor soudní cestou. Může být nová situace pro ně precedentem a změnou v jednání?\nJo je otázka. Když půjde o velkou hypoteční banku, tak na těch poplatcích stržila tolik, že se bude snažit rozmělňovat to do těchto bagatelních, ale četných soudních sporů. Nevím, jestli jim bude záležet na vztahu se svými klienty, postaví se k tomu čelem a projeví dobrou vůli. Také záleží, jestli ta dobrá vůle je o deseti, nebo sto milionech. My se to snažíme řešit různými dohodami, nebudu jmenovat konkrétní banky, ale ty největší, které jsou ve hře, se k tomu staví arogantně.\nLidovky.cz: Prioritou vaší iniciativy je tedy dosáhnout mimosoudního vyrovnání?\nAno, to je vždycky priorita. Nikdo z nás nemá v úmyslu zatěžovat soudní mašinérii. Jenže banky se snaží ty spory různě zdržovat a odsouvat. Já nechápu, co se dá v této kauze odročovat.\nLidovky.cz: V minulosti jste mluvil nejen o obstrukcích ze strany bank, ale i soudů. Čím si to vysvětlujete?\nJá si neumím představit to zákulisí. Podle práva i rozhodnutí několika německých soudů, by ty spory měly dopadnout ve prospěch našich klientů a pokud by se tak rozhodlo, nevím co je ve hře, jaké jsou tam vlivy. A když soudy rozhodnou ve prospěch bank, zjevně tím poškodí klienty. Ty soudy se těchto sporů bojí.\nLidovky.cz: Jak se řeší tyto spory v zahraničí?\nV Německu to došlo až k Vrchnímu zemskému soudu, který rozhodl ve prospěch klienta ve stejných sporech jako to vedeme my. Každá spolková země Německa má tento soud a už osm z nich dalo za pravdu klientům. A rozhodli tak i podle předpisu Rady Evropy.\nLidovky.cz: Jak probíhala nakonec úspěšná jednání s výše zmíněnými bankami?\nChci k tomu říct pouze to, že to je z jejich strany velice vstřícný krok. My jsme jednali s každou bankou a asi bychom nic nenadělali, kdyby zůstali hluší. Šlo by to běžnou soudní cestou. Ale asi si svých klientů váží, když se k nim takto zachovali.\nNeúspěch hromadného vymáhání: Spořitelna vyhrála nad klientem\nČeši vyvinuli novou ochranu platebních karet. Banky jsou skeptické\nK. Kocián vtip Ta argumentace Německem je šílená. Proč by měly naše soudy rozhodovat... 15:53 27.9.2013


Při čelní srážce byli zraněni dva lidé | POŽÁRY.cz - ohnisko žhavých zpráv | hasiči aktuálně\nPři čelní srážce byli zraněni dva lidé\nK vážné dopravní nehodě došlo včera 28. září 2011 dopoledne u obce Velká Jesenice na Náchodsku, kde se čelně srazilo osobní vozidlo s náklaďákem. Na místo vyjeli profesionální hasiči z Jaroměře, byli povoláni záchranáři pozemní a letecké záchranné služby z Jaroměře a Hradce Králové.\nPři příjezdu hasičů na místo bylo osobní vozidlo Daewoo Matiz na střeše mimo vozovku. Uvnitř byli uvězněni dva lidé, kterým se snažili pomoct kolemjedoucí řidiči. Hasiči museli oba zraněné vyprostit pomocí speciálního hydraulického nářadí. Po vytažení z vraku pomohli záchranné službě se zajištěním obou zraněných. Žena byla následně letecky transportována do královéhradecké nemocnice, muž byl do stejné nemocnice převezen sanitou.\nŘidič kamionu vyvázl bez zranění. Hasiči zajistili místo nehody a provedli protipožární opatření u vozidel. Po zadokumentování a vyšetření nehody Policií ČR otočili osobní auto zpět na kola a pomohli jej naložit na odtah. Poté odstranili plastové části a střepy ze silnice. Příčiny nehody šetří Policie ČR.


Taneční hodina v hříšně dobrém oblečení - Snoo.cz\nPohodlnost za skvělou cenu\nPro každý sport se hodí jiné oblečení a je to celkem logické. Těžko budete navštěvovat hodiny pole dance v dlouhých teplákách, když potřebujete po tyči správně „klouzat“. A zase naopak proč chodit do tělocvičny v sukýnce na tenis? Chcete-li si zpříjemnit tanec, pořiďte si správnou výbavu. Začněte u obuvi, ta je vždy nejdůležitějším prvkem celého outfitu. Tenční boty určené přímo na zumbu, disko dance nebo free style využijete rovněž na fitness a jiné sálové aktivity. Nejsou drahé, perfektně sedí a černý jednoduchý design se hodí ke každému modelu. Na tanec si pořiďte také dokonale padnoucí podprsenku. Skvělou volbou je například bezešvá sportovní podprsenka doplněná scarfem a šálou v jednom – coby návleky na ruce zajistí zahřátí před tréninkem nebo po něm, jako šátek je zase skvělým doplňkem pro zimní období. Ženy s velkými prsy by měly upřednostnit vyztuženou podprsenku, díky níž je nebudou bolet prsa při prudkých pohybech. Na tanec jsou ideální taneční 7/8 harémové kalhoty volnějšího střihu s nízkým sedem pro dokonale vzdušný a neomezující pohyb. Nové technologie zajišťují odvod vlhkosti. Myslete i na detaily – co třeba malá kapsička na kalhotách, kam se vleze váš přehrávač?\nMáte radši upnuté legíny? Pak si prohlédněte novou kolekci nike Legend Marble Tight. Tréninkové legíny jsou vyrobeny ze stresové tkaniny, která dokonale odvádí pot. Na nohy oblečte i taneční návleky, které si můžete pořídit v barvách outfitu. A jaké tričko či tílko přibalit do tašky? Určitě si pořiďte kvalitní materiál, široký a volný střih pro maximální pohodlí a barvičku, se kterou budete nepřehlédnutelná.\nAutor obrázků: nike\nŠtítky: boty na tanec, dámská obuv, fitness boty, funkční materiál, pohodlná móda, sportovní oblečení, sportovní obuv\nČlánek Taneční hodina v hříšně dobrém oblečení byl publikován 29.10.2014 v rubrice Dámské oblečení.\nLéto je pro někoho obdobím lenošení, pro druhého časem, kdy vyráží na dlouhé túry do hor nebo třeba […]


Indická GP formule 1 má oficiálně zpátky termín 30. října - Sport.cz\n15. června 2011 21:37 - LONDÝN\nVelká cena Indie má oficiálně zpátky původní termín 30. října. Mezinárodní automobilová fedcerace FIA ve středu formálně schválila kalendář aktuální sezony, kterou poznamenalo hned dvojí odvolání závodu v Bahrajnu.\nTam se mělo jet původně už 13. března, ale kvůli nepokojům v zemi byla Grand Prix odložena. Na začátku června pořadatelé nejprve garantovali uspořádání závodu a FIA jim přidělila termín 30. října, který původně patřil Indii, a premiérovou Velkou cenu v Dillí přesunula na konec seriálu na 11. prosince. V minulém týdnu se ale Bahrajn definitivně pořadatelství v letošním roce vzdal.\nSezona ke spokojenosti většiny týmů vyvrcholí podle původního plánu již 27. listopadu v Brazílii.


Vodafone zpřehledňuje strukturu oddělení pro prodej firemním zákazníkům - Vodafone.cz\nVodafone se rozhodl ještě více zpřehlednit distribuci prodeje firemním zákazníkům. Nově se o prodej firemním zákazníkům budou starat dvě oddělení. První se bude věnovat malým a středním firmám do 49 zaměstnanců. Druhé oddělení se bude soustředit na prodej mobilních a fixních řešení větším společnostem a korporacím. Ředitelkou oddělení prodeje malým a středním firmám se stává Milena Linhartová a ředitelem oddělení prodeje větším firmám a korporacím je Jiří Mrózek.\nVodafone má v současné době 194 695 firemních zákazníků.


Česká nezisková organizace Barmské centrum Praha podporuje prostřednictvím mikrograntů projekty barmských uprchlíků v Indii - Burma Center Prague Česká nezisková organizace Barmské centrum Praha podporuje prostřednictvím mikrograntů projekty barmských uprchlíků v Indii - Burma Center Prague\nČeská nezisková organizace Barmské centrum Praha podporuje prostřednictvím mikrograntů projekty barmských uprchlíků v Indii\nPraha, 11. června 2012. K dnešnímu dni spustilo Barmské centrum Praha Program mikrograntů pro rok 2012. V rámci programu poskytujeme malé granty barmským uprchlickým organizacím v Indii. Významná zdokonalení v činnosti organizací jsou důkazem úspěchů, kterých tato forma podpory během uplynulých dvou let dosáhla. Mikrogranty mají formu daru, jsou tedy osvobozeny od povinnosti pozdějšího splácení. Za pomoci těchto vysoce účinných grantů dosahují lokální charitativní organizace hmatatelných výsledků právě tam, kde je to nejvíce potřeba.\nJako letošní příjemce mikrograntů jsme vybrali 17 projektů v oblastech zdraví, vzdělání a podpory komunity. Mikrogranty jsou poskytovány v rámci BCP projektu Indická základna pro transformaci Barmy. Projekt financuje Ministerstvo zahraničních věcí České republiky. Jeho cílem je podpora barmských uprchlíků a rozvoj jejich schopností, které by následně přispěly k demokratizaci Barmy.\nReena Sattar, projektová manažerka Barmského centra Praha, uvedla: “Je skvělé zahajovat již třetí kapitolu Programu mikrograntů a jsme nadšeni z toho, jak mnoho vynikajících projektů můžeme v následujícím období podpořit. Příjemně nás překvapila vysoká motivace příjemců grantů, se kterými jsme se osobně setkali během naší služební cesty do Indie. Povinná školení, která jsme pro ně připravili v Novém Dillí a v Aizawl, nás ujistila, že disponují dovednostmi potřebnými pro dovedení projektů do zdárného konce.“\nProjekty v roce 2012 poběží od června do října. BCP nyní hledá konkrétní dárce, kteří by přispěli a pomohli tak pokrýt náklady na projekty. Minimální výše příspěvku činí 500 Kč, tedy 20 EUR nebo 25 dolarů. Lidé, kteří se rozhodnou přispět, si na webové adrese www.mikrogranty.cz vyberou jeden z mnoha projektů pro rok 2012\n“Nabízíme jeden z nejlépe fungujících způsobů podpory s trvalým pozitivním vlivem na barmskou komunitu, jejíž členové museli opustit své domovy,“ dodává Reena Sattar. „Na co jsme zvláště hrdí, je transparentní kontrola zacházení s granty a fakt, že 100% těchto grantů bude opravdu využito na chod a aktivity lokálních barmských organizací.“\nStáhnout nyní!744 stažení


Putimská brána ožije umělci a zvířátky | Písecký svět\nPutimská brána ožije umělci a zvířátky\n11. 1. 2016 | Magdalena Myslivcová | Diskuze (0) | Věci veřejné\nBudoucnost Domu U koulí u Putimské brány zatím zůstává nejistá, ale dva z jeho satelitů, přidružených domečků, už brzy osídlí noví nájemníci. Historicky cenný objekt osiřel v roce 2014, když se z něj vystěhovala Základní umělecká škola Otakara Ševčíka. Hlavní budova je velmi členitá, provozně nákladná a památkově chráněná. Podle sdělení kompetentního pracovníka radnice se na výzvu přihlásilo několik zájemců o pronájem, ale jednání ztroskotala na jejich požadavku, aby město prostory nejprve zrekonstruovalo. Nyní proběhne zaměření a poté se bude hledat zájemce, který by si pronajal dům jako celek.\nDomek ve Šrámkově ulici č. 134, který přímo přiléhá k baště městského opevnění získal nově do bezplatného pronájmu na dobu neurčitou P.U.B., tedy Prácheňská umělecká beseda, spolek výtvarníků z Písku i širšího regionu někdejšího Prácheňska. Umělci si budou hradit pouze energie a pojištění. Podle místopředsedy Andreje Rádyho zde zamýšlí provozovat malířský ateliér a menší dílnu, kde se budou umělci pravidelně scházet a kde budou dveře otevřené i pro veřejnost. Největší radost mají z přilehlého dvorku uvnitř bašty, který by mohl posloužit jako jedinečná kulisa pro příležitostné výstavy. Zájemci o spolupráci mohou spolek kontaktovat na adrese prach.um.bes@seznam.cz\nDo většího domku č. 108 s vchodem z parkoviště na Bakalářích, jehož součástí je také zatravněný dvůr a menší objekt bývalé keramické dílny ZUŠ, by se měl po stavebních úpravách během jarních prázdnin přesunout takzvaný CEVO Zvířátkov, tedy přesněji Centrum environmentální výchovy a osvěty, které provozuje Zelené oddělení píseckého Domu dětí a mládeže. Město Písek mu objekt poskytlo za snížený nájem na dobu neurčitou. Zvířátkov doposud sídlí v dolním traktu Skautského domu. Podle Jaroslava Šímy, zástupce ředitele DDM Písek, tam však nemá vyhovující podmínky. Nové prostory budou mnohem lépe vyhovovat dispozičně, přirozeným osvětlením i rozvody. Největší výhodou podle něj bude uzavřený dvorek, protože v původním sídle se zvířata ztrácela. V hlavním domku bude umístěna teraristika – plazi, ještěři, pavouci a nejrůznější hmyz, šatna a případně i učebna akvaristiky, dvorek osídlí ptáci, želvy a králíci, v malém domku budou bydlet malí hlodavci – morčata a potkani. Čtyři dny v týdnu budou Zvířátkov navštěvovat děti zapsané do kroužků, konat se budou také příměstské tábory a exkurze pro školy a školky s environmentálními programy a osvětou pro ochranu životního prostředí. Široká veřejnost bude mít příležitost nahlédnout ve Dnech otevřených dveří. Zájemci se mohou informovat na adrese sima@ddmpisek.cz