České dráhy jsou zločinecká organizace. To je všeobecně známo. Lžou, okrádají a jsou to hadi.\nPřesto s nimi jezdím a dá se říci, že i rád. Jízdy jsou totiž občas zpestřeny. Jako například dnešní jízda do Prahy.\nV natřískaném vlaku (obvyklý jev) bylo pro změnu strašné horko (ve vlacích v zimě buď mrzne, nebo se lidi vaří) a špína (normální). Záchod byl jako obvykle bez toaletního papíru (běžné), špinavý a smradlavý (běžné) a zpoždění se pohybovalo od 40 do 80 minut (no, normál je tak do 30 minut, tohle byl novoroční dárek cestujícím).\nA v tom všem jsem stál na chodbičce mezi psem a hysterickou ženskou. Vtom se rozrazily dveře a vpotácel se totálně ožralý (opilci jsou koloritem železnic) jouda. Ten mladík byl zkalený příšerně, sotva chodil a mluvit nedokázal. Spadl na všechny čtyři přímo před psa a začal psu olizovat košík. Zmatený pes vyjeveně koukal a koukal ještě víc, protože ožrala začal výt. Nahlas, na celý vagón a psu přímo do čumáku. Poté se ožrala plazil po zbytcích sněhu na podlaze vagónu. V Zábřehu se do vlaku vřítila skupinka lyžařů a protože měla místenky, chtěla vyhodit z místa bábu s dvěmi dětmi. Leč bába začala ječet, že ji to nezajímá a že nikoho sednout nepustí. Načež se postavil pes a začal na všechny výhružně vrčet. Z podlahy zvedl hlavu opilce a zavyl. Poté přišel průvodčí.\n"Paní, nemáte místenku, opusťte místo!"\nPaní:"Néééé! To byste mě musel vynést v zubech!"\nLyžaři:"Paní, pusťte nás!"\nPrůvodčí lapil ženštinu za ruku:"Vstaňte!"\nŽenština lapil průvodčího a natrhla mu vestu. Hehe. Všichni se smáli, ženština řvala, průvodčí řval, lyžaři úpěli, pes vrčel a do toho všeho z podlahy vyl opilec.\nNo nestojí tyhle scénky za to, aby si člověk vytrpěl tu cestu vlakem? Občas stojí, tak trpím.\nDo Prahy jsme nakonec dorazili se zpožděním jenom 40 minut, tak předpokládám, že se budou dráhy opět chlubit, jak vyhověly cestujícím, kterých byl plný vlak a všichni nadávají, že jim ujely přípoje.\nKreténské České dráhy, i o jedinou zábavu se musí starat cestující a baví se navzájem.\nJe druhý leden, za devět dní jedu pokořit Fatru a v rádiu dnes říkali:\n"Nejezděte na hory, hrozí nebezpečí smrti. Za poslední dva týdny zahynuli ve slovenských horách 4 turisté. Hrozí akutní lavinové nebezpečí, na všech slovenských horách je vyhlášen vysoký stupeň nebezpečí tři a na Velké fatře dokonce stupeň čtyři z pětistupňové škály."\nTak to je v háji. Nejenže budu sebou tahat tunu tuku, který jsem si přes svátky naspořil, ale ještě musím tahat lopatku, abych se mohl vyhrabat, až mě to zasype. Těžká dřina horolezců.\nJeště jedna historky mě napadla. Není sice tak akční, jako když se Bára pomočila, ale i tak ilustruje lidské choutky.\nTo se takhle jednou Bářin otec opil. opil se strašně. Opil se tak, že si přetrhal kolenní vazy a nemohl chodit. Když se probral v nemocnici, tak vstal, že chce na záchod, leč vlastně nevstal, nýbrž spadnul.\nPředstavujete si člověka zhrouceného nenadálým úrazem, člověka trpícího přetrhanými vazy? Kdepak.\nMilý tatínek si vyžádal kolečkové křeslo a proháněl se nemocnicí, kde naháněl zdravotní sestřičky, mocně je plácal po zadku a volal:" Hyjé!"\nPoučení: Nepropadejte panice, sežeňte si invalidní vozík a volejte "hyjé".\nVečer jsem se stavil v Tiché Dohodě na čaj. Dohodli jsme se se Skar a Sašenkou, že musíme napsat Tarabisovi, jelikož jsem zjistil, že v Ománu, či nějaké obdobné díře je možno sexuálně prznit děti od neomezeného věku. To se bdue Tarabisovi líbit, nebude muset tajit, že tady oblézá skoroděti.\nTak opět naštvu spoustu lidí, jelikož datum mého úmrtí se opět o kousek odložil. Výprava na Fatru se neuskuteční asi v původně plánovaném čase, protože z hor chodí hrůzyplné zprávy o masách sněhu, do kterého člověk zapadá po prsa, počet obětí za posledních pár dní (asi 14 tuším) se zvýšil na 5 zmrzlých a takové zprávy jsou pořád hroznější. Tak se mocní horolezci, ke kterým jsem se nějakým omylem přidal, rozhodli výpravu odložit. Děsí mě už jen zmínky o Vysokých Tatrách. Ano, na Fatře je to příšerné a někteří jedincové už mluví o Tatrách. Nicméně nemůžu dát najevo, jakou tragédií má první návštěva hor skončí, tak se raději nemíchám do debaty ostřílených borců a raději jsem si zjistil, jestli musím mít závěť ověřenou notářem. A nemusím. Pokud bude mít závěť všechny náležitosti, jako jméno a podobně, tak notář není potřeba. Jestli se najde jedinec, který by po mně chtěl dědit, ať se ozve. Může si vybrat ze široké škály mých dluhů a pohledávek, které mi nikdy nikdo nesplatí. Jo a od Vánoc mám ještě flašku rumu a flašku ferneta.\nJe zima, ale to neodrazuje praštěné jehovisty, aby neotravovali. A při této příležitosti opět přidám nějakou tu historku. Z víkendu.\nTo jsem se tak válel u Báry a najednou zvonek. Bára šla otevřít... jehovistky.\nA prý:"Jééé, víte, jaká je dneska hrozná doba..."\n"Děkuji, nic nechci....", snažila se je Bára odehnat, ale bez výsledku.\n"No a my vám neseme... takový časopis... a dnešní doba je těžká...", otravovaly jehovistky.\n"Opravdu nic nechci, děkuji", trapně slušně oponovala Bára.\n"Vy dnes vypadáte tak zničeně, určitě jste celou noc pracovala, že?", snažila se jedna prašivá jehovistka působit na city.\nV tu chvíli jsem se vymrštil a prchal ke dveřím, abych na idiotský dotaz, zdali Bára pracovala, odpověděl zakyslým jehovistkám:\n"NE! Ona celou noc šukala!"\nHm. Nestihnul jsem to. Bára zabouchla dveře. Sakra. Měl jsem zkaženou náladu. No nebyl by to báječný dialog?\nJehovistka:"Vy dnes vypadáte tak zničeně, určitě jste celou noc pracovala, že?"\nCo na tom, že to není pravda, protože Bára celou noc chrápala a to doslova, jelikož si pěstuje rýmu.\nJehovistky příšerné, babice.\nTak... to byla další blbá příhoda. Prodám ji do nějakého dětského časopisu s titulem "Jak jsem přišel o dobrou náladu".\nAle nemyslete si, tahle povídka není to nejblbější, čím dnes oblažím deníček, tím nejblbějším je fotka mé bundy. Na co? Na nic. Nechtěl se mi kreslit obrázek jehovistek, tak jsem si aspoň vyfotil bundu. Ha.\nAz ezzel a fényképezögéppel felwett képeknek más készülékekkel történö lejátszása nem garantált.\nHm. Vyfasoval jsem v práci foťák a návod je v maďarštině. Tak fotím všechny možné blbosti, ale stejně jsem pořádně nezjistil, jak to funguje. Tak mám teď dva foťáky a ani s jedním neumím fotit.\nV práci jsem zjistil, že mám za tři dny asi 10 hodin přesčasu a to samozřejmě dobrovolného a neplaceného. Myslím, že se tomu říká workoholismus nebo tak nějak. I když možná ne, protože workoholici v práci pracují, kdežto já střílím na slepice, posílám blbé mejly, píšu blbý deník a kreslím ještě blbější obrázky.\nVečer mi Zelí sdělil, že v Aeru se dějí prapodivné věci, že to tam nějak inovovali a dnes je v Aeru kulturní večer a protože já kulturní jsem, tak správně usoudil, že do Aera půjdu.\nLeč v Aeru byla fronta a tak jsme se šli ožrat do pivnice.\nŠli jsme na jedno pivo, ale nějak jsme u jednoho nezůstali. Hráli jsme kulečník, kde jsem všechny jako největší outsider (to je anglické slovo, učím se totiž anglicky) všechny překvapil, jelikož jsem ani nenatrhnul plátno, jako Venca před lety, ani jsem nevystřelil kouli ze stolu na okolosedící hosty, jako to dělává Tarabis.\nJaksi nevím, kdy jsem v hospodě končil, ale jelikož jsem abstinent a nyní jsem pil alkohol, tak jsem byl přiopit.\nTaky byl v pivnici Trejbi, který mi opět neopomněl sepsout tyto skvostné stránky a opět vykřikoval do éterického ovzduší hesla jako "lajaut" a "CSS", což jsou děsně odborné termíny (my laici pravíváme "odborné termity") a týká se to tvorby stránek, jenže mně jsou takové termity na houby, protože jsem schopen jen napsat deník a nakreslit přetroublé malůvky.\nNo a taky byl v pivnici Lukáš a ten byl zase zhulenej jak vršek komínu a v pivnici ládovali trávu do dýmky a chodili kouřit ven a byli děsně zhulení a žvatlali příšerné nesmysly a Lukáš byl zhulenej nejvíc a asi půl hodiny nám vysvětloval, že když jede vlakem z Brodku (tam Lukáš bydlí a tam jsem mu málem poblil psa) do Přerova, že si musí koupit jízdenku a ta jízdenka stojí deset peněz, ale už nestojí deset peněz, ale šestnáct peněz, protože to zražili. A zhulený Lukáš nebyl schopen pochopit, že když se něco zdraží, tak to znamená, že to stojí víc.\nA teď mě napadlo, když jsem u té maďarštiny... masochistický pošuk Howadoor v létě na kole objel Maďarsko. To nic, to on dělá i blbější věci. Ale jak tak jel, tak jel bez orientačního smyslu. On totiž takový smysl nemá (kromě tohoto smyslu postrádá soudnost) a proto se řítí světem jen tak bezprizorně, jak spartakiádní balónek.\nA Howadoor tak jel a najednou viděl na ceduli nápis. Maďarsky on neumí, tak prostě jel podle cedule "Vasútallomász". Říkal si, že to bude určitě nějaké pěkné městečko. Najednou cedule zmizela a on ani na mapě nenašel obec s takovým názvem. Nu což, pravil sám sobě a jel dál. A v dalším městě... hurááá! Opět objevil ceduli se známým nápisem a opět se řítil na bicyklu za městečkem na ceduli. Ovšem cedule opět zmizela... další město... huráááá.... opět jede, opět se cedule ztratí.\nHm. Howadoor je jouda. Na té ceduli bylo maďarsky napsáno "Nádraží".\nK poledni jsem už částečně vystřízlivěl, tak jsem si uvařil 1,7 kg masa a celé to sežral. Poté mi bylo obludně blbě, tak jsem snědl ještě asi půl kila brambor a čtvrt chleba a kousek kuřete.\nA jel jsem do ZOO. Fotit. Jaksi mě nenapadlo, že v zimě v hnusné pražské ZOO nic není, kromě ledu na chodnících a taky mě nenapadlo, že když jsem před třetí v ZOO a ve čtyři se stmívá, že toho moc nenafotím. Taky jsem nenafotil. Nikde nebyla zvířata, kromě nandua, tuleňů a kianga. Tak jsem byl aspoň rád, že jsem prošel na dětské vstupné.\nTak jsem si fotil prázdné výběhy a nandui (y?) a na digitál a protože s digitálem ještě neumím, tak jsou fotky na houby.\nTuleni jsou takový zvířata odulá, plavou ve vodě a v ZOO mají takový tunýlek pod zem. Do tunýlku člověk vejde a tam jsou taková okna a jakoby velké akvárium, prostě člověk kouká do nádrže pro tuleně.\nA já jsem šel taky do tunýlku a tam byla nějaká šílená ženština a koukala na ty tuleně. A tuleň na ní koukal skrze sklo z vody taky. Takový tuleň, když je pod vodou, tak vypouští vzduch a ten dělá ve vodě takové bublinky. A tuleň vždycky připlul k ženštině a vypustil bublinky. A jak vypustil bublinky, tak ženština v tunýlku zaječela:" Jééééééééééééé!!! On na mě krká!!!!"\nTo prostě dělají pražské ženštiny, co si pletou pštrosa s nanduem a emuem a podobně.\nCestou ze ZOO nastoupila v tramvaji jedna příšerná ženská, tlustá jako prase, skoro plešatá, s děsnou bundou někde z tržiště a velkou nášivkou "Original". Tak jsem si tu ženskou v tramvaji fotil, ale nezapnul jsem blesk, pročež fotka nic moc.\n6.1. 2002 neděle\nCelý den jsem se flákal a večer jsem šel do pivnice se Zelím, Trejbim, Lukášem a Šárkou, což je Trejbiho asi dvacetikilová velká láska.\nPili jsme pivo a hráli kulečník. A vyfotili spoustu fotek, protože každý chtěl fotit.\nJá jsem hrál kulečník velice dobře, jelikož jsem tágem bezpečně trefoval červenou kouli, což se dělává. Jenže ta červená koule má letět do bílé a modré a ještě bílé a všelijak složitě a za to jsou body, které jsem neměl, protože jsem jen trefil tágem červenou, ale červená letěla úplně blbě a netrefovala schválně svoje kolegyně koule, pročež jsem prohrál.\nTak mi červená koule prohrála kulečník a Zelí mi platil pivo, jelikož přišel do hospody o čtyři a půl minuty později a to se tak dělá, že mi pak zaplatí pivo, jelikož já jsem byl v hospodě podle časového rozpisu přesně.\nV bytě mám docela prázdno, protože spolubydlící odnesl vratné lahve od piva. Asi si koupí ještě jeden byt, protože ty lahve jsou tam z jeho šílených punkových večírků a tam pijí pivo desítku a tak toho vypijou moc. Dejme tomu dvacet piv na osobu a bývá tam tak deset osob, to je dvě stě lahví po jednom dýchánku. A dýchánků už bylo dost.\n7.1. 2002 pondělí\nTak tu máme opět nový týden. Přepracuji zase nějak stránky, dám novou anketku, dopíšu deník, zastřílím si na slepice a další pracovní den bude v háji.\nBára skučí, že musí pracovat, přitom posledních 14 dní se jen flákala a byla na horách týden se svými kolegy. Zní to až moc honosně, takoví kolegové, protože pokud vím, tak během jednoho večera těch pár lidí vypilo desítky lahví šampusu, poté se šampusem polévali a sypali na sebe cukr. Když už je to nebavilo, tak si chrstali šampaňské do obličeje a taky mrskli skleničku na jiného kolegu, kterému tím rozbili hubu do krve, poté vynesli kolegyni v děsné zimě polonahou ven a mrštili jí na zledovatělý sníh, takže kolegyně se tvářila značně dotčeně a byla od sněhu a ledu celá sedřená a taky se tři kolegové svlékli donaha a skákali do sněhu a vůbec - Bára se opila, všichni se opili a fuj, jsou hrozní.\nA já jsem s nima byl sjíždět Vltavu, tak to vím. Ještě si vzpomínám, jak Bára stěží dolezla po čtyřech do stanu a skučela, jak je jí blbě, protože to ona skučívá, když se opije a tak skučívá často a tvrdí, že jsem blbec, že ona vlastně nepije a že je jí špatně z jídla.\nDnes jsem pod vlivem mého víkendového kulečníkového snažení cvrnkal koule z myší. Ty koule jsou totiž malé kuličky, tak mi nahradily kulečníkové koule a cvrnkal jsem do nich tužkou, kterou jsem měl místo tága a cvrnkal jsem na podložce pod myš, protože podložka je vlastně kulečníkový stůl.\nTak a jistě jste naštvaní, že místo obvyklých malůvek jsem za posledních pár dnů zahltil deník fotkama, které se dlouho načítají a přitom jsou úplně blbé a o ničem. Dobře vám tak a návdavkem ještě dnes fotku žirafy z pražské ZOO a příšery z tramvaje.\nInternet je mocná zbraň, ovšem často se obrátí i proti mně. Teď nemám na mysli šéfa, který mě neustále volá, abych mu odinstaloval různé pornoprogramy, které si omylem natahal ze sítě, nemyslím ani na šéfovou, kterou učím posílat mejla.\nAle co taková konference? To je takové internetové udělátko, kam napíšete, oni napíšou vám a vy zase jim a oni vám... a pokud nic nezvoráte, tak můžete poté posílat všelijaké dotazy a všelijací lidé na ně odpovídají.\nJak tak začínám pořád vážněji uvažovat o tom, že na konci roku poletím do Afriky, tak mě napadlo, že o Africe nic neumím a černošsky se nedomluvím, tak seženu nějakého člověka, co mi bude v Africe dělat průvodce, tlumočníka, nosiče a bude mě fotit, až budu jako hrdina pózovat u hradeb Timbuktu či u mešity v Djenné, kam se plánuji probít skrze houfy lidojedů, houfy lvů a živen stravou broukovitou. ono to není jen ta, stravovat se broukovitou stravou, takové stravování přináší strávníku nejedno úskalí. Četl jsem v jednom časopisu, a teď nevím, jestli to byl Koktejl, nebo Lidé a země, že nejlepší na jídlo jsou velcí, asi 10 cm dlouzí červi, takoví hezcí bílí, jakoby nafouklí, s malou černou hlavičkou. Ono se řekne - sníst červa - ale takovéto pochoutky se musí jíst speciálním způsobem. Člověk uchopí kroutícího se červa do prstů, otevře ústa, vycení zuby a vstrčí červa do úst. Ale to není jen tak, jako když se jí palačinka. Ten červ se musí strčit přesně tak, aby byla hlavička za zuby a tělo před zuby a honem skousnout. Ale musí se rychle, protože tito červi jsou pěkné sfině sfinuté a když člověk neskousne dostatečně rychle, tak je červ rychlejší a kousne jedlíka do jazyka. Vidíte, není to žádná legrace, jíst červa, nejsme na to zvyklí a párek, palačinka či fernet nás do jazyka nekousne.\nAle abych se vrátil k Africe a konferenci. Tedy poslal jsem do internetové konference dotaz, jak se stopuje v Senegalu a Mali a kdo se mnou pojede.\nA místo toho se internet jako otravná zbraň obrátil proti mně a dostal jsem spoustu mejlů, kde se každý ptá, jaké si má koupit boty, aby mu nepraskaly, když se ohýbají prsty a spoustu mejlů, kde se nějaký pan Konvička ptá, jakou si má koupit termosku. Děsné.\nVečer jsem si přečetl několikastránkovou studii o tom, proč jsou pražáci tak tupí a nafoukaní a omezení.\nStudie měla spoustu fotek a spoustu textu, ale nevyřešila nic, kromě konstatování, že to tak je. A já tam asi napíšu, protože vím, jak to je. Pražáci jsou nafoukaní proto, protože jsou tupí. A kdo tomu nerozumí, tak je pražák a nebo je tupý. Tak\nJeště ke včerejšku - anketu, kterou dělala jistá pražačka, kterou jsem mým racionálním zdůvodněním hnusoty Prahy a odpornosti pražáků přivedl ke slintavé a pěnivé zuřivosti, udělala průzkum mezi ostatními pražáky. A jak takový průzkum dopadl? No i samotní pražáci uznali, že je Praha příšerná a hnusná a že tu není vůbec nic, z čeho by člověku nebylo nevolno, pokud už rovnou mocně nebleje.\nA je po Vánocích, tak jakpak dopadla další anketa na těchto stránkách... ač jsem očekával souboj Aurory s etiopskými homosexuály, tak nakonec zvítězily Vánoce v březnu, jak se račte přesvědčit na obrázku.\nOzval se mi možný nosič zavazadel na dovolené v Africe. Má jen jedno oko a bojí se pavouků. vzhledem k tomu, že já mám panický strach z hadů, tak by to bylo skvělé, jelikož já bych pobíjel pavouky, on hady a společně lidojedy.\nDoufám, že ho přemluvím.\nPříští týden bych měl obdržet výplatu, tak se těším, jelikož plánuji zakoupení rozličných potravin a přípravu ohromné porce číny, která mi vydrží na měsíc. To se dělá tak, že vše sesypeme, zamícháme, uvaříme a necháme uležet. Poté požíráme a stále doplňujeme nové a nové přísady, takže po měsíci je z původní porce nepatrný zbytek, ale přesto je toho stálým dodáváním spousta. Až napíšu kuchařku, tak to nazvu "Pokrm miliónu a jedné chuti" (to je podle pohádky Tisíce a jedné noci a Ševarnadzerádě) a Howadoor bude strašlivě závidět, jelikož jeho fantazie končí u toho, jestli ke kilu masa hodit deset nebo dvacet kuliček pepře.\nSakra, teď jsem zjistil, že můj potenciální jednooký průvodce po Senegalu a Mali se na internetu táže, kdo s ním pojede do Jihoafrický republiky. Zrádce.\nA krátká zpráva o známém Báry, co leží sedmý den v kómatu po otravě alkoholem. On ten blbec vypil sedmičku whisky na ex. Tak to se nedivím, má pít absint a ne nějaké whisky.\nPan Konvička ještě stále nemá termosku, tak mi chodí spousty mejlů od různých pošahaných lidí, kde radí, jak termosku zakoupit.\nKvůli cestě do Afriky za skoro rok se mi ozval jeden člověk:\nAhoj, jestli máš zájem pokecat o západní Africe, tak já tam už 5 let funguji jako lovecký průvodce (hlavně Burkina, ale i v Senegalu a Beninu, teď rozjíždíme nový projekt v Guinea - Conacry), tak se ozvi. Standa\nHa, budu lovit slony. Taky jsem na www.ecesty.cz viděl spousty fotek, tak je moje cesta asi neodvratná.\nUž mě všichni pijí krev, jak si myslí, že jsou tohle humoristické zápisky. Donekonečna vysvětluji, že je to normálně seriózní deník, ale ne, samý chachá, to je zase vtipný. Hrozný. Dnes se tedy budu snažit nebýt vtipný ani náznakem. Ono to asi dá zabrat, protože někteří tupouni se smějí všemu a pořád, já to vlastně ani snad neumím, napsat něco, aby se tomu zase někdo nesmál.\nTaky se mi snažila na mojí dobrodružnou výpravu vnutit jedna slečna s moc pěknýma prsama a postavičkou. Jenomže jsem jí sdělil, že by se nemohla každý den sprchovat teplou vodou a nemohla by tam chodí na podpatcích, tak se na Afriku vykašlala, objednala striptýz pro svou drahou polovičku a drahá polovička jí objednala seskok padákem. Romantika dnešní mládeže nezná mezí, jak tak koukám.\nA od té slečny uvedu ještě její včerejší příhodu, demonstrující poměry v našem zdravotnictví:\nVčera jsem byla u zubaře, mám takovýho "neskutečnýho" zubaře, o kterém se ti může opravdu jenom zdát - prostě nářez. Včera když mi spravoval zoubek, začal mi zvonit mobil, když už vyzváněl po třetí, začala jsem očima třeštit, aby mi ten telefon podal, načež můj zubař to vzal a zahlásil : "Kratochvíl... prosím ...... slečna Mravencová nemůže, má totiž plnou pusu mého náčiní".\nVolal mi můj klient !\nKonec citace. Tak to vidíte.\nA kdo se dneska zasmál tristnímu stavu zdravotnictví či něčemu jinému, to je fakt jouda a ať se nechá vyšetřit.\nVčera večer jsem byl v Tiché dohodě a u baru seděl manager Plastických lidí, což je taková hudební skupina, co hraje na hudební nástroje a pěje u toho a často i porůznu křepčí. Teď mě napadá, že vlastně nevím, jestli se ta kapela jmenuje Plastičtí lidé nebo Plastikoví lidé, což je ale jedno, protože jejich manažer seděl v Tiché dohodě u baru a povídal, že je to hrozný, že on je velký manager a nějaký kněz po něm chce uspořádání jakéhosi hraní v kostele. A manager se na mě podíval skelným pohledem a objednal si desátého panáka a já jsem si dal sodovku. Poté manager ještě vyprávěl, jak jedna jeho milenka je v posteli hrozná a vždycky ho seřve a řekne, co má dělat. Já tu milenku znám, protože si jednu dobu dopisovala s Tarabisem a taky mu psala, co má dělat a psala vyplašenému Tarabisovi SMSky jako například:"Dělej, kruť mi kozama!", ale v SMSce to je vlastně "Delej, krut mi kozama!" a Tarabis se zalekl a kozama jí nezakroutil a odstoupil od dopisování a poté mi jednou při desátém pivu prozradil, jak byl vyplašen.\nManager v Tiché dohodě si objednal dalšího panáka a řekl, že je absint hnus, načež jsem mu řekl, že je jouda a neví, co je dobrého a on si objednal dalšího panáka.\nRaději jsem se ani nekoukal, jak je opilý a dopil jsem sodovku a odcházel, ale manager ještě vystřelil dotaz po barmance :"A ty jsi syn nebo milenec?" a já jsem odpověděl "Syn i milenec." a zmátl jsem tím managera.\nVečer jsem jel do Zlína. Tentokrát bitva cestující versus České dráhy dopadla mou zdrcující porážkou, jelikož jsem byl lapen průvodčím a platil jsem spoustu peněz, ale říkal jsem si "chlapi nebrečí" a tak jsem nebrečel, ale stejně jsem si říkal "to vám tedy vrátím" a taky vrátím, protože od toho mě matka v bolestech neporodila, abych platil celé jízdné.\nVe Zlíně je zima a sníh a Bára, co mi vaří spoustu jídla a zákeřně čeká, až to všechno sním a potom se směje, jak jsem tlustý.\nPomstil jsem se a vytáhnul ji na odpolední pochod po sněhu a ve vánici a Bára spadla na ledu a nasněžilo jí na nový účes. Ha. jenomže ona se pak pomstila mně a tahala mě nějakou příšernou strží, kde jsem funěl a klopýtal a měl jsem plné boty sněhu a když jsem vylezl na kopec, tak jsem uklouzl, spadl a sedl si na foťák. Ach jo.\nVčera jsem snědl králíka a dneska kuře, k tomu asi kilo pomerančů, asi kilo banánů a čtrnáct dní staré pečené brambory, které Bára zapomněla kdysi v troubě. Také jsem snědl ořechy a spoustu vajíček a klobásu jsem snědl a cibuli a kotel guláše a knedlíky a rýži a vypil jsem litry a litry džusu a ještě grep jsem snědl a chleba se salámem, sýrem a paprikou a spoustu česneku a rajče namazané křenovou pomazánkou a teď je mi fajn, ležím jako válečný invalida, co vyhrál boj s jídlem a nabyl podoby balónu.\nVečer jsem odjel do Prahy. Další díl boje s Českými drahami jsem slavně vyhrál a tetelil jsem se radostí, jak jsem opět ušetřil. Navíc jsem se tetelil radostí ještě proto, protože Bára za dva týdny musí vlézt do Dřevnice, což je řeka ve Zlíně. Jelikož nevěřila, že ušetřím více jak polovinu, když jedu třemi vlaky a vezu nápadnou mapu. A já to ujel jako hobo a budu se kochat, jak Bára úpí , brodíce se sněhem a ledem do řeky mezi plující kry.\nAbych nezapomněl - vlak neměl zpoždění, což se mi jeví jako krajně podezřelé a zajímalo by mě, co za tím vězí a co mají České dráhy za lubem.\nV práci nejede internet. A to není dobré, protože všem jede, jenom mně ne. Možná za tím bude mejl, kterým jsem hanil naše informatiky a rozeslal ho po celé budově i šéfové. A nebo za tím bude uklizečka, kterou vůbec nezajímá, že počítač není podlaha a z železnou pravidelností mi otírá monitor i klávesnici mokrým hadrem, pročež jsem ji několikráte seřval, ale ona si nedá říci a tak nadále nacházím mezi klávesami nitě z hadru na podlahu a samozřejmě i další náležitosti podlahy, jakou jsem vypadané vlasy, hlína a podobné skvosty.\nHa, teď tu byl informatik a řekl, že za to nemůže uklizečka, nýbrž informatici, co se mi rýpali v kompu přes víkend. Předpokládám, že mi projeli komp a zmapovali spoustu cracklých programů, sbírku pornoobrázků a tenhle deník. Parchanti, člověk stahuje sprosté obrázky kde se dá a těžce na tom pracuje a nějaký informatik si přijde a klidně si to přehraje k sobě a má zábavu bez práce.\nJo, naši informatici. Zatímco většina lidí musí chodit v saku či halenkách a vůbec rádobyslušně oblečena, tak naši informatici vypadají jak domorodí bojovníci z Kašmíru či křižáci v Jeruzalémě. Samá náušnice v uchu nebo nose, samé otrhané džíny, jsou špinaví, na ulepených vlasech šátek, táhne z nich marihuana a pivo. Ach jo, chtěl bych být informatik. Ale ne nejvyšší informatici, ti mají brejličky, asi 50 kilogramů, kravata po dědečkovi z legií a tváří se ohromně zaujatě a slušně.\nVzal jsem si čisté ponožky, nejméně zmuchlanou kravatu, nejméně zapocenou košili, okartáčoval bláto z bot a vydal jsem se do práce. Dnes je totiž polovina měsíce a nastupují noví zaměstnanci a já je fotím.\nBle, musím koukat do foťáku a fotit spoustu lidí, sbírku hnusných obludek, co přede mnou defilují, stresovaní novou prací a fotografem.\nChlapy a hnusné ženské jsem vyfotil během pár sekund, hezké slečny jsem si šteloval a cvakal fotku za fotkou. Nakonec jsem ještě dofotil film z mojeho foťáku na kolegyni. Kolegyně má pěknou dceru, tak musím být v práci hodný.\nBára se zbláznila a organizuje cestu po Mexiku, ale nejen tam, ona chce se svou střelenou kamarádkou plácat se kdesi po Nikaragui či Panamě a ještě si hodlají opalovat zadky někde v Karibiku.\nPche, to není odvaha. Já pojedu do Afriky, kde chytnu malárii, zabloudím, zdechnu žízní, rozdupou mě sloni a umřu sardinčí smrtí. Kdo neví, co je sardinčí smrt, tak ať se koukne na stránky velkého cestovatele pana Kučery a zví, kterak se do a na osobní auto musí natlačit spousta lidí a ti se pak pohybují odněkud někam za pekelného žáru a ve víru pouštního písku.\nHehe, fakt sranda je takové plánování cesty, jenom by mi nesměli psát pořád nějací pošahanci, že mojí trasu nejde stihnout, že tam každý dostane přinejmenším malárii, že každého okradou a každého druhého zaříznou a podobně. To píšou jen závistivci, takové bláboly, to jsem slyšel už když jsem jel na Sibiř. A nejhorší je, že to vypadá, že se tam každý bojí jet a přitom je to určitě zamořeno turisty, od Senegalu do Mali, přes Burkinu až do Ghany, poušť ani pralesy nevyjímaje.\nVčera jsem byl v Tiché dohodě a vyslechl si spoustu sexuálních historek, ale nebudu je sem psát, protože si tohle čte jeden úchylný známý ze Žďáru nad Sázavou a pořád chce, aby zde bylo víc sexu, ale to tedy ne, v seriózním deníku není místo pro pomíjivé a dekadentní věci.\nTen úchylný známý jednou viděl v televizi, jak souloží varani a teď chodí do ZOO v plané naději, že budou varani kopulovat zrovna před ním.\nA na závěr něco o mé báječné fyzické kondici. Zakoupil jsem si váhu, postavil se na ní a zjistil, že mám 102 kilogramy. Upřímně jsem se zděsil, jelikož z toho je tak 30 kilo sádla. A abych se neděsil jen tak pro nic za nic a nečinně, tak jsem snědl tři bagety. Už vážím přes 103 kilo. Fuj fuj, haňte mě, lide, jelikož jsem takový dýchavičný vepř. A když přijedu do hladové Afriky, tak se na mě podívají a nejenže z toho chytnu malárii, okradou mě a podříznou, ale oni mě ještě sežerou a budou si libovat, kolik vypijou alkoholu, protože to říká známý, že aby vypil hodně, tak předtím sní spoustu sádla a alkohol tak nereaguje. Fuj, budu nějakým černochům mazat střeva a oni popíjejí jen pivo z prosa.\nTeď čtu dnešní zápis... jsem fakt idiot, taková snůška blbostí, měl bych s tím něco udělat.\nJá pracuji! Ale strašně moc! A protože nedělám nic jiného, než že pracuji, tak dnes napíšu o tom, co se dělo všude možně, jenom ne u mě.\nVlastně jo, včera jsem byl v Tiché dohodě a vyslechl jsem si instrukce, jak a s kým chodit či nechodit na rande a že herci jsou úchyláci, kdežto motorkáři mají 147 cm přes hrudník a jsou fakt dobří. A potom si Sašenka i Skar nalily asi tak 5 kapek absintu do chřtánu a začaly se odporně šklebit a všelijak absintu nadávat, tak jsem raději odešel.\nA teď k přehledu.\nV Amsterodamu se uskutečnilo marihuanové mistrovství světa. Rozhodčí hodnotili až pět vzorků denně.\nHm, nic moc, určitě nuda, jako vždycky, když je někdo zhulenej.\nV Singapuru se uskutečnila celosvětová konference o záchodech. Dospěli k názoru, že díky neluxusním záchodům umírají ročně asi 2 miliony lidí.\nNo a ještě v Beninu zamordovali místní tupčíci pět lidí, protože prý připravili pouhým dotykem nějaké chlapy o genitálie. A prý každý cizinec je považován za čaroděje. A genitálie zcizují čarodějové. A to je teda pěkně na pytel, protože kolem Beninu pojedu a nehodlám nikomu vysvětlovat, že nejsem žádný trhač koulí a ostatního příslušenství.\nA dále něco o fotkách a fotografech. Že jsem já slavný fotograf je zajisté všem známo. Ale mezi nás se dostává i pražská postavička Pavča, která vystavuje fotky v Dlouhé ulici, což je hrozně dlouhá ulice v Praze a v té ulici je bar Merkur a tam má Pavča fotky a tam chodí zblouznění lidé a v přítmí, netuše skutečných kvalit fotografií, zakupují Pavčiny fotky. Ptal jsem se Pavči, na co ty peníze má a ona sdělila, že si nechá udělat plastiku. Nu což, každý si vydělává jinak.\nNa opačném konci zástupu fotografů je naopak Bohouš, který stále zoufale a stále zoufaleji hledá způsob, jak propagovat svojí všeobecnou neschopnost. Toto individuum si pořídilo černobílý film a fotí jen černobílé fotky, protože žije v domnění, že to tak správní fotografové činí a on tak běhá a fotí fotky, které jsou obludně hnusné už jen proto, že na nich je Praha. A zoufalý Bohouš běhá a škemrá, aby se na ty fotky někdo podíval a otravuje v hospodách, aby mu je vystavili. Je samozřejmě zdvořile odmítnut s trapnou frází "nám se sem ty fotky nehodí" a poté je v hospodských řečech zmíněných hospod veden jako komická figurka (ten špinavý a otrhaný s fotkama) a je dáván za příklad, kam až může člověk klesnout. A ono jako by nestačilo, že Bohouš vypadá jak bezdomovec, on si navíc nechal zašpinit a zamotat vlasy a pomazat jakýmsi sajrajtem a snaží se tak opět zaujmout.\nDnes jsem přemýšlel, že bych stránky celé zrušil, protože jsou příšerné. Ale pak jsem se podíval na stránky feťáka Trejbátka nebo opilce a feťáka Jury a oddechl jsem si, jelikož jejich stránky jsou to, co si člověk představí, když se řekne "bezfantazijní hnus". Teď jde jen o to, jestli to není podobné, jako když se stoletý děda chechtá nad hrobem manželky, že už to má za sebou. Kdo nepochopil předchozí přirovnání, tak ať to ani nezjišťuje a kdo to pochopil, tak to pochopil blbě. Tak\nV práci pořád pracuju a když to někomu řeknu, tak si myslí, že je to vtip. Blbí lidi.\nV práci jsem byl asi čtyři hodiny a potom jsem se šel raději odreagovat do Tiché dohody.\nOvšem jindy klidný a útulný bar byl tentokrát nacpaný. Plastic people si udělali dýchánek. Já jsem si dal kolu a absint. A jak už to tak bývá, tak při té příležitosti v baru praskly záchodové trubky. No kde k tomu člověk jen tak přijde, vidět Plastic people ve společnosti otylých hovnocucařů, kteří pobíhali po baru s různými hadicemi a motory a opravovali a čerpali. Po práci přišli do baru rozhlásit, že potrubí prasklo díky tomu, že nějaká ženština spláchla do záchodu vložku. Hovnocucáři se podívali na barmanku, ta je však okamžitě odkázala jinam, jelikož ona je prý po přechodu a vložky nikam nesplachuje. A já to taky nebyl, tak nevím, kdo to byl. A jak jsem tak nevěděl, tak jsem si dal cannabis vodku, což má být nějaká marihuanová vodka a byla to docela dobrá vodka, taková s jemnou chutí.\nVyslechl jsem si historku, kterak si Magor Jirous obarvil vlasy na modro, pil slivovici a pivo a kupodivu se nesvlékal. Potom byl u baru jeden pán, který zaplatil dvojku vína, zaskuhral, že je bez peněz, oblékl kabát a řekl :"Nashledanou:", načež se vždy odněkud někdo vynořil, řekl mu:"Neblbni" a objednal mu další víno a dal cigaretu. A ten pán se zase svlékl, sedl si, kouřil a pil a byl spokojený a já se ptal proč je spokojený a on mi říkal:"To ty krásné vzpomínky" a dále byl spokojený. Poté si zase oblékl kabát, zase se loučil, zase mu někdo něco koupil a tak to šlo neustále dokola a když už mu nikdo nic nekoupil, tak přišel k baru a řekl:"Nejlevnější víno a nejlevnější cigarety, prosím" a barman Kuba prozkoumal nápojový lístek a ceny cigaret a vyhověl mu. A já jsem cannabis vodku zapil absintem.\nU baru seděla nějaká slečna a já ji fotil a ve spolupráci s barmanem Kubou jsem jí namluvil, že jsem novinář a fotím do českého vydání jednoho španělského časopisu "Chocho" a slečna se ptala, jestli umím tak dobře španělsky a já jsem řekl:"No jistě... chocho peludo, yo borracho" a slečna naštěstí nerozuměla.\nA já si dal fernet.\nPlastic people začali zpívat koledy, no kde se člověku poštěstí, slyšet je zpívat koledy. Já jsem koledy nezpíval a raději jsem si dal opět absint zase s jinou slečnou.\nProstě jsem si udělal příjemný večer a když jsem odcházel, tak venku mrzlo až praštělo a mně bylo teplo a rozhalen jsem si říkal, jak je dobré pít absint, vodku a fernet.\nKupodivu jsem po včerejším vodkovo-absintovo-fernetovém koktejlu spal velice dobře, ještě lépe jsem se probudil a vůbec - nechám si na základě mých zkušeností s lihem patentovat pilulky ze suchého lihu jako pilulky pro dobrou náladu a zdraví.\nVečer jsem zašel opět do Tiché dohody a seděl jsem tam při čaji skoro do půlnoci. Jenže poté se přiřítila kamarádka Sašenky a Skar a začala mi líčit, jak jsou děti milé a hodné a jak bych si měl taky nějaké pořídit. A z toho se mi udělalo strašně špatně, ještě špatněji, než když jsem kdysi vypil zavařovací sklenici absintu na ex a jal jsem se argumentovat, že děti jenom kadí, smrdí a řvou, leč na stranu ženštiny s plodnými myšlenkami se přidala i Sašenka a tak jsem prchnul.\nA vůbec, na co takové děti. Tudlenc jsem měl rozhovor s mocným horolezcem a kulturistou Howadoorem, který si taktéž jednu odnož pořídil, nyní pučí odnož druhá a on říkal, že děti jsou fajn a je s nimi legrace a už nedodal, že to není pravda, protože legrace není s nimi, ale z nich, když jim dává jména jako Pafnuc a navíc když mocný Howadoor leze v Himalájích, tak už neleze jak svobodný kamzík, nýbrž jako starostlivý otec a říká si, že by bylo špatné, kdyby v horách zhynul, jelikož už by z toho neměl legraci, jelikož se stal uvědomělým a myslí na děti. Tak to vidíte, děti zkazí i výlet do hor.\nVstával jsem převelice brzy, protože dnes mám velký den a jdu hrát hokej, skoro po roce, což bude zajímavé, protože v létě jsem se jenom flákal, na ledě ještě nestál a na kolečkových bruslích to člověku moc nedá, zvláště, když místo pořádné dřiny jen jezdím z kopce a nahoru metrem.\nDo Žatce jsem jel vlakem, leč přepadli mě zrádní železničáři s policií a odhalili, že jedu načerno. Začalo veliké vyjednávání a všichni jsme byli ve střehu a nakonec to dopadlo dobře pro všechny, jelikož jsme lidé a ne jakési divoké šelmy a dohodli jsme se tak, že jsou všichni spokojeni. Policie mi dala pokutu 800 peněz, železničáři mi napočítali celou cenu jízdenky a já jsem řekl, že nemám hotovost a předložil jsem neplatnou občanku.\nPřes den jsem zhluboka dýchal a občas si udělal dřep či klik a uváženě se prohnul, jelikož před hokejovým zápasem je důležité být ve formě a psychické pohodě a takové rozcvičení tomu napomáhá.\nK večeru jsem vtrhnul na led jako uragán. Jako správný uragán jsem se nekoordinovaně točil a budil pozornost lidí okolo. No co bych předstíral. Hrál jsem báječně, jako za starých časů. Těmi starými časy myslím tak pátou třídu základní školy. Jako pozitivum dnešního zápasu je třeba brát to, že jsem nedal ani jeden vlastní gól, že jsme neprohráli a že jsem propašoval na střídačku láhev fernetu, která blahodárně působila na morálku mužstva, decimovanou mou přítomností.\nVečer jsem se vrátil do Žatce a zjistil, že mám o tři kilogramy méně, což není úkaz toho, že bych na ledě nechal duši (cca 0.05 kg) a tuk (cca 2.95 kg), ale toho, že jsem tlustý jak dobytek a stačí málo a odhazuji tuk, že kolem mne padají lidé na mastných skvrnách.\nRáno měl autobus 45 minut zpoždění, čímž mě nepotěšil, ale potěšil mě tím, že čundrsleva za 20 peněz vyšla.\nJeště poznámka ke včerejšímu hokeji - dnes se nemůžu ani hýbat, všechno mě strašlivě bolí, ale úplně hrozně. Asi víc, než toho pána, co padal z pátého patra, na balkóně v druhém patru zanechal nohu a v přízemí zjistil, že přežil, leč ho to bolelo. Tak ještě víc, než toho pána mě všechno bolí, zvláště nohy a to obě, ne jenom jedna, jako toho pána.\nCelý den ležím a pospávám a nepiji, protože když piji, tak musím chodit na záchod a to mě potom bolí nohy. Tak ležím a mám žízeň.\nHa, Bohouš neunesl mou konstruktivní kritiku jeho pokusu o tvorbu umění či čehokoli nezbytečného a nyní úpí v psychických bolestech, že je zbytečné budižkničemu, nicka, co má špinavé vlasy a kouří na chodbách nad plechovkou s popelem, neunesl, že jako pseudostudent vysoké školy není schopen ani postavit vánoční stromek, jak píše ve svém deníku a jak tak neunesl co je zač, chodí si vybíjet vztek na nebohé ptactvo a metá po ptácích kusy tvrdého pečiva, snažíce se ubohé živočichy ubít. Leč ani toho není schopen a tak je vítaným zpestřením nejen ptáků, ale i turistů, smějících se zoufalé figurce na břehu řeky.\nNa hokeji jsem se dověděl spoustu historek o všem možném, ale všechno zase zapomněl, tak dnes žádná historka nebude.\nNo alespoň něco z dnešního tisku. V Rusku vzlétlo letadlo a na letišti koukají... a letadlo tu nechalo podvozek. No tak co, zavolali do letadla, že nemají podvozek, pilot řekl, že na to kašle a potom v pohodě přistál na jiném letišti. A pak, že prý si v Rusku nevědí rady.\nVečer jsem se stavil v Tiché dohodě, ale jen na jednu kolu, asi tak na deset minut, poté jsem zauvažoval, že bych šel na Dušanovy narozeniny oslavenci jen tak kondičně rozbít nos, ale následně jsem si řekl, že si najdu ušlechtilejší koníček a jal jsem si prát ponožky.\nOd půlnoci nespím, je mi mdlo, ba snad i blbě, jakási nemoc na mě vlezla a tak se potácím a vypadám ještě zrůdněji než obvykle. Po pokoji jsem rozvěsil a rozložil spoustu vypraných ponožek, vypadá to jak groteskní vánoční výzdoba. Kromě ponožek mám v pokoji i jiný nepořádek, pravil bych i bordel, ale v noci v rádiu říkali hezké slovo "nezdoby" a tak nebudu říkat, že mám v pokoji svinstvo, nýbrž nezdoby.\nV práci mě čeká opět práce a mně je blbě a bude ještě blběji.\nBlíží se tradiční akce "Březen, do Mlejna vlezem" a vypadá to na zajímavou účast, jelikož přijede známý plešatý varanofil Burma, pedofil Tarabis, promiskuitní oblbovač dámských přirození a perverza Dax (zrovna včera vyprávěl, jak jakási ženština sbírala mince přirozením a nějaký vtipálek jednu z mincí nažhavil zapalovačem), křehká dívenka z USA Robbie, co pije běžně dvanáct piv a vůbec se to pravděpodobně bude na Mlejně hemžit vzorky úchylek všemožných ražení.\nHowadoor ve svých nechutnostech referuje o další masochistické akci, kterou tentokrát nepodnikl sám, ale, aby nevypadal jako trubka pořád jen on, i se svými podivnými kamarády. Jednalo se o padesátikilometrový pochod v zimě a sněhu, zpestřený popíjením v hospodě a ničením plic Tuberyho tyčinkami. Nejvíc mě ale naštval, že mě kdysi přemlouval, abych šel nějaký příšerný pochod, myslím, že to byl přechod Islandu skrze hrůzyplně opuštěné vnitrozemí a když jsem argumentoval mou dobytčí vahou a mrtvolnou fyzičkou, tak Howadoor řekl, že předlouhé pochody chodí i jeho kamarád Kakof, který je údajně líný a tlustý jako já.\nJenže nyní jsem Kakofa viděl na fotkách z pochodu a nutno podotknout, že Kakof vůbec není tlustý a také málem na tomto pochodu zhynul, čemuž se Howadoor navíc směje. Dobytek Howadoor. Já naštěstí vím, že mu nesmím nic věřit od doby, kdy mě poslal pro drogy a neřekl, že to drogy jsou. A protože Howadoorovi nevěřím, tak se dožiji vysokého věku.\nTaktéž zakončím anketu o Praze. Jak je jasně vidět, to příšerné město nezískalo ani jeden kladný hlas. Já jsem to tušil, já mám na takové věci čuch. To jako když jsem jednou hrál hokej, řítil jsem se k mantinelu ukrutnou rychlostí a nekoukal naň, nýbrž na touš, laicky zvaný "puk"a vtom si tak říkám "A je to v háji, tohle už neubrzdím" a taky že ne, neubrzdil jsem a rozbil si hubu o mantinel. A věděl jsem to dopředu, mám prostě čuch na budoucnost.\nVčera večer jsem se ještě stavil v Tiché dohodě. Prohlédl jsem si fotky, které se snaží Bohouš udat veřejnosti a baží po jejich vystavení v baru. Viděl jsem v životě spoustu něčeho, čemu se nedá říct fotografie, ale to, co mě překvapilo včera, to byl šok.\nŽe je Bohouš všeobecně nešikovný a neschopný je známo, ale tentokrát se překonal. Dokázal, aby z toho, čemu on říká fotky, čišel hnus, nechutnost, zoufalství, příšernost a zběsilá nešikovnost, nestvůrnost, zprznění vkusu i nevkusu, obludnost obrovských rozměrů, zdeformování reality i abstrakce, hrozný, odporný, děsný, strašlivý, odpuzující fujtajxl, nesnesitelný, odpudivý výraz a co je nejhorší - vše zastiňovala těžká nuda a vědomí, že takto zbyteční jedincové se zbytečnými projevy aktivity jsou mezi námi.\nPrašivá nemoc mě kolí čím dál více a protože jsem kulturní jedinec, sehnal jsem papírové kapesníky. Jak si pozorný čtenář jistě všimne, "sehnal" a ne "koupil". To takhle kapesníkůlačný jedinec vstoupí do obchodu a praví:\n"Papírové kapesníky prosím"\nA prodavačka je podá a praví:\nA zákazník vytáhne dvoutisícikorunu.\nA prodavačka na to:\n"To nemáte menší? To snad nemyslíte vážně, takové peníze po ránu."\nA zákazník, tedy já, opět praví:\n"Ne, menší nemám, ale můžu ještě zaplatit kartou."\nA prodavačka mi podala kapesníky, řekla "nashledanou" a tak jsem kapesníky vzal a odešel.\nTak se musí nakupovat.\nTakto optimisticky naladěn hned po ránu vstupuji do metra, leč z tlampače nad námi ozval se příšerný hlas:\n"Na trase B skočil člověk do kolejiště, doprava je přerušena."\nA všichni byli naštváni, jelikož nechápali, jak může být člověk tak blbý, aby skákal ráno ve špičce, když jezdí nejvíc lidí místo aby si skočil v noci, kdy to až tak vadit nebude.\nV práci se dovídám, že kdysi nějaká ženština spáchala sebevraždu tím, že si nechala urazit hlavu zrcátkem projíždějícího metra. Ovšem s tím nejde jen tak souhlasit, pokud to byla ženština, tak je možné, že si chtěla v zrcátku zkontrolovat make up.\nVčera jsem dotáhl do Tiché dohody Zelího, aby se vyjádřil k Bohoušovým fotkám, jenže ze Zelího nešla dostat kloudná kritiky, jen se fotkám smál a říkal, že by se měl Bohouš kontrolovat. Tak jsem dnes ukázal fotky dalším dvěma lidem, leč opět žádná kritika, jen jeden smích a druhé opět vyjádření nudnosti.\nRozhovor na téma fotky Bohouš opět psychicky neunesl a snaží se uspět tím, že sděluje čtenářům, jak jsem kdysi k večeři pozřel tři bagety, což s fotkama nesouvisí, avšak na víc se Bohouš nezmohl. Ha, je opět zničen, stejně jako když si dá dvě piva a stěžuje si, že by hrozně rád kopuloval, leč ho žádná ženština nechce.\nA když už jsem u tohoto bodu lidského bytí, musím oznámit, že jsem člověk nevzdělaný, jelikož až do návštěvy Tiché dohody a přednášky tamního barmana jsem nevěděl, jak se dá onanovat pomocí mouchy s utrženými křidélky. Tak.\nMám chřipku a v práci chraptím a kolegyně říká "Nechrapti" , ale není jí to nic platné, protože pořád chraptím, pročež ona mi nezadává tolik úkolů, jelikož po telefonu se mnou není nejen kloudná řeč, nýbrž ani slyšitelná.\nOpět navštěvuji lékárnu, která zažila mé trapné vystoupení, když jsem se snažil nakoupit drogy a tentokrát jsem tam přišel a pravil:\na lékárnice se jen mlčky podívala, jak se asi dívávají psychiatři na pacienty a podala mi patnáct balení těchto pilulek a než jsem šel z práce, tři balení zmizela v mých útrobách.\nTak se teď potím a je mi horko.\nZítra má přijet do Prahy Tarabis, zlákán možností shlédnout fotky pana Bohouše, tak jsem zvědav na novinky z církevní školy, kde Tarabis koná civilní službu.\nDošla mi SMSka od Tarabise:\n"Fuck off Prague, fuck off you."\nZ čehož jsem pochopil, že Tarabis dnes nepřijede a po této anglické lekci ho budu muset navštívit, jelikož se mi zdá, že až moc času tráví s pouhou jednou ženštinou, ačkoli jindy se soustředí na kvantitu a vždy se řídil heslem "Coito ergo sum".\nOpět jsem zabředl do plánování cesty do západní Afriky a tentokrát jsem se pídil po možnostech levné dopravy do Dakaru a z Akry zpět. A místo rad, kde zakoupit levnou letenku mě různí jedincové častovali radami jako dojet do Dakaru po zemi přes Maroko a Mauretánii, další radil cestu po moři a když jsem jednomu divnému člověku oponoval, že nepojedu po zemi přes Západní Saharu, že bych musel čekat na vojenský transport a tolik času nemám, tak mi řekl, že když nemám čas čekat na transport, že mám zkusit jet do Turecka, poté do Saudské Arábie, dostat se přes Džibuty do Afriky a do Dakaru dojet přes státy pod Saharou.\nUž se nikoho na nic nebudu ptát, příště mi doporučí domluvit se s krtkama a zkusit to tunelem, případně s vlaštovkama, když odlétají na jih.\nVůbec mám pocit, že jenom lidé z kotlin krajů českých, moravských a slezských jsou schopni cestovat variabilně a nečekaně, protože normální světový turista si zakoupí letenku, zaplatí hotel, případně zakoupí stan a průvodce, ne tak zdejší občanstvo, které se baví o tom, jak se dostat do Mauretánie skoro zadarmo, protože tam místní vozí Pegueoty 405 (to je asi auto) a také se baví o tom, jaké to je v peruánské džungli u řeky Ucayali a já nestačím zírat, protože nevím, kde je Ucayali a mám problémy i s pouhým okrádáním Českých drah při využívání jejich služeb, natož abych se sháněl po informacích, jak jsou agresivní hroši v deltě řeky Gambie, po čemž také jedna dívčina pátrala. Nyní jsem se však zalil mocným sebevědomím, protože jsem si vzpomněl, kterak jsem se na záchodě v Rusku seznámil s jedním Mongolem a domluvil s ním dopravu do hor, zatímco na zastávce autobusu čekali jacísi troubové a na záchodě se s nikým nedomluvili a čekali tak spoustu hodin na autobus.\nUž se těším, až se po řece Ucayali a hroších v Gambii někdo bude tázat na Mongola na záchodcích na Sibiři a já s klidem prohlásím, že to je přece jasné a je to tak a tak.\nAč se cítím nevinen, nechybělo mnoho a včera večer na mě v Tiché dohodě poslali armádu, školené zamračené teroristy, kované atentátníky, doteď se hrozím dosud nenalezených granátů v mých kapsách, bojím se, že jsem s čajem požil nezměrné dávky zákeřného jedu a zhynu ve velkých bolestech. A určitě se mě na ulicích bude snažit srazit celá kolona aut, kolem životně důležitých orgánů a možná u kolem hlavy mi budou svištět kulky ostřelovačů a můj život se stane bídným přežíváním prchajícího člověka, co se provinil činem strašným, leč nevím jakým.\nNaštěstí sem už nechodí číst tyto zápisky mstitelé (teda aspoň se tak tváří, ač statistiky návštěvnosti ukazují opak) a tak zde budu popisovat nekalé praktiky odvetné akce, dokud budu naživu.\nAle dnes je sobota, užívám si ukájení pocitem, že hyne nemoc, co mě otravovala a zakoupil jsem osm kilogramů brambor a čtyři a půl litru kečupu a doufám, že do výplaty vydržím na nezměněné hmotnosti.\nHubnout nebudu, protože jsem si přečetl, že čím je člověk svalnatější, tím více tuku má. Sice nevím, jestli to není blbost, ale napsal to jakýsi pan Tlapák, co je PaeDr. a CSc. a Petr.\nJsem ohromně svalnatý.\nHowadoor na svých stránkách spustil ohromné symfonické dílo, hudební koláže neskutečné hloubky a neskutečných barev, neočekávané pasáže a po nich další neočekávané pasáže a tak to jde stále dokola a na konci ohromený posluchač neví, jestli se mu to zdálo, nebo ne a poslechne si to ještě jednou, ale ani poté neví, jestli je něco takového možné...\nHowadoor se tímto pravděpodobně zařadil po bok Bacha, Mozarta, Beatles a dalších, kteří tu byli a zůstanou.\nHeč, dopisuji si s živoucí legendou hudby všeho lidstva.\nPožírám množství brambor a zalévám to kečupem, občas ještě sezobnu nějaký ten Paralen Přemýšlím nad tím, kterak zajistit, abych nemusel pořád prát ponožky, zvláště když pračka není k dispozici. Zatím jsem vymyslel systém sypání pracího prášku do bot a ponožek na nohou a hned jsem tento návrh zavrhnul, protože zjišťuji, že vlastním prášek nazelenalé barvy a to tedy ne, abych vypadal jako po předávkování špenátem.\nŘídím se heslem "V neděli nic nedělám" a říkám si, jestli by bylo moc blbé nahradit to heslem "Nikdy nic nedělám".\nOpět mě chtějí v práci přestěhovat. Důvod? Jsem nekuřák. A jako nekuřáka, vyděděnce společnosti, zavrženíhodnou figurku a příšerného asociála mi určí jako místo výkonu práce nejspíš nějakou tmavou kobku. Obávám se, že tam budou potkani, což sděluji Zelímu a ten říká, že si na ně mám koupit pistoli. Namítám, že by mě zlynčovali ochránci přírody, leč Zelí odvětil, že ne, že jenom deratizéři, že jim beru práci a tak dospívám k názoru, že se v temné kobce budu bránit kuřákům, potkanům, ochráncům přírody a deratizérům.\nTeď naproti sedí kolegyně Andrea, zapaluje si cigaretu od cigarety, funí oblaka dýmu a ptá se mě, jestli ve slově "účast" napsat nad "u" čárku nebo kroužek a jestli má napsat "ynženýr" nebo "inženýr".\nA já jdu do kobky, protože nekouřím. Ach jo.\nTak si tak projíždím statistiku návštěvnosti stránek za včerejšek a zjišťuji, že sem leze nejen jakási kolegyně či kolega, nýbrž i matka, také jistá barmanka, co říkala, že sem nikdy nepoleze, neustále to tu navštěvuje Rebeca ze Španělska, ač česky nerozumí nic a už vůbec nechápu, co tu dělali lidé z Norska, Finska a Nizozemí.\nNa druhou stranu už jsem zjistil, že je možno dostat se sem i ještě podivnějším způsobem, než jen chorobnou zvědavostí.\nTuhle mě na ICQ kontaktoval jakýsi Slovák, že se dostal na moje stránky díky tomu, že do vyhledávače zadal "kačer Donald" a ono to našlo Chochoviny. Podivuhodné.\nJe více jak dva týdny před výplatou a já disponuji ohromující částkou 627 peněz, 80 haléřů a pokud si dobře vzpomínám, tak mám ještě kdesi v kapse desetipenězovou minci, co jsem vyšťáral z jednoho nákupního košíku. Ovšem do euforie, kterou jsem nabyl, když jsem se prohraboval peněženkou přišla zpráva, že musím odevzdat 300 peněz na stravenky a sto peněz na jakýsi dárek a vzhledem k tomu, že jsem si neprozřetelně zakoupil noviny a zlevněné žvýkačky (jsou tvrdé a déle vydrží), tak se má finanční hotovost na dva týdny scvrkla na zhruba dvě stovky.\nPůjčil jsem si i repráky od kolegyně, která je dosud nepoužila a pravděpodobně je pokládala za osvěžovače zvuku a mou kanceláří se rozléhá nevšední hudba z Howadoorových stránek, takže Andrea jen s kamenným výrazem nenávistně pozoruje repráky a občas zakroutí hlavou. Jistá pražská figurka, fotograf kanálů a podobných děr a nor po poslechu této hudby dokonce napsal:\nHowador je fakt hovado. Ta "muzika" je opravdu STRASNA! Nebo spise MENE, nez to. Vlastne to ani nestoji za rec.\nA mně to nevadí, že to všichni odsuzují, nevadí mi dokonce ani to, že je to od Howadoora a opájím se libými zvuky a atmosférou očekávání, kterou skladby člověka zahltí.\nPodzimní Afrika se rýsuje jasněji a jasněji. Několik lidí mi říkalo, že místní dopravou se celá trasa nedá stihnout, leč já nelenil, pohlédl do kalendáře a zjistil, že když si vyberu celou dovolenou, zapojím do toho mrzké Vánoce a nudného Silvestra, tak můžu odírat chodidla po Africe přes 40 dní a to by snad stačit mohlo. A kdyby ne, tak mě několik fotografií inspirovalo k dalšímu dopravnímu prostředku, který mi zkrátí cestu, navíc se budu moci kochat nevšedním pohledem a taky mě nepokoušou velbloudi. Ani bystří čtenáři jistě netuší, že jsem přišel na to, že se dá přenést přes nezajímavá místa na křídle. Na padáku, což je skvělý dopravní prostředek.\nTudlenc jsem měl s Howadoorem diskusi o tom, jeli možné na takovém křídle skočit z letadla, nikoli vzlétnout ze země. Zastával jsem názor, že to možné je, byť Howadoor načrtával příšerné scénáře nebohého člověka visícího na troskách křídla, které se nárazem vzduchu po výskoku z letadla potrhalo a nerozvinulo a nyní se nebohý jedinec řítí k zemi a říká si: "Kdybych já tak Howadoora poslechl."\nZajisté by tento jedinec svou větu bohatě rozvil, leč již nemá čas.\nVrtalo mi hlavou, jestli má Howadoor pravdu a tak jsem zavolal pár lidem, co skáčí i létají a bylo mi sděleno, že to ještě nikdo z nich nezkusil, ale že mi rádi zapůjčí výbavu, když to zkusím já. No tak uvidím, každopádně si musím pořídit pořádné boty na dopad, kdyby se padák skutečně neotevřel.\nAno, já vím, že zase bude někdo nešťastný a bude trapně sžíravě poukazovat na to, že pořád jenom pomlouvám a nechválím, ale já musím.\nDnes Andreu, mou kolegyni. Kolegyně se sice nepomlouvají, ovšem její bombardování dotazy je příšerné, zvláště, když jsou to dotazy:\n"Jak se píše slovo ´fax´?"\n"Mám napsat ´křídový papír´ s jakým i/y?"\nPo chvíli začne skučet:\n"Ach ne, to snad ne, jak jsou ti lidi blbí. Já jsem napsala dopis, poslala ho všem a každej mi teď volá, že ho nechápe!"\n"Já si s každým dopisem dávám tak záležet a šéfová mi to vždycky vrátí a zaškrtá mi spoustu chyb, to je hrozné."\nKdyž doskučí, tak se mě zeptá, jestli tiskárny s invalidním zaměstnancem počítají k tisku DPH 5% nebo 22%. Odvětím, že nevím, nejsem účetní a je mi to jedno a ona se tedy alespoň zeptá, jestli se píše invalida s měkkým či tvrdým i/y.\nMoje kolegyně Andrea má velká prsa. To je pozitivum, aby zase někdo neříkal, že nechválím.\nAndrea má také vykouřený a vychlastaný hlas. A tak její často velice tupé otázky zní asi takto:\n"Chrrr, chrrr, kch, kch... oni mi napsali... chrrr, chrrr, kch kch... že mi posílají PC ....chrrr chrrr kch kch ech... a přitom já jsem si objednala počítač. Chrrr chrrr kch kch ekch."\nA když rozbalí krabici, tak dí:\n"Chrrrr chrrr kch kch... oni jsou fakt blbí... chrrr chrrr kch kch... oni napsali, že poslali PC a přitom je to počítač. Chrrr chrrrrr kch kch."\nOvšem lidové jsou různá individua a jen tak namátkou jsou schopni tohoto (z denního tisku):\nČtyři žáci základní školy ubili staříka holí.\nŘidič zavražděn kulečníkovou koulí.\n200 tisíc Američanů už podepsalo petici proti kojení. Žena, která dá dítěti prs, se při tom podle nich sexuálně ukojuje.\nTříletý chlapec se oběsil - šestiletá kamarádka objevila malého chlapce visícího na stromě.\nTříměsíční dítě neprodala, tak ho opustila - krkavčí matka se snažila prodat malého syna lesbickému páru.\nSex až za hrob - byla už pět týdnů po smrti. Nekrofil si ji ale neomylně našel, vyhrabal z hrobu a znásilnil.\nDva se oběsili a třetí skočil z osmého patra. Cizí zavinění policie vyloučila.\nExpolicista: úchyl a kuřák trávy\nZlého vnuka přizabil sekerou\nTakový dobytek! Znásilňoval telata\nA já má hlad a nemám peníze.\nCo z toho všeho plyne? No co... lidi se mlátí, spousta Američanů jsou kreténi, sex nezná hranic a já mám hlad a nemám peníze.\nJsem hrozně přežraný. Vyfasoval jsem stravenky, takže hrozba víkendu s hladem vystřídala hrozba přežrání. Pro začátek jsem zakoupil 3 kuřata, každé má kilo a čtvrt a nemají zobáček.\nJedno kuře jsem uvařil a pozřel. K tomu jsem pozřel kilogram brambor a teď ležím a přemýšlím, co bych pozřel ještě.\nNevymyslel jsem další pozření, ale vymyslel jsem, že mou báječnou anketu o dětech umístím na internetové stránky jako Žena, Žena - in, Dáma a podobně. A když už, tak do oddělení jako "Naše miminka" a "Povídání o miminkách" a podobně. Načež jsem tak učinil. Odezvy na sebe nenechaly dlouho čekat, byť z několika těchto pitomých správce anketu okamžitě odstranil.\nna ukázku některé dopisy, co mi přišly:\n"Co to tady provadis za anketu, byla jsem v tezkym soku kdyz na strankach Zeny-in v rubrice tehotenstvi - povidani vo miminkach jsem te po dlouhy dobe uvidela" atd atd... a tak jsem se dověděl, že známá, co o ní rok nevím je těhule, to znamená, že má velké břicho.\n"Jsi bezcharakterní idiot, až někdy porodíš dítě, tak potom si dělej ankety!"\nTak to je špatné, to už asi nebudu moci dělat ankety, když budu čekat na to, až porodím.\n"Nevím, proč máš na děti tak špatný názor. Neškrtilo tě nějaké pupeční šňůrou?"\nTo je fajn, tenhle vzkaz se mi líbil, jelikož si představuji akční scénku, když mě půlmetrový vyvrhel (od slova vrhnout - porodit) škrtí pupeční šňůrou a řve "Máma, táta, ham..." jak už to malí vyvrhelové říkají.\nVečer jsem zapnul televizi a dobrou půlhodinu jsem se kroutil v křečích smíchu a tryskal jsem slzy pobavení. V bedně totiž probíhala diskuse pošahaných feministek s nějakým dřevorubcem, či kdo to byl. Já věděl, že feminismus je něco, co si kromě pohrdání zaslouží snad jenom chlapské a šovinistické odplivnutí, ale tentokrát to překročilo všechny meze a zvlášť mě bavila jedna hysterická hnusná feministka s neskutečně nepříjemným hlasem a kupou obludných argumentů. Dokonce to byla autorka nějaké spisoviny, kterou nazývala knihou, ba jako o bibli o ní místy mluvila a když se ukázalo, že v knize napsala jen další ze svých dementních názorů, tak začala skřehotat, že to tak nemyslela a kniha je napsána v nadsázce, ba nakonec že je to snad i humoristická kniha.\nJiž poněkolikáté chci sepisovat testament, leč tentokráte zřejmě najisto, neboť termín mé popravy pochodem v nelidských podmínkách s nelidmi Howadoorem a jeho kamarádem Vitáskem.\nČtrnáctého dne tohoto měsíce se vydávám po vzoru dobyvatelů polárních končin zdolat obrovité pohoří plné sněhu a roztodivných zimních nástrah, jako například lavin.


Zaorálek: Brusel svým návrhem řešení migrační krize rozděluje Evropu | E15.cz\nZaorálek: Brusel svým návrhem řešení migrační krize rozděluje Evropu\nMigranti v Maďarsku\n4. května 2016 • 15:27\nZástupci visegrádské skupiny odmítli návrh Evropské komise na přerozdělování migrantů. Český ministr zahraničních věcí Lubomír Zaorálek (ČSSD) je z něj nemile překvapen. Evropská komise by podle něj neměla předkládat něco, co Evropu rozděluje. Reagoval tak na dnešní návrh reformy způsobu, jakým osmadvacítka řeší žádosti o azyl, který dnes Evropská komise představila. Zkritizoval jej i Pražský hrad. Podle mluvčího prezidenta Miloše Zemana Jiřího Ovčáčka je návrh potřeba odmítnout.\nMaďarský ministr zahraničních věcí Péter Szijjártó návrh označil za nepřípustný a postoj Evropské komise za vydírání. Šéf polské diplomacie Witold Waszczykowski poznamenal, že si stále není jist, zda Evropská komise svůj návrh myslí vážně. Proti kvótám se vyslovil i slovenský státní tajemník Lukáš Parízek. Politici to řekli na tiskové konferenci po jednání ministrů zahraničí visegrádské skupiny a zemí Východního partnerství.\nEurokomisař Johannes Hahn označil návrh komise za kompromis různých postojů. Dodal, že rozhodnutí o návrhu komise bude na členských státech. „Nikdo není nadšený z kvót, ale zdá se, že je nezbytné, aby došlo k rozdělení břemene,“ reagoval na kritiku Hahn.\nPodle Zaorálka je změna azylové politiky velmi zásadní změnou pravidel Evropské unie, a proto by EK měla vycházet z toho, na čem je shoda mezi dostatečným počtem členů EU.\n„Jsem přesvědčen, že právě tyto principy, které byly uplatněny v návrhu, kde se znovu vrací nějaký princip povinného rozmísťování uprchlíků, je něco, na čem shoda není. A proto mě ten návrh překvapil,“ řekl.\nJeho kolegové z Maďarska a Polska volili ostřejší slova. „Co se týče tohoto návrhu, podle mě je to vydírání. Je to naprosto nepřípustné a je to velmi neevropský typ návrhu ze strany komise,“ řekl Szijjártó. Dodal, že návrh jde podle něj proti zdravému rozumu. Podobně již dnes reagovali i polský a slovenský ministr vnitra.\nPodle návrhu Evropské komise má být stávající pravidlo, že žádost o azyl řeší první země, kam uchazeč vstoupí, doplněno o krizový mechanismus přerozdělování do dalších států EU, spouštěný automaticky v případě vysokého počtu žadatelů v některém členském státě. Země se budou moci ze systému dočasně vyplatit částkou 250 tisíc eur (6,75 milionu korun) za jednoho odmítnutého žadatele.\nZákladní body krizového azylového mechanismu navrženého EK\nEvropská komise dnes představila plán krizového mechanismu přerozdělování žadatelů o azyl do dalších států Evropské unie, který by se podle představ komise měl automaticky spouštět v případě vysokého počtu žadatelů v některé členské zemi. Hlavní body návrhu komise, o kterém bude jednat europarlament a také členské země Evropské unie, kde nemá podobné řešení jednoznačnou podporu.\nOpravný mechanismus a referenční hodnota:\nZákladem návrhu je „opravný mechanismus“, který automaticky určí, že některý stát čelí neúměrně vysokému počtu žádostí o azyl. Příslušná referenční hodnota, tedy normálně zvládnutelný počet žádostí, má podle představy komise stejnou měrou záviset na bohatství dané země a na velikosti její populace.\nPřekročení referenční hodnoty:\nPokud v konkrétním státu bude podáno žádostí o azyl nad 150 procent referenční hodnoty, budou všichni další žadatelé přerozdělováni mezi ty další členy EU, kde jsou počty žádostí nižší než jejich referenční hodnota. Mechanismus bude platit do té doby, než se v dotyčné zemi množství žadatelů opět sníží pod 150 procent referenčního počtu.\nMožnost vyplatit se z povinnosti přijmout migranta:\nČlenská země má mít možnost dočasně se z automatického mechanismu vyplatit. Částku 250.000 eur bude ale muset platit za každého „svého“ žadatele o azyl té zemi osmadvacítky, která se tohoto člověka ujme, navrhuje unijní exekutiva.\nČelit se tak má mnohdy neúměrné zátěži, kterou v důsledku migrační krize nesou některé místní či regionální komunity. Právě jim by měly pomoci peníze od zemí, které se z „výjimečných důvodů“ nebudou na systému podílet.\nVysoká částka, o níž někteří unijní činitelé v minulosti mluvili jako o pokutě či trestu, je podle komise naopak „výrazem solidarity“ a zohledňuje dlouhodobé náklady na azylanta, včetně takových oblastí jako je bydlení, školství či zdravotnictví.\nNávrh předpokládá zachování existujícího pravidla o slučování rodin, v takovém případě žádost o azyl posuzuje ten stát, kde má žadatel rodinu. Systém posuzování žádostí má být efektivnější.\nOmezení pohybu migrantů:\nŽadatelům o azyl má být znemožněn takzvaný „druhotný“ pohyb po unijním území - například tím, že budou mít nárok na podporu ve zboží a jen na určitém místě.\nReforma evidence dat a azylového úřadu:\nS tím jde ruku v ruce plán reformy unijního systému Eurodac, tak aby bylo možné lépe uchovávat data o občanech třetích zemí, kteří v EU pobývali neregulérně.\nSoučástí změn má být také přeměna stávajícího Evropského podpůrného azylového úřadu (EASO) v budoucí Evropskou agenturu pro azyl s posílenými pravomocemi a rozšířenou působností.


Vojtěch po volbách na ministerstvu končí. Bude velvyslancem ve Finsku, potvrdil Babiš - EchoPrime.cz\nPremiér Andrej Babiš (ANO) potvrdil, že současný ministr zdravotnictví Adam Vojtěch (za ANO) z ministerstva v každém případě po volbách odejde. Od 1. listopadu má zamířit na ministerstvo zahraničí jako schváleným velvyslancem ve Finsku, kam by měl poté zamířit. O Vojtěchově velvyslanecké misi se mluvilo už od letošního února.\nAdam Vojtěch má odejít k 1. listopadu na ministerstvo zahraničí jako schválený velvyslanec ve Finsku, řekl předseda vlády pro Rádio Impuls.\nSoučasný ministr Adam Vojtěch, který se na ministerstvo vrátil po desetiměsíční pauze v květnu, před i po svém comebacku opakovaně prohlašoval, že chce v říjnu z politiky odejít. „Skutečně to mám nastaveno tak, že tady budu do voleb. Nejsem ani na žádné kandidátce,“ řekl naposledy v rozhovoru pro Aktuálně.cz v půlce června. „Politika není prostředí, kde bych chtěl trávit další roky. Necítím se v politice nejlépe,“ dodal.\nVojtěchovo jméno bylo podle zjištění Seznam Zpráv na seznamu nových velvyslanců, který v únoru schválila vláda. Na diplomatický post do Helsinek ho podle serveru navrhl přímo premiér Babiš. Vojtěch nechtěl svou nominaci nechtěl celý půlrok veřejně komentovat, ještě nedávno prohlásil, že věc není stále uzavřená.\nVojtěch vystudoval Právnickou fakultu Univerzity Karlovy v Praze a mediální studia na Fakultě sociálních věd UK. V letech 2013 až 2014 působil jako právník ve společnosti MAFRA (mj. vydavatel deníku Mladá fronta Dnes nebo Lidové noviny), v červnu 2014 se stal tajemníkem na ministerstvu financí vedeném Andrejem Babišem, od září 2016 byl členem správní rady Všeobecné zdravotní pojišťovny.\nVojtěch byl v minulosti známý i jako zpěvák. Koncertoval v dětských pěveckých sborech a vystupoval v dětských muzikálech. V roce 2005 se zúčastnil soutěže Česko hledá SuperStar.


TV program: 31. 8. 2009 — Česká televize\nMagazín nejen pro seniory. Pořadem provází I. Hüttnerová (2006).\nSvět Elmo (54/56)\nHudebně zábavný pořad s lidovou muzikou a veselým vyprávěním o lahodném moku. Hosté V. Postránecký, R. Brzobohatý, J. Šebesta a Česká Miss\nE. Bučková. Hraje Cimbálová muzika Slovácko s primášem P. Maradou. Pořadem provádí J. Šmukař. Režie F. Polák\nMikromaraton elektronické hudby - Grafik Pavel Noga autorem městského navigačního značení - Beata Hlavenková, klavíristka, skladatelka a aranžérka, které učaroval jazz\nSeriál o životních osudech bývalých dětských hvězd (2000). Režie O. Kepka\nPraštěná holka I (11/18)\nJá se z toho auta zblázním\nPraštěná holka I (12/18)\nRomeo a Cher\nDoktorka Quinnová III (11/29)\nDámský večer I\nÚsměvy Valérie Zawadské\nKdyž se dětem brání chovat se jako děti, je třeba se vzbouřit. Norský film (2007). Hrají A. H. Clausen, A. Dworakova, G. B. Eidsvold, P. Ch. Ellefsen a další. Režie Stig Svendsen\nTichomořské hlubiny (1/3)\nZáznam tiskové konference KDU-ČSL k předvolebním tématům\nTéma: Politici před volbami - sliby chyby?\nZáznam tiskové konference Strany zelených ke školství a vzdělávání\nOdsouzený úředník MF Šnábl rezignoval; Německé volby: Merkelová ztrácí, komunisté sílí; Jak dopadnou volby do Spolkového sněmu?\nNěmecko - objev unikátního fragmentu římské sochy\nJe české školství v krizi? ; Jak přežít začátek školního roku - návrat z dovolené, konec prázdnin\nŽivé srdce Evropy: Lněnka bezlistenná\nJasno. Nejvyšší denní teploty 24 až 28 °C, v Čechách ojediněle až 30 °C v 1000 m na horách kolem 21 °C.\nBIS: Ruští agenti kvůli prosazení zájmů kontaktují české politiky; Antidiskriminační zákon? od zítřka i v Česku\nTéma: Po stopách Nicholase Wintona\nPíše se září roku 1964, Karel potřebuje udělat rozhodující zkoušku na vysokou školu, ale díky seznámení s krásnou studentkou prvního ročníku Evou, se celá situace zkomplikuje. V novém seriálu České televize hrají R. Vojtek, A. Kerestešová, V. Freimanová, S. Skopal, N. Divíšková, O. Veselý, A. Stanková, J. Nosek, J. Prachař, D. Šír, V. Žilková, J. Štěpnička, A. Nováková a další. Režie B. Arichtev\nKupujete ojetý vůz? Co když zjistíte, že je kradený. Místostarosta Krupky prodal pozemky s několikanásobným ziskem stavební formě. Vedení středočeského kraje nepočítá s podporou hospice.\nTajné akce StB (25/40)\nKatolického faráře měl zlomit brutální nátlak. Ondřej Vetchý uvádí dokumentární cyklus o metodách komunistické tajné policie v bývalém Československu. Režie J. Novák\nRobertu Redfordovi ze zvláštního oddělení CIA jde o život. Kdo může mít zájem na likvidaci jeho kolegů? Americký thriller (1975). Dále hrají: F. Dunawayová, C. Robertson, M. von Sydow a J. Houseman. Režie Sydney Pollack\nHokejový brankář Dominik Hašek a modelka a humanitární manažerka Helena Houdová v baru u Michala Prokopa\nDnešní téma: Kampaň na ostro\nKudy vede cesta z beznaděje, když je vám pouhých patnáct let? Německý film z prostředí současného Berlína (2006). Hrají: D. Kross, G. Friedrich, K. Müller, Ch. Ulmen a další. Režie Detlev Buck. V německém znění s titulky\nBrífink po setkání premiéra Fischera s vědci\nSex ve městě V (4/8)\nZavzpomínáme na srpen 1969. Mistrovství světa v cyklistice na brněnském velodromu tehdy poznamenaly policejní razie. Zjistíme, co město Brno víc poporuje - sport nebo kulturu? A další zajímavosti\nMost přes Neretvu odděluje světy\nDálnice v mých žilách\nVíce než tři sta tisíc truckerů je nakaženo virem HIV a jinými pohlavními chorobami. Dokument ze současné Indie\nNa vlně první republiky (6/7)\nO hudbě a hudebnících. Cyklus o historii a kultuře tohoto období. Připravila J. Matějková


11. února 2017·Zprávy·Redakce\nNabídka zboží a služeb spojených se svátkem sv. Valentýna je stále širší, obchodníci se snaží 14. únor maximálně využít ke zvýšení prodejů. Češi už nenakupují před svátkem všech zamilovaných jen cukroví, květiny nebo luxusní prádlo. V nabídce jsou například růžové kryty k mobilům, romantické plavby lodí, erotické hry či zájezd na autosalon. Na začátku února také každoročně vrcholí prodej erotického zboží. Vyplývá to z ankety ČTK mezi prodejci.\n“Valentýn je rok od roku stále populárnější, jen letos očekáváme vyšší tržby zhruba o třetinu. Nabídka je rovněž čím dál tím širší, od romantických večeří, dovolených a wellness pobytů, přes tantrické masáže, až po květiny, čokolády či šperky,” uvedla ředitelka Slevomatu Marie Chytilová. Letos jsou v kurzu romantické plavby lodí s přenocováním či zámecké hotely po celé ČR.\nPodle srovnávače cen Heureka jsou před Valentýnem oblíbeným zbožím hry s nádechem erotiky – Svádění, Sexperimenty, Harašeníčko, Chilli pikantní zotročení či Divoké kostky. Podle portálu Skrz.cz se oblíbeným valentínským dárkem pro muže stal letos zájezd na autosalon do Ženevy. “Samozřejmě, i letos sledujeme zájem o zboží, které je už tradičně Valentýnské – erotické spodní prádlo, erotické pomůcky a kondomy, jejichž prodej je právě před Valentýnem z celého roku nejvýš,” uvedla Alexandra Čermáková z Heureky.\nRandění v době karantény: Lidé si nemohou vynachválit schůzky přes videohovor\nLetí také příslušenství pro elektroniku v růžové či červené barvě. “Jde o sluchátka nebo pouzdra na mobily v růžovém nebo červeném provedení,” uvedla Zuzana Löflerová z řetězce Expert Elektro.\nNovinkou v nabídce pekáren řetězce Globus jsou letos cheesecake s jahodami pro dva a poháry zdobené srdcem. “Z pekárenských výrobků jsou oblíbené především šlehačkové a ovocné dorty,” uvedla šéf pekáren hypermarketů Globus Pavel Meduna. Za poslední tři roky se poptávka po cukrářském sortimentu s valentýnskou tematikou podle něj zvýšila o polovinu. Vedle lahůdek se v polovině února zvyšují také prodeje šumivých vín, květin – především růží, šperků s motivy srdce a plyšových zvířat nebo přímo plyšových srdcí.\nNa svátek zamilovaných Češi také vyrážejí na prodloužený víkend. “Typickým zájezdem, který je kupován ‘k Valentýnu’, je dvou až třídenní denní pobyt v některém z wellness hotelů v ČR nebo na Slovensku nebo pak pobyt v některé z blízkých metropolí, jako je Vídeň, Budapešť, Berlín či Bratislava,” uvedla obchodní ředitelka portálu Dovolena.cz Eva Sedlmajerová.\nPodle ředitel marketingu lázeňské společnosti Imperial Karlovy Vary Petra Milského wellness pobyty na svátek zamilovaných využívají především páry starší 30 let. “Do romantických pobytů investují spíše muži, aby udělali radost svým partnerkám. Páry pak přijíždějí v průběhu celého února a nejčastěji o víkendu,” dodal Milský.\nSvátek zamilovaných připomíná biskupa Valentýna, jenž tajně oddával milence. Valentýnky, tedy kartičky s vyznáním lásky, si posílá i řada Čechů, hlavně mladších. Tento svátek se ale do tuzemska dostal z anglosaských zemí až po roce 1989.\nKlíčová slova: dárky·láska·tipy·valentýn·životní styl


Kolaborativní roboty při zpracování plastů\nČlánky >> Kolaborativní roboty při zpracování plastů\nNomenklatura: Automatizace, regulace Technologie zpracování pryže/ plastů\nKód článku: 200924 Vyšlo v MM : 2020 / 9, 09.09.2020 v rubrice Trendy / Restart průmyslu, Strana 74\nKolaborativní roboty, neboli koboty, vytvářejí další příležitosti v automatizaci průmyslu zpracování plastů a polymerů. Jsou charakteristické svou schopností pracovat ve specifické výrobní oblasti přímo po boku pracovníků, rychlou implementací a snadným přesunem na nové úkoly. V neposlední řadě pak i intuitivním programováním a obsluhou. Mohou pomoci v procesech jako je vstřikování, při obsluze strojů nebo při balení a paletizaci ve velkých i malých podnicích.\nVýrobci z celého světa investují do automatizace. Podle průzkumu SMEs Barometr robotizace provedeného v Česku na jaře 2020 i mezi společnostmi zabývajícími se zpracováním plastů vyplývá, že mezi důležitými faktory motivujícími SMEs (malé a středně velké výrobní firmy) k robotizaci je zlepšení výkonnosti výroby (93,5 %). Dále společnosti zmiňovaly eliminaci výrobních chyb (75,8 %) a zvýšení kvality produkce (75,8 %), posílení konkurenceschopnosti (74,4 %), zkrácení dodací lhůty (70,5 %), zvýšení produkce (66,6 %), standardizace procesu (60,2 %), obtížnost při hledání a udržení zaměstnanců (57,7 %), zvýšení výrobní bezpečnosti (56,3 %) a zvýšení produkční flexibility (50,1 %).\nDíky jednoduchosti programování a používání jsou koboty v rukou firem nástrojem, který jim pomáhá se rychleji rozvíjet a obstát v náročné konkurenci na trhu. (Zdroj: Universal Robots)\nKolaborativní roboty mohou pomoci zaměstnancům nevystavovat se škodlivým plynům, prachu a plastovým třískám, které vznikají během zpracování plastů a polymerů. Koboty také mohou manipulovat s ostrými nebo horkými předměty. Mají možnost pracovat 24 hodin a jejich opakovatelnost pohybu činí pouze 0,03 mm (v případě Universal Robots). To umožňuje společnostem využít maximální rozsah jejich výrobní kapacity a udržet konzistentní kvalitu. Kompaktní konstrukce pak umožňuje využít koboty i ve stísněných pracovních podmínkách.\nKoboty umožňují téměř kompletní automatizaci vstřikovacích aplikací. Zaručují konzistentní vysokou kvalitu, přesnost, stejně jako stále stejné dávkování i po mnoha opakováních. Kolaborativní roboty navíc zvyšují přesnost procesů a omezují zmetkovitost. Vynikají v obsluze CNC, vstřikolisů a dalších technologií lisování. Jejich nasazení má pozitivní dopad na rychlost a kvalitu výroby, zároveň se minimalizuje riziko pracovních úrazů. Výrobní firma může podle potřeby použít koboty vybavené rozmanitými koncovými nástroji nebo optickými systémy během různých fází výroby, např. při vkládání součástky do soustruhu nebo následné paletizaci obrobených dílů. Důležitou fází výroby je také konečná úprava výrobku – koboty mohou pracovat s odlišnými materiály a dodržet tak vysokou konstantní kvalitu finálního výrobku.\nSpolečnost 2K Trend se zabývá výrobou velmi přesných plastových dílů vstřikováním pro zákazníky z řad velkých automobilek. Společnost nasadila kolaborativní robot UR10, který zajišťuje kompletní obsluhu vstřikovacího lisu, což optimalizuje výrobu a řeší problém s nedostatkem zaměstnanců. Kolaborativní robot UR10 odebírá zálisky a zakládá je do formy v lisu, kde proběhne vstřikovací cyklus. Po ukončení cyklu kobot vyjme již hotové výlisky, které vyloží na dopravníkový pás. Jedná se o monotónní činnost, která však vyžaduje velkou přesnost při manipulaci s hotovými plastovými výlisky, a právě proto je vhodná k automatizaci kolaborativním robotem. Kobot UR10 zvládne obsluhu celého stroje prakticky samostatně, a tak není nutné tuto pozici obsazovat lidskými pracovníky. Výhodou je i velký operační rozsah ramene kobota UR10, čímž se dosáhne velice efektivní obsluhy stroje.\nTrojice robotů v lisovně\nSpolečnost Dynamic Group instalovala do provozu vstřikování plastů a kompletace tři koboty UR. První zajišťuje realizaci kompletního pracovního cyklu stroje; odebírá „rámy“, které drží lisované díly, vkládá je do vstřikovacího lisu, přemísťuje jednotlivé kusy do ořezávacího zařízení a pokládá vylisované díly před dělníka pro účely další manipulace. Nakonec stiskem tlačítka aktivuje nový cyklus. Ve druhé aplikaci vstřikování se používá tradiční kartézský robot, který spouští vylisovaný díl na kluznou desku, kde jej kobot UR odebere a umístí na zařízení pro odstranění licího kanálu. Následně provede paletizaci dílu na stole před dělníkem, který postup kontroluje. Třetí kobot pracuje v oblasti kompletace.\n„Řekl bych, že ve srovnání s tradičními roboty se Universal Robots snáze učí a programují, pokud jde o aplikace ,drag and drop‘ (táhni a pusť). Robota také můžete naprogramovat pomocí režimu učení ,teach mode‘, kdy jednoduše uchopíte robotické rameno, přesunete jej na potřebné místo a robot si tuto pozici pamatuje jako určitý bod. Jakmile nastavíte potřebné body, jednoduše robot spustíte a on tyto pohyby zopakuje.“ říká John McGilivray, výkonný ředitel Dynamic Group. Všestrannost řešení automatizace pomocí kolaborativní robotiky popisuje i mnoho dalších případových studií.\n© 2020 www.mmspektrum.com | firemní web od FIREMNIWEB.CZ | Loadtime: | 0,301912s


Komerční banka půjčky - vpujcky.cz\nVyplnění formuláře je velmi jednoduché, žádost opravdu zvládne vyplnit úplně každý. Tento systém žádostí půjček je unikátní – šanci má opravdu úplně každý. Sdružujeme všechny české poskytovatele půjček, jenom díky tomu Vám můžeme poskytnout nejvýhodnější a pro Vás tím pádem i nejlepší půjčku. Předem nezaplatíte ani korunu – i proto jsou půjčky od nás nazývány jako SMS půjčka bez 1 Kč. Nikdo po Vás nebude chtít ani kontrolní platbu.\nPomáháme tisícovkám lidí měsíc co měsíc. Ptáte se jak? Náš systém jednoduše sdružuje valnou většinu poskytovatelů půjček na jednom místě. Právě díky tomu stačí vyplnit jeden formulář s žádostí a potom si vybrat z bohaté nabídky mnoha poskytovatelů expresních zápůjček. Nikam nemusíte sami osobně chodit, nemusíte nic vypisovat, nemusíte nikam telefonovat, nemusíte nic platit předem. Zkrátka a prostě – systém půjček je nanejvýš pohodlný a jednoduchý. Šanci má doopravdy každý. Bude Vám vždy nabídnuta ideální varianta, která Vám bude maximálně vyhovovat. Malá půjčka 2000 Kč ihned je moderní a expresní online zápůjčka. Jedná se o tzv. malou půjčku. Proč mikro? Jde totiž o zápůjčku, která se hodí především pro uhrazení nenadálých finančních výdajů. Tedy pro lidi, kteří s oblibou využívají slevových akcí a nebo pro ty, kteří prostě nevyšli s platem.\nZápůjčku uhradíte také opět snadno podle pokynů, jež obdržíte. Splácet můžete opět bankovním převodem. Nejdelší doba splatnosti je potom zvolena na 30 dní. Proto jsou zápůjčky od vpujcky.cz nazývány jako půjčky do výplaty. Komerční banka půjčky je rychlá a vyřídíte ji během pár minut.\nPortál vpujcky.cz. Jde o transparentní portál se sídlem v Česku, nejde tedy o žádnou neznámou firmu.\nVyhledávač zápůjček provozuje portál vpujcky.cz, což je zkušená česká firma, jenž díky mnohaletým zkušenostem svým klientům je schopna poskytnout to nejlepší. A právě četné zkušenosti na poli poskytování online zápůjček stojí za úspěchem portálu vpujcky.cz. Díky tomu je schopen vpujcky.cz poskytnout klientům půjčku přímo šitou na míru, jež bude klientovi doopravdy schválena. Rychlé půjčky od nás jsou pokaždé a za všech okolností maximálně průhledné. A díky tomu, kolik zaplatíte a hlavně za jakých podmínek. Veškeré podmínky námi poskytovaných – zprostředkovaných – online půjček jsou srozumitelné a jasné. Jsou vždy uváděny tak, aby jim rozuměl opravdu každý. Další výhoda je neuvěřitelná rychlost zřízení každé SMS půjčky, o níž si u nás klient požádá. Víme, že klienti, jež žádají o zápůjčku, ji potřebují opravdu velmi rychle. A proto nic nezdržujeme a snažíme se žádost o zápůjčku vyřídit ihned.


Magformers Kosočtverec 12 ks cena od 211 Kč - Srovname.cz\nSrovnání cen » Děti a maminky » Hračky » Srovnání cen Články o Recenze Napsat recenzi pro Informace o Poradna Magformers Kosočtverec 12 ks\nMagformers Kosočtverec 12ks Sada MAGFORMERS "Kosočtverce" obsahuje 12 různobarevných magnetických kosočtverců balených samostatně ve folii. Strana kosočtverce měří 6,4 cm, delší úhlopříčka 9,8 a kratší 6 cm. Věk: 1+ Počet dílů: 12 ks Rozměry balení: 7,6 x 9 x 6 cm MAGFORMERS je zcela nová a originální ...a dál?\nProdukt Magformers Kosočtverec 12 ks neprodává žádný obchod s kamennou pobočkou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nProdukt Magformers Kosočtverec 12 ks nemá žádný obchod skladem. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nProdukt Magformers Kosočtverec 12 ks neprodává žádný obchod s možností platby kartou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nDo obchodu » Magformers Kosočtverec 12 ks Multitoys.cz\nMagformers Kosočtverce 6 ks\nDo obchodu » Magformers Kosočtverec 12 ks Hravý svět\nDo obchodu » Magformers Kosočtverec 12 ks Stavebnice-hry.cz\nVíce možností? Magformers Kosočtverec 12 ks koupíte i tady\nDo obchodu » Magformers Kosočtverec 12 ks Magnetickysvet.cz\nDo obchodu » Magformers Kosočtverec 12 ks Hracky-4kids.cz\nDo obchodu » Magformers Kosočtverec 12 ks Sevt.cz\nSpecifikace Magformers Kosočtverec 12 ks\nSada MAGFORMERS "Kosočtverce" obsahuje 12 různobarevných magnetických kosočtverců balených samostatně ve folii. Strana kosočtverce měří 6,4 cm, delší úhlopříčka 9,8 a kratší 6 cm. ... a dál?\nPorovnat ceny Magformers Kosočtverec 12 ks\nMagformers Kosočtverec 12 ks - parametry\nMAGFORMERS přichází na trh s naprosto unikátním technickým řešením jedné z tradičních slabin klasických magnetických stavebnic. Magnetické válečky se totiž mohou uvnitř dílků volně otáčet a není tedy nutné se omezovat při hře jejich polaritou. Magnetky se samy natočí tak, aby se libovolné strany k sobě vždy přitahovaly. Magformers Kosočtverec 12 ks\nRozměry balení: 7,6 x 9 x 6 cm Populární magnetická stavebnice umožňující tvořit krásné 3D objekty.. Sada Kosočtverce je další sadou magnetických stavebnic Magformers. V sadě naleznete: 12 kosočtverců (strana 6,4 cm, úhlopříčky 6 a 9,8 cm). Jedná se o základní dílky stavebnic Magformers. Magformers kosočtverce jsou doplňujícími tvary pro ještě lepší konstrukce. Toto balení obsahuje 6 kosočtverců. Je menší a cenově přístupnější.


Už žiadne zachraňovanie – udržiavanie hraníc bez pocitu viny a strachu | Tiché miesto\nUž žiadne zachraňovanie – udržiavanie hraníc bez pocitu viny a strachu\n31 Sobota máj 2014\nPozemští andělé si myslí, že zachraňování je normální součástí všech vztahů. Vidí sami sebe jako silné osobnosti schopné poskytovat bezedné zdroje, což je poměrně věrohodný popis, protože se již naučili, jak se napojit na Zdroj energie a všeho potřebného.\nPozemští andělé jsou natolik empatičtí, že cítí emoce všech ostatních lidí, obzvláště ty bolestné. Ve skutečnosti však mají těžké problémy rozlišit své vlastní pocity od pocitů druhých lidí.\nKombinace schopnosti pozemských andělů cítit bolest druhých a vlastního přání, aby byli všichni šťastní, je činí přirozenými “zachránci”.\nZachraňování je nádherná věc, pokud jste hasič nebo lékař rychlé pomoci, a nebo v jakékoli jiné situaci, kde je druhá osoba bezmocná a neschopná si sama pomoci. Ale zachraňování lidí, kteří se dokážou ze své jámy vykopat sami, je místem, v němž se pozemští andělé dostávají do problému.\nKdyž pozemský anděl vstoupí někomu do života a začne ho zachraňovat, přestože to tento člověk dokáže udělat sám, říká se tomu “zmocňování”. Je to případ, kdy někomu berete možnost, aby se něco sám naučil a vyrostl.\nPříkladem by mohla být matka, která svému dospívajícímu synovi stále ještě pere prádlo a uklízí jeho pokoj a stele mu postel, přestože to již dokáže dělat sám. Mnohé by tím získal, kdyby mu bylo dovoleno, aby se učil starat se o své prostředí. Nebo si vzpomeňte na rodiče, kteří dokončují úkoly svých dětí, přestože by se jimi dítě naučilo nové dovednosti, kdyby na úkolech pracovalo samo pod minimálním dohledem dospělého.\nNěkteří pozemští andělé zachraňují cizí osoby. Potkají novou osobu, které je jim líto, a nabídnou jí šokující pomoc, jako například, že jí otevřou vlastní domov, aby v něm mohla bezplatně bydlet, dávají peníze lidem, které sotva znají, tráví hodiny na telefonu poskytováním rad, nebo si zvou cizí lidi na schůzky.\nZachránci věří, že je jejich prací napravovat ostatní. Také věří tomu, že jsou pro to unikátně uzpůsobeni. Věří, že když dané osobě nepomohou oni, pak jí už nepomůže nikdo! To jim dodává pocit smyslu a poslání, a stejně tak si tím uspokojují své egocentrické pocity výjimečnosti.\nProtože se zaměřují více na životy ostatních než na svůj vlastní, vyčerpávají si tak energii, kterou potřebují k nápravě svého vlastního života.\nPozemští andělé mají sklon zachraňovat lidi, a tak jsou spoutáni s těmi, kteří je vykořišťují a kteří vyžadují být neustále zachraňováni. I když víte, že každý člověk je Božím dítětem, také si musíte uvědomit, že někteří lidé si sami zvolili žít odděleně a odmítnout Boží vedení. Využívají druhé, včetně hodných lidí jako jste vy.\nProfesionální oběti vám dají pocit výjimečnosti, když vám vysvětlují, že jste jejich jediná naděje. Vybírají si vás, obzvláště tehdy, když jim “Bůh řekl”, že vy jim všechno vyřešíte. A tak se hluboka nadechnete, souhlasíte s tím, že jim pomůžete, a pomyslíte si “Tohle zvládnu a zjistím v průběhu, co dělat, i když o tom nemám ani ponětí. Také nevíte, jak máte udržet v rovnováze svůj vlastní život, zatímco jako Herkules zachraňujete někoho jiného. A tak děláte to nejlepší, abyste nabídli pomocnou ruku, ale profesionální oběť vám dává na srozuměnou, že pomoc nějak nepřichází, že jí to nepomáhá dost rychle a nebo to nepomáhá dost dobře. Opravdu je ještě něco víc, co můžete udělat pro tuto ubohou oběť? Někde na hranici si vy nebo druhá osoba uvědomíte, že zachraňující chování není dobré. Když přestanete zachraňovat profesionální oběti, rozzlobí se. Velmi se rozzlobí. A začnou vás slovně napadat, psát vám ošklivé věci na váš internetový profil nebo budou podnikat hrubé telefonáty. Ve skutečnosti vás ovšem nenapadají proto, že byste udělali něco špatně. Pro ně prostě nebude nikdy nic dost dobré. A když jsou nešťastné, řeknou, že je to vaše vina.\nA tak příště, až budete mít nutkání někoho zachránit, nejprve požádejte o vedení. Profesionální oběti mají ve svém životě nekonečná dramata a bezedný pohár potřeb, které nikdy nemohou být naplněny. Za pomoc, kterou dostanou, nejsou vděčné a ještě ji kritizují.\nZachraňováním profesionální oběti se nikdy nebudete cítit naplnění, protože jejich záměrem je vysát vás až do morku kostí. (V druhé části knihy budeme hovořit i o tom, jak takové vztahy rozpoznat a jak si s nimi poradit.)\nZávislost na zachraňování\nZávislost je vždy snahou vyplnit nějakou vnitřní citovou prázdnotu něčím z vnějšího světa. Závislost nám dává dočasně pocítit ty úžasné pocity bezpečí, lásky a míru – ty, které jsme cítili ještě před prvotním traumatem (viz. kapitola Vše začíná prvotním traumatem). Cítíte se jako hrdinové, když někoho zachráníte, což je úžasná věc, která dočastně povzbudí vaše sebevědomí. Tento pocit bývá velmi silný, obzvláště když věříte “Pouze já jim můžu pomoci. Spoléhají na mě!” Ale je to skutečně pravda, že jste vy ti jediní, kteří jim mohou pomoci? Neexistuje ještě něco jiného nebo někdo jiný, co by jim pomohlo, kdybyste vy nemohli? Buďte k sobě prosím upřímní a odpovězte si na tyto otázky.\nPokud si projdete mnohými vztahy, v jejichž vzoru vy vystupujete jako jasný zachránce a druhá osoba jako oběť, která potřebuje zachránit, stáváte se na zachraňování závislí. Závislost na zachraňování má klasické příznaky tak jako každá jiná závislost: Začnete být závislí na tomto chování, abyste se mohli cítit celiství, šťastní nebo důležití. Vytrvale zachraňujete a neustále říkáte: “Já to udělám!”, aniž byste nejprve zvážili jiné alternativy nebo důsledky. Závislost na zachraňování, tak jako každá jiná závislost, vede k chaotickým důsledkům. Velmi brzy poté, co se upíšete k něčí záchraně, se do vás začnou vkrádat ty dobře známé pocity: budete přetížení přílišným množství úkolů; budete cítit odpor kvůli tomu, že vám nikdo nepomáhá; budete se cítit nedocenění těmi, kterým pomáháte; budete si přát, abyste místo toho dělali něco jiného a užitečného; a budete mít pocit viny, protože jste se proti své vůli rozhodli zachránit danou osobu. Tyto pocity budou stále intenzivnější, bude-li si druhá osoba činit nadále nárok na váš čas a další zdroje.\nTakže, co je na zachraňování špatného? Spousta věcí! Když zachraňujete druhé, okrádáte je o možnost naučit se, jak mohou své problémy vyřešit sami, a rozvinout si své vlastní schopnosti. Rovněž tím dáváte lidem podnět k tomu, aby vás vtáhli do každé své další krize, protože budou vědět, že se mohou spoléhat na to, že je z toho dostanete. A kromě toho všeho to navíc ničí vaše vlastní sebevědomí, protože s těmi, které zachraňujete, nemáte zdravé, opravdové vztahy. Místo toho se ve vztahu cítíte milováni jen za to, co pro druhé děláte, nikoli pro to, kým opravdu jste. Tento osamělý pocit pak vede ke spirálovitému klesání vašeho sebevědomí.\nDobrovolnická služba je Boží práce, v níž dobrovolníci naplňují velmi potřebné role v rámci společnosti. Ale i zde existuje jistá vyváženost, kterou se pozemští andělé potřebují naučit udržovat!\nPomáhat v oblasti, která je blízká vašemu srdci, je jedna věc. Ale cítit se jako přejetí a tlačení do nějakých výborů, je věc druhá!\nDokud si nejste jistí, zda vám určitá dobrovolnická práce přináší naplnění, nechte to být. Dokud nedáváte přímo od srdce, pak skutečně nedáváte. Existuje nepřeberné množství dobrovolnických pozic, které jsou zároveň v souladu s vašimi osobními vášněmi a přirozenými zájmy.\nNěco podobného se děje i ve vaší práci, kdy jste nuceni k neplacené práci. Pamatujte, že je v pořádku odmítnout dělat věci, na které nemáte čas. Když děláte dobře svou pravidelnou práci, jste oceňováni. A pokud oceňováni nejste, nastal čas aktualizovat si svůj životopis a začít si hledat jinou práci, kde si vás budou vážit!\nRozeznávání, nikoli souzení\nPozemští andělé se pyšní svou schopností nesoudit druhé. Proto je také důležité, aby si rozvinuli smysl pro rozeznávání namísto souzení.\nRozeznávání je založeno na Zákonu Přitažlivosti. Říká: Toto mě přitahuje; Toto mě nepřitahuje. Například můžete říct, že “tohle mě neláká”. Souzení naproti tomu dává všemu nálepky dobré nebo špatné. Je tedy ve své podstatě více intelektuální. Odsudkem říkáte: “Tato osoba je špatná. Tato osoba je dobrá.” Rozeznáním, tedy podle Zákonu přitažlivosti, říkáte: “K této osobě jsem přitahován/a. K této osobě nejsem přitahován/a.” Rozeznáváním jste k sobě upřímní ohledně toho, jak se cítíte v přítomnosti dané osoby nebo v dané situaci. Nezkoušejte racionalizovat své pocity. Nebagatelizujete je. Když nesoudíte, ale rozeznáváte, nasloucháte jim a ctíte je.\nRozeznávejte, s kým chcete pobývat, protože tito lidé budou ovlivňovat vaši energii a zážitky v životě. Ano, je třeba vidět v každém to dobré, ale pokud je nějaký vztah nezdravý, může vás stáhnout dolů.\nNapříklad jsem kdysi patřila k jisté skupině lidí, kteří chodili na meditace a nabízeli každý týden stručné vyučování. Tato skupina byla harmonická, laskavá, povznášející a podporující. A pak, jednoho dne, řekl jeden samozvaný ateista, že se chce k naší skupině připojit. Jako skupina s otevřeným srdcem, která “miluje všechny”, jsme spolu měli diskuzi a rozhodli se, že mu to umožníme. Tehdy začaly problémy, neboť si tento muž začal hrát na ďáblova advokáta, odsoudil pokaždé všechno, co jsme řekli, a začal se o tom hádat. Naše skupina se stala nemilou a my všichni jsme se přestali vídat během jediného měsíce od jeho příchodu.\nA tak je někdy to nejlepší pro všechny zúčastněné i to, když někomu, kdo chce vstoupit do vašeho života, řeknete Ne.


Zemřela předsedkyně Německého kulturního sdružení v Brně Müllerová - iDNES.cz\n2. dubna 2009 11:57, aktualizováno 11:57\nVe věku nedožitých 89 let 1. dubna zemřela předsedkyně Německého kulturního sdružení v Brně Dora Müllerová. Byla poslední pamětnicí předválečného Brna, kam se uchylovali němečtí antifašisté. Dora Müllerová byla také jedním z mála lidí německé národnosti, kteří v Brně zbyli po "pochodu smrti" v roce 1945.\nDora Müllerová | foto: Otto Ballon Mierny, MAFRA\nDora Müllerová takřka celý svůj život prožila v Brně. V roce 1997 sestavila putovní výstavu Přestupní stanice Brno, která pak procestovala rakouská i německá města.\nJejí zásluhou byla také v budově brněnského kina Scala osazena pamětní deska, která upomíná na roli Brna, jež před druhou světovou válkou přijalo mnohé německé uprchlíky pronásledované fašistickým režimem.\nV roce 2005 obdržela Cenu města Brna za aktivní přístup k česko-německému dialogu v poválečné Evropě.\nZa války Dořina tatínka Eltena Theodora Schustera vyslýchalo gestapo, které u nich doma dělalo i domovní prohlídky.\nDořina nevlastní sestra Blanka Schusterová byla součástí převaděčské sítě, která z nacisty ohrožených území přepravovala do Palestiny židovské děti. I jejich přestupní stanicí se na chvíli stávalo Brno. Prý se jich takto zachránilo 1 938.\nPřišla o svůj titul\nDora Müllerová vystudovala vysokou školu, ale celý život prožila, jako kdyby titul inženýrky chemie nikdy nezískala. Promovala totiž za války na německé technice a po porážce nacistů byla její studia v Československu prohlášena za neplatná.\nDora Müllerová, pocházející z Nového Jičína na severní Moravě, se přitom po obsazení Sudet rozhodla pro československé občanství a plánovala studia v Brně. Ale po vzniku protektorátu nacisté vysoké školy zavřeli. Přešla tedy na německou školu, kterou dokončila v roce 1943.\nI když nebyla odsunuta, Benešovy dekrety jí její profesi vzaly.\nAutoři: Jana Soukupová, Luděk Navara\nTémata: Brněnská scéna, Československo, Morava, Palestina, pamětní deska, vysoká škola, Benešovy dekrety, Protektorát, Sudety\nSocha druhého československého prezidenta Edvarda Beneše, kterou chtějí v Brně postavit váleční veteráni a pamětníci,... celý článek\nZřejmě poslední Češku, která může vyprávět o pochodu smrti z Polska přes Sasko a Bavorsko do Čech, vypátral náhodou... celý článek\nZvláštní výprava cyklistů si v noci na čtvrtek připomněla poválečný pochod smrti z Brna do Pohořelic - jeden z... celý článek


Ministerstvo spravedlnosti Spojených států doporučilo uvěznit sedmačtyřicet zajatců v současnosti držených na Guantánamu na dobu neurčitou, aniž by byli řádně souzeni americkou justicí. Podle stanoviska ministerstva jsou tito vězni příliš nebezpeční, ale nemohou projít spravedlivým procesem, protože jsou důkazy proti nim příliš chabé. Stanovisko kritizuje Americká unie občanských práv (ACLU).\nPodle ředitele ACLU Anthonyho Romera by se v tom případě stalo z uzavření Guantanámské věznice pouhé symbolické gesto. Bílý dům oznámil, že prezident toto doporučení nemusí poslechnout. Bude navíc ještě posuzováno Národní bezpečnostní radou.\nPracovní skupina, kterou vede ministerstvo spravedlnosti, oznámila, že dalších pětatřicet vězňů nechvalně proslulého zajateckého tábora by mohlo být trestně stíháno prostřednictvím vojenských tribunálů a osmdesát jiných, mezi nimiž je i třicet Jemenců, by mohlo být propuštěno okamžitě. O dalších třiceti Jemencích se rozhodne na základě vývoje v zemi jejich původu, která se podle USA stala jedním z hlavních center Al-Káidy.\nDůkazy o sedmačtyřiceti zajatcích jsou podle zprávy ministerstva spravedlnosti příliš křehké nebo od nich byly získány nátlakem, což americká legislativa nepřipouští.\nACLU toto stanovisko odmítá. „Pokud existují věrohodné důkazy, že jsou tito vězni nebezpeční, neexistuje žádný důvod, proč by nemohly být použity před soudem,“ řekl Jameel Jaffer, ředitel projektu Národní bezpečnosti organizace ACLU.\n„Trestní právo je dostatečně široké, aby se týkalo každého, kdo představuje vážné ohrožení. Federální soudy mohou poskytnout obžalovaným spravedlivý proces a zároveň chránit oprávněný zájem vlády na ochranu důvěrných informací.“ Americké právo ale podle Jaffera odmítá důkazy získáné nátlakem, a to „nejen proto, že je mučení nelegální, ale i proto, že jsou takto získané důkazy nespolehlivé.“\nPodle zpravodaje BBC z Washingtonu doporučení zklame mnoho příznivců Obamy, kteří doufali, že by mohla být ukončena praxe věznění bez řádného soudního procesu. Přichází navíc v době, na kterou Obama určil uzavření věznice Guantánamo bezprostředně po nástupu do úřadu. Bývalý zajatec Guantánama Moazzam Begg zkritizoval Obamu, že není schopen dodržet svůj slib. „Všechny ty řeči o tom, že změna přichází do Ameriky, jsou jenom lži,“ řekl BBC.\nObama za první rok ve funkci nechal převézt čtyřicet mužů z věznice Guantánamo na americké území. Na základě rozhodnutí Kongresu mohou být na americké půdě vězněni jen ti, kteří budou spravedlivě souzeni, což se netýká všech tamních zajatců. Domácí opozice bránící změně tohoto pravidla Kongresu tak znemožňuje Obamovi splnit svůj program.\nBBC Indefinite Guantanamo detention plans condemned\n25. ledna 2010 v 11.30


V ruském modulu ISS se spustil požární poplach - Sputnik Česká republika\n19:24 21. ledna 2021\nV ruském modulu ISS se spustil požární poplach\n13:11 23.12.2019 Získat krátkou URL\nPožární poplach se spustil v ruském modulu Zarja na Mezinárodní vesmírné stanici. Posádka to považovala za planý poplach, sdělil ruský kosmonaut Alexandr Skvorcov. Hovory mezi posádkou stanice a odborníky na Zemi přenáší NASA.\nFunkční nákladní blok Zarja je první modul ISS vyrobený v Rusku za americké peníze, který je ale součástí ruského segmentu ISS.\nOpravy na ISS\nKosmonauti vyměnili plochu na ruském běžeckém pásu BD-2 na ISS místo poškozené, sdělil předtím Sputniku zástupce tiskové služby Ústavu lékařských a biologických problémů Ruské Akademie věd.\nNa ISS mají dnes dva běžecké pásy: ruský BD-2 v modulu Zvezda a americký T2 v modulu Tranquility.\n„17. (prosince) byl položen (nový) pás,“ řekl zdroj agentury.\nByl dopraven na stanici v prosinci nákladní lodí Progress MS-13.\nKosmonaut Alexandr Skvorcov sdělil v polovině října odborníkům ze Střediska pro řízení letů, že se na pásu nedá běhat, protože se plocha prodrala. Odborníci odpověděli, že náhradní na stanici není, a povolili posádce ISS používat starou, poněvadž s podobným poškozením již byla v minulosti používána.\npožár, kosmonauté, vesmír, ISS


Obec Ostrovec - Lhotka s unikátní soustavou čtyř mlýnů a hezkou přírodou\nObec Ostrovec - Lhotka s unikátní soustavou čtyř mlýnů\nOblíbená lokalita filmařů, Ostrovec-Lhotka\nVesnice s rekreačními objekty i mysliveckým sdružením\nKouzelnou vesnici s nádechem historie naleznete na Rokycansku, kde se nachází obec Ostrovec-Lhotka.\nZa návštěvu rozhodně stojí unikátní soustava čtyř mlýnů s původním Zimovým klepáčem, který v současnosti čítá na čtyři sta let. Obec si zakládá na svědomitě udržovaných domcích i rekreačních objektech, kam každý rok přijíždějí jejich majitelé, aby si odpočinuli a načerpali potřebné síly. V obecní části Lhotka se nachází prodejna se smíšeným zbožím a hostinec, v Ostrovci funguje myslivecký spolek s bohatou tradicí. Vesnice leží v samotném srdci nádherné přírody a svou malebnou krajinou se stala oblíbenou lokalitou filmařů, kteří zde natočili již několik filmů i seriálů.\nID microsite: 152258, počet zhlédnutí: 73


Dřevěné brikety Moravský Písek - doprava ZDARMA po celé ČR | Optimtop.cz\nNašim zákazníkům poskytujeme komplexní služby od pomoci s výběrem nejvhodnějších briket až po dovezení briket domů. Dřevěné brikety zavážíme i do Moravského Písku. V naší nabídce si můžete vybrat jednak podle tvaru, buď dřevěné brikety RUF nebo válcové brikety, nebo nejmenší brikety tzv. puky, které jsou určeny především pro nejmenší topeniště. Druhou možností je výběr podle použité dřevní hmoty: například dubové, bukové brikety atp., případně tzv. eko brikety MIX, které jsou tvořeny směsí dvou a více dřevin.\nProdej briket Moravský Písek\nProdej briket (včetně jejich distribuce) zajišťujeme našim zákazníkům celoročně. Proto je také často zajímá, kdy je nejvýhodnější brikety pořídit. Na to je poměrně jednoduchá odpověď. V našem obchodě můžete pořídit nejlevnější dřevěné brikety na jaře, případně ještě v první polovině léta, tedy mimo topnou sezónu. Ceny jsou v tomto období nejnižší z celého roku. A přestože je teplé počasí, nezapomeňte na dřevěné brikety. Akce na dopravu zdarma do Moravského Písku platí i v tomto období.


V rámci programu DEKPARTNER nabízí společnost DEK a.s. komplexní technickou podporu pro subjekty zabývající se navrhováním a projektováním staveb.\nHlavním cílem programu je nastavit podmínky pro vhodné navrhování produktů a systémů DEK v připravovaných projektech a vytvořit tak základní předpoklad pro jejich správné zabudování. Proto program zahrnuje nejen rozsáhlou databázi konkrétních stavebně-technických řešení a výpočtových programů, ale také systém vzdělávání a podpory škol. Současně jsou nastavovány procesy umožňující efektivní propojování informací mezi projektovým stavem, skupinou DEK a realizačními složkami.\nProgram DEKPARTNER je zaměřen na:\ntechnickou podporu architektů a projektantů\ntechnickou podporu studentům a učitelům škol se stavebním zaměřením\nTechnickou podporu partnerům poskytují technici specializovaného střediska Atelier DEK.