Andrea Vytlačilová for Helena Dařbujánová – Andrea Vytlacilova\n“...and she feeds you tea and oranges that come all the way from China...”\nPaní Helena je neskutečná architektka, designérka i výtvarnice. Vytváří snový svět plný půvabných stolečků, židliček i lamp! Tahle spolupráce byla/je radost. Děkuju, že jsem mohla vkročit do Vašeho nádherného světa. A ty komody teď nutně potřebuju, všechny!


Historie Tišnovska - Dobrovolný svazek obcí Tišnovsko\nDnes je pondělí, 30. 3. 2020, 23:48:13\nTišnovsko je svazek obcí dle zákona o obcích a sdružuje obce severozápadně od Brna okolo Tišnova v okrese Brno-venkov. Obce jsou v údolí řeky Svratky a okolí, část obcí byla převedena z kraje Vysočina do Jihomoravského Kraje.\nTišnov - historické jádro, které se nachází v údolí Svratky, původně trhová ves na důležité obchodní cestě, v písemných pramenech prvně uváděná v r. 1233 v souvislosti se založením kláštera Porta coeli. Ještě ve 13. stol. se ves stala městečkem, městem od r. 1788. V majetku kláštera zůstal Tišnov až do r. 1782. Často trpěl válečnými událostmi, několikrát i vyhořel; největší požár tu řádil v r. 1668. Značný hospodářský rozvoj nastal po vybudování železniční trati do Brna v r. 1885 a do Německého (dnes Havlíčkova) Brodu v r. 1905. V r. 1899 bylo na úpatí lesa Klucanina vybudováno léčebné sanatorium (dnes nemocnice). Nejvýznamnější památkou je kostel sv. Václava ze 13. stol., později vícekrát přestavovaný, naposledy v letech 1838 - 39, kdy byl spojen sousední gotickou věží. Na Komenského náměstí stojí mariánský sloup od J. Břenka z r. 1863, radnice byla vystavěna v romantickém historizujícím slohu po r. 1905. Její fasádu zdobí sgrafita J. Köhlera, zachycující události z tišnovské historie. Na kopci Klucanina byla otevřena nová rozhledna.\nKvětnice - přírodní rezervace se zajímavou flórou, skalními útvary a nepřístupnou Královou jeskyni s krápníkovou výzdobou. Je cennou mineralogickou lokalitou (kalcit, baryt, malachit) nedaleko vápencového lomu Dřínová.\nPředklášteří - obec na pravém břehu Svratky, vznikla při známém ženském cisterciáckém klášteře Porta coeli (Brána nebes) založeném v r. 1233 královnou Konstancií, vdovou po králi Přemyslu Otakarovi I. Klášter se stal významným střediskem kolonizace, kultury i vzdělanosti v celé oblasti. V r. 1428 byl však vypálen husity a zanikl, po obnově koncem 15. stol. živořil, za josefínských reforem v r. 1782 zrušen a budova proboštství upravena na zámek. Znovu ožil v r. 1861, kdy jej koupil klášter Mariensthal v Horní Lužici a renovoval jej. K obnově klášterního života došlo v r. 1901, kdy sem z Marienthalu přišlo 18 jeptišek, ty zde později zřídily dívčí školu. Nejcennějším objektem areálu je bezesporu klášterní kostel Nanebevzetí P. Marie ze 13. stol., postavený v přechodovém goticko - románském slohu, s monumentálním gotickým portálem, který znázorňuje nebeskou bránu - Porta coeli. Tento název se přenesl na celý klášter. V klášteře působí několik řádových sester, v budově probošství sídlí Podhorácké muzeum s bohatými expozicemi, přístupný je i klášterní kostel. Nad klášterem stojí goticko - renesanční kostel ze 16. stol. Východně od Předklášteří na vrchu Čepička je pahorek obehnaný příkopem a valem, sloužící jako předsunutý obranný bod kláštera.\nDolní Loučky - ves v údolí Loučky vznikla ve 2. polovině 13. stol. jako podhradí hradu Loučky, od r. 1519 patřila cisterciačkám z kláštera Porta coeli. V pozdně renesančním kostele sv. Martina z počátku 17. stol. se dochovalo jádro z původní svatyně ze 13. stol. Na vrchu Hradisku jsou zbytky hradu Loučky, založeného před r. 1278 a pustého od r. 1497. Dochovala se část masivní válcové věže, zbytky hradeb, příkopy a studna.\nLomnice - městečko, poprvé zmiňované v r. 1282 ve jméně Vznaty z Lomnice, městská památková zóna. Před r. 1504 byla Lomnice povýšena na městečko, zřejmě v r. 1788 na město. Na ostrohu nad potokem byl ve 13. stol. postaven hrad, přebudovaný vrcholně goticky na přelomu 14. a 15. stol. a na konci 16. stol. na renesanční zámek s přízemními arkádami. V letech 1662 - 1945 vlastnili panství Serényiové, kteří zámek přestavěli barokně. Mimořádnou památkou, jednou z nejpůvabnějších raně barokních církevních staveb na Moravě, je kostel Navštívení P. Marie z let 1669 - 82 podle projektu G. P. Tencally. Podle jeho návrhu byla taky postavena v r. 1670 i kaple sv. Antonína Paduánského. V interiéru je cenné dvoudílné cínové lavabo z doby po r. 1671. Z 1. poloviny 19. stol. pochází kaple sv. Jana Nepomuckého. Na Palackého náměstí stojí fara a radnice, oba objekty ze 70. let 17. stol., dále je mariánský sloup z r. 1710. Někdejší židovskou obec připomíná barokní synagoga z let 1780 - 85 a bývalá židovská čtvrt´se hřbitovem z 18. stol. Drásov - ves se poprvé připomíná v r. 1238 jako majetek tišnovských cisterciaček. Kostel Povýšení sv. Kříže si dochoval pozdně románské jádro ze 13. stol., k němu bylo před polovinou 14. stol. přistavěno kněžiště se sakristií. Následovala řada pozdějších úprav, v r. 1932 byly objeveny cenné gotické malby.\nLažánky - obec vznikla kolonizací zalesněného území v obvodu blízkého hradu Veveří, první písemná zmínka pochází z r. 1358. Od středověku až do 19. stol. se v okolí těžila stříbrná a železná ruda, zpracovávaná na Šmelcovně. V sv. cípu obce stojí kostel Nejsv. Trojice, původně gotický ze 14. stol., přebudovaný barokně ve 2. polovině 18. stol.\nSvatoslav - obec se hodnotně ranním gotickým kostelem Nanebevzetí P. Marie z poloviny 13. stol., přestavěný v pozdní gotice kolem r. 1500 a upravený v baroko. Cenný je bohatě profilovaný pozdně gotický portál hlavního vstupu. Pod vsí v údolí Bílého potoka se v 19. stol. těžila železná ruda, pokusně i stříbro, olovo a zinek.\nPoslední aktualizace: 22.03.2020


Další objekty | Neptunus BV\nZde se nacházíte: Home Semipermanentní Další objekty\nDočasný supermarket, obchod, letištní terminál, sportovní hala, škola, aula, restaurace, divadlo, hotelová lobby, zdravotní středisko atp.\nNic z toho nevyhovuje vašim potřebám? To je možné. Avšak možnosti uplatnění našich staveb jsou nepřeberné! Pro veškeré potřeby nabízíme individuální řešení přesně v souladu s vašimi potřebami a přáními.\nSpolečně s vámi zpracujeme řešení vyhovující vašim potřebám.\nVelmi krátká dodací a realizační lhůta;\nDoba provozu několik měsíců až řada let;\nmodulární konstrukce dovoluje rozměrovou a projektovou flexibilitu;\nsnadné rozdělení prostor na menší;\nNeptunus zajišťuje rychlé, pružné a efektivní služby v oblasti dodávky dočasných staveb – kdekoliv a kdykoliv je potřebujete. Kromě toho zaručujeme, že díky našim dočasným řešením s možností demontáže budete s to nejen bez problémů pokračovat ve své činnosti, ale také efektivně disponovat svým časem a rozpočtem.\nRychlost, flexibilita a udržitelnost\nDíky velmi krátkým dodacím a stavebním lhůtám a také flexibilním rozměrům našich budov, rozpětí až 60 metrů, jejich dokonalému vzhledu a vlastnostem konstrukce, je možné každé uplatnění: jako sportovní hala, supermarket, výstavní prostory, divadlo, terminál... Neptunus nabízí flexibilní, udržitelné a demontovatelné stavby na dobu několika měsíců až 20 let s možnosti pronájmu, koupě nebo leasingu.


» Rákosníček (Hlasovalo 12 lidí) 11.08.2017 18:06\n» Bren (Hlasovalo 11 lidí) 11.08.2017 18:01\n» rider (Hlasovalo 10 lidí) 11.08.2017 18:31\nA jak to vypadá v USA? už začali spácet svůj… »\nA co jinak blbe zdraví slouží?\nS Británií to vypadá zle. Čelí nejdelšímu pádu životní úrovně za více než…\n24.11.2017 07:38 Londýn - Analýza britského výzkumného střediska Resolution Foundation dospěla k závažným závěrům.…\n24.11.2017 07:20 Varšava - Polska vláda chce do roku 2020 zrušit nedělní prodej, aby zaměstnanci měli více času na…\n23.11.2017 17:57 Brusel - Evropská unie zvažuje, zda na černou listinu daňových rájů zařadí i Turecko. Rozhodnutí by…\nRůst HDP Německa zrychlil na 0,8 procenta. Daří se hlavně exportu\n23.11.2017 13:16 Aktualizováno Berlín - Německá ekonomika v letošním třetím čtvrtletí zrychlila na 0,8 procenta z 0,6 procenta ve…


Nová Tlachárna - Zobrazit téma - Ůdržba kola.\nUž jsem tu dřív psal,že Milce dělám generálku.Zuzce kolo mezi tím a mé zatím čeká.Jak jste na tom Vy ostatní?Počkáte až bude ,,doopravdy" zima anebo už jste něco rozběhli.\nAsi vytahnu zbytky svacinky z brasen\nJá mám chuť na Tatranku. tak se taky podívám do brašny\nÉé,ta bude od Šternberka nebo ze Stráže?\nTatranka jeste od Jedovnic? Ta bude pekne jeta, kdyz odjezdila Sternberk i Straz a kdovico jeste...!\nJa mam kolo zatim rozebrano, zmena prace zapricinila nedodelavku dukladne ocisty. Ale asi se na to vykvaknu, kdyz venku je, jak je, kolo zase poskladam a budu si jezdit - jen tak kondicne, kazdy den treba stejnou cestu, hlavne abych se zase hejbal.\njá jsem zatím začala tím, že jsem kolo ve sklepě přikryla dekou a z mošny si vylovila prášky na bolení zubů teď chodím a přemýšlím, kdy bude tensprávný čas a konstelace hvězd, abych miláška sebrala a odvezla ho do servisu, kde by mi prověřili, proč mi křupe ve středu..... nebo ve čtvrtek? heh... ale ne , střed to je....\nPřes zimu nedělám žádnou generálku - opravuju to, až když se to pokazí. Dokud nepociťuju žádnou změnu ve funkci, nechávám to radši na pokoji. Už nebudu ani rozdělávat vidlici. Samozřejmě všechno preventivně kontroluju, aby něco neupadlo po cestě, a hlavně mažu.\nLetos jsem vyměnil nábojové dynamo kvůli ložiskům. To nové je dvakrát dražší, ale zato slabší. Tak začnu shánět ložiska do toho starého, i když to bude možná stát ještě víc. Nové, jako jsem měl, už se nedělá.\nTaky jsem vyměnil kazetu. Potřeboval jsem ji hned, takže zase kompromis. Původní největší kolečko bylo 34 zubů, loni jsem byl nucen slevit na 32, letos je to už 30. Ale udělal jsem radost novému řetězu - po roce jsem zas jednou vyčistil převodníky. To je vše.


Šest osob na záchytce, z toho dvě ženy. Policisté na Vysočině se o víkendu potýkali s opilci – Novinykraje.cz\nHomeKraj VysočinaŠest osob na záchytce, z toho dvě ženy. Policisté na Vysočině se o víkendu potýkali s opilci\nŠest osob na záchytce, z toho dvě ženy. Policisté na Vysočině se o víkendu potýkali s opilci\n21. 2. 2022 Ivana Kňazová Kraj Vysočina, KRIMI\nKRAJ VYSOČINA – Policisty o víkendu opět naplno zaměstnávali opilci. Žena s dvěma a půl promile řádila u nádraží ve Žďáře, muž v Humpolci se třemi promile ohrožoval svou partnerku. Přes tři promile měl i muž, který kopal do dveří a obtěžoval obyvatele domu v Jihlavě.\nK prvnímu případu byli policisté přivoláni v sobotu 19. února po čtvrté hodině ráno v Jihlavě. V části Loudilka ležela u silnice devětatřicetiletá žena, které policisté vzápětí naměřili 2,97 promile alkoholu.\nNa opilou ženu natrefili policisté tentýž den kolem deváté večer i na ulici Nádražní ve Žďáře. „Osmnáctiletá žena nebyla schopna samostatné chůze, vulgárně pořvávala a chovala se útočně ke svému okolí. V jednání pokračovala i v přítomnosti hlídky. Při dechové zkoušce jí byla naměřena hodnota 2,57 promile alkoholu,“ uvedla mluvčí policie Jana Kroutilová.\nK dalšímu opilci vyjížděli policisté v sobotu po deváté večer v Ledči. Dvaapadesátiletý muž z Opavska tentokrát nebyl schopen nejen chůze a komunikace, ale ani provedení dechové zkoušky.\nA opilecké excesy pokračovaly i v neděli 20. února. Už v osm hodin ráno byli policisté přivoláni do domu v Humpolci, kde se z bytu ozývaly rány a křik. „Policisté zjistili, že se v bytě značně opilý muž choval agresivně vůči své partnerce. Ke zranění nedošlo. Policisté u jednačtyřicetiletého muže naměřili hodnotu 3,31 promile alkoholu, s hlídkou nespolupracoval,“ doplnila mluvčí.\nV neděli po osmé hodině večer pak policisté natrefili na opilého osmačtyřicetiletého muže ze Žďárska, který v Jihlavě na zastávce v ulici S. K. Neumanna opakovaně vstupoval do vozovky a přitom vykřikoval. Policisté mu naměřili 2,65 promile alkoholu.\nOpět přes tři promile\nA poslední případ se týká opět Jihlavy, kde v neděli před devátou hodinou večer obtěžoval pětatřicetiletý opilý muž obyvatele bytového domu. „Pohyboval se ve společných prostorech, choval se hlučně, kopal do dveří a znečistil dveře jednoho z bytů a balkon. Při dechové zkoušce policisté muži naměřili hodnotu 3,15 promile alkoholu,“ dodala Jana Kroutilová.\nVšech šest hříšníků skončilo v doprovodu policistů na záchytce. Osmnáctiletá žena ze Žďárska, stejně jako jednačtyřicetiletý muž z Humpolce a pětatřicetiletý muž z Jihlavy čelí za své výtržnosti navíc podezření z přestupku proti veřejnému pořádku.\nVIDEO: Prázdný srub u Strážovic zachvátily plameny. Neznámý žhář zatím uniká\nTragédie v Knínicích: Pod koly vlaku zemřela žena


3D sklo na displej telefonu - Sklonadisplej.cz\n3D sklo na displej telefonu\nU nových mobilních telefonů se setkáváme se zaoblením hran displeje (odborně značeno jako zaoblení displeje 2.5D), ochranná transparentní sklíčka jsou pro tyto telefony o zaoblení menší (lepí se pouze na rovnou plochu displeje). V některých případech se může po obvodu ochranného sklíčka vytvořit vzduchová mezera (ta není na závadu a sklo plní svou funkci).\nApple iPhone 6 byl první telefon se zaoblenými okraji displeje, zaoblení displeje přinesl i Samsung, model Galaxy S7, Galaxy S7 Edge, S6 Edge, A3 model 2016, většina modelů Galaxy 2017 a 2018. Nyní se s tímto displejem setkáme u většiny telefonů Honor, Nokia ale také i Xiaomi. Dá se říct že zaoblení hran displeje má většina nových telefonů!\nPro některé tyto mobilní telefony jsou na trhu speciální ochranná skla (full glass, 3D glass, 4D glass). Tyto skla jsou často zabarvena do barvy telefonu (černá, bílá, zlatá, šedá). Pro některé modely skla kopírují zaoblení displeje telefonu, ale ve většině případů zaoblení displeje telefonu vyplní lepící proužek který je po obvodu ochranného skla. Cena je sice vyšší ale sklo ochrání 99% plochy displeje. nevýhodou je pouze to že sklo je přilepeno pouze po obvodu, může se snadno odlepit. Pro tyto telefony doporučujeme raději skla značená jako full glue (5D), zde je více informací.\nHonor 8 (běžné průhledné ochranné sklo které je kvůli zaoblení displeje menší):\nFull 3D sklo ve zlaté barvě (provedení v barvách telefonu, zlaté, černé, bílé, modré, šedé):\nCopyright © 2020 - Sklonadisplej.cz


COVID-19 nebo Permanent Blindness: Hawaii Department of Health warning\nDomovská stránka » Nejnovější cestovní zprávy » COVID-19 nebo Permanent Blindness: Hawaii Department of Health warning\nHavajské ministerstvo zdravotnictví (DOH) varuje všechny před riziky a nebezpečími používání neschválených léků pro COVID-19. Nedávno byly popsány antimalarika jako možná léčba proti COVID-19, nemoci způsobené novým koronavirem.\nZatímco k léčbě malárie a některých zánětlivých stavů se používají léky na předpis obsahující hydroxychlorochin a chlorochin, účinnost přípravku COVID-19 není prokázána a potenciálně nebezpečná.\nPodle Centra pro kontrolu a prevenci nemocí (CDC) neexistuje žádný konkrétní lék na prevenci nebo léčbu COVID-19 a vakcína ještě není k dispozici.\n"Hydroxychlorochin a chlorochin mohou způsobit těžkou srdeční toxicitu a ve vysokých dávkách po dlouhou dobu mohou způsobit poškození sítnice a vést k trvalé slepotě," řekl Dr. Alvin Bronstein, vedoucí pobočky pohotovostních lékařských služeb DOH a prevence úrazů. "Jednotlivcům užívajícím tyto léky bez dohledu lékaře hrozí vážné riziko nežádoucích účinků a možného předávkování. Jiné léky se uvádějí, ale nic se neprokázalo jako účinné a může dokonce způsobit více škody než užitku. “\nDne 25. března vydala Americká asociace center pro kontrolu jedu varování před nebezpečím používání hydroxychlorochinu k léčbě koronaviru a uvedla „Zatímco chlorochin / hydroxychlorochin prokázal přínos pro mnoho chronických autoimunitních a revmatologických onemocnění, přínos pro léčbu COVID-19 nebyl definitivně stanoven. Je zásadní, aby jakékoli užívání těchto léků bylo koordinováno s ošetřujícím lékařem s úplným pochopením možných rizik a přínosů. “\nHydroxychlorochin se používá k léčbě revmatoidní artritidy a lupus erythematodes. Bylo prokázáno, že chlorochin je účinný při malárii, lupusu a chronické revmatoidní artritidě, ale má významné vedlejší účinky, včetně gastrointestinálních potíží a potenciálního trvalého poškození zraku.


Nemovitosti Horní Jiřetín na prodej\nAktuální nabídka Reality Horní Jiřetín na prodej denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si Reality Horní Jiřetín na prodej než Vás někdo předběhne.\nStavební pozemek 1.100 m2, ul. Pod Zbrojnicí, Horní Jiřetín\nPod Zbrojnicí, Horní Jiřetín\nProdej, pozemek, Horní Jiřetín, U Jezera\nProdej garáže, 25 m, Horní Jiřetín\nKategorie Reality Horní Jiřetín na prodej se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele Reality Horní Jiřetín na prodej neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je Reality Horní Jiřetín na prodej právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné Reality Horní Jiřetín na prodej\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii Reality Horní Jiřetín na prodej, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující Reality Horní Jiřetín, a to Reality Horní Jiřetín na prodej, Reality Horní Jiřetín na pronájem, Reality Horní Jiřetín na dražba.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii Reality Horní Jiřetín na prodej nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích Reality Horní Jiřetín, Reality Horní Jiřetín na prodej, Reality Horní Jiřetín na pronájem, Reality Horní Jiřetín na dražba.\nReality Horní Jiřetín na prodej upřesnění typu nemovitosti\nDocela široké hledání v kategorii Reality Horní Jiřetín na prodej, vůbec nevíme co přesně hledáte za druh nemovitosti. Vyberte si z kategorie Reality Horní Jiřetín na prodej vhodný druh/typ nemovitosti, který odpovídá Vaši představám.\nDalší lokality v okolí Reality Horní Jiřetín na prodej\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii Reality Horní Jiřetín na prodej, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr Reality Horní Jiřetín na prodej. Určitě lépe naleznete Reality Horní Jiřetín na prodej, který hledáte.


Švihák rožnovský, Rožnov pod Radhoštěm - Východní Morava\ncíle / atraktivity\nCentrála cestovního ruchu Východní Moravy\nPro provozovatele služeb\nDruhý ročník turistického pochodu Švihák rožnovský má s ohledem na stávající situaci s pandemií covid jiný průběh. Koná se dle časových možností účastníků, kteří mohou vybranou trasu, na kterou se přihlásili, absolvovat kdykoliv od 15. srpna do 3. října. Připraveno je celkem 14 tras od 7 do 66 kilometrů včetně například kočárkové trasy. Některé startují v Rožnově, jiné třeba v Ostravě, Frenštátu pod Radhoštěm či Frýdku-Místku. Všechny trasy vedou do Rožnova pod Radhoštěm.\nValašsko, Beskydy - Javorníky / Rožnov pod Radhoštěm\nakce / Turistika, Sportovní\nRegistrace na turistický pochod již je spuštěna, a to na webu www.svihakroznovsky.cz. Registrovat se mohou nejen jednotlivci, ale i celé rodiny včetně čtyřnohých mazlíčků, kteří také mohou mít své startovní číslo se jménem.\nNejdelší trasa povede z ostravského Bělského lesa, je určená pro cyklisty a měří 65 km. Trasa pro pěší turisty měří 58 km. Dálkoplazi po dvaceti kilometrech dorazí k přehradě Olešná a pak se vydají přes Palkovické hůrky, Hukvaldy, Frenštát pod Radhoštěm a Velký Javorník. Pak už je to na rožnovské náměstí jen z kopečka. Ten, kdo půjde z Frýdku-Místku, tak se musí připravit na 38 km dlouhou trať. Několik tras také vede přes Pustevny a mýtickou horu Radhošť. Startovat se bude i z Rožnova. Pro cyklisty jsou připraveny tři nové trasy, pěší si zde mohou vybrat z 5 tras. Vycházet respektive vyjíždět se bude vždy z Masarykova náměstí. Největší zájem očekávají organizátoři o trasu, která vede z Frenštátu pod Radhoštěm přes Velký Javorník a o kočárkovou trasu, která povede podél Bečvy ke golfovému hřišti.\n12. 9. 2020 • 08:00 - 19:00\nNejbližší cíle v okolí\nTuristické informační centrum Rožnov pod Radhoštěm (0.0 km)\nCHKO Beskydy (0.1 km)\nKostel Všech svatých (0.3 km)\nRožnovské pivní lázně (0.5 km)\nGalerie CREARS (0.5 km)


Kuchyňská souprava s vařičem | VYHLEDÁVAČ HRAČEK, OBLEČENÍ a MÓDNÍCH DOPLŇKŮ PRO DĚTI\nKuchyňská souprava s vařičem\nKrátký popis: Produkt Kuchyňská souprava s vařičem z kategorie Kuchyňky a domácnost od výrobce Toys Group u nás najdete za 468 Kč.\nKuchyňská souprava s vařičem na batérie poskytne dětem vytvořit si vlastní kuchyň, ve které může připravovat jídlo pro své panenky a plyšových medvídků. Vařič je vybaven 4 různými zvuky vaření, což ještě více povzbudí děti ke hře. Díky různým funkcím vařiče se dítě může naučit tajemství vaření a bezpečně se hrát při pří pprave jídel. Po zapnutí tlačítka umístěného na spodní části vařiče se spustí displej výhřevné desky a dítě může ovládat nastavení teploty pomocí tlačítek na bočních stranách displeje. Krásná barevná kuchyňská souprava s vařičem na baterie potěší každého malého kuchaře. Produkt rozvíjí fantazii, manuální dovednosti a poskytne mnoho hodin skvělé zábavy. Celá sada je vyrobena z plastu. K funkčnosti vařiče jsou potřeba 3 ks baterie typu AA 1,5V - nejsou součástí balení.Hračka je vhodná pro děti od 3 let.Souprava obsahuje:Vařič: 15,5 cm x 3,5 cm x 18 cmPánev: 20,5 cm x 11,5 cm x 6 cm / celková délka x průměr x výškaHrnec: 11,5 cm x 6 cm / Průměr x výškaDeska na krájení: 14 cm x 9,5 cmSekáček: 15 cmNaběračka na těstoviny 16 cmLopatka: 16 cmPodběrák: 14 cmLilek na suchý zipVajíčkoKečupRozměr balení:délka: 39 cmšířka: 15 cmvýška: 24,5 cm


22. 8. 2014 22. 2. 2020\nNárodní ústav pro vzdělávání vydává každý rok zprávu o nezaměstnanosti čerstvých absolventů. Letos je situace na trhu práce díky postupnému zlepšování ekonomické situace příznivější než loni, míra nezaměstnanosti absolventů škol poklesla napříč všemi kategoriemi vzdělání. Údaje vycházejí z předběžné zprávy, která uvádí jen základní data o frekventovaných skupinách oborů vzdělání.\nVývoj počtu nezaměstnaných absolventů je typický cyklickým kolísáním v průběhu roku. Nejvyšších hodnot pravidelnědosahuje po prázdninách, během roku ale dochází k výraznému poklesu, tak jak absolventi postupně nacházejí své pracovní uplatněn. Ekonomická krize tuto pravidelnost výrazně narušila a přinesla nebývalý jev –mezi zářím 2008 a dubnem 2009 se pokles nejen zastavil, ale počet nezaměstnaných absolventů narůstal.\nV učebních oborech vykazují nejnižší míru nezaměstnanosti vyučení skupin 26 Elektrotechnika, telekomunikační a výpočetní technika a 23 Strojírenství a strojírenská výroba. Míra nezaměstnanosti čerstvých absolventůelektrotechnických oborů představuje 11,0 % a strojírenských 13,1 %. Vysoká míra nezaměstnanosti vyučených je naopak ve skupinách 65 Gastronomie, hotelnictví a turismus (19,8 %), 33 Zpracování dřeva (19,7 %), 29 Potravinářství a potravinářská chemie (19,3 %) a 36 Stavebnictví (19,0 %). Zatímco potravinářské a stavební obory figurovaly mezi skupinami oborů s nejvyšší mírou nezaměstnanosti i v minulém roce, letos se na první místo dostaly obory skupiny 65 Gastronomie, hotelnictví a turismus, a vystřídaly tak skupinu 66 Obchod, u které došlo v porovnání s předchozím rokem k největšímu poklesu.\n„Jsem přesvědčen, že záměr ministerstva školství více propojit trh práce se vzdělávací soustavou se v budoucnu projeví právě v uplatnitelnosti absolventů na tomto trhu. Jsem toho názoru, že školství musí na přípravěvzdělávacího systému úzce spolupracovat se zaměstnavateli,“ řekl ministr školství Marcel Chládek.


Roli Snapcase Duo jen za 1490 Kč - Reloop DJ.cz\nVe slevě je Roli Snapcase Duo od známého výrobce Roli - tento artikl nakupujte s extra slevou za 1490 Kč. Vybírejte to nejlepší u nás. NEPLAŤTE DOPRAVNÉ A BALNÉ, nabídka platí pro objednávky v hodnotě nad tři tisíce korun. Neotálejte s nákupem, cenu můžeme garantovat jen pro tuto chvíli.\nNo a tohle chcete: Roli Snapcase Duo od výrobce Roli - tento produkt prodáváme za mimořádně nízkou cenu 1490 Kč. Doporučujeme také ostatní produkty z nabídky e-shopu. Zásilky nad 3000 Kč k vám budou dopraveny BEZPLATNĚ. Takový nákup potěší vás i vaši peněženku.\nElegantní a stylové pouzdro pro dvojici modelů Roli Lightpad Block. Pouzdro je vyrobeno z prémiových materiálů a zavírá se pomocí magnetu, který pevně a bezpečně drží zařízení na místě. Silikonová konstrukce chrání Lightpad Block před nepříznivým vlivům počasí a prachem při jeho transportu. Barevné provedení: Grey.\nParametry produktu Roli Snapcase Duo\nNázev: Roli Snapcase Duo\nRoli Flip Case for RISE 25 Lilac


Jsou moc hlučná, zakažme je. V Německu se zvažuje zákaz aut se sportovním výfukem - Aktuálně.cz\nV Německu se opět uvažuje o zákazu vozů s výfuky osazenými speciálními klapkami, díky kterým mohou mít sportovní zvuk. Jsou hlučná, kritizuje je sárský ministr životního prostředí Reinhold Jost (SPD).\nHrozí autům se sportovním výfukem zánik? | Foto: Výrobci\nU našich západních sousedů jsou, stejně jako u nás, sportovní vozy s laděnými výfuky osazenými speciálními klapkami pro zintenzivnění zvuku legální, pokud jejich hlučnost nepřekračuje stanovenou mez. Sárský ministr životního prostředí Reinhold Jost (SPD) však tyto výfuky kritizuje. Jsou podle něj totiž hlučné až moc. Uvádí to německý deník Die Welt.\nNa spolkovém summitu ministrů životního prostředí, která se koná 7. listopadu, chce svůj návrh šířeji prodiskutovat. Obsahuje čtyři hlavní body a má přesvědčit ostatní státy v Německu, že sportovně laděné výfuky jsou zbytečně hlučné a je třeba je omezit.\nJost tvrdí, že automobilky totiž obcházejí měření hlučnosti při homologačním procesu podobně jako při měření emisí, což poté vyústilo v aféru Dieselgate.\nPokud by byl jeho návrh přijat spolkovou vládou, podle deníku Die Welt by hrozil zákaz vozům se sportovním zvukem, jako jsou například Jaguar F-Type, Mercedes-AMG C 63, ale i Hyundai i30 N.\nDie Welt připomíná, že v sousedním Švýcarsku mají od roku 2016 zakázané dodatečné úpravy na výfukovém potrubí.\nauto Aktuálně.cz ministerstvo životního prostředí ekologie zvuk sport


Diskutujte o poplatcích u lékařů - Pražský deník\nDiskutujte o poplatcích u lékařů\nPraha - Všeobecná zdravotní pojišťovna řeší padesát kritických telefonátů denně a dostává stovky stížností.\nŘada lékařů se shoduje na tom, že jsou lidé, co se týká platby ostražití, ptají se, a když se jim něco nezdá, ozvou se.Foto: Milan Jaroš\nUž čtvrt roku fungují ve zdravotnictví regulační poplatky, ale řada lékařů stále neví, jak správně je vybírat. Svědčí o tom stovky stížností, které pacienti volají na pražské ústředí Všeobecné zdravotní pojišťovny. Podstatnou část z nich tvoří právě dotazy od pacientů z Prahy.\n„V lednu jsme obdrželi denně zhruba 150 písemných a 100 telefonických dotazů denně, zda si lékaři vyžádali poplatek oprávněně. V průměru nyní přijmou pražští pracovníci za den okolo 50 kritických telefonátů a otevřou kolem patnácti dopisů a mailů,“ sdělil mluvčí Všeobecné zdravotní pojišťovny Jiří Rod.\nPodle něj si pacienti nejčastěji stěžují na to, že gynekologové vybírají třicet korun pouze za napsání receptu za antikoncepci, aniž by ženu vyšetřili. Peníze navíc musí specialistům zaplatit, i když je lékař vůbec nevidí, a sestra jim odebere krev nebo změří tlak. „Řešili jsme také případ, kdy si lékař zval pacienty na kontrolní vyšetření v sobotu, aby si mohl místo třiceti korun účtovat devadesát - tolik se platí například u pohotovosti,“ doplnil Rod.\nPodle něj se pojišťovna každým případem zabývá a v případě opakovaných stížností začne konkrétním lékařům zasílat dopisy s upozorněními. „Zatím na žádného z pražských lékařů pacienti opakovaně neupozorňovali,“ řekl Rod. Pokud ale pojišťovna zjistí, že byl poplatek vybrán neoprávněně, musí doktor peníze vrátit.\nŘada lékařů se shoduje na tom, že jsou lidé, co se týká platby ostražití, ptají se, a když se jim něco nezdá, ozvou se. „Někteří pacienti rovněž vyžadují, abych se jim po zaplacení déle věnovala a nechávají si spoustu věcí vysvětlovat,“ řekla praktická lékařka Alice Miedžiňská z Prahy 10. Mnoho nemocných se podle ní podivuje tomu, proč platí třicet korun i v lékárně, kde mají zaměstnanci v porovnání s ní minimální práci. Podle ní si však lékaři vybíráním třicetikorunových poplatků nijak výrazně nepomůžou. „Mám v registru 1600 pacientů, a měsíčně od nich dostanu čtyři tisíce. Ještě nedávno jsem platila za elektřinu patnáct set korun, teď jsou to čtyři tisíce,“ tvrdí Miedžiňská.\nPřestože mnoho pacientů vítalo reformu, především proto, že se čekárny v prvních lednových týdnech vyprázdnily, teď vypadá situace stejně jako v říjnu nebo listopadu. „Bylo to způsobené hlavně tím, že si lidé přišli pro léky před koncem roku a komplikace, které by mohly nastat, řešili s předstihem, aby nemuseli pak v lednu platit. Teď jim léky došly a přijde ke mně stejně pacientů jako před reformou,“ popsala praktická lékařka z Prahy 2 Alena Hlavinková.\nZe zkušenosti potvrdila, že ordinaci tak často nenavštěvují pracující. „Není to proto, že by se jim nechtělo platit třicet korun, ale nechtějí pracovní neschopnost, protože se jim to od nového roku nevyplácí. Navštíví mě jen když si potřebují ověřit, že nepřechází žádnou vážnější nemoc, a zpravidla si i potom berou raději dovolenou,“ uzavřela.


archiweb.cz - 20(+5) let svobodné FA | 1. část\n20(+5) let svobodné FA | 1. část\nPřed pěti lety uspořádal Spolek posluchačů architektury [SPA] působící při FA ČVUT v Praze besedu s názvem "20 let svobodné FA", jejímž cílem bylo prostřednictvím pohledu tehdejších aktérů přiblížit současné generaci studentů období kolem listopadu ´89 a připomenout situaci na škole i promítnutí společenských změn do jejího následného vývoje.\nPozvání do besedy tehdy přijali:\nTomáš Ctibor, FRICS, CRE / dříve developer, v současnosti pověřený řízením Institutu plánování a rozvoje v Praze, v letech 1981 - 1984 student FA ČVUT, poté student VŠUP, po listopadu ´89 krátce poslanec Federálního shromáždění\nIng. arch. Tomáš Hradečný / architekt, absolvent FA ČVUT v roce 1995, v letech 1998 - 2009 společník kanceláře HŠH architekti, dnes působící samostatně, zároveň také pedagog na FA ČVUT, kde vede ateliér\nIng. arch. Luděk Jasiok / architekt, absolvent FA ČVUT v roce 1991, v současné době majitel kanceláře Jasiok architekti a člen Stavovského soudu ČKA\ndoc. Dr. Jiří Ševčík / historik a teoretik umění, výtvarný kritik a kurátor, bývalý prorektor AVU, dříve dlouholetý pedagog na FA ČVUT, spoluautor nedávno vydané obsáhlé antologie "Česká a slovenská architektura 1971–2011"\nZa komorní účasti studentů i kantorů se beseda konala 1. 12. 2009 v prostorách Archicafé ve 14. patře pověstného "Áčka", tedy v budově, kde se mnohé z následně zmíněných událostí také odehrály. Z besedy jsme pořídili zvukový záznam, u nějž jsme vzhledem k unikátnosti obsahu již od začátku počítali s jeho zveřejněním. Z nejrůznějších důvodů se to však nepodařilo.\nZáznam zveřejňujeme až nyní. Letošní půlkulaté výročí vnímáme jako vhodnou příležitost, a ačkoli lze oprávněně namítat, že pět let starý záznam již pozbyl své aktuálnosti, jsme přesvědčeni, že díky neměnným historickým souvislostem, o nichž převážně vypovídá, může být i v současné době přínosem. Především pro ty, kteří tehdejší události nemohli zažít. Zároveň jsme přesvědčeni, že v besedě zaznělo množství trefných poznámek týkajících se i fundamentálních vlastností profese architekta a jejího společenského zakotvení, které stojí za pozornost.\nCelkem 134 minut dlouhý zvukový záznam bohužel nebyl pořízen v takové kvalitě, aby mohl být zveřejněn v originálním znění. Po zvážení jsme tedy přistoupili k přepisu, který níže přikládáme včetně fotek z besedy a několika dobových plakátů, které na fakultě provázely (po)listopadové události.\nZávěrem bychom rádi zdůraznili, že v rámci procesu přepisování došlo pouze k nejnutnějším stylistickým úpravám tak, aby byla v maximálně možné míře zachována obsahová autenticita. Zároveň také děkujeme všem, kteří se na akci podíleli, především pak čtveřici hostů za jejich tehdejší, i v průběhu příprav předcházejících nynějšímu publikování záznamu, projevenou maximální vstřícnost.\nText byl původně publikován 17. 11. 2014 na webu SPA zde.\nS ohledem na možnosti publikování příspěvků na zdejším webu je rozdělen na tři na sebe navazující části.\nJana Braňková (moderátorka): Dobrý večer, ráda bych vás všechny přivítala na besedě "20 let svobodné FA", kterou se Spolek posluchačů architektury rozhodl uspořádat u příležitosti výročí Sametové revoluce, a od níž si slibujeme, že nám přiblíží události, které se odehrály ať už zde na půdě fakulty, v architektuře nebo v Čechách. Pozvání do besedy přijali Luděk Jasiok, Tomáš Ctibor, Jiří Ševčík a Tomáš Hradečný, kteří zde buď studovali nebo pracovali právě během revolučního období roku ´89. Nejdříve bychom si chtěli objasnit, jaká tady byla situace před revolucí. Pan Ševčík zde začal pracovat už v roce 1966...\nJiří Ševčík: Chcete ode mne charakteristiku "olověného" období sedmdesátých let?\nJana Braňková (moderátorka): Ano.\nJiří Ševčík: Situace tady asi nebyla jiná než na ostatních institucích v tý době. Na rozdíl od uměleckejch to ale architekti mají trošku jinak - jsou vždycky blíž moci, blíž oficialitě, protože to vyplývá ze samé povahy, kdy musejí svý ideály realizovat za peníze, který spravuje někdo, kdo má moc. V architektuře, si myslím, že neexistoval underground a dokonce existovala i slabá šedivá zóna, která se spíš prolínala s tou oficiální. A myslím, že pro mě bylo zajímavý, dosud si na to tak vzpomínám, že byla taková promíchaná situace, kdy tady dosluhovali ještě lidé, kteří byli příslušníci meziválečné avantgardy a pak ti, kteří přišli se "študentokracií" po pětačtyřicátém, resp. osmačtyřicátém roce, který udělali převrat - tj. architekti, který se ještě snažili realizovat nějaký utopický nebo sociální myšlenky. A pak tu byla mladší generace. To složení bylo zajímavý, protože polovina z těch lidí byla po roce ´68 vyhozena z partaje, takže vytvářeli jinou vrstvu než ti, který pracovali a který měli moc a chopili se správy věcí. Já jsem spíš patřil do té šedivé zóny. Bylo tady víc lidí, kteří působili podobně, jako např. pan doktor Musil, který tady přednášel sociologii, a pak se stal šéfem jedné evropské univerzity. Takhle to tu vypadalo, sedmdesátý léta byly skutečně uspávající a v osmdesátých letech - to by mohli vykládat další. Složení bylo takovýhle: stalo se málo architektům, že by byli vyloučený tak, že by museli vytvářet okrajovou společnost, to vůbec ne, ale již ztratili některý zakázky a museli nějak fungovat. To není nic proti architektům, to patří k jejich povolání, protože já si nevzpomenu na jednoho architekta, který by byl v totální neoficialitě úplně izolován. Byli lidi kolem některejch skupin, kolem Pragera a tak dále, který se scházeli, jako jsme se scházeli všichni a diskutovali o věcech, který třeba nebyli úplně košér pro oficialitu. V umělecký oblasti existovala ale skupina lidí, kteří byli totálně vyřazený. Určitě v literatuře. Takže není divu, že potom v devětaosmdesátém přišla iniciativa od herců, divadelníků, výtvarníků a od nich se to z Mánesa přeneslo sem a samozřejmě tahle škola se taky zapojila do stávky a děly se tu věci, který se měly dít. Já jsem tady nejstarší, já tohle pokládám za vzpomínky, který už nemají možná ani regulérnost, protože si myslíme, že si neseme nějaký vzpomínky o tom, jak to bylo, ale ve skutečnosti jsou to takový fragmenty, že je to vlastně fiktivní realita. Ty vzpomínky mají jedinou relevanci, pokud jsou použitelný v současnosti pro vás a na to byste se měli ptát.\nLuděk Jasiok: Já mám jednu poznámku mojí neteře, která o všem, co se stalo před jejím narozením, říká: "To bylo za starodávna", a to jí nezajímá.\nJana Braňková (moderátorka): Nás to určitě zajímá, protože my na to navazujeme a nevíme to. Nemáme srovnání a vlastně ani nevíme, čeho si teď můžeme vážit, když neznáme, jak to bylo před tím. Nicméně chtěla bych, abyste mi ještě jednou vyprávěl, o čem jsme se bavili před tím v diskusi, a sice o té schůzi, o těch kroužcích, které jste tady měli.\nJiří Ševčík: Tak ty kroužky - vzpomínky starého zbrojnoše... V době, kdy přece jen společnost byla nějak roztříděná a ne všichni byli vítaný při pedagogický práci, tu existovalo několik kroužků, který byly neoficiální. Scházeli se v nich studenti každej tejden na dvě, na tři hodiny. To byl kroužek paní docentky Radové, která bohužel už zemřela. To byla vzácná znalkyně architektury, spíš historickej, ale byla jedna z těch lidí, který stačilo poslat do sklepa a uměli přečíst celej barák. A ta vychovala řadu lidí. My jsme dokonce jednu dobu bydleli spolu v jednej místnosti v devátém patře. Já jsem měl taky kroužek, kam zase chodili architekti - tady kluci to pamatujou, kde jsme se informovali o tom, co se děje ve světě. Měli jsme dokonce takový výstavky, vydali jsme pár samizdatovejch překladů nejznámějších textů a vedli jsme tady jakejsi paralelní život.\nTomáš Ctibor: Já jsem byl účastníkem toho kroužku. Já jsem tady začal studovat v roce ´81, tzn. na začátku osmdesátých let, kdy z mýho pohledu docházelo k poslednímu pokusu o udržení těch bolševickejch systémů v mnoha oblastech, zejména ve vztahu ke kultuře, kde se to týkalo úplně muziky, literatury a všech možnejch věcí, veškerý takový ty pokusy ve výtvarným umění, neoficiální výstavy, zakázaný koncerty... Čili v těch osmnácti letech, když jsem sem přišel - já nejsem z Prahy - tak velice rychle, během jednoho roku, roku a půl, jsem zjistil, že vlastně v těch oficielních předmětech se více méně nic zásadního nebo inspirujícího nedovídám. A pak jsme objevili právě kroužek a musím říct, že když se na to dneska dívám s odstupem doby, tak pro mě, nemyslím tím primárně z hlediska studia architektury, ale takovýho obecnějšího rozhledu - protože ta doba, to vy si dneska asi nedovedete moc představit, ale prostě jakákoliv informace o tom, co se děje ve světě, byla neuvěřitelně vzácná - je symbolem to, že mi pan Ševčík půjčoval domů svoje Flash Arty (časopis o umění, pozn. editorů), který mu sem pašovali z Itálie, a já jsem tím objevoval svět nový malby a všechny tyhle věci. A to byly tak krásný zdroje informací! Ten kroužek byl pro mně ten hlavní předmět od jistý doby. Kolem kroužku se vytvořila skupinka, která se pokusila na konci 80. let o jakejsi underground v architektuře, což byli Zlatí orli (sdružení mladých absolventů - Michal Kohout, Roman Koucký aj., kteří založili Zlatou školu architektury, pozn. editorů), který najednou začali budovat paralelní strukturu, paralelní školu, zapojovat lidi a vést diskusi mimo školu. Nicméně na ní se to zrodilo. My jsme se potkávali v úterky nebo čtvrtky večer, nebo kdy to bylo v těhletěch kroužcích. Čili v tu dobu, kdy jsem tady studoval - protože pak jsem odešel a studoval jsem na umprumce - to byl pro mně hlavní předmět, tenhle téměř neoficielní nepovinný kroužek. Tam jsem se dozvídal o důležitých věcech. Ostatní byla jen rutina, kterou člověk musel procházet a musel ji plnit. Jenom na dokreslení absurdity doby: my jsme byli v jedný fázi fascinováni - velmi krátké období, myslím, že každému nám to vydrželo tak rok - postmodernismem, protože to najednou byla první informace, která byla zásadně jiná než to, v čem jsme vyrůstali a na co jsme byli zvyklí...\nJana Braňková (moderátorka): To bylo asi kterej rok?\nTomáš Ctibor: To byl ten začátek osmdesátejch let.\nJiří Ševčík: No tak postmoderna přišla v sedmdesátých letech...\nTomáš Ctibor: Pro nás, no...\nJiří Ševčík: ...kupodivu to svědčí o tom, že architektura má trochu jiný postavení než výtvarné umění, protože první informace o tzv. postmoderně byly oficiální.\nTomáš Ctibor: No, ano...\nJiří Ševčík: My jsme to museli dovážet, výtvarnej umění bylo dováženo z časopisů a překládaly se knihy. Ale tady Výzkumný ústav výstavby architektury, druhej ústav, který měl svou knihovnu a svý publikace, publikoval překlady některejch důležitejch textů, protože to bylo schválený sovětskejma teoretikama - ti mysleli, že neoklasicismus je socialistický realismus.\nTomáš Ctibor: Nicméně proč to říkám; na týhle škole to bylo vnímáno úplně jinak než v Sovětském svazu, protože tady to byla známka dekadence a něčeho špatnýho. V podstatě každej, to je ta absurdita, musel volit, jestli udělá ty šikmý stříšky a kulatý vokýnka a riskuje tím, že jenom z tohohle důvodu, aniž by někdo posuzoval, jestli ten barák je dobrej nebo blbej, správně udělanej nebo špatně udělanej, může být vyřazen ze studia, protože to nezapadá do tzv. konceptu socialistické architektury. Já jsem slyšel x-krát při hodnoceních, že toto není to, co by bylo v souladu...\nJana Braňková (moderátorka): Já jsem slyšela, že to hodnocení proběhlo způsobem, jestli to je v souladu s koncepcí nebo není, ale nikdo vlastně nevěděl pořádně, jaká ta koncepce je...\nTomáš Ctibor: Absurdita doby byla taková, že skutečně i ti pánové, kteří to hodnotili, to většinou posuzovali po formální stránce. Buď ten člověk zapadá do něčeho a není problémovej, nebo nezapadá a je to něco, co se musí nějakým způsobem sankcionovat nebo postihnout. A já si pamatuju tu dobu, kdy se to přelomilo. My jsme vždycky odevzdávali projekty s očekáváním toho, že dostaneme čtyřku. A pak najednou se stalo, to jsem byl ve druháku, že jsme měli i dvojky. Nejen, že nebyly trojky, ale nikoho nevyhodili. To už jsme nedělali ty stříšky, to už se srovnalo. Ale opravdu nikoho nevyhodili, přestože jsme měli nálepku těch, který jsou problematický. A jak říkam; zažil jsem to při hodnocení, kdy mi profesor říkal: "No víte, my jsme vám museli dát dvojku, protože vy jste nedostatečně využil plochu," a já jsem říkal: "Já naproti zadání mám o třicet procent větší kapacitu." "No ale toho jsem si nevšimnul a vy jste věděl, že tohle a tohle..." Opravdu to bylo tak formalistický, tak tendenční a v uvozovkách ideologicky motivovaný, že tam nebyla nějaká reálná šance na to: za prvé pořádně studovat a za druhé se opravdu zabejvat tím, co je podstatné. To je vjem, který jsem si z těch osmdesátých let odnášel - že jsem se nejvíce dozvídal v nepovinným předmětu, dobrovolném kroužku.\nJana Braňková (moderátorka): Já bych řekla, že některý věci možná můžeme zažít i teď. Občas... (smích z publika) Ale já bych se chtěla zeptat - změnilo se to potom směrem k roku ´89?\nTomáš Ctibor: To bych nechal slovo jiným, protože já jsem od roku ´84 do roku ´89 sice byl studentem, ale už na jiný škole.\nLuděk Jasiok: Ukazovala jste na mně, tak já to teda vezmu... ale zase ty jsi, Tomáši (Hradečný, pozn. editorů), o rok mladší než já... v každým případě jsme těsně po sobě. Je docela legrační, že my, co tady sedíme, tak jsme se setkali buď v osmdesátém devátém tady nebo... to, co ty říkáš, to já sem třeba vůbec neznal, že jsi narazil na ty Zlatý orly, který já jsem absolvoval asi během tří sezení v podobě něčeho, čemu se říkalo "Zlatá škola architektury". To bylo tehdy u Línka s Miluničem, kdy jsme si vyprávěli historky z demonstrací a studovali jsme časopisy, kterých tam měl obrovskou hromadu. Ale faktem je, že já si z toho pamatuju, že to byla úplně bezvýchodná doba - ne tak tragicky, jaks to popisoval, že bysme nic nevěděli; ona ta postmoderna tehdy tady jela a byli někteří nebo ta atmosféra byla taková, že někde ses dozvěděl, co se děje. Ale zpětně vůbec nechápu, proč jsem na tu školu lezl, protože nebylo vůbec co očekávat. Výsledkem bylo, že tě zavřeli - nás teda už ne - do obrovských projekťáků, kde člověk dělal JZD a panelový sídliště a to bylo šílený. Na druhou stranu si říkám, že se to strašným způsobem drolilo, takže už tu byla Zlatá škola architektury... Ono jsme se tady neměli od koho co naučit; ta úroveň pedagogů byla zoufalá, tady nebyl nikdo, kdo by jakýmkoliv způsobem inspiroval. Na druhou stranu si pamatuju, že Šrámková přednášela v klubu na Strahově...\nTomáš Ctibor: No jo, jenže to bylo...\nLuděk Jasiok: Už se to tak strašně drolilo, že lidi začali nějakým způsobem ne až tak úplně undergroundovým hledat podněty zvenku...\nTomáš Ctibor: Ale to bylo mimo oficielní struktury, mimo školu.\nLuděk Jasiok: Samozřejmě, to bylo. Pro nás to bylo jako nebeská mana, že jsme si mohli promluvit s Línkem a Miluničem. Ten propastný rozdíl mezi tou dnešní dobou a tehdejší byla ta ohromná šedivost a naprostá bezvýchodnost. Tam nebylo na co čekat v životě. Naštěstí se to začalo drolit a devětaosmdesátý přišel v důsledku toho všeho. Protože to bylo tak zoufalý, že už to nešlo dál.\nJana Braňková (moderátorka): Tušili jste, že se něco stane? Bylo tady nějaký povědomí, že se něco změní? Nebo toho 17. listopadu to vypadalo tak stejně beznadějně. Jak jste to vnímali?\nLuděk Jasiok: Ještě než pustím Tomáše - už to začalo být příliš - jak ta situace byla šedivá a strašlivá, tak se lidi přestali bát, protože se nebylo čeho bát, koho bát, jak to bylo šílený. Na druhou stranu pomocí těhletěch nenápadných akcí - teď nemluvím o koncertech, ale začaly demonstrace - někteří byli připravený a měli představu, co se udělá. A byly jenom dvě možnosti: buď emigrujeme nebo se to změní. Ale ničeho jsme se nebáli.\nJiří Ševčík: Musím k tomu ještě něco říct. Ty sedmdesátý a osmdesátý léta - to období už posttotalitní, ačkoli se to mate s tím po roce ´89 - bylo období normalizace. Hele, my jsme v tom jeli nějakým způsobem - to je docela děsivá věc, kterou si člověk zpětně uvědomuje. Protože člověk at´ chtěl nebo nechtěl, tahle škola byl vzorek, kterej se opakoval všude možně na všech vysokých školách. Byli tady lidi samozřejmě dosazeni stranou a mezi nima další buď z naivity nebo z nějakého tvrdošíjného pokračování - jak jsem mluvil o těch meziválečnejch avantgardistech někdejších. Ale byla tu ta šedivá zóna, naše, ke který jsem se hlásil, protože jsem měl ještě aktivity mimo školu, což mi umožňovalo nabejt trochu většího sebevědomí. Ta škola ale semlela věci dohromady tak, že se to dělo s naší - musím to říct v množným čísle - tichou pomocí. To tak bylo a v tomhle byla ta situace nepříjemná. Když jsem se stýkal s lidma z undergroundu, tak jsem byl v podezření samozřejmě. To bylo zbytečně vyhrocený asi díky vnitřnímu podezření, že jedu v "establishmentu". Samozřejmě, že proti nim, který se museli živit tíž, tak jedinou věc, kterou jsem já trpěl, bylo, že jsem nemohl přednášet od sedmdesátýho druhýho do pětasedmdesátýho roku. Ale byl jsem trpěnej, mohl jsem si dělat svý vědeckovýzkumný úkoly s Jirkou Musilem, z nichž některý byly docela slušný a i v tý době se daly využít jinde. Ale je třeba přiznat, že ta doba sešmelcovala všechno; že jsme na tom byli účastni. Myšlenka na nějaký odpor, jak jste se ptala, nebo nepokoj studentskej ve skutečnosti nebyla. To neexistovalo. To se stalo až v tom osma, devětaosmdesátým roce.\nLuděk Jasiok: No, dva roky předtím.\nJiří Ševčík: Nebo dva roky předtím... ale jak jsme o tom mluvili; studenti mají obrovitou moc, kterou můžou, když ji použijou ve spravnej době a v dostatečným množství a s dostatečným nasazením, změnit všechno.\nJana Braňková (moderátorka): To by mě by zajímalo - co se stalo dva roky předtím?\nLuděk Jasiok: Ne, to jenom, jak se ta doba tak drolila, že se lidi přestali bát a začali si do jisté míry dělat, co chtěli. A ten režim nebyl schopnej nebo ochotnej je všechny pozavírat a zastřelit. Navíc ta Perestrojka (česky: přestavba ‐ skupina ekonomických reformních kroků zahájených v 80. letech v SSSR Michailem Gorbačovem, pozn. editorů), to bylo těžký. Oni se zoufale drželi, a pak už se ani moc nedrželi. Chtěl jsem ještě říct ‐ Tomáš byl ještě po mně ‐ že jsem to cítil intenzivně. Já měl určitou výhodu, že jsem byl na koleji. A tam byla jiná atmosféra, než mezi pražákama, kteří se spolu nestýkali. Ta strašná bezvýchodnost byla tak příšerná, že jsme se podle mně fakt ničeho nebáli. To nebyla otázka nějaké osobní odvahy nebo něčeho takovýho.\nTomáš Hradečný: To je pravda, že pražáci se zdaleka tolik neviděli jako lidi na koleji. To mohu potvrdit. Já jsem půlku svýho ročníku neznal až skoro do konce studia. Na druhou stranu fakt je, že jsem se potkával s kamarádama různě třeba z gymnázia, co jsme drželi pospolu a dávali jsme si pozor na takový ty svazáky, který nás kádrovali už při vstupu na fakultu, a o kterých jsme věděli, že je jich i plná Strahovská kolej. Takže jsme byli trochu opatrnější, abychom do něčeho nevlítli, a báli jsme se. Vstupovali jsme ještě na školu s určitou atmosféru strachu z něčeho, protože moc měl v ruce někdo jinej. Já jsem byl ve druhém ročníku v roce ´89 a vím, že jsme si v pátek s Petrem Burianem na přednášce řekli: "Hele, jdeš na Albertov?" A já: "Jdu, samozřejmě." A tak, protože jsme věděli, kdo v ročníku jsou ty uvědomělý svazačky, jsme jim říkali: "Hele holky, svazáci pořádaj takovou akci na Albertově, jdete tam taky?" A ony byly v rozpacích, protože když jsme jim to říkali my, tak čekaly, že v tom bude nějaká lotrovina. A nevím, jestli byla nebo nebyla...\nTomáš Ctibor: Jestli to můžu doplnit; myslím, že jsi řekl jednu velice důležitou věc - že student architektury je plnej nějakejch idejí nebo tužeb. Situace byla absurdní, my jsme skutečně neměli perspektivtu. V těch osmdesátých letech už podle mýho názoru architektura byla přetavená do naprosto prefabrikovanýho systému. Pro nás úžasně vrcholnej počin byly, když se tady zmiňoval Línek s Miluničem, dépéesky (Domy s pečovatelskou službou v Praze-Bohnicích a Malešicích, pozn. ed.) nebo ubytovna zdravotních sester (na Proseku, realizace 1974 - 1985, pozn. ed.). To byl tenkrát vrchol odvahy, avantgardy, jakoby průrazu do toho systému. Tak to bylo absurdní. A přesto jsme se na ty školy hlásili a s tímhle se pokoušeli nějak vyrovnat. A k tomu uvolňování, nedávno jsem se o tom bavil; nepamatuju si, že bych 16. listopadu, tzn. den předem, dokázal říct, že se to změní nebo jak se to změní, co se změní. Ale myslím si, že spousta lidí nebo minimálně ty, který jsem znal, a se kterými jsem se potkával, měli v sobě jasno. A věděli, co je špatně, co nechtěj, co by mělo být jinak. Dokonce si myslím, že v tom, jak jsme mezi sebou mluvili - lidi z výtvarnýho umění, z bigbeatu a undergroundu, lidi z různejch oblastí - a vyměňovali si informace, že v tom byl ten z mýho pohledu konec osmdesátých let jinej než začátek. Ale možná v mým případě to bylo daný věkem, že na začátku mi bylo osmnáct a pak už mi bylo přes dvacet šest. Takže možná to bylo takhle. A 17. listopad... pro ilustraci; naopak když někdo mně říkal: "Hele, jdeš zejtra na tu demonstraci?" Já říkám: "Nejdu, to dělají svazáci," protože u nás shodou okolností den předtím, 16. listopadu, se SSM (Socialistický svaz mládeže, pozn. ed.) zrušilo. Byli jsme druhá vysoká škola - ta doba byla už taková, že jsme našli tu odvahu. První, myslím, to zrušili na FAMU a nás to inspirovalo. Já jsem se v tom neangažoval, ale vím, že den předem oni svolali schůzi a pozvali si lidi z nějakýho toho městskýho výboru a tam oznámili oficiálně, že to rozpouštěj, že už to nikdo nechce dělat, nikoho to nebaví. A druhej den to začlo. A ta rychlost a intenzita byly podle mýho názoru daný tím, že každej sám za sebe - aspoň ty lidi, který to chtěli - to měli vnitřně ujasněný. Nikdo nevěděl kdy, nikdo nevěděl jak, nikdo nevěděl v jakým rozsahu, ale když byl najednou ten výbuch, tak všichni věděli, co mají dělat. Já jsem nikdy předtím, ani nikdy potom nezažil tak dokonale fungující organizaci věcí, kde se nemuselo lidi přemlouvat, kde stačilo naznačovat. Samozřejmě nechci to idealizovat, že jo. Obráceně si pamatuju, kdy na nějakým jednání asi po čtrnácti dnech za mnou přišla nějaká novinářka a ptala se: "A hele, vy se nebojíte, že někdo udělá reportáž ze Špindlerova Mlýna?" A já jsem říkal: "Trošku bojíme", protože jsem věděl, na co naráží. Problém byl, že na vysokejch školách tu "revoluci" dělaly určitý skupiny. To nebylo, že jestliže škola měla tisíc studentů, tak tisíc studentů bylo aktivně ve stávce. Možná jich bylo sto a to bylo deset, dvacet procent. A přesně si pamatuju tu novinářku, říkala: "Kdyby ty soudruzi chtěli bejt svině, tak někdo fakt udělá reportáž o tom, kolik těch studentů na tý škole je, a co dělají ty ostatní..." A pro spoustu studentů, to si dodneška pamatuju, to byly prima prázdniny, že se neučilo, a jeli si to užívat. Tzn. vždycky je to o poměru těch, který jsou ochotný aktivně něco udělat, a těch, který se s tou vlnou svezou. Já nevím, kolik je na škole dneska studentů a kolik je vás teď tady. Nemyslím si, že by mělo bejt masový...\nLuděk Jasiok: Jako promiň, že to není tak atraktivní, jako když probíhá revoluce...\nTomáš Ctibor: To je pravda. Ale tak nikde není psáno, že by nemohla nějaká revoluce proběhnout. Já už několik let provokuju, že v tomhle národě má každej právo na dvě revoluce - jednu zamlada, kdy půjde na barikády, a jednu v tom zralém věku, kdy bude nápomocen radou. A vždycky říkám: "Je to na vás. Já chci taky dvě, ale na barikády už nepůjdu."\nLuděk Jasiok: Já jsem si u toho, co jsi říkal, vzpomněl na jednu věc. Jak jsem říkal, že jsme se nebáli, protože jsme neměli čeho se bát - to bylo docela zajímavý porovnání s těma, kteří jména vystrčili trochu dřív. Obava vyplývala z toho, že ta doba, kdy vy jste se měli realizovat, byla velmi obtížná. Protože pak už jsme normálně zvali chartistu (signatář Charty 77, pozn. ed.) do školy a Saša Vondra nám říkal: "Kluci neblbněte! Všechny nás zavřou!" "Vás zavřou, jako mně to je jedno...", my už jsme měli najednou úplně jinej přístup. Oni se báli víc než my a měli důvod se bát. A my jsme neměli žádnej důvod se bát. My jsme si dělali výstavu na Národní někdy v roce ´88 a už to nebylo tak šílený. Akorát se to všechno pak najednou sesypalo a přesně, cos říkal - my jsme byli připravený, každý to měl ujasněný sám v sobě a najednou to bylo.\nTomáš Ctibor: No a myslím si, že tohle je strašně důležitá věc. Vy byste se měli chovat vlastně stejně. Byl jsem na nějaký oslavě v Rock Café. S některými lidmi jsem se neviděl dvacet let, a bavili jsme se o tom, jak to je, jak ty lidi přemýšlej, kde jsou. A já jsem si najednou uvědomil, že tam sedí kolem stolu šest, sedm lidí, z nichž všechny znám, se všema mám spoustu intenzivních vzpomínek, každej z nich je z jinýho prostředí - jeden byl výtvarník, druhej byl bigbeaťák, třetí novinářka - a že za toho bolševismu jsme se potkávali, znali jsme se, zažili jsme spolu mejdany, všechno možný jsme o sobě věděli a dneska po dvaceti letech z těch lidí, co tady sedíme, akorát s těmahle dvouma mám nějaký vztah, protože s jedním se potkávám občas na nějakým koncertě, kde hraju, a tady s tou se potkávám, protože občas na něčem spolupracujeme. Ale co dělají ty ostatní, co dělali těch celejch dvacet let, to nemám tušení. A to si myslím, že výměna informací a komunikace, která trošičku překračuje meze jednoho oboru, profese, to je to, co může vyvolávat nějaký změny ve společnosti. Za sebe říkám, že společnost nebo stav společnosti je takovej, že by si zásadnější osvěžení možná zasloužil.\nTomáš Hradečný: Jestli můžu, tak navážu na dvě věty, který jste řekli o tý připravenosti společnosti tenkrát; o tom, že to bylo takový nazrálý a o tom, jak jsi zmiňoval svoji neteř. Rozdíl oproti tomu dnešnímu stavu je zásadní v tom, že tenkrát bylo strašně jednoduchý přečíst tu základní informaci - co je dobře a co je špatně. Protože když se člověk jenom trochu kriticky díval kolem sebe, tak to viděl. A obvykle ještě z rodiny, kde ta paměť nevymizela, měl zásadní informaci o tom, jak se věci doopravdy mají. Dneska je ta situace daleko složitější, lidi mají problém se vůbec zorientovat v tom, co je možná dobře, co je špatně. Existuje určitý zmatení základních pojmů, protože vzorce, který tehdy možná fungovaly a člověk se mohl přiklonit tam nebo tam, už zdaleka tak přehledně nefungujou.\nTomáš Ctibor: Jestli můžu zareagovat; já s tebou částečně nesouhlasím, protože když si promítnu sebe, tak jsem věděl velice dobře, co je špatně.\nTomáš Hradečný: No...\nTomáš Ctibor: To, co je dobře, jak je to dobře, to jsem tušil.\nTomáš Hradečný: Ano...\nTomáš Ctibor: A skládal jsem si to z informací, který jsem dostával tady od pana Ševčíka, támhle z nějaký knížky, táhmle z nějakýho filmu, támhle od nějakejch kamarádů. Ale jenom jsem to tušil. Čili si myslím, že i v dnešní době je třeba si uvědomit, co je špatně. Není nezbytně nutný mít v tom prvním kroku jasnou vizi, kam chci jít. Pro začátek je dobrý - a na tom se dá začít stavět - umět si pojmenovat, co je vlastně špatně. Pak si myslím, že to stačí. Alespoň tenkrát to stačilo, protože těch lidí, který měli jasnou vizi, co je dobře a jak je dobře, těch, si myslím, moc nebylo. Všichni improvizovali.\nLuděk Jasiok: K tomu musím říct svoji paměťovou poznámku. Když jsme se tady bavili o rychlosti; asi si pamatuju ten první okamžik - když nepočítám Národní třídu - ten večer, kdy jsem přijel na kolej, když jsme šli v noci na první setkání budoucího studentskýho hnutí. Nám to trvalo na koleji čtvrt hodiny a všichni bez jakýchkoliv problémů řekli: "Jasně, půjdeš tam s tím, že chceme naprosto normálně jednoznačně demokratické volby, že chceme komunisty od válu, že chceme kapitalismus a volnou společnost," a nebyl s tím žádnej problém. Bylo to úplně v pohodě. Teď jsem tam přišel a koukám jako blázen na ty chlapce a dívky, co tam seděli za předsednickým stolem, což byla tehdy Monika Pajerová, Martin Mejstřík a já nevím, kdo všechno ještě tam byl... Ti blábolili úplné nesmysly - že měli strašný strach, že nás všechny zastřelí, a pak jak opatrně to vysvětlíme - to, co se stalo na tý Národní... Já jsem tam na ně koukal a říkal: "Tohleto snad nemyslíte vážně?!" a říkal jsem, co chceme. Strašný bláboly se tam vedly a pak, myslím, vystoupil Pavel Langer nebo Igor Chaun a řekl: "Běžte všichni do prdele, my jdeme do stávky!" A tím to vlastně rozčísl. Ale ti chlapci a dívky, kteří jaksi v dobrém zorganizovali ten velkej pochod a jsou teďka v televizi... To je to, co říkáš - neměl to každej ujasněný. Někdo se bál víc a někdo míň, ale stačilo jedno slovo a bylo to!\nTomáš Ctibor: No jasně, ale těch lidí, kteří dokázali říct tohle, co si teď řek, bylo opravdu málo a od toho sedmnáctého téměř každou noc se furt dokola a dokola opakovalo, že je třeba trvat na stávce, že je třeba trvat na požadavcích, jo, ale to už je podle mě detail v tom kontextu. Ale je to tak.\nLuděk Jasiok: Ano, samozřejmě, někdo věděl, někdo nevěděl, ale ve skutečnosti byla taková situace, že stačilo málo a všichni se na to vrhli.\nTomáš Ctibor: Ten message pro vás je, že stačí, když se mezi vámi najde pár, který dokážou formulovat kudy.\nJiří Ševčík: Jenže už jsme v jiný době, to nám ty vzpomínky na devětaosmdesátý moc nepomůžou. Struktura moci je vždycky stejná. Ta je teď velmi podobná, jako byla tehdy. Je třeba znovu zaujmout postoj k tomu, co tady je. Nějakej antikomunismus je úplnej nesmysl, protože nějaký strachy z návratu režimu... to máme jinej režim. Jsme v kapitalismu se vším všudy. Jsme ve společnosti, která má silně rozdělenou moc, která nás i vás vlastně vytlačuje z rozhodování, a to nám nepomůžou žádný úvahy o tom, co se stalo tehdy nebo vzpomínky. Je potřeba znovu zaujmout úplně jinej vztah k tomu, kde jsme, protože jsme znovu v podobné situaci - samozřejmě, že je lepší, o tom si nebudeme bájit.\nTomáš Hradečný: A tady už se právě neshodneme, protože já si myslím, že ten kapitalismus nemáme. To je ta smůla.\nJiří Ševčík: Ale tak...\nTomáš Ctibor: No já s tím nesouhlasím; já sám, když si srovnávám svůj postoj k současný době, tak se občas vracím, protože tam nacházím mechanismy, který lze použít stejně jak tenkrát i dnes právě proto, že struktura moci je stejná - máme parlament, volby. Dokonce dneska mám signály, že třeba ve Středočeským kraji minimálně Soc. dem. používá stejný postupy, který používali komunisti v šestačtyřicátým, kdy vyměnili náčelníky okresních oddělení svýma lidma - čili strukturálně je to podobný. Na druhou stranu si myslím, že doba je přesně jiná v tom, že pořád tady existuje svoboda slova. Máme technologie - internet je dneska fenomén - a způsoby komunikace jsou takový, že z hlediska zorganizování se, výměny informací, výměny myšlenek je ta doba neuvěřitelně svobodná. Ještě pořád. Ty nástroje jsou dneska daleko lepší, než jsme měli my.\nJiří Ševčík: Stejně jsou zneužívaný, akorát jiným způsobem. Jsem toho velmi kritickej, protože se tím cítím ohroženej taky a zdá se mi, že ta moc přichází tentokrát z jiný strany a je třeba se hodně bavit spíš o tom, v čem dnes žijeme.\nTomáš Ctibor: Ne, já s tím naprosto souhlasím a já jsem ochotnej i tento večer zneužít a tu debatu přesměrovat...\nTomáš Hradečný: Ale možná je tady zakázaná politická agitace...? (smích)\nTomáš Ctibor: Jo je, právě to bychom byli v rozporu s jedním ze základních práv, o který jsme tenkrát bojovali, že vysoké školy mají být apolitické, tzn., že akademická půda...\nJiří Ševčík: Musí být politická!\nTomáš Ctibor: Ale já mluvím o tom, za co jsme tehdy bojovali. Pro nás tím symbolem právě bylo, že se škola odpolitizuje.\nJiří Ševčík: No jo, ale my jsme toužili po odpolitizování, ve skutečnosti se vzdáváš práva se kriticky účastnit...\nTomáš Ctibor: ...ano, dneska už to taky vím...\nJiří Ševčík: ...já myslím, že ta politizace, braní se za práva třeba jaksi menšin nebo za svobodu...\nTomáš Ctibor: ...nebo za správnou věc...\nJiří Ševčík: ...no, no, no... ta je hrozně důležitá, protože tahle společnost je depolitizovaná, studenti jsou depolitizovaní, pochopitelně, protože se celkem nic neděje.\nJana Braňková (moderátorka): Já jsem to takhle úplně nemyslela, že bych vám zakazovala vyjadřovat vaše názory.\nJiří Ševčík: No nejlepší by bylo, kdybychom se tady my pohádali! (smích)\nPokračování (2. část) zde\nNávštěvnost: 2636 čtenářů


Policejní kuriozity: strávil noc na WC - Olomoucký deník\nPolicejní kuriozity: strávil noc na WC\nOLOMOUCKÝ KRAJ - Muži zákona řeší čas od času velmi kuriózní případy. Neobvyklé krádeže, nehody a bouračky nejsou sice na denním pořádku, přesto se stávají. Nad některými z nich zůstává rozum stát.\nPři jedné nehodě u Prostějova se auto roztrhlo na půlky.Foto: archiv PČR\nMinulý týden prospal celou noc na toaletě Zámecké vinárny v Prostějově devětadvacetiletý alkoholem zmožený muž. Při vykonávání potřeby usnul a probudil se až v osm hodin ráno, kdy už byla vinárna zamčená. „Policii o uvězněném štamgastovi informoval jeho kamarád. Hlídka uvědomila matku majitele provozovny a ta muže vysvobodila,“ řekla Jana Adámková z prostějovské městské policie.\nNabourala se s koloběžkou\nLetos zjara si padesátiletá žena ze Žárovic na Prostějovsku vyjela na koloběžce. „Z mírného kopce nabrala větší rychlost a najela na nezpevněnou krajnici, kde se jí přední kolečko zabořilo hluboko do písku. Žena přeletěla přes řídítka a při pádu si zlomila čelist,“ sdělila mluvčí policistů Alena Nedělníková.\nV Protivanově sjel letos na jaře řidič s vypůjčeným vozidlem do příkopu narazil do stromu. „Dopravní nehoda se obešla bez zranění až do té doby, kdy se na místo dostavil majitel vozidla a přerazil neopatrnému řidiči nos,“ komentovala případ Nedělníková.\nPolicisté byli svědky i další absurdní situace. Do stromu u Doloplaz narazil muž středních let. „Do příjezdu policistů stále seděl ve vozidle. Když hlídka k autu přistoupila, vystoupil ven s láhví slivovice a policistům řekl: „Tak vás tady, pánové, vítám, dejte si se mnou.“ Policisté nabídku opilého muže odmítli. Šofér se znovu zeptal, zda si nedají, a po těchto slovech upadl na zem do bezvědomí,“ uvedla mluvčí.\nVězení za květák\nNa starší, ale velmi kuriózní případ si vzpomíná také mluvčí policistů v Olomouci Jitka Dolejšová. Zloděj se chystal vykrást výzkumné centrum jedné olomoucké společnosti. Zřejmě na větší lup nepřišel, a tak alespoň odcizil květák, který ležel v jedné z laboratoří. „Zřejmě si však neuvědomil, že tento květák má hodnotu deseti tisíc korun a jeho krádeží se už dopouští trestného činu,“ řekla Dolejšová.\nLupiči s občankou\nPolicisté v Šumperku mají mnohdy pátrání po zlodějích velmi snadné. Někteří totiž nechávají na místě činu občanský průkaz. „Stalo se nám to několikrát. Naposledy nás volali k vykradenému občerstvení na autobusovém nádraží. Hlídka na místě našla pachatelovu občanku a do hodiny jej vypátrala,“ sdělil mluvčí policistů v Šumperku Miloslav Svatoň.\n„Když jsem před lety nastoupil na oddělení, zažil jsem hned druhý den opravdu netradiční případ,“ uvedl další z šumperských policistů. „Majitel nachytal ve svém sklepě zloděje. Naštval se, a tak na něj zařval, ať mu dá občanský průkaz, a lupič mu občanku poslušně vydal. Když šel majitel objektu volat policii, zloděj utekl. Ne však nadlouho, za chvíli jsme ho dopadli,“ dodal muž zákona.\nPřerovští policisté řeší nehodu ženy, která bourala minulý týden. Snažila se totiž zachránit padající švestkové koláče ze sedadla spolujezdce.


Jídelní stůl Eat Oval 160, olejovaný dub přírodní\nJídelní stůl Eat Oval má lehký a elegantní vzhled. Tento severský design lze kombinovat s mnoha různými typy jídelních židlí.\nJídelní stůl Eat Oval 160 je velký oválný jídelní stůl, který se opravdu hodí do podlouhlejších jídelen nebo do velkého obývacího pokoje či jídelny. Tento stůl skutečně definuje charakter prostoru a bude přirozeným místem shromažďování pro celou rodinu.\nStůl je vyroben z masivního dubu, lze je také doplnit vrchní deskou potaženou linoleem. Bez ohledu na Váš výběr bude masivní dřevěný okraj vždy vypadat měkce a elegantně.


Slizká Katy Perry: Zelený hnus od hlavy až k patě | Blesk.cz\nSlizká Katy Perry: Zelený hnus od hlavy až k patě\nHádky Katy Perry a Taylor Swift jsou u konce! Důkaz? Dojemný dárek pro dcerku!\nŠokující foto Katy Perry pět dnů po porodu! Co jí to trčí z bradavek?\n29. března 2010 ● 14:08\nKaty Perry (25) čekalo při vyhlašování vítězky v kategorii Nejoblíbenější filmová herečka na Nickelodeon's Kids' Choice Awards nepříjemné překvapení. Když otevřela krabici, v které měla být obálka se jménem, přímo do obličeje ji zasáhl proud zeleného slizu.\nPři slavnostním večeru Nickelodeon's Kids' Choice Awards v Los Angeles se diváci dobře bavili. Katy Perry, zpěvačka písně I Kissed a Girl, přišla na pódium s hercem Johanem Hillem předat cenu pro Nejoblíbenější filmovou herečku. Krabice, v které mělo být jméno vítězky Miley Cyrus, explodovala Katy přímo do obličeje a pokryla ji od hlavy až k patě nechutným zeleným slizem.\nHill dobře vycítil, že má stát od krabice dál. Když viděl svoji kolegyni smál se až za břicho popadal, ale Katy ho nehodlala nechat proklouznout tak lehce. Rychle k němu přiběhla a pěkně srdečně ho objala. „Nic nevidím a proč to chutná jako flusy?“ ptala se Katy, když se snažila dostat odpornou hmotu z očí.\nV krabici jméno vítezky v kategorii Nejoblíbenější herečka nebylo. Zato tam byo jiné překvapení\nKaždoroční udílení filmových cen, znamé také jako KCA’s, uděluje dětská televizní stanice Nickelodeon. O vítězích rozhodují hlasy diváků stanice. Rekordmanem je Will Smith, který za celou historii pořadu vyhrál nejvíce cen.\nKaty Perry, sliz, Nickeleodeon's Kids' Awards, slavnostní večer\nFrantiška: Utrácet nebo šetřit? Katy Perry kupuje k Valentýnu Bentley\nKaty Perry: "Mám hrůzu, že usnu v autě"\nKaty Perry (25): V posteli jsem ještě větší dračice než na jevišti!


NetMonitor je na vrcholu – Živě.cz\nNetMonitor je na vrcholu\nčlánek Kamerka QuickCam for Notebooks Pro - videohovory na cestách\nV současné době měří výzkumný projekt NetMonitor, jehož zadavatelem je Sdružení pro internetovou reklamu (SPIR), drtivou většinu důležitých internetových médií v České republice a výrazně posiluje svou pozici klíčového plánovacího nástroje internetové reklamy. Tohoto výsledku dosáhl NetMonitor po zhruba ročním fungování pod taktovkou realizátora, výzkumné agentury Mediaresearch.\nPro vstup do výzkumného projektu se v nedávně době rozhodl mimo jiné internetový portál Českého Telecomu Quick.cz, portál volný.cz, servery libimseti.cz a další. NetMonitor tak měřil v březnu návštěvnost a sociodemografický profil celkem 142 serverů 30 provozovatelů.\nNetMonitor je jediným výzkumem v České republice, který poskytuje údaje o sociodemografickém profilu návštěvníků nejvýznamnějších serverů českého internetu. Podle výkonné ředitelky SPIR Kateřina Hrubešové , a rozšířením počtu měřených médií se dále zvyšuje užitná hodnot projektu pro odběratele dat, neboť měsíční datové výstupy jsou klíčové pro plánování marketingových aktivit inzerentů na internetu.\nSPIR je profesní sdružení sdružení firem působící v oblasti internetové reklamy od roku 2000. Skládá se ze dvou sekcí reprezentujcích obě strany reklamního trhu – sekce internetových medií a sekce zadavatelů internetové reklamy. Kromě provozování jednotného, široce respektovaného výzkumu návštěvnosti a sociodemografického profilu návštěvníků internetu NetMonitor, kultivuje internetový reklamní trh a hájí zájmy svých členů na veřejnosti.\nVáš názor › Další článek: Kamerka QuickCam for Notebooks Pro - videohovory na cestách\nTémata článku: Profil


Padesát dětí ze Šluknovska dostane na vzdělání tisícovku měsíčně - Deník.cz\nPadesát dětí ze Šluknovska dostane na vzdělání tisícovku měsíčně\nKrásná Lípa/Praha - Padesát dětí ze sociálně slabých rodin ve Šluknovském výběžku dostane podporu na vzdělání. Tisícikoruna měsíčně, použitelná na pomůcky i chod domácnosti, je podmíněná dobrým prospěchem a solidní docházkou.\nFond vedou neziskové společnosti Člověk v tísni a Kostka Krásná Lípa, peníze dala jedna z finančních společností, informovala Agentura pro sociální začleňování.\nProjekt je určený žákům, kteří mají dobré výsledky a rodiče s nízkým vzděláním. "Podporu mohli získat žáci, kteří neměli více než 25procentní absenci ve škole a kteří nemají horší známku než trojku z vybraných předmětů, nesmí propadnout z žádného předmětu, ani být neklasifikováni," uvedla Petra Vrajová z organizace Kostka Krásná Lípa, která se na výběru dětí podílela. Rodiny musejí každý měsíc prokázat, jak naložily s finanční podporou - použít ji mohou jen na potřeby spojené se studiem a případně i na provoz domácnosti, ale ne na nákup potravin.\nCelkem půjde na podporu vzdělání v oblasti zhruba 1,2 milionu korun. Šluknovsko se dostalo minulý rok do středu zájmu etnickým a sociálním napětím, jehož rozsah zřejmě nemá v posledních letech obdoby.\n31.5.2012 VSTUP DO DISKUSE 60


Kniha o geniálním konopí může vyjít i s tvou podporou! – Magazín Konopí\n2. dubna 2022 | Rubrika: PR články\nKniha patří do knihovny každého, kdo se rád noří do fascinujícího světa konopí.\nFascinuje vás konopí? Ta zázračná, božská, mytická, nekonečně univerzální rostlina? Pořiďte si knihu Konopí / Cannabis: Průvodce světem univerzální rostliny od Michala Rumana a nechejte se překvapovat vším, co dnes o konopí víme, i množstvím otázek, které se za naším poznáním znovu a znovu vynořují.\nMichal Ruman se tématu konopí jako užitkové rostlině věnuje od roku 2002, dlouhé období vedl sdružení Konopa. V roce 2014 publikoval první vydání knihy shrnující vztah člověka a konopí. To obsahovalo přes 300 stran textu doplněného barevnými obrázky, grafy a tabulkami.\nAutor v nich odborně, podrobně a přitom čtivě shromáždil informace o botanice, historii, užitných vlastnostech, legislativě, využití člověkem, léčbě i problematice konopí jako drogy.\nV pondělí 28. března odstartovala kampaň ke druhému vydání této populárně-naučné publikace. Do 4. května je tak možné využít zvýhodněné předplatné i množství bonusů připravených se spřátelenými firmami, organizacemi a médii. Crowdfundingovou kampaň zaštítila pointa.cz, dceřiný projekt nakladatelství Albatros.\nPod odbornou správnost druhého vydání se znovu podepíše šéfredaktor časopisu Konopí Lukáš Hurt.\n„V případě, že bude kampaň úspěšná, bude kniha dostupná ve všech knihkupeckých domech a etablovaných e-shopech napříč česko-slovenským knižním trhem,“ vysvětluje Michal Ruman, proč využil služeb této renomované značky. „Díky předplatitelské kampani navíc propagujeme téma knihy dlouhodobě. Tím přispíváme k informovanosti o konopí a aktérech na česko-slovenském trhu,“ dodává.\nV novém kabátě a s řadou novinek\nDo druhého vydání autor připravuje řadu aktualizací a rozšíření. „Od roku 2014 se v konopném světě událo obrovské množství věcí – nové objevy z dějin, lékařské vědy, změny v zákonech, další případy nespravedlivě stíhaných a odsouzených, nové průmyslové využití… Mým cílem je poskytnout čtenářům aktuální pohled do konopného univerza, který ohromí a otevře všem zvídavým dveře k jejich vlastnímu bádání, podnikání či, ve vší počestnosti, experimentování,“ přibližuje autor důvod, proč kniha vyjde v novém kabátu i sazbě.\nStejně jako v prvním vydání zůstane i v druhém jedním z nosných témat ekologie. Tedy význam konopí jako reprezentanta zelené, trvale udržitelné ekonomiky, prospěšné člověku i životnímu prostředí. Environmentální optika se opět promítne do celkového zarámování knihy i jejích dílčích kapitol také s ohledem na to, že se přírodní hrozby staly součástí naší každodenní reality.\nTak, jak autor psal již v anotaci prvního vydání: „Svým způsobem léčivá je tato jedinečná rostlina i ve vztahu k přírodě a lidské společnosti. Konopí je dnes totiž, díky svému univerzálnímu použití a přirozené šetrnosti k uživatelům i životnímu prostředí, celosvětově vnímáno jako jedna z vlajkových lodí transformace současné ekonomiky a společnosti.“\nDo druhého vydání autor připravuje řadu aktualizací a rozšíření.\nPod odbornou správnost druhého vydání se znovu podepíše Lukáš Hurt, šéfredaktor časopisu Konopí. Jazykovou kvalitu nových textů pohlídá hlavní editor magazínu Bob Hýsek, o grafickou stránku a sazbu se stará Nikola Tilgnerová.\nKniha Konopí / Cannabis: Průvodce světem univerzální rostliny patří do knihovny každého, kdo se rád noří do fascinujícího světa konopí. Získat jí v předprodeji a podpořit její vydání můžete pod odkazem https://bit.ly/KupKonopi.\nAlbatroscrowdfundingknihy o konopírecenze


Ve vile Tugendhat se natáčí film Skleněný pokoj | Brňan\nRomán britského spisovatele Simona Mawera Skleněný pokoj se stal světovým bestsellerem, byl přeložen do desítek jazyků a také nominován na prestižní literární ocenění The Man Booker Prize.\nBarbora Jančárová (IN Film)(fpo). Ve filmu Skleněný pokoj hraje český herec Karel Dobrý.\nFilmaři v tomto týdnu začali v brněnské vile Tugendhat natáčet film Skleněný pokoj. Ten vzniká podle slavného románu britského spisovatele Simona Mawera a je inspirovaný dramatickými událostmi první poloviny 20. století. Režie se ujal Julius Ševčík, tvůrce úspěšného filmu Masaryk. Premiéra filmu je plánována na jaro 2019.\nSkleněný pokoj vzniká v produkci Společnosti IN Film Rudolfa Biermanna, producenta divácky úspěšných snímků Účastníci zájezdu, Obsluhoval jsem anglického krále, Román pro muže nebo Masaryk. Koproducenty jsou Česká televize, společnost Investito Igora Rattaje, a slovenská televize TV JOJ. Snímek finančně podpořilo i město Brno, a to částkou 4,3 milionu korun.


Too Human - recenze | GAMES.CZ\n1. 9. 2008 0:00 | Recenze | autor: Redakce Games.cz |\nPorodními bolestmi zmítané akční RPG přepracovává severskou mytologii do sci-fi. Bohy tak podává jako kyberneticky vylepšené lidi a třeba gobliny za bojové stroje, jimž nakope zadek partička tvrďáků.\nPublikováno: 1.září 2008\nzdroj: tisková zpráva Vydání Too Human provázely velké porodní bolesti. Hra byla plánovaná přes deset let. Původně vyvíjená pro PS1, následně Gamecube a nakonec se usídlila na konzolii Xbox 360. I zde to s vydáním vypadalo nevalně. Vyskytly se problémy s podporou Unreal Engine 3, dokonce dospěly k soudním tahanicím s Epicem a hrozilo, že se vše bude přepracovávat znovu od nuly. Naštěstí Silicon Knights zatli zuby, engine z velké části přeprogramovali sami a hra nakonec skutečně vyšla.\nŽánrově lze Too Human definovat jako skloubeninu japonských rubanic dohromady s hack&slash RPG typu Diablo. Toto prolnutí žánrů se překvapivě zdařilo. I když nějaké mouchy se najdou, ale o nich až za chvíli. Z obou žánrů si hra bere něco. Z těch japonských zpracování soubojů (je libo vyskočit do vzduchu a tam deset vteřin zůstat nebo z meče posílat po zemi energetické výboje?) a z evropských RPG systém a rozmanitost výbavy. Nejlepší bude začít tím, co je pro tento žánr nejdůležitější: RPG mechanismy, možnosti vybavování postav a souboje.\n• Výběr z pěti povolání\nLiší se bonusy pro boj na blízko, na dálku, sílu zbroje a regeneraci zdraví. Různé herní styly jsou těmito bonusy pouze zvýhodněny, ale nenutí k nim. Takže rozmanitost hry za různé postavy bude jen taková, jakou si ji uděláte. Můžete s každou postavou volit jinou strategii a jásat, jak je každá hra výrazně jiná. Stejně tak lze se všemi hrát stejně, kdy rozdíl poznáte jen v četnosti umírání a nadávání na to, jak jsou všechna povolání stejná. Každé povolání má strom vlastností rozdělený do tří cest. Protože nejlepší skilly jsou až dole, je nutno se rozhodnout jen pro jednu větev. Skill pointů není nazbyt a jejich rozmělněním mezi základní vlastnosti daleko nedojdete. Během hry následně dostanete ještě jeden strom vlastností se dvěma větvemi.\n• Co jsou to charmy?\nKrom klasických stromů s vlastnostmi lze postavy modifikovat pomocí tzv. charmů. Ty musíte prvně aktivovat splněním jednoduchého questu (zabij 2 trolly, najdi tajnou místnost apod.). Charmy jsou rozděleny do tří úrovní. Do první, nejslabší, je po splnění questu nutno vložit několik run. Do druhého levelu se místo run vkládají aktivované charmy první úrovně. A do do posledních, nejmocnějších, je nutno vložit aktivovaný charm druhé úrovně. Jejich aktivace přidává efekt zbraní nebo zbroji. Od základních efektů, kdy po kontaktu může zřídka dojít ke zpomalení protivníka. Až po epické charmy, které po kontaktu občas způsobí, že protivník bude bojovat po vašem boku, případně vás jeho úder občas vyléčí. Charmům se tedy rozhodně vyplatí věnovat pozornost a nepodceňovat je.\nSamotná výbava je velmi pestrá. Můžete mít sedm kusů zbroje, jednu je tří typů zbraní na blízko a jednu ze tří typů střelných zbraní. Většinu z nich lze navíc modifikovat vkládáním run. Od každého typu lze nalézt stovky předmětů, včetně unikátních raritních kousků a epických setů zbroje. Bohužel padající předměty jsou přesně vyváženy pro váš level a jejich síla roste rovnoměrně. Takže se skoro nikdy dočkáte nadšení z nalezení bombastického předmětu. Inventář je sice přehledný, ale práce s ním je zoufale pomalá. Vzhledem k tomu, že nové předměty získáváte takřka pořád, začne to po chvíli vadit. Každopádně lze říci, že možnosti přizpůsobení postav jsou silně nadstandardní a stěží najdete dvě postavy, které budou stejné.\n• Bojový systém\nPodle RPG systému lze hru snadno zařadit mezi hack&slash mlátičky. Ale bojový systém je zde mnohem propracovanější a například s Diablem nelze srovnávat. Problém je, že hra neobsahuje pořádný tutoriál a sedmistránkový český manuál také mnoho neřekne (je totiž ošizený oproti anglické verzi, která je trojnásobně obsáhlá a najdete v ní navíc důležitou tabulku bojových komb a profily důležitých příběhových postav, které bylo někomu zatěžko překládat). V prvním levelu vás naučí pouze základní útok. A slabí protivníci, umírající po první ráně, vám ani nedají příležitost k samostatnému tréninku.\nO to bolestivější je nástup druhého levelu, kde najednou nelze přežít bez pokročilejších bojových technik. A je na vaší trpělivosti, zda tuto část překousnete a začnete trénovat nebo hru zahodíte jako frustrující. K dispozici je několik komb a útoků na dálku. Protivníky lze nadhazovat a bojovat s nimi ve vzduchu, kde na vás nikdo jiný neútočí. Je třeba se naučit včas uskakovat raketám a úderům trollů. A jednou za delší dobu lze použít některou ze speciálních vlastností, která dokáže zvrátit stav i té nejtěžší bitvy. Pokud zatnete zuby a naučíte se vše správně kombinovat a šetřit silné sklly na patřičné situace, hra se najednou hraje úplně jinak a zábavněji.\n• Pochvala protivníků\nNa každého je nutno aplikovat jiný bojový styl. Od goblinů, mezi kterými je nejlepší zběsile klouzat od jednoho druháho. Přes elfy, které je vhodné jednoho po druhém nadahozvat do vzduchu a tam je dorazit. Až po trolly, kterým je nejlepší zrušit zbroj na hrudi, efektivně jim vyšplhat na záda a prorazit řídící jednotku. U velkých protivníků potěší rozdělení zásahových zón. Urazíte raději nejdřív mocné kladivno nebo granátomet?\nV jiných recenzích jsem se setkal se stížnostmi na level-scaling protivníků, jejichž obtížnost roste úměrně vašemu levelu, a prý tak není motivace levelovat. S těmito stížnostmi musím nesouhlasit. Protivníci sice levelují, ale ne tak rychle jako vy. Při svém druhém průchodu hrou jsem jasně pozoroval, že místa, kde jsem dříve opakovaně umíral, projíždím jako nůž máslem. Takže ano - protivníci se stávají těžší a je jich nejspíše více. Ale je to vyváženo akorát, že souboje jsou stále výzvou, přesto cítíte, jak sílíte.\n• Otravná smrt\nJe zpracovaná stejným principem jako v BioShocku. Po smrti se ocitnete na posledním checkpointu, ale protivníci a vše zůstane tak jako před smrtí. Ale jste zde navíc trestáni animací, kterou nelze přeskočit. Animace není nejdelší (znám hry, kde proklikání všech loadingů vezme víc času), ale je dostatečně otravná na to, aby motivovala neumírat. Při běžné hře se neumírá tolik, aby to nějak vadilo. Ale při soubojích s bossy může někdy lézt na nervy. Zároveń každá smrt maličko poškodí vaši výbavu. Protože se žádný další postih nekoná, jsou souboje s bossy dosti nezáživné. Není to žádná výzva, když víte, že můžete umřít kolikrát chcete a přesto ho časem ustřílíte.\nZatímco soubojové části jsou skutečně zábavné, potíž nastává v neakčních sekvencích. Základna, kde dostáváte mise, a cyberspace je velmi rozsáhlý a skoro nic se tam přitom neděje. Pobyt v těchto lokacích, trávený pouze úprkem z bodu A do bodu B, je zdlouhavý a nudný. A zejména v okamžiku, kdy několik minut poběžíve na konec cyberspacové lokace, jen abyste zjistili, že nemáte potřebný skill pro překonání překážky a pokračování dál. A tak se musíte s nepořízenou vracet s vědomím, že později s novým skillem byste se měli vrátit, a budete rozlehlost velmi proklínat. Tyto lokace mi silně připomněly výtahy v Mass Effect. Běžet minutu rovnou chodbou je úplně stejně zábavné jako trčet ve výtahu. Tyto lokace měly být menší a schází v nich tlačítko pro sprint.\n• Tím bohužel zápory nekončí\nZ žánru japonských bojovek hra zdědila i potíže s kamerou. Ta sice není zcela statická, ale její ovládání je strašně krkolomné, obtěžující a určtě mělo být vyřešeno lépe. Na druhou stranu musím říct, že takřka nikdy mi kamera nevadila v soubojích. V bojové vřavě mi zabírala to, co jsem potřeboval. Horší je to při zkoumání lokací. Když se chcete podívat za roh, zda tam nečeká loot, jde o kumšt. Po čase jsem to vzdal a raději oželel některý loot, než se prát s kamerou. Stejně tak jsem měl mnohdy potřebu se jen tak rozhlédnout po lokaci, kvůli tajným lokacím a nebo jen pokochat okolím. Obojí je skoro nemožné. A že by bylo na co koukat...\nGrafika je totiž velice kvalitní. Jednotlivé lokace jsou sice poměrně prázdné a chudé na předměty. Ale všechny jsou velmi rozsáhlé (někdy si člověk není jist, zda je v exteriéru či interiéru, protože zdi a strop jsou v nedohlednu) a působí majestátně a epicky. Rozhodně radost pohledět. Stejně tak detaily postav jsou na vysoké úrovni. Level design je převážně lineární, ale čekejte slepé odbočky do tajných místností a různá zákoutí, která nutí k prozkounámí. Průchod hrou tak přeci jen není o pouhém běžení dopředu.\nPřišel čas na další výtku. Nevím proč, ale hra za vámi občas zamyká dveře. Asi abyste nemohli zabloudit a šli pořád správným směrem. Přijdete-li na křižovatku a nevíte která cesta vede k bonusovému lootu a která k cíli, a rozhodnete-li se náhodou pro cestu která vede k cíli, tak už nemusíte mít možnost návratu a prozkoumání slepé uličky.\nVelikou pochvalu a poklonu zaslouží i hudba společně s dabingem většiny postav. Těžko hledat podobně kvalitní konkurenci. Právě ozvučení má podstatnou zásluhu na celkové atmosféře. Od dob Deus Ex jde o první hru, která mě dokázala zaujmout a nalákat hned v hlavním menu - právě kouzelnou hudbou doprovázenou líbezným hlasem.\n• Příběh je kapitolou samou pro sebe\nTvůrci se rozhodli přepracovat severské mytologie do sci-fi stylu. Bohové jsou tak podáni jako kyberneticky vylepšení lidé. Goblini a trollové jsou bojové stroje apod. Mytologie je zpracována do velkých detailů a asi jen znalec odhalí každou narážku. Ale i když tvůrci slibovali stoprocentní přepis mytologie, nakonec si nějaké změny neodpustili. Osobně to vidím jako plus. Po dohrání prvního dílu si u mnoha postav nejsem zcela jist, komu můžu věřit a komu ne.\nSamotné podání příběhu je dobré, ale protože Too Human bude trilogií, chybí mu pořádný konec. Každopádně není zpracován úplně přímočarým stylem, kdy je každá informace zdůrazněna a strčena přímo pod nos. Některých důležitých detailů se mi podařilo všimnout až při opakovaném hraní. Samotnou atmosféru příběhu bych přirovnal ke Gears of War - partička největších tvrďáků jde nakopat zadky všemu, co jim stojí v cestě a neodpustí si vše drsně komentovat. Celé dobrodružství vezme, s novou postavou, kolem třinácti hodin. Při opakovaném hraním, kdy už protivníky řežete mnohem rychleji, se herní doba zkracuje.\nTroufám si říct, že základní znalost severské mytologie je pro hraní nutný základ. Když ji člověk zná a na hru kouká jako na její přepracování, je to super. Pro hráče nezasaženého těmito znalostmi, musí být příběh zmatený, plný nelogičností a zcela právem se mu vůbec nebude líbit. Proto před hraním doporučji nastudovat alespoň základy - buď v tématickém článku o mýtech na pozadí Too Human, případně Wikipedii apod.\n• Pár dalších mušek\nKrom kamery a některých nudných pasáží se hra nevyhnula i mnoha dalším bugům. Jako největší považuji, že mi často někam mizela moje jednotka. I když jsem je slyšel, jak spolu mluví, tak nikde nebyli vidět. A po chvíli zase najednou bojovali po mém boku. Naštěstí jsou parťáci ve hře jen na ozdobu a jejich absence ničemu nepřekáží.\nOstatní chyby byly spíše drobností. Občasné probliknutí textur, stojícím postavám někdy kloužou nohy po zemi apod. Stejně tak se najdou drobné nelogičnosti - to, že má Baldur speciální meč, je hezké, jen působí divně, že tímto mečem je vlastně jakákoli zbraň, kterou zrovna vezme do ruky. Za celou dobu hraní jsem naštěstí nenarazil na bug, který by přímo bránil hraní - nepropadl jsem se podlahou, hra mi nezatuhla ani nic podobného.\nzdroj: tisková zpráva Multiplayer jsem bohužel neměl příležitost vyzkoušet. Hra nabízí co-op pro dva hráče (spekuluje se o pozdějším rozšíření na 4 v podobě DLC) a mohu se jen domýšlet, že půjde o ještě lepší zábavu. Jednotlivá povolání k tomu přímo svádějí. Jeden tank na blízko a druhej kropí kanónem zezadu. Nebo berserker s velkým damage doplněný postavou, která jej uzdravuje. Zní to lákavě a kdo měl možnost vyzkoušet, nechť se s chutí podělí o dojmy v komentářích.\nTento článek byl původně napsán pro CZ-Gameblogger.\nStáhněte si: Demo z Xbox Live, Trailery & Videa\nSouvisející články: Novinky, Tématický článek o severských mytologiích 1.část a 2.část\nMůže zaujmout tři skupiny hráčů. Jednak milovníky Diablovek s bohatým lootem. Potom příznivce příběhů o drsných chlapech, kteří si neodpustí cool hlášky i ve chvílích, kdy jim zrovna něco žere půlku těla. A nakonec by se mohla líbit příznivcům a znalcům severských mytologií. Mě osobně hra bavila a stále baví. Dá se říct, že s lepší výbavou a lepším zvládnutím soubojového systému čím dál víc. Akorát od ní nesmíte čekat nic příliš převratného. Je dobrou odreagovávačku, kterou zdržují některé natahované pasáže a sráží pár nepříjemných bugů.


Imunita - základ zdraví | Přírodní kosmetika\nPokud s hysterií v očích běžíte do první lékárny ve svém okolí, zadržte! Zkuste vyměnit chemii za přírodní přípravky a nepřestávejte číst následující řádky. Prozradíme vám totiž, jak a čím posilovaly imunitu naše babičky a prababičky. Máme pro vás hned několik zajímavých babských rad, které rozhodně stojí za vyzkoušení.\nAloe vera má na náš organismu řadu účinků. Nejen, že posiluje naši imunitu a obranyschopnost, také tělo pročišťuje a zbavuje jej usazených toxinů a další zátěže.\nKřen bez klobásky\nAť je léto nebo zima, na posílení imunity není nikdy úplně brzo nebo naopak pozdě. Věnujte pozornost svému tělu a jeho projevům a tomu následně přizpůsobte jídelníček, ale i způsoby detoxikace a posilování imunity. Zkuste pro jednou vyměnit chemii za přírodu a vyzkoušejte některou z výše uvedených rad našich babiček a prababiček. Od věci ani není vynechat ze svého jídelníčku jednoduchý cukr, bílou mouku a mléčné výrobky. Sladkosti pak můžeme nahradit sezónním ovocem nebo lahodnými oříšky. Dlouhodobě si silnou imunitu vybudujeme také pestrou stravou,nepřejídáním se a konzumací čerstvých a především pak sezónních potravin a plodin.\nVyzkoušejte účinné přírodní antibiotikum z česneku, cibule, křenu, zázvoru, jablečného octa, kurkumy a chilli papriček.\nkvasinky vitamin C očista mýdla detoxikace masáže pomerančová kůra lymfatický systém celulitida rozmarýn vlasy zuby zdraví imunita kosmetika zelenina bylinky superpotraviny zubní pasta rozhovory


Vlaštovičky se rozrůstají - str. 458\nHolky, mě se z bříška ozývají takové zvláštní zvuky, jakoby praskání, když vám třeba rupnou prsty, ale mnohem tišší, já už se asi fakt rozpadám :-o 😃 😃\nteda holky tady se kecá o 106, odběhla jsem převléct peřiny a nestíhám dočítat\nkači s těma nehtama ono se to zlepší uvidíš, já po sundnání gelovek měla nehty hnus fialovej, jsem se styděla je ukázat tak jsem ruce furt schovávala, trvalo skoro 2 měs. než to odrostlo a vyzdravilo se to a teď mám zase krásný nehtíky lepší jak předtím\nKači v pánských je akorát ta šedá tmavší. Já třeba mám vel.5 a brala jsem si dřív 3-5, ale ony se časem trochu sperou, tak teď si už beru 5-7. Pak je 5-8 a pak 9-12 ne?\nA do Brna jedu s Jarkem - ale on to tam vždy nějak přežije. Akorát já mám představu, že se první na všecko podívám a pak to projdu podruhé a to už budu nakupovat.. No a to už je vždycky na něj moc, tak si jde sednout do auta, řekne mi, že na to mám čtvrt hodiny a hotovo. Tak já pak poletuju a hledám, co jsem kde chtěla koupit. My tam jezdíme i do Černovic - to je jak tam prodávají mimo jiné ťamani falzifikáty a tam bych byla celý den - je to tam obrovské - akorát Jarek s nima odmítá komunikovat 😃\nStrouži tak to já jsem bez nehtů vydržela 14 dní a pak jsem si je musela zas dát :-|\nTeď mě napadá - Kači kdybys chtěla na nehtech ušetřit, tak mám pro tebe tip - je to trošku jiný gel, nepotřebuješ tu pec a uděláš si je s ním sama doma. Ty si určitě šikula a šlo by ti to. Ten gel tě vyjde tak kolem 1000 + nehtové tipy, ale mě to vydrží tak rok a to si je dělám tak po 14ti dnech nové - nelíbí se mi doplněné..\nNo my máme s manžou 8, takže kdybych vzala těch 9-12, tak to bude akorát?\nČtvrt hodiny 😃 😃 Ten je ale vtipnej 😎\nStrouži, ale já je nikdy dobrý neměla, tak proto jsem chodila na gelovky. A ikdyž je mám zapilované, tak oproti gelovkám strašně škrábou.\nJaspi, já a šikovná 😃 😃 😃 Já bych to vůbec nedala. Pro mě je to takový relax a ta holčina co je dělá je moc hodná, šikovná a příjemná. Já je teď měla skoro tři roky, od svatby a vždy jen doplněné a nikdo by to nepoznal :-x Nechávala jsem si je dělat krátké a bez tipů, ty mi nevyhovují.\nNo a mamce, jak dělá ve zdravotnictví, tak je dělá tak hezky nenápadné, že by málo kdo řekl, že má gelovky. Má hezky a nenásilně upravenou ruku.\njako jo neříkám já nehty nosila od střední tudíž 10 let takže jsem na nich byla závislá psychicky, taky to byl šok když jsem je sundala pro mě i pro okolí ale měsíc jsem se překonávala a teď už mi to ani nepřijde že je nemám a že jsem je kdysi tolik let nosila. hlavně jsem musela překonat to období uzdravování což bylo těžký protože v kanclu, nehty šílený zničený žlutý, na nic zbytky gelu no hnus ale teď jsem ráda že jsem se překonala. zpátky si nehtíky dám až tak za rok až bude mimi větší\nJá si musím nakoupit nějaký zpevňující laky, pokusit se je dát do pořádku a pak prostě, duben, květen to zkusit znovu, ale je to zatím jen plán. Uvidím co finanční situace atd.\nkači a nechceš takový nehtový olej?? já mám dva a už je vůbec nepoužívám jak jsem ty nehty zaléčila tak zbytečně by mě to vyschnulo. myslím že mi to i dost pomohlo, bych ti to poslala zadáčo, jak půjdu do práce tak to pošlu z firemní poštou jestli chceš.\nJé strouži, tak to by si byla moc hodná, asi vím, co máš na mysli, dávala mi to Šárka vždy když dodělala gelovky a bylo to moc přijemný, na tu kůžičku. Ale jak se ti odměním???\nKači určitě bys to taky zvládla - ale je fakt, že tak to máš jako relax. S tou velikostí je to těžko - tabulkově zapadáte do 5-8 ale zas kdyby to mělo táhnout.. Nebo zkus objednat jen něco od obou velikostí a uvidíš co vám bude sedět líp - zas aby ti nebyla velká ta "ťapka"..\nMoc děkuju za přání zlatíčka,jdeme se rozloučit,myslete na nás posíláme pusinku a Kačí tfuj tfuj,hned jak budu něco vědět ozvu se.\nKačenko snad ti mudr něco dá chudinko 😞\njj je to takový medový změkčovač na kůžičku ale já to dávala hlavně na ty nehty a fakt šlo vidět rozdíl. nakoupila jsem si toho plno, ty změkčovače olejové dva a jak říkám teď už je mi to na nic akorát by to tam stáloa vysychalo. tak ti jeden pošlu, vůbec neblázni s nějakým odměňováním, mě to nehtíky vyléčilo tak posílám dál a za léky jak se říká se neděkuje 😉 a ani poštovný nebudu platit když to bude z práce. pošlu ti to v pondělí ju 😉 akorát mi hoď do ip adresu ať to nemusím hledat vhistorii\nHolky, já tu s vámi kecám, a úplně jsem zapomněla přikládat, snad se mi to ještě rozhoří :-o\nAsi to tak udělám, od každého objednám třeba troje a uvidíme x-)\nDracku zlatinko opatruj sa nam a drzime palceky moooooooooooc!!!!!!!!!!!!\nJaspi, ten můj je to samý, v poslední době se teda pod mým vlivem trochu zlepšil, ale stejně furt nosí reklamní trička 10 let starý, mu je prostě líto něco vyhodit.\ndráčku moc na tebe myslím, drž se, zítra máš nástup viď? hned jak bude něco novýho tak piš piš smsky 😉\nježiš holky trička jak víte že jsme to řešili včera doma?? jsem manžu seřvala že jenom přibírá ve skříni těch starých triček které se hodí akorát tak na doma na spaní a že pořád tahá domů další a další , že to prostě půlku vyhážu nebo to použiju na hadry a to byl oheň na střeše že je to škoda\nStrouži taky jsme teď řešili přibírání. Jako já taky úspěšně kynu, ale snažím se s tím něco dělat a vadí mi to - a jemu roste pupek a vůbec to s ním nehne. Tak už mě to vytočilo ]-(\njaspi jj tak pupek jsme si měřili s manžou v sobotu. on se taky pěkně zakulatil jak na břichu tak na obličeji ale je fakt že žádná hrůza ale taky i kdyby měl pupek až pod nos tak s tím taky nic nedělá a teď do toho má i výmluvu že na děti má splněno a že taťuldové prostě pupek mají tak co 😃\nKačenko, děkuji a myslím na tebe. Ty máš alespoň v něčem jistotu. Možná bych si taky radši lehla do nemocnice, než tohle čekání :-x A jak vtipně podotkla Anička, že má o mě takový strach, jestli by si mě nemohli v porodnici už nechat, že by se tak nebála.\nStrouži, jsi opravdu zlatá. IP ti napíšu. A to jsem nevěděla, že se za léky nemá děkovat :-o\nno u nás se to tak říká, teda mě to naučili v práci, já si vždycky šla vyškemrat u někoho brufen na hlavu a skoro všichni mi řekli nesmíš děkovat za léky se neděkuje. fakt skoro všichni v práci ale já to teda taky nikdy neslyšela :-N\nDobře, tak já neděkuju 😃\nUž mi volal manža, že je na cestě, tak se pokusím jít ustrojit, to bude očistec. Na nějaké malování dneska prostě kašlu. Pojedu jak bosorka :-x\nkači tak dobře pořiď, já jdu taky s manžou do města kupovat bundu pro něho to bude boj, znáte chlapa v obchodě :-p\njinak vám holky musím říct že už fakt mě hrabe, těhudemence jak vyšitá, teďjsem šla zapnout pračku a jelikož peru povlečení tak tam liju i tekutý škrob ale místo škrobu jsem vzala ve skřínce čistidlo na čalounění, no těsně než jsem to tam nalila jsem se zarazila, to mohl být průser, to čistidlo hrozně pění , až se mi udělalo zle z tépředstavy jak mi pění pračka a pokazila by se když je nová od léta\nAhoj holky, přišla jsem Kačenkám popřát hodně štěstí k svátku, protože ho obě budou potřebovat teď ranec 🙂, žejo holky 🙂\nDráčku držím palce ať máš Lukáška co nejdřív u sebe 😉\nPapu moc gratuluju k NT, hodnota skvělá a krev bude taky v pořádku 😉\nStrouži za léky se neděkuje, protože by pak prej nepomohly... nevím kdo to vymyslel ale u nás se to taky říká 🙂\nahoj tercie, aha no jo vidíš to to je taky možný aspoň je vidět že je to obecně známé když to znáš i ty z druhého konce republiky x-)\nneznáte náhodou někdo šťovíkovou polívku?? to jsem taky zjistila zná a dělá plno lidí já to teda neznám tak jsem byla v práci za exota :-N\nStrouži Jarek se právě taky zakulatil v obličeji a mě se to nelíbí :-| Jsem na něj byla zvyklá a teď mi přijde jak nateklý :-S Ale nemyslím, že s tím bude něco extra dělat..\nKači držím palce, ať ti dá něco, co ti konečně pomůže! To není normální, takhle tě trápit ]-(\njej Tercie ahoooj🙂!! dakujem!!! akurat idem volat k dr. ci uz maju vysledky a pojdem si pre ne...\npapu držím palečkyyyyyy


Essential Foods Contour 12,5kg | Hello Sandy\nFotografie produktu: Essential Foods Contour 12,5kg\nHodnocení produktu: Essential Foods Contour je 0 z 5 hvězdiček.\nHolistické bezobilné krmivo se směsí kachního, kuřecího a rybího masa speciálně určené pro psy, kteří trpí nadváhou, či k tomu mají tendence. Je vhodné i pro kastrované psy. Tento produkt je první dietní krmivo bez obilovin na trhu.\nSkladem 5 ks 2 511 Kč\nSkladem 5 ks 460 Kč\nSkladem 10 ks 1 350 Kč\nSkladem 5 ks Cena před slevou:2 700 Kč\nEssential Foods Contour je suché krmivo z masa Gressinghamské kachny, kuřecího masa, pstruha ze svěžích skotských řek a lososa. Jelikož jsou tyto granule speciálně vyvinuté pro psy s nadváhou nebo k tomu směřující, mají snížený obsah tuku. Toto menu je vhodné i pro kastrované psy, kteří mají jiné stravovací návyky z důvodů změn psychického rozpoložení a hormonální hladiny. Právě tímto krmivem lze podpořit napravení nerovnováh způsobené kastrací – a dále lze zajistit pocit sytosti a zamezit přejídání (při správném dávkování) pro psy s již zmiňovanými potížemi s nadváhou.\nHodnocení: produktu Essential Foods Contour 12,5kg je Celkem 0 hodnocení