Muzejní kukátko: Tapiserie z valašskomeziříčské gobelínky v Olomouci - Valašský deník\nNastal čas letních prázdnin a zasloužených dovolených. Pokud ještě nevíte kam za kulturou, vypravte se do Muzea umění Olomouc, kde právě probíhá velká reprezentativní výstava tapiserií z Moravské gobelínové manufaktury. Věříme, že po jejím zhlédnutí, (ať už jste z Valašska či nikoli), budete patřičně hrdi na uměleckou a řemeslnou kvalitu textilních obrazů utkaných či vyvázaných z vlny, které byly vytvořeny ve Valašském Meziříčí.\nPředloha ke gobelínu Den a noc. | Foto: archiv Moravské gobelínové manufaktury\nVzhůru na unikátní výstavu\nTamější gobelínka je dnes jedinou gobelínovou dílnou v České republice, která se vedle restaurování historických gobelínů věnuje i volné (na zakázku nevázané) tvorbě tapiserií podle předloh renomovaných umělců. Je to zásluhou dlouholetého intenzivního úsilí ředitele Moravské gobelínové manufaktury, akademického malíře Jana T. Strýčka, o zachování tkalcovského řemesla a rozvíjení uměleckého potenciálu tapiserie.\nTapiserii vnímejte jako umělecký skvost a dílo\nJeho záměrem je rehabilitovat tapiserii coby plnohodnotné umělecké dílo, v němž se snoubí výtvarné umění s textilním řemeslem. Zároveň se tak snaží zvýznamnit postavení tapiserie v soudobém umění a aktualizovat její roli v současném interiéru. Strýčkovy cíle by nebyly reálné bez zkušených tkadlen, které díky svým letitým řemeslným dovednostem a znalostem dokážou s intuitivní empatií převést (vytkat či vyvázat) předlohu do výsledného textilního díla.\nA právě na podivuhodnou tvůrčí transkripci předlohy (předobrazu) do tapiserie je zaměřena olomoucká výstava. Ve velkorysém výstavním prostoru Muzea moderního umění, v takzvaném Trojlodí, je prezentováno na čtyřicet monumentálních tapiserií, a to převážně z posledních 25 let, tedy od privatizace valašskomeziříčské gobelínky až pro současnost. Výstava Umění tapiserie je v Olomouci k vidění až do 27. září.\nNejnovější dílo - gobelín nazvaný Den a noc\nPřevažuje tvorba druhé poloviny 90. let, kdy se v gobelínce rozjel unikátní projekt Actual Textile Art, založený na spolupráci s předními českými výtvarnými umělci. Nejnovějším dílem zastoupeným na výstavě je gobelín Den a noc realizovaný v letošním roce dle kartonu Mikuláše Medka z roku 1956.\ntapiserie, výstava, Olomouc, Moravská gobelínová manufaktura, Valašsko, Valašské Meziříčí, Muzeum umění Olomouc, Česko, Muzeum moderního umění, Mikuláš Medek


Výběr dveřního kování není radno podceňovat - Newslife.cz\nVýběr dveřního kování není radno podceňovat\n15/04/2021 28/04/2021 Redakce žádný komentář\nMít kliku – přání, které má vícero významů. Zatímco někdo chce mít jenom prosté štěstí, jiný chce svým dveřím vybrat bezpečnostní prvek i to, s čím půjdou otevřít. Pojďme se podívat na tu druhou zmíněnou věc. Bylo by mylné se domnívat, že výběr dveřního kování je dobré podceňovat, protože není. Jak již bylo řečeno, jedná se o bezpečnostní prvek. Pokud se chcete vyvarovat nemilým scénářům, věnujte výběru dveřního kování dostatečnou porci pozornosti.\nV současné době je trh doslova přesycený různými typy klik. Zatímco některé jsou rozetové, jiné zase štítové, další pak moderní designové nesoucí se například v rustikálním stylu.\nRozetové nebo štítové?\nZe všeho nejdříve se budete rozhodovat mezi dvěma typy, a to mezi rozetovým a štítovým kováním. Zatímco rozetové je poměrně moderní řešení dveřní kliky, jelikož je otvor pro klíč oddělen od otvoru pro kliku, stále se najdou domácnosti, kde se preferuje takzvané štítové kování. Pokud se rozhodnete pro druhé zmíněné kování, je zásadní zjistit, jak velkou rozteč potřebujete. Jestliže rozteč (neboli vzdálenost mezi klikou a otvorem pro klíče) nezměříte správně, budete muset pro kliku znovu.\nJaký potřebujete materiál?\nCo je také důležité, je materiál. Ten se možná jeví jako velký oříšek, ale ve skutečnosti výběr materiálu není zas tak těžký. Odrazte se od toho, v jakém duchu se nese vaše domácnost nebo daný interiér, kam dveřní kování vybíráte. Pokud máte kuchyni plnou nerezových spotřebičů nebo místnosti nosící se v moderním duchu, je jasné, že nesáhnete po jiné než nerezové alternativě. Pokud se vaše domácnost nese ve stylu vintage, rustikální budou trefou do černého.\nOříškem se spíše jeví to, jestli si pořídíte kliku levou nebo pravou. Určení orientace je nutné zejména při provedení kování klika/koule nebo klika/madlo.\n← Vyrobte si domácí osvěžovače vzduchu. Jak na ně?\nVybrat garnýže je těžké stejně jako vybrat nábytek. Jak na to? →


Kdy není povinností OSVČ platit v roce 2020 zálohy ve zdravotním ...\nKdy není povinností OSVČ platit v roce 2020 zálohy ve zdravotním pojištění?\nVydáno: 30. 07. 2020 11 minut čtení\nOsoby samostatně výdělečně činné (OSVČ), jako jediné ze skupin plátců pojistného ve zdravotním pojištění, platí pojistné formou záloh a případného doplatku pojistného. Výši měsíčně placených záloh na pojistné přímo ovlivňují především tyto skutečnosti: – charakter samostatné výdělečné činnosti, kdy je tato činnost buď jediným (anebo při souběhu se zaměstnáním hlavním či vedlejším) zdrojem příjmů, – pojištěnec jako OSVČ musí/nemusí dodržet minimální vyměřovací základ. Pro osobu samostatně výdělečně činnou platí ve zdravotním pojištění povinnost hradit novou výši zálohy od kalendářního měsíce, ve kterém podá, resp. měla podat, Přehled o příjmech a výdajích ze samostatné výdělečné činnosti a úhrnu záloh na pojistné (dále jen Přehled) za předcházející kalendářní rok. Minimální výše zálohy OSVČ, pro kterou je její samostatná výdělečná činnost jediným (nebo při souběhu se zaměstnáním hlavním) zdrojem příjmů, činí v roce 2020 částku 2 352 Kč. Maximální výše zálohy není ve zdravotním pojištění určena od roku 2013.\nVe zdravotním pojištění však registrujeme několik případů (situací), kdy není povinností OSVČ zálohy ve zdravotním pojištění platit. Nejsou-li tedy zálohy placeny, pak OSVČ pojistné uhradí jednorázovou platbou ve lhůtě do osmi od podání Přehledu za podmínky, že jí tato povinnost vznikne. Výjimkou z tohoto pravidla je nový postup při placení záloh v souvislosti s pandemií koronaviru a dále při snížení záloh. Jedním ze souboru opatření ke zmírnění následků této pandemie je odpuštění záloh osobám samostatně výdělečně činným na období měsíců března – srpna 2020. Kdy tedy není povinností OSVČ platit ve zdravotním pojištění v průběhu roku 2020 zálohy na pojistné?\nOdpuštění záloh novelou zákona č. 592/1992 Sb.\nV ustanovení § 28c, v odstavcích 3–7 z. č. 592/1992 Sb. je řešeno placení záloh OSVČ za kalendářní měsíce březen–srpen 2020. Ustanovením odstavce 3 jsou OSVČ v podstatě plošně odpuštěny zálohy až do minimáln


Velkolepý German Poker Championships je v plném proudu, k mání jsou více než €2 miliony | Pokerman.cz\nVelkolepý German Poker Championships je v plném proudu, k mání jsou více než €2 miliony\nPokerová akce letošního léta na české půdě přichází. Ve dnech od 3. do 14. srpna se v rozvadovském kasinu King's uskuteční premiérová edice festivalu partypoker German Poker Championships, která nabízí přes €2 miliony eur v turnajových garancích. Navíc proběhne také slavnostní otevření nového hotelového komplexu.\nDo rozvadovského kasina King's míří jedna z nejočekávanějších pokerových akcí letošního léta. Ku příležitosti slavnostního otevření luxusního hotelového komplexu, který hráčům od od 10. srpna nabídne možnost vybrat si některý z 210 pokojů v přímé blízkosti kasina, se zde uskuteční premiérové vydání festivalu partypoker German Poker Championships. Z bohaté nabídky jeho turnajů si vybere téměř každý, tím spíše, že se bude napříč eventy v široké škále buy-inů hrát o podíly z více než €2.000.000.\nHlavním bodem festivalu je German Poker Championship Main Event s buy-inem €2.200 a garancí €1.000.000, který se uskuteční ve dnech od 10. do 14. srpna. Jak už je v turnajích pořádaných ve spolupráci s hernou partypoker zvykem, ještě před zahájením hlavní části bude k dispozici široký výběr tzv. Prvních fází s cenovkou €220.\nV těch hráči usedají ke stolu se startovním stackem 100.000 v žetonech, levely jsou 20minutové a postup do hlavní části si zajistí buď nejlepších 10 % startovního pole a nebo všichni ti, kterým se povede bez ztráty stacku přečkat porci jedenadvaceti levelů. Kompletní přehled turnajů naleznete na oficiálních webových stránkách kasina King's Rozvadov.\nPro zahraniční hráče je samozřejmě dostupná možnost kvalifikovat se také prostřednictvím partnerské herny partypoker.\nČtěte také: PartyPoker bude brzy testovat novou turnajovou inovaci pro zrychlení hry\nDavy turnajových nadšenců začnou do největšího evropského poker roomu proudit už ve čtvrtek 3. srpna, kdy bude prvním ze čtveřice flightů zahájen partypoker Starter s dostupným buy-inem €150 a garantovaným prize poolem €100.000. Startovní stack je nastaven na 50.000 v žetonech, levely jsou 30minutové (40minutové ve finálovém dni) a k dispozici je možnost provést až dvě re-entry.\nGerman Poker Championships láká také ty nejznámější tváře světového turnajového okruhu, pro které bude připraven Super High Roller 8-max event s buy-inem €25.000 a garancí €500.000. Ten se uskuteční ve dnech od 12. do 13. srpna se 100tisícovým startovním stackem a 45minutovými levely (60 minut na finálovém stole). Chybět nebude ani €5.300 High Roller 8-max s garancí €250.000, který se rozehraje již 9. srpna.\nSpousta akce ale čeká i na vyznavače levnějších buy-inů, kromě zmíněného Starter eventu a fází do Main Eventu je připraven třeba také GPC Mini s cenovkou €220 a možností zahrát si o podíly z €200.000.\nKompletní program festivalu a další informace naleznete také na oficiálních webových stránkách kasina King's Rozvadov.\n6.8.2017 | Autor: Filip Novák\nNadcházející edice King's GPD garantuje přes €300.000\nMatouš Skořepa si z MSM odnesl €13.247, finále si zahrál také Olaf\nFinále MSM si zahraje minimálně 12 domácích, Jakub Hořejší průběžně 2.\nPatria TrutnovForbes VožiceKruh ZnojmoPoker club LiberecSeume TepliceMariner Hluboká n.V.Forbes DěčínShowdown PrahaForbes TepliceDružba LitoměřicePoker 24 BílinaHáje PrahaForbes OlomoucAll In PlzeňForbes BrandýsForbes ValMez


Can you forgive me? - 1. kapitola | Můj "tajný" koutek\nCan you forgive me? - 1. kapitola\n14. února 2013 v 16:44\t| Scriptie*13*\t| Can you forgive me?\nTakže ahoj. :D Přidávám sem úplně první kapitolu CYFM? Nevěděla jsem, co jinak psát, takže sem přidám tohle. Snad se bude líbit. :)\nJe to tady. Další nudný den v té samé škole. Doufal jsem, že bude dneska Jenn poddajná, abych alespoň na chvíli zapomněl na ... Ne! Mám zakázané na ni myslet. Nemůžu dát průchod svým vzpomínkám z onoha období, díky kterému jsem takový jaký jsem. I když uběhlo tolik let, nemohl jsem ji vypudit z mysli. Ač jsem se snažil sebevíc, bylo mi to na nic.\nZanechal jsem vzpomínání a vypl vodu. Vylezl jsem ze sprchy na mokré dlaždičky. Škoda že si nemůžu zlomit vaz tím, že bych po těch kachličkách "náhodou" uklouznul a spadl na vanu. Tím bych si ho možná zlomil. Tyhle myšlenky na mě přišly skoro vždy. Už jsem se ale pomalu učil si je nepřipouštět. Sice ne nijak excelentně, ale šlo to. Hlavně že kdybych se rozhodl, nestihl bych udělat ani bé a Alice by mě seřvala. Hlavně proto, že prý, co jsem si nadrobil, sám si sním. Svým způsobem měla pravdu. Já jsem ji tam nechal.\nObmotal jsem si kolem pasu ručník a vylezl zpět do svého pokoje. Na pohovce jsem měl připravené oblečení od Alice. Je od ní milé, že i když mě už nemá moc v lásce, stále mi připravuje oblečení. Pochyboval jsem ale, že kdybych vyšel v tom, co bych si vybral já, že by mě nechala jít. Takovou hambu by si nenechala líbit.\nOblékl jsem se do připraveného oblečení. To jest černé džíny a černá košile. Poslední dobou chodím jen v černé. Vyhovuje mi to.\nMihl jsem se svou přirozenou rychlostí do obývaku. Esme, má adoptivní matka se na mě mateřsky usmála. Myslela na to, abych se měl dobře, abych už nemyslel na-. Esme zatřásla hlavou a omluvně se na mě podívala. Usmál jsem se na ní stylem jako že to nevadí. Přikývla, ale stejně si pořád nadávala za to, jak na ni mohla myslet.\n"To je dobré," špitl jsem. Nenechala si to vymluvit, ale postupně začínala přemýšlet nad tím, jak by mohla vylepšit nějaký dům pro novou rodinu, která se sem přistěhovala. Trochu ji, stejně jako mě teď překvapilo, že se sem vůbec někdo přestěhoval. Do takového zapadákova, do kterého jsem si slíbil, že už nikdy nevkročím. Neznatelně jsem pokýval hlavou.\n"Nasedat!" rozkázal můj bratr Emmett a pak už jsem slyšel jen prásknutí dveří od auta a pak zapředení. Zpozorněl jsem. Tenhle zvuk jsem znal až moc dobře. A vůbec se mi to nelíbilo. To bylo předení mého Volvíka! Začal ve mně bublat vztek a já se za ním vyřitil. Celý rozesmátý se na mě díval a seděl na místě řidiče. Na mém místě!\n"Ven!" rozkázal jsem nepřístupně. Jeho myšlenky se mi vysmívaly. Prý už se mnou není sranda. Asi jsem ho trochu vyděsil svým nasupeným výrazem a levou rukou napřaženou kamsi do dálky, jen ne na mé autíčko. Nasadil uražený vyraz a přesunul se dozadu. Oddechl jsem si. Alespoň že tak.\nNasedl jsem na své místo.\nNespokojeně jsem zamlaskal. Emmett mi mé sedadlo úplně přeházel. Naklonil jsem se pod nej a trochu si ho zvýšil. Na boku jsem to pak trochu přitáhl blíž k volantu. Spokojeně jsem se usmál. To je ono.\nDo auta si začali sedat i ostatní členové rodiny. Na místo spolujezdce se posadila Rosalie. Dozadu k Emmovi se posadil Jasper a Alice. Vyjel jsem. Plyn jsem začínal sešlapovat víc a víc, skoro až k zemi. Musel jsem ale brát ohled na svého Volvíka. Přeci jen tu bylo trochu více zatáček, a já nechtěl, aby šlo do šrotu. I přesto, že jsem se hnal silnicemi Forks rychlostí 180 km/h, viděl jsem okolí do nejmenších podrobností. Byl to požitek. I když bych tohle auto přeběhl jako nic, bylo to příjemné. Měl jsem i otevřené okénko, což mi ještě víc cuchalo mé už tak rozcuchané vlasy. Nikdo nemluvil a nikomu to nevadilo.\nZaparkoval jsem před školou, mě už tak dobře známou. Moc se nezměnila. Byla jen nově nabarvená. Tou samou barvou, ale už nepůsobila tak vybledle jako před těmi sto lety.\nZatřásl jsem hlavou a vypnul motor. Pak jsem ze svého broučka vylezl a potom, co vylezli i ostatní, jsem ho zamkl. Nasadil jsem arogantní úsměv, který jsem se za to století perfektně naučil. Rodina se mi vzdálila, jako bych byl puma, která má v krvi hektolitr alkoholu a vydali se na své hodiny.\nNa mě se hned pověsila Jennifer. Tak strašně se podobala Jessice! Stejně namyšlená a stejně sebestředná. Mně to bylo jedno. Byla to ženská a to mi zatím stačilo.\nVydali jsme se spolu na hodinu. Nedělalo mi radost bých v její společnosti. Měla strašně oplzlé myšlenky. Ale přežíval jsem.\n"Zajdem dneska někam?" zepředla a podívala se na mě. V očích jí tančily jiskřičky tužby.\nPřikývl jsem. Těšil jsem se. I když jí Bůh nedal do vínku mozek, měla dokonalé tělo. Občas mi ji bylo líto.\nRuku v ruce jsme překročili práh budovy školy. Rozloučila se se mnou a šla na svou hodinu - Angličtiny. Já se vydal na Biologii. Sedl jsem si na své obvyklé místo u okna a sám. Nevadilo mi to. Naopak, byl jsem rád.\nPár minut poté vkročil do třídy učitel. S někým v patách. Já jsem ztuhl, přestal dýchat. Byla to ona. Nechápal jsem, co tu dělá a jaktože žije, ale byla ještě krásnější než v mých vzpomínkách. S lehkým úsměvem pozorovala třídu. Nozdry se jí zachvěly, jakoby nasávala vzduch a já spatřil, že taktéž přestala dýchat. Její oči se pomalu přesouvaly na mě. A já spatřil tu krásnou čokoládovou barvu, o které jsem snil každičký den, po svém odchodu. Cítil jsem neskutečnou euforii. Dokud mi nedošlo, že se na mě nedívá tak láskyplně jako kdysi. Spíš... naštvaně, vztekle a nenávistně. Trcohu mě to vylekalo, takže jsem cukl a zabodl pohled jinam. Ani jsem si nevšiml, že ji učitel dopředstavil. Pomalu jsem se na ní znova podíval. Měla si vybrat místo k sezení. Na malou setinu vteřiny, jsem si uvědomil, že se zamyšleně mračí. Pak se její čelo vyjasnilo, jako kdyby tam nikdy nic nebylo.\nRozhlížela se po třídě. Jedno volné místo bylo vedle mě. A další o jednu lavici napravo vzadu. Seděl tam podle mě největší blb na světě. Jmenoval se Jack a právě k němu se vydala.\nSvůdně se na ni usmál, ona však nedala najevo, že by si toho všimla. Já jsem však měl chuť omlátit mu ten jeho ksicht o lavici.\nTéměř neslyšně jsem zavrčel. Bella po mně střelila nic neříkajícím pohledem, který pak stočila na učitele.\nNepochopil jsem to. Proč nešla za mnou? Najednou jsem se zarazil. Její srdce. Bilo. Jakto? Měla být mrtvá, mít potomky a ležet šťastně v hrobě vedle svého muže. Čmuchat filaky ze zdola, či jak se to říká. Uznávám, tohle bylo trochu morbidní. Ale je to pravda. Nemohl však jsem popřít štěstí, které se ve mně zrodilo, když jsem ji uviděl. Pak stačil jediný pohled, a veškerá radost byla tatam.\nZamyslel jsem se nad tím, co je zač.\nUpír být nemohla. Neměla zlaté a ni červené oči a bilo jí srdce.\nNevnímal jsem hodinu. Celou dobu jsem byl hluboce zadumán nad tím, co je Bells zač, jaktože tu je a co ke mně cítí. Její bariéra byla stále neporušitelná. Stále mě to frustrovalo. Tak strašně mě štvalo, že si nedokážu přečíst její reakci na mě.\n"Miláčku co se děje?" zeptala se Jenn, když jsem stále duchem nepřítomen vylezl z učebny. Zavrtěl jsem hlavou na náznak toho, že nic. Zamračeně si mě přeměřila, a pak začala nadšeně drbat nově příchozí. Jmenovali se prý Brownovi. Ani jsem nevnímal, co říkala, takže stačilo přikyvovat, čas od času říct něco jako "Vážně?" a "No ne!" a bylo to.\nZbytek dne jsem Bells už neviděl. Dralo mi to mé mrtvé srdce mnohem víc, než kdy dřív. Teď jsem už totiž věděl, že stále žije.\nJaké zklamání mě čekalo, když jsem s rukou kolem Jenniferinýho pasu nakráčel do jídelny a Bella seděla s nějakými kluky a holkou, se kterými se očividně dobře bavila. Pohltila mě vlna žárlivosti. Ještě víc jsem stiskl Jennin pas. Ona se v duchu tetelila blahem. Všiml jsem si, že ani té skupnice nemohu číst myšlenky. Že by se Bellin dar rozvinul? Její nozdry se znovu zachvěly a ona se na mě podívala. Sklouzla pohledem k Jenn, po tváři se ji mihlo znechucení, pak se znovu podívala na mě a nakonec stočila pohled na nějakého tmavovlasého kluka, který se dožadoval její pozornosti. I když jsem byl upír, neslyšel jsem o čem se baví. Hlavně kvůli tomu, že v jídelně byl hrozný hluk a oni nejspíš mluvili velice tiše.\nRozešel jsem se k našemu stolu. K mým sourozencům. Cítil jsem, že se Jenn snaží zastavit. V myšlenkách mi nadávala, že jsem snad z kamene a že tam jít nechce. Prý se na ni pořád divně a znechuceně dívají.\nVyhověl jsem ji. Přeci jen by jí asi bylo divné, kdyby se mnou ani nehnula.\n"Promiň, musím něco vyřídit," zamumlal jsem a políbil ji na čelo. Pohledem jsem střelil k Belle. Nevšímala si toho a dál se zapáleně bavila s klukama a tou dívkou. Popuzeně jsem se odtáhl a vykročil ke své rodině, která se na Bellu dívala jak na zjevení. Jejich myšlenky byly zmatené, stejně jako ty mé.\nSeděla jsem u stolu se svými nevlastními bratry a sestrou.\n"Víte, že tu jsou upíři?" zeptal se Caleb. Protočila jsem oči, i když trochu nervózně.\n"Jo. S jedním jsem měla hodinu," prozradila jsem a podrbala se za krkem. Beth ke mně střelila pohledem. Byla mimořádně všímavá, což mi lezlo na nervy. Jakmile bylo někomu špatně či se cítil nesvý a tak, okamžitě to zjistila a snažila se zjistit, proč je takový jaký je.\n"Fakt? Já taky. S tím hromotlukem," vybafl Rick rozjařeně. Poprvé za jeho existenci potkal upíra. Měl štěstí, že zrovna vegeteriány.\n"Ale mají nějaký divný oči. Měl jsem vzato, že je mají krvavě rudý," poznamenal zamračeně Chris, s očima zabodnutýma na Culleny.\n"Ehm, to jsou vegeteriáni. Živí se zvířecí krví," řekla jsem opatrně. Upoutalo to jeho pozornost. Vlastně všech a zadívali se na mě.\n"Jak to víš?" zeptal se popuzeně Chris. Neměl rád, když někdo věděl víc než on. Byl zvyklý, že je takový vševěd rodiny.\n"Když jsem byla člověk, jednou jsem je potkala." Polkla jsem. "Jsou to ti samí," dodala jsem a opatrně přejela po všech tváčich. O tom, že jsem s jedním měla vztah jsem pomlčela. Nemusejí vědět všechno.\n"Aha. Takže rozhodně nemůžeme předstírat, že jsme lidmi," řekl zamračeně Chris.\n"A kdys nám to chětal říct?" vyštěkl Rick, nevšímaje si Chrisovi poznámky.\n"Nemusíš vědět všechno," odsekla jsem. Ještě chvíli se na mě mračil, pak se jeho čelo vyjasnilo. Nikdy jsme se nehádali. A pokud jo, vždy jsme se rychle usmířili. Milovala jsem je. Všechny. Beth, Caleba, Nathana, Chrise, Ricka a rodiče.\nNasála jsem zhluboka vzduch a ucítila mně tolik známou vůni. Sladkou, upíří s příchutí cukrové vaty a mentolu. Podívala jsem se na něj. Na Edwarda. Na osobu, která mi zlomila srdce na milion malých kousíčků. Pak se ukázali oni. Brownovi. Mé srdce slepili a dali dohromady. Ještě před tím mě přeměnili. Dali mi šanci na nový život, za což jsem jim byla strašně vděčná. A teď potkám je. Zase. Po tak dlouhé době. Mé neexistující srdce znovu zabolelo. Odmítala jsem ho však poslouchat. Rozbil mi srdce. Musí trpět! Neodovlím mu, aby mě zase odkopnul jako nějakou hračku, která ho už omrzela!\nPodívala jsem se na osobu, kterou držel za pas. Stal se z něho sukničkář, pomyslela jssem si s úšklebkem a znechucením zároveň. Náš oční kontakt s Edwardem vydžel pět vteřin. Pak jsem se otočila zpět na Chrise, který se dožadoval odpovědí co se Cullenů týče.\n"A jak se jmenují?" zeptal se. Zadívala jsem se na Culleny. Dívali se na mě, jako by viděli zombie. Teoreticky je to celkem možné. Už dávno nemám na to tomhle světě co dělat. A přesto osud rozhodl jinak!\n"Ten hromotluk, s černými vlasy, to je Emmett, ten dlouhovlasý blonďák je Jasper, ta blonďatá bohyně je Rosalie, a ta elfka je Alice. Alice vidí budoucnost, a Edward, ten bronzovlasý, čte myšlenky. Ovšem, teď když jsem přes vás přetáhla štít, neslyší ani ň!" prohlásila jsem.\nKoutkem oka jsem zahlédla, že Edward dal té náně pusu na čelo. To dřív dělával mně!\nNeotočila jsem se na ně. Věděla jsem totiž, že se na mě podívá, aby viděl mou reakci. A přesně to udělal. I přesto jsem však začala žárlit. Zděšeně jsem to zastavila ještě v zárodku. Zadupala jsem ten pocit hluboko do mě.\n"Bells? Proč na nás tak divně čumí?" zeptal se nervózně Rick a ošil se.\n"Oni se dívají na Bellu," upozornila ho Beth.\n"Proč?" zeptal se tentokrát Nathan.\n"Představ si, že někoho potkáš ve škole, jako člověk. Po století ho spatříš znovu, a zjistíš že taky není úplně člověk. Co bys dělal?" zeptal se ho moudře Chris. Ten chytřejší.\n"No, rozhodně bych tak blbě nezíral, ale rovnou si to s ním vyříkat. Abych zjistil, co je zač," odpověděl nadřazeně Nate. Nejspíš si myslel, jak na to vyzrál. Zachichotala jsem se.\n"Tak za nimi jdi ne?" optal se ho znova Chris. Nate se na něj vyjukaně podíval a obočí mu vylétlo vzhůru. Divila jsem se, že se neutrhlo a neletí až na Měsíc.\n"To jako fakt? Vždyť je ani neznám! Ať to udělá Izzie!" bránil se hned Nate a já tiše zavrčela. Neměla jsem ráda tuhle zkráceninu, ale asi bych si měla zvykat. Začínali mi takhle říkat čím dál, tím častěji. Všechny pohledy se znovu stočily ke mně. To jako fakt?\n"Eh, myslím, že to nebude dobrý nápad. Nerozešli jsme se zrovna v dobrém," namítla jsem roztřeseně. Neměla jsem chuť za nimi jít, po tom, co mi udělali. Jak mi Alice neopdovídala na maily, které jsem jí pár dní po mě přeměně posílala, dokud jsem se na to nevykašlala, protože mi došlo, že už mi nikdy neodpoví. Bylo v nich tolik bolesti, ale žádná zmínka o tom, kdo jsem. Ona se ale neobtěžovala odepsat. Celá Cullenovic rodinka si odjela, mě tu nechala samotnou, opuštěnou, s obrovskou bolestí v srdci. Takže abych za nimi šla? Ani nápad!!!\n"Tak za nimi půjdu já," ozval se Caleb a odhodlaně vstal. Chytla jsem ho za ruku a stáhla zpátky na židli, překvapená svou náhlou silou. Zmateně se na mě podíval a já střelila pohledem ke Cullenovým. Něco si mezi sebou šeptali a pokukovali po nás. I Ed. Otočila jsem se znovu na Cala.\n"To není dobrý nápad," řekla jsem. Opravdu ne. Znamenalo by to, že bych musela jít s ním a tím pádem si pokecat s nimi! Vím, že to ode mě asi bylo sobecké, ale já z toho neměla dobrý pocit.\n"Ale musíme se dohodnout na spoustu věcí, když už vědí že nejsme lidmi. Na teritoriu. Na stravě. I Charles a Kate se s nimi určitě rádi setkají. Caleb má pravdu. Měli bychom si to s nimi vyříkat," přidal se do rozhovoru Chris opět moudře. Ty jeho moudra mě opravdu štvala. Přidal se i Rick, Beth a Nate.\n"Fajn. Ale až po škole," řekla jsem. S tím neměli problém.\nVydali jsme se na hodinu. Já na Angličtinu. Měla jsem ji spolu s Natem.\nV učebně už byl ruch. Zahlédla jsem i černé roztřepené pačesy. Zaskučela jsem. Alice ne!\nSedla jsem si na své místo, a Nate vedle mě. Minutu na to zazvonilo. Došlo mi, že jsme se na obědě celkem zdrželi.\n"Bells," zašeptal někdo. Ohlédla jsem se. Všimla jsem si upřeného pohledu Alice. Měla vykulené oči. Uvědomila jsem si svou chybu. Řekla mé jméno příliš potichu. Normální člověk by nic neslyšel. Ale vzchopila jsem se. Tak ať to ví! Co je mi po tom! Stejnak to budou po škole vědět, tak co! Nálada mi zase klesla o něco míň, když jsem si uvědomila, že se s nimi budu muset vybavovat. Otočila jsem se zpátky na učitele a dělala si pilně poznámky, snažíc se nevěnovat pozornost šímrání na zátylku, jasně vypovídajícím o něčím upřeném pohledu. A já přesně věděla, kdo to je.\nPo hodině jsme šli k našemu autu. K mé milované Audině. Nasedli jsme. Všichni kromě Chrise, který to šel s Cullenovými domluvit. Vrátil se s nicneříkajícím výrazem ve tváři a nacpal se mezi Ricka, Natea a Caleba dozadu.\n"Tak co?" zeptal se netrpělivě Rick. No jo, pro každou špatnost.\n"Přijedou k nám. Nadiktoval jsem jim naši adresu," odpověděl. Zaúpěla jsem. Doufám, že za mnou Edward v noci nepoleze, jako to dělával dřív.\nMého zaúpění si nikdo nevšímal a dál diskutovali, jak to řeknou našim. No, taky jsem na to byla zvědavá. Máma je ale strašně hodná, takže to dovolí. A když s něčím souhlasí mamka, tak i táta.\nTo bude má nejhorší noční můra.\nTak snad se líbilo. :D Brzy bude další díl.


Achillea filipendula 'Cloth of Gold' - Řebříček - Skalničky a trvalky - Katalog rostlin\nKatalogové č.: ST 3\nVelmi nenáročná stálezelená bylina, původem z Kavkazu, vhodná do trvalkových záhonů. Růst je poměrně kompaktní. Listy jsou světle zelené, většinou silně zpeřené a velmi aromatické. Na silných stoncích rozkvétají zlatožlutá plochá květenství. Patří k velmi trvanlivým řezaným květinám. Vhodné jsou do vazeb (nepříjemně voní) a především k sušení.


Čau kočky! Ať přemýšlím, jak přemýšlím, makeup se stal v dnešní době neodmyslitelnou součástí moderní ženy. Myslím (doufám), že většina z nás, se nelíčí pro okolí, ale zejména pro svůj vlastní dobrý pocit. V práci, na pracovní schůzce, na rande, na párty, na návštěvě, i doma chceme být upravené a krásné.\nAby však make-up něco vydržel, nejlépe aby vydržel celý den, kosmetické firmy vynalezly produkty, které výdrž make-upu prodlouží, nebo by alespoň měly prodloužit. Báze pod make-up má na trhu dnes skoro každá kosmetická firma. Já se zaměřím tentokrát s Laskomatem na bázi od Rimmelu.\nStay Matte Primer je báze, která se v drogérii dá sehnat za nějakých 150 korun a její objem je 30 ml. Složení báze je založené na silikonech, což nemusí každému vyhovovat. Citlivým jedincům, nebo těm z vás, které máte problematickou pleť, mohou tyto složky ucpávat póry a v důsledku toho mohou vznikat pupínky, které nejsou úplně žádoucí. To je nutné individuálně vyzkoušet.\nTato báze zmatňuje pleť a redukuje lesk pleti až po dobu osmi hodin, prodlužuje výdrž make-upu a její lehké složení by nemělo ucpávat póry.Z vlastní zkušenosti mohu říci, že báze je dobrá a pleť či drobné vrásky opravdu vyhladí tak, že se make-up poté nanáší velmi dobře. Výdrž make-upu je také rozhodně lepší, ale nutno podotknout, že pokud se na pleť přes den nesahá, tak make-up vydrží dobře a nemusí být nutně použita báze. Výdrž mejkapu bez báze se ale také odvíjí od jeho kvality.\nCo nemohu bázi upřít je to, že výsledný vzhled pleti je s bází rozhodně hezčí, než bez ní.\nTakže doporučení? Ano, pokud chcete hezkou a svěží pleť, tak je báze fajn.:-) Avšak, nezapomínejte, že správné odličování a čištění pleti je pořád základem čisté a svěží pleti, na které vypadá make-up stále nejlépe a určité nedokonalosti báze prostě nezachrání.


Dieta - proteinová? - Hubneme, nejíme, cvičíme - Vaše diskuse - Diskuse - Šťastné ženy - zábava, soutěže, články, diskuse to jsou Šťastné ženy\nDieta - proteinová?\nÚvodní strana / Diskuse / Vaše diskuse / Hubneme, nejíme, cvičíme / Dieta - proteinová?\nHolky, já bych se vás chtěla zeptat...uvažuji o proteinové dietě... Nejvíc mě z té bohaté nabídky zaujal mixslim. Mám ale strach z jojo? Jak se po ukončení diety s kily perete vy? Jak vám jde přechod na normální stravu?\nAlenka Vankova - 3.12.2019 12:01\nDobrý den, s váhou mi hdně pomohli na www.svet-zdravi.cz. Můžu vám doporučit.


Markéta Bumbálková | Kontaktní rodičovství\nLátkové pleny dneška\nJak můžeme přebalovat miminko v souladu s udržitelným životním stylem? O tom vám ve své přednášce bude povídat Markéta Bumbálková. Dnes máme velký výběr různých druhů látkových plenek, ukážeme si možnosti, povíme si něco o materiálech, o rozdílech a o ekonomii přebalování. A hodně si toho povíme o údržbě a jak si nastavit fungující plenkovou rutinu, aby nám to nebralo zbytečně čas a fungovalo to pro nás i pro děťátko. Látkové plenky jsou zábavné, překvapivě snadné, ve srovnání s jednorázovými jsou ekologicky udržitelné a ekonomičtější. Pojďte zbourat svůj strach z neznámého!\nV roce 2005 jsem se stala poprvé matkou a poprvé jsem začala přebalovat naše miminko do klasických čtvercových plen – brzy jsem z nich šílela a objevila moderní látkové pleny, které mě pro látkování zachránily. Ještě v roce 2005 jsem v nadšení z látkových plen založila e-shop www.latkovky.cz, jeden z vůbec prvních obchodů s látkovými plenkami v ČR, který stále úspěšně funguje. Už 12 let jedu v plenkách, testuji, sbírám zkušenosti od rodičů, předávám je dál ve videích a v článcích i na e-shopu. Snažím se předávat informace o látkových plenách metodou KISS – keep it simple, silly – nedělat z toho zkrátka žádnou vědu.\nJsem matka čtyř dětí, žena jednoho muže. Vystudovaná ekonomka a psycholožka. Jsem psychoterapeutka se zaměřením na ženská témata – příprava na porod, šestinedělí, porodní trauma. V terapii aktivně využívám techniky kontaktního rodičovství. Jsem lektorka vázání do šátku – průběžně se vzdělávám u nestorky české nosící školy, Anny Pohořálkové. Můj život je jeden velký kolotoč, hledám v neustále se měnících podmínkách rovnováhu. Teď zrovna jsem okouzlena minimalismem.


Sálavý skleněný panel GR+ 300 bílý - HAKO\nDomů / Elektrické vytápění / ECOSUN sálavé topné panely - Český výrobce / Nízkoteplotní panely / Skleněné sálavé panely / GR+ skleněné panely s integrovaným bezdrátovým přijímačem / Sálavý skleněný panel GR+ 300 bílý\nSálavý skleněný panel GR+ 300 bílý\nSkleněný panel 300 W s integrovaným bezdrátovým přijímačem.\nPanel GR+ je standardní skleněný panel GR s integrovaným bezdrátovým přijímačem Watts V26 a přívodní šňůrou s vidlicí. Pozor – k provozování panelu je nezbytný bezdrátový termostat Watts V22. Protože k ovládání až 4 panelů v jedné místnosti stačí jen jeden společný termostat V22, objednává se samostatně.\nNástěnné konzoly jsou součástí výrobku, balení však neobsahuje fixační materiál(hmoždinky, vruty), které je nutno přizpůsobit typu konstrukce. Pro montované konstrukce (např. sádrokarton) doporučujeme použít speciální hmoždinky s potřebnou únosností (kovová hmoždinka MOLLY/Rigips; plastová hmoždinka HARTMUT/Knauf). Po zavěšení zůstává mezi zadní stranou panelu a nosnou konstrukcí vzdálenost 50mm.\nUPOZORNĚNÍ: Panely lze zavěsit na výšku i na šířku, vždy však výhradně ve svislé poloze (na stěnu). Pro instalaci na strop lze použít pouze panely ECOSUN.\nRozměry balení: 730 x 540 x 80 (mm)\nHmotnost balení: 16.2 (kg)\nUmístění: možnost instalace na hořlavý podklad C, D\nTermostat: omezovací termostat\nDélka kabelu: 1m-vidlice\nRozměr výrobku: 700 x 500 x 10 (mm)\nHmotnost netto: 14.167600


Fotbalový svaz prodal svou budovu v Kozí ulici | Týden.cz\nFotbalový svaz prodal svou budovu v Kozí ulici\nSídlo Českomoravského fotbalového svazu v atraktivní lokalitě v pražské Kozí ulici koupil Agropodnik Olešná. Jediným majitelem této společnosti s ručením omezeným je Petr Harmach.\nČMFS stanovil minimální kupní cenu na 100 milionů korun, za kolik objekt skutečně prodal, odmítl svaz podle pondělní zprávy serveru Euro OnLine zveřejnit. Podle Místopředsedy svazu Jiřího Kubíčka je celá transakce podivná a chybná.\nJak vyplývá z obchodního rejstříku, figuruje čtyřiatřicetiletý Harmach v 17 firmách. Většina z nich má jako předmět podnikání uveden pronájem bytů a nebytových prostor. Společně s Harmachem figurují v těchto společnostech italští podnikatelé, kteří podle serveru působí nebo dříve působili ve vedení developerské společnosti ICKM. Ta se zaměřuje na výstavbu nových bytů a na přestavbu historických budov v centru Prahy na luxusní byty.\nKubíček: Svaz řídí Košťál s Vackem\nMístopředseda ČMFS Jiří Kubíček, s kterým je výkonný výbor svazu v ostrém sporu, již v médiích naznačil, že za budoucími kupci by mohli stát další svazoví místopředsedové Jaroslav Vacek a Vlastimil Košťál. "Svaz řídí stafáž a dvě osoby v pozadí. Ty si dělají, co chtějí. Tím je řečeno vše," řekl Kubíček na dotaz Eura, zda si za svými slovy stojí.\n"Budovu bych neprodával i proto, že svaz nedávno deklaroval, že je na tom ekonomicky velmi dobře. Argument, že nemá 40 milionů korun na nutné opravy, proto neobstojí. Tvrdím, že prodej objektu je zásadní chybou. Tento týden je zasedání výkonného výboru svazu, kde by se o prodeji mělo informovat. Předpokládám, že na jednání opět nebudu vpuštěn," dodal Kubíček.\nPodle Vacka spekulace, Kubíček vidí skandál\nVacek řekl, že jméno kupce budovy v Kozí ulici nezná. "Až bude vše dotaženo, není problém vše zveřejnit, včetně ceny. O záležitost jsem se detailně nestaral, protože v zájmu transparentnosti jsme ji svěřili právní a realitní kanceláři," uvedl. Spekulace, kdo za prodejem stojí, Vacek označil pouze za záležitost vhodnou pro bulvární tisk.\nAni mluvčí ČMFS Václav Tichý jméno kupce historické budovy v památkové rezervaci nedaleko Staroměstského náměstí neprozradil. "Vše zveřejníme po uzavření transakce, pokud některé údaje nebudou ve smlouvě označeny za obchodní tajemství," řekl. Podle Tichého se vypsaného tendru na prodej objektu v Kozí ulici zúčastnilo sedm tuzemských firem a ČMFS respektoval pořadí realitní kanceláře RAK CZ, která veřejnou obchodní soutěž pro svaz zajišťovala.\nKovařík vs. Berbr\nHrdinství, nebo kalkul? Další fotbalová aféra\nGlosaČeským fotbalem otřásá další skandál. Bývalý rozhodčí Libor Kovařík pro deník Sport popsal praktiky, které používá druhý místopředseda Fotbalové asociace Roman... více\nPůvodní zpráva Za domácí ligovou scénou se na tři týdny zatáhla neprodyšná opona. Nicméně sportovní fanoušci nemusí o víkendu smutnit, o fotbal na tuzemských stadionech zcela... více


Athena's l'Erboristica Uomo, dárková sada I. | notino.cz\nAthena's l'Erboristica Uomo dárková sada\npleťová voda před holením 125 ml + balzám po holení 20 ml\nPLEŤOVÁ VODA PŘED HOLENÍM\nHladce oholenou tvář bez problémů zajistí citlivé pleti mužů pleťová voda před holením Athena's l'Erboristica Uomo. Je nepostradatelná pro muže, kterým každodenní holení způsobuje potíže. Pleťová voda bez alkoholu Athena's Uomo změkčí vousy, vytvoří ochranný film mezi pletí a žiletkou holicího strojku, usnadní klouzání žiletky po obličeji. Nemastí, účinně zklidní i tu nejcitlivější pokožku a poddá si i ty nejtvrdší vousy. Holení se stane příjemnou záležitostí bez následků. V balení spolu s 20 ml balzámu po holení Athena's l'Erboristica Uomo pro citlivou pleť. Kosmetika Athena's spojuje moudrost přírody s elegancí, bez škodlivých přísad.\naloe vera - dodává minerály, hydratuje a působí hojivě\nbylinné extrakty (zeměžluč lékařská, vřes obecný, sporýš lékařský, šípek, violka trojbarevná) - antibakteriální, protizánětlivé, hojivé účinky\narganový olej - regeneruje a obnovuje ochranný hydrolipidový film\nolivový olej - antioxidační a regenerační funkce\nkyselina hyaluoronová - hydratuje a omlazuje\nPřed holením naneste pleťovou vodu na obličej a krk s pomocí jemné masáže. Pokračujte aplikací vaší oblíbené holicí pěny, gelu nebo mýdla na holení.\nPerfektně zahladí veškeré nežádoucí stopy po holení a dá vyniknout kráse čerstvě oholené mužské pleti. Balzám po holení Athena's l'Erboristica Uomo dokáže silou přírodních aktivních látek intenzivně regenerovat pleť, která následkem holení ztratila svou ochrannou vrstvu kožních buněk. Má antiseptický účinek a urychluje hojení drobných poranění. Osvěžuje, zabraňuje svědění, hydratuje, vypíná a zjemňuje pleť. Neobsahuje alkohol. Balzám po holení Athena's Uomo zanechává na pleti jemnou stopu smyslné, diskrétní vůně. Kosmetika Athena's spojuje moudrost přírody s elegancí, bez škodlivých přísad.\nošetřuje zanícenou a přecitlivělou pleť\nextrakt z kořene ženšenu - aktivuje buněčný metabolismus, působí antioxidačně\nkyselina salicylová - antiseptický účinek\npanthenol - urychluje hojení, obnovuje buňky, zklidňuje podráždění\nextrakt z ginkgo biloba - vyhlazuje vrásky\nvitamin E - antioxidační účinek\nPo holení šetrně naneste dostatečné množství balzámu po holení na obličej a krk a jemně promasírujte.


Máme opravnění montovat kotle pro kotlíkové dotace.\nPříručka žadatele o dotaci\nDůležité odkazy pro kotlíkové dotace\nPrioritní osa 2.1. - Výzva číslo 16\nPříjem žádostí od 14. 8. 2015 do 30. 09. 2015 – krajské úřady žádají na SFŽP\nPříjem žádostí fyzické osoby – předpoklad leden/únor 2016 – individuální termíny dle krajů\n- tj. maximální výše dotace 127,5 tis. Kč při max. 85 % - platí pro kotle na biomasu\n- tj. maximální výše dotace 120 tis. Kč při max. 80 % - platí pro kotle na uhlí a biomasu\n• otopná soustava včetně nezbytné regulace a měření, komín\n• mikroenergetické opatření na snížení energetické náročnosti budovy (max. 20 tis. Kč)\n• služby energetického specialisty, projektová dokumentace\nFinancování investice kotlíkové dotace\n1) Kdy a kde můžu podat žádost o dotaci na výměnu kotle?\n2) Jaké technické parametry musí splňovat nově instalovaný zdroj na uhlí nebo pelety?\n3) Je povinností při realizaci výměny zdroje realizovat zároveň zateplení budovy?\n4) Budu potřebovat projekt k podání žádosti?\n5) Jsou z příjemců dotací opět vyloučeny nemovitosti, které slouží k ubytování osob?\n10) Jakmile podám žádost o dotaci, od kdy budou náklady na investici uznatelné?\n11) Bude zveřejněný seznam podporovaných zařízení, z kterého si budu moci vybrat automatický kotel?


ORIGO-REALITY / Vyhledávání / Pozemky - prodej / Rybníky / Přeštice / PRODEJ, POZEMKY, Přeštice\nPozemky k prodeji rybníky Přeštice\nVybírejte z aktuální nabídky Pozemků na prodej rybníky Přeštice od realitních kanceláří, ale i bez realitky. Pozemky k bydlení rybníky Přeštice jsou velmi cenné nemovitosti a najít vhodný stavební pozemek na prodej rybníky Přeštice není snadné. Velmi žádané jsou také zemědělské pozemky, nebo pozemky pro komerční výstavbu. Při výběru pozemku musíte zohlednit všechny aspekty, zejména typ parcely, který dělíme na pravidelný, nepravidelný, úzký a svažitý.\nPozemky na bydlení na prodej rybníky Přeštice\nDá se říci, že pozemků v Čechách a na Moravě ubývá, zejména stavebních pozemků k prodeji rybníky Přeštice. Volné parcely určené platným územním plánem k zástavbě vznikají na úkor kvalitní zemědělské půdy. A proto volných pozemků k bydlení na prodej rybníky Přeštice bude méně a jejich cena zákonitě poroste.


V Mířkově hořel kravín s dobytkem | POŽÁRY.cz - ohnisko žhavých zpráv | hasiči aktuálně\nV Mířkově hořel kravín s dobytkem\nK požáru kravína v obci Mířkov na Domažlicku vyjížděli v úterý 23. ledna 2007 po třiadvacáté hodině profesionální hasiči ze Staňkova, dobrovolní hasiči z obcí Mířkov, Bělá nad Radbuzou, Horšovský Týn, Bor a Hostouň. Dobytek byl ustájen v chlévě a přístřešku a součástí objektu byla i dílna. Navazující stodolu se podařilo uchránit.\nCestu k zásahu hasičům komplikoval sníh na vozovce a husté sněžení. V době příjezdu hasičů byl objekt o rozměru 20 × 100 metrů celý v plamenech. Na místo byli povoláni ještě profesionální hasiči z Domažlic a dobrovolní hasiči z Poběžovic a Blížejova. Dle oznamovatele se nepodařilo z objektu vyvést žádný dobytek před příjezdem hasičů.. Na místě bylo deset cisteren. Hasiči se kromě hašení požáru kravína soustřeďili i na ochlazování okolních objektů. Během zásahu se hasičům podařilo evakuovat ze stáje 21 ovcí a pět telat. Jelikož byl zavalen vchod, museli hasiči dobytek vynášet na zádech otvorem ve zdi. Z důvodu hrozícího zřícení střešní konstrukce a betonového stropu musela být evakuace dobytka ukončena. Hasiči zasahovali v dýchací technice. Dle majitele bylo ve stáji a pod přístřeškem ustájeno 22 ovcí, nějaká telata, 32 jalovic před otelením a býk. Přesné počty budou známy po vyproštění dobytka z trosek kravína. Podle dosavadních poznatků oheň pravděpodobně vznikl v přípravně. Požár také zničil dva až tři traktory a vybavení dílny. Hasiči požár lokalizovali po více jak třech hodinách. O situaci byla informována Krajská hygienická stanice a Asavet Bířkov. Na místě dnes (24. ledna 2007) byli specialisté PČR z Prahy a vyšetřovatel hasičů, kteří zjišťovali příčinu požáru. V úvahu zatím připadá nedbalost, úmysl, ale i závada na elektroinstalaci. Škoda byla předběžně vyčíslena na dva miliony korun. V průběhu dnešního dne se na místo dostavil zástupce Krajské hygienické stanice i zástupce firmy Asavet Bířkov. Ještě dnes hasiči dohašovali skrytá ohniska a rozebírali konstrukce. Zásah hasičů stále trvá.


Společnost KOMPOZIT – BETON nabízí systémový přístup k opravě betonu a železobetonu | Tvstav.cz - stavební portál\nFirma KOMPOZIT - BETON s.r.o., která sídlí v Českých Budějovicích, provádí komplexní práce v oblasti vyztužení a renovace železobetonových konstrukcí.\nJejí činnost zahrnuje injektáže a utěsnění trhlin s pomocí speciálních epoxidových a polyuretanových směsí s cílem obnovy celistvosti betonu, zastavení a zamezení dalšího rozvoje koroze armatury železobetonových konstrukcí pomocí opracování jejich povrchu migračními inhibitory koroze oceli a nanesení speciálního měniče rzi na obnaženou armaturu.\nDalší oblastí, kterou se firma zabývá, je zvyšování odolnosti betonu proti vodě speciálními penetračními materiály, renovacemi a opravami poškození betonu (dutin, odloupnutí ochranné vrstvy) s pomocí polymercementových směsí s vysokou přilnavostí ke starému betonu, odolností proti vodě, mrazu a zvýšenou chemickou odolností.\nK dalším aktivitám společnosti patří speciální sanace betonu, které se provádí nanášením vrstev zpevňujících strukturu betonu a zvyšujících chemickou odolnost proti negativním vlivům olejů a paliv, a vyztužování konstrukcí pomocí vnějšího armování z kompozitního materiálu na bázi látek z uhlíkových vláken.\nK opravě betonových a železobetonových konstrukcí přistupujeme systémově\nOprava betonu a železobetonu představuje mnohostranný proces, který sestává z několika etap. V první řadě musíme provést důkladnou analýzu stavu stavby, přičemž je potřeba brát ohled také na umístění stavební konstrukce. Určíme příčiny narušení a následně jsme schopni navrhnout projektové řešení opravy. Velmi důležitým faktorem, na kterém závisí úspěch sanace, je výběr vhodných materiálů a technologií pro opravu. Jakmile jsme provedli výběr materiálu, následuje vlastní vykonání prací a poté kontrola kvality jejich realizace.\nJaké mohou být příčiny narušení betonu? Druhy narušení je možné rozdělit do následujících kategorií:\nMechanické vlivy – těmi se rozumí poškození např. údery, přetížením, nevhodnou polohou, výbuchy, vibracemi …\nChemické vlivy – celková reakce, agresivní látky (sírany, měkká voda, soli), biologické narušení …\nFyzikální vlivy – zde si můžeme představit např. cykly mrznutí/tání, teplotní vlivy, krystalizace solí, sesychání, eroze, opotřebení\nPo určení příčin narušení provedeme výběr materiálu a technologie opravy. Technologii opravy volíme se zřetelem na následující faktory: možná omezení (přístup ke konstrukci, plán prací, počasí) resp. orientace konstrukce v prostoru. Základní podmínkou úspěšné opravy je slučitelnost pokládaného materiálu se starým betonem a s podmínkami využití. Dáváme přednost vysokopevnostním, rychle tuhnoucím, jednosložkovým materiálům na cementové bázi, protože mají stejné vlastnosti jako beton opravované plochy. Běžné cementové materiály se nedoporučuje používat. Problém je v sesychání čerstvého betonu nebo malty, které má za následek vznik trhlin nebo odloupnutí materiálu, a proto nejsou pro opravu vhodné. Kromě celistvosti a slučitelnosti se základem je nezbytné zabezpečit odolnost proti agresivním vlivům okolí. Na základě předchozích vět je možné určit požadavky na materiály pro opravu na cementové bázi:\n• odolnost proti vzniku trhlin,\n• odolnost proti agresivním vlivům okolí,\n• snadné použití materiálu,\nO správnosti použitého systémového přístupu, vhodnosti zvolených technologií a materiálů nejlépe vypovídá několik zajímavých referencí, které společnost KOMPOZIT – BETON v uplynulé době provedla.\nSystémy a technická řešení společnosti KOMPOZIT - BETON jsou denně konfrontovány s požadavky a přáním nejrůznějších uživatelů, v nejrůznějších provozních a klimatických podmínkách. V budovách různých typů a stavebních konstrukcí, podzemních nebo nadzemních, najdete speciální práce naší společnosti. Pro vykonávané stavební i speciální práce společnost disponuje veškerým vybavením, nezbytnou technikou a dopravními prostředky. Materiální základna společnosti se neustále rozšiřuje a zdokonaluje v souladu s rozšiřováním seznamu používaných nových technologií. Uvedené práce mohou být použity při opravách a rekonstrukcích širokého okruhu inženýrských objektů: přístavišť, nosných konstrukcí průmyslových budov, nádrží, bazénů, sklepů, podzemních garáží, vodárenských systémů a veřejných budov. Přitom dosahuje úspor ve snížení investic a běžných nákladů a také další úsporu ve snížení nákladů uživatelů díky tomu, že se objekt nepřestává využívat v době opravy.\nS využitím materiálů společnosti KOMPOZIT – BETON\nKarla IV. 92/1, 370 01 České Budějovice 1\nmobil: 773 058 899\ne-mail: info@kompozitbeton.cz, www.kompozitbeton.cz


Začala Kontinentální hokejová liga. Vyhraje ji Jágrův Omsk? - iDNES.cz\nZačala Kontinentální hokejová liga. Vyhraje ji Jágrův Omsk?\nPŘEKVAPÍ ZNOVU? Loni Omsk v KHL překvapil v play-off několik favoritů. Podle bookmakerů se mu to letos nepovede.\nČtvrteční reprízou loňského finále mezi obhájcem titulu z Kazaně a Jaroslavlí (3:2 PP) začala v Rusku nejprestižnější liga v Evropě. Druhý ročník Kontinentální ligy (KHL) naplno odstartuje v pátek večer. Kde hledat favority?\nV KHL působí spousta hvězd. Soupisky týmů jsou nabité zvučnými jmény. Namátkou jmenujme Jaromíra Jágra, Jana Marka, Alexeje Jašina, Sergeje Fedorova, Linuse Omarka, Roberta Esche a nově třeba i Jiřího Hudlera. A samozřejmě spousta dalších...\nTěžko hledat mezi nejsilnějšími týmy některý, který by vyčníval a byl jasným adeptem na zisk titulu. Vždyť ani bookameři nemají úplně jasno. U dvou sázkových kanceláří se stále ještě dá vsázet na celkové umístění v KHL. Fortuna favorizuje bohatý klub Salavat Julajev Ufa, Unibet vypsal nižší kurz na AK Bars Kazaň.\n"Ruská liga je do jisté míry nevyzpytatelná, přestože v kvalitě celků jsou určité rozdíly. O titul může hrát Dinamo Moskva, Metalurg, Ufa či obhájce vítězství Kazaň." objasňuje hlavní bookamer Fortuny Michal Hanák.\nNa okruhu favoritů se shodne s bookmakery Unibetu. Jen pořadí podle kurzů mají sázkovky odlišné. Ale Michal Hanák upozorňuje: "Klidně se může zrodit překvapení. Vždyť vloni jasný vítěz základní části vypadl hned v prvním kole play-off."\nŘeč je o týmu, v němž válí Jaromír Jágr. Osmk v prvním ročníku KHL vyřadil lídra základní části Ufu. Podle kurzů ani letos není favoritem. Ale s kurzem 15:1 (Fortuna), respektive 18:1 (Unibet) může patřit k zástupu čekatelů na překvapení.\n"Roli černého koně by mohl plnit Petrohrad – Američan Esche, v obraně veteráni Kasparaitis se Zubovem a útočná vozba Jašin, Čajánek, Sušinskij, to zní velmi zajímavě," přidává další postřeh Hanák.\nMezi outsidery naopak patří trojice Jekatěrinburg, Chabarovsk a Viťaz Čechov, na jehož ledě loni tragicky zesnul hráč Omsku Alexandr Čerepanov. Unibet na vítězství Jekatěrinburgu i Čechova vypsal kurz dokonce až 1000:1.\nSkoro třicet českých hokejistů a hvězdy evropského i světového hokeje, mohou diváci vidět i doma u obrazovek. Práva na KHL totiž koupil kanál Nova Sport.\nNaživo by měl sportovní kanál v Česku a na Slovensku v sezoně odvysílat až 65 utkání základní části plus play-off. Což jsou dva zápasy týdně a jednou týdně je bude doplňovat půlhodinový magazín.\nTémata: Robert Esche, Rusko, Slovensko, Alexej Jašin, Jan Marek, Jaromír Jágr, Jaroslavl, Jiří Hudler, Kontinentální hokejová liga (KHL), Moskva, Petrohrad, soupiska


PALBA.CZ • Zobrazit téma - Argentinské těžké křižníky\nArgentinské těžké křižníky\nod jarl » 31/5/2015, 11:34\nV Jižní Americe mezi sebou soupeřily Argentina, Brazílie a Chile o pozici regionálního hegemona a vzájemná řevnivost se promítla i do jejich námořních programů. Jakmile se některá země pokusila získat převahu, zareagovali i její rivalové takovým způsobem, aby zůstal zachován status quo, což s povděkem kvitovali majitelé zahraničních loděnic, ale pro rozpočty těchto států představovalo maritimní zbrojení značnou zátěž. Nejsilnější flotu provozovala od konce 19. století Argentina, jejíž postavení v první dekádě 20. století ohrozila Brazílie objednávkou dreadnoughtů MINAS GERAIS a SÃO PAULO, ale v Buenos Aires zvedli hozenou rukavici a zadali stavbou jednotek třídy RIVADAVIA, načež další nákladné soupeření ukončilo vypuknutí první světové války.\nPo jejím skončení proběhla ve Washingtonu odzbrojovací konference určující poměr sil mezi flotilami vítězných mocností, což v r. 1923 iniciovalo svolání panamerické konference v Santiagu de Chile, kde se delegáti Argentiny, Brazílie a Chile pokusili stanovit horní limity pro svá loďstva a zakomponovat washingtonské principy do vlastních námořních programů. Bohužel rozpory mezi účastníky torpédovaly původní záměr a dohoda podepsána nebyla. V té době však veřejnost nelibě nesla zvyšování vojenských výdajů, což i v Latinské Americe vedlo k utlumení závodů ve zbrojení, takže v první polovině dvacátých let žádný ze zdejších rivalů nestavěl větší válečné lodě a vzájemný poměr sil zůstal zachován. To se nelíbilo argentinským admirálům, poukazujícím na fakt, že Brazílie od r. 1910 vlastnila dva lehké křižníky třídy BAHIA (výtlak 3100 tun, rychlost 26,5 uzlů, výzbroj 10 x 120 mm), kdežto argentinské námořnictvo se muselo spokojit s veterány z konce 19. století (poznámka číslo 1) reprezentovanými třídou Garibaldi a trojicí chráněných křižníků.\nJeden ze zakladatelů argentinského válečného námořnictva-William „Guillermo“ Brown s chotí\nArgentina onehdy prožívala éru ekonomického rozkvětu a podle výše národního produktu patřila mezi deset nejbohatších zemí světa, takže vláda usoudila, že doba, kdy námořnictvo muselo obracet každé peso skončila a 3. října 1926 schválil Kongres nový desetiletý program zahrnující kromě pomocných jednotek stavbu tří „washingtonských“ křižníků, šesti torpédoborců a stejného počtu ponorek. Na jeho realizaci uvolnili 75 miliónů zlatých pesos, což byla i pro nejmovitější jihoamerický stát obrovská částka, a třebaže byla rozpočítána na deset let, ambiciózní plán se podařilo realizovat pouze částečně.\nNejnákladnější položku představovala stavba tří křižníků, a jelikož domácí loděnice nedokázaly realizovat větší jednotky, svedli o tuto sumu zákulisní bitvu průmyslníci z Francie, Japonska, Itálie, USA a Velké Británie. Washingtonská konference stanovila pro tento typ válečných lodí maximální výtlak 10 000 tun a ráže děl nesměla přesáhnout 203 mm, ale teprve po londýnské konferenci v r. 1930 se křižníky začaly dělit na lehké (děla ráže do 155 mm) a těžké (do 203 mm). Za největší favority vyhlášeného konkurzu se považovaly britské a americké firmy, ale vítězem vyhlásili italské loděnice Odero a Orlando (2). Ať už výběr ovlivnila výsledná cena, či Argentinci zohlednili dobré zkušenosti s provozem na Apeninském poloostrově postavených křižníků třídy GARIBALDI, jejich volba odborníky překvapila.\nBohužel tyto křižníky se nikdy netěšily většímu zájmu publicistů zabývajícími se maritimní tématikou, a protože se nedochovala ani originální technická dokumentace, víme toho o nich poměrně málo. Na realizaci všech plánovaných jednotek se nenašly peníze, takže stavbu třetí odložili na neurčito (3). Kontrakt ve výši 2,348 miliónů liber šterlinků podepsali 5. května 1927 a už 12. října t. r. založili v Sestri Ponente (předměstí Janova) kýl křižníku ALMIRANTE BROWN a 29. listopadu v Livornu začala i stavba sesterského VEINTICINCO DE MAYO (4). Argentinci používají před jmény válečných lodí zkratku ARA (Armada de la Repúblika Argentina) a jejich těžké křižníky nesly i označení „C-1“ a „C-2“.\nSlavnostní spuštění na vodu proběhlo 11. srpna 1929, respektive 28. září 1929, ale zákazníkovi oba „cruceros“ předali teprve v červenci 1931. Důvodem nebyla liknavá práce loděnic, ale zpoždění nasmlouvaných splátek; ano ani Argentině se nevyhnula Velká hospodářská krize (v r. 1930 se vývoz propadl o 40 %), rdousící světovou ekonomiku, takže peněz ve státní pokladně citelně ubylo.\nLodě zkonstruoval inženýr Luigi Orlando. Za vzor si vzal těžký křižník TRENTO (5), realizovaný v jeho loděnici, jehož projekt upravil podle argentinských specifikací a výsledkem byly jednotky o standardním výtlaku 6800 tun a plném 9000 tun. Délka trupu mezi svislicemi dosahovala 162,9 m, na čáře ponoru 165,6 m a největší délka činila 170,8 m, přičemž maximální šířka byla 18,82 m a ponor při plném zatížení 4,95 m. Jednalo se o elegantní lodě s kliprovou přídí a nízkou siluetou; předo-a zadolodí bylo zřetelně vyvýšené a nejnápadnější prvky představovaly mohutný komín, dělové věže a výrazná trojpodlažní přední nástavba s navigačním můstkem a velitelskou věží.\nPoblíž menší zadní nástavby čněl k nebi masivní trojnožkový bojový stožár s výložníkem a další stožár umístili mezi předním můstkem a komínem. Ve středolodí visely na jeřábech dva čluny pohotově připravené ke spuštění, a další čtyři veslice a motorové lodice spočívaly na rostrech. Při bližším pohledu vynikl i katapult a čtyři reflektory a na přídi spočívaly tři kotvy systému Hall ovládané elektrickými navijáky. Vrchní palubu pokryli dřevem a spojení s velitelstvím zajišťovala radiostanice.\nSchéma pancéřování bez horního bočního pásu\nPancéřování vycházelo z vzorového křižníku TRENTO, ale vzhledem k menším rozměrům argentinských jednotek je museli přiměřeně zeslabit. Základ představoval 70 mm silný boční pás chránící životně důležité prostory tj. muniční sklady, kotelny a strojovny, jehož šířka byla 2,6 m (pod hladinou 0,6 m) a délka 108,5 m. Na úrovni barbet přední a zadní dělové věže jej ukončovaly přepážky o tloušťce 40 - 60 mm, ale nad ním se táhl další pás o stejné délce, jehož síla byla 25 mm (6). Pancéřová paluba dosahovala tloušťky 25,4 mm. Velitelskou věž, komunikační rouru i systém řízení palby kryly 65mm pancíře, zatímco dělové věže chránily ze všech stran pláty silné 50,8 mm. Pancéřovaní bylo propočítáno, aby odolalo palbě lehkých křižníků a systém pasivní ochrany doplňovalo rozčlenění trupu na řadu samostatných sekcí, dvojité dno a dvojité boky.\nPůvodně požadovali Argentinci silnou primární výzbroj složenou z devíti děl atypické ráže 190 mm, o délce hlavně 52 ráží, umístěných ve třech třídělových věžích, ale záhy vyšlo najevo, že by to znamenalo přílišnou zátěž pro konstrukci trupu, takže se museli spokojit se šesti kusy. O těchto zbraních toho mnoho nevíme, což dává prostor pro různé domněnky (7). Vyrobila je zbrojovka Odero -Terni a s velkou pravděpodobností šlo o vylepšený model použitý na britských těžkých křižnících třídy HAWKINS. Protipancéřové granáty vážily 90,9 kg, úsťová rychlost byla 959 m/s a dostřel při maximální elevaci 45stupňů dosahoval 27 300 m. Palebný odměr činil 300 stupňů a kadence 3,2 výstřelů za minutu. Všechny věže umístili v podélné lodní ose - dvě v předolodí v tzv superpozici a jednu v zadolodí - a měly hydraulické ovládání.\nDěla ráže 190 mm při maximální elevaci\nSekundární výzbroj pravděpodobně tvořilo šest dvouhlavňovch kompletů s kanóny ráže 102 mm o délce hlavně 45 ráží (8), umístěných ve středolodí podél boků. Jednalo se o systém Schneider-Armstrong, na nějž zakoupila licenci italská společnost Ansaldo. Úsťová rychlost dosahovala 850 m/s a projektily vážily 13,74 kg. Rychlost palby činila sedm výstřelů za minutu a maximální dostřel byl 15 000 m. Tato děla sloužila nejenom k odrážení útoků torpédoborců, ale díky 80stupňůvé elevaci je mohli použít i k palbě na vzdušné cíle. Pomocnou protiletadlovou výzbroj představovalo šest kanónů ráže 40 mm; jednalo se o licenčně vyráběné britské „pom-pomy“ označované jako systém Vickers-Terni. Hmotnost projektilu činila 1,32 kg a teoretická rychlost palby byla 200 ran za minutu (v reálu mnohem méně). Úsťová rychlost dosahovala 610 m/s a výškový dostřel při 80stupňové elevaci přesahoval 4000 m.\nNezapomnělo se ani na torpédovou výzbroj a křižníky nesly dva boční nadhladinové trojité vrhače o průměru 533 mm, usazené uvnitř trupu v prostoru mezi komínem a zadním stožárem, což znamená, že před použitím musela obsluha nejprve otevřít střílny a vysunout torpédové aparáty umístěné na speciálních kolejnicích. Torpéda byla italské provenience a označovala se jako typ W 250; bojová hlavice obsahovala 250 kg trhaviny a jejich dosah při 42uzlové rychlosti činil 4000 m, zatímco při rychlosti 24 uzlů narostl na 10 000 m.\nTehdejší křižníky běžně nosily průzkumné letouny a ani argentinské jednotky nepředstavovaly výjimku, jelikož dostaly dvojici amerických strojů Vough O2U-1A Corsair uložených v krytém hangáru. Tento dvoumístný jednomotorový letoun dosahoval rychlosti 207 km/ h a nesl dva kulomety ráže 7,62 mm. Ke startu sloužil pneumatický katapult typu Gagnotto v předolodí a k manipulaci s letouny používali jeřáb. Brzy se však ukázalo, že místo pro katapult nezvolili optimálně, jelikož k vzletu připravený stroj omezoval palebné sektory předních dělových věží a za horšího počasí jej zalévala voda.\nHydroplán Vough O2U-1A Corsai\nStanoviště řízení palby primární artilerie bylo na předním stožáru (druhé na stropě velitelské věže) a obě disponovala dálkoměrem s optickou základnou 5 m. V případě potřeby mohlo převzít řízení palby 190mm kanónů záložní stanoviště na zadní nástavbě (normálně sloužilo k zaměřovaní sekundárních zbraní) a vlastní dálkoměry měly i dělové věže. Na základě zkušeností z druhé světové války můžeme konstatovat, že systém vedení palby na italských těžkých křižnících nebyl efektivní, jelikož salvy měly velký rozptyl, a stejný handicap můžeme předpokládat i u argentinských jednotek, tím spíše, že každá dělová věž se nalézala v odlišné vzdálenosti od čáry ponoru.\nV muničních skladech převáželi 720 granátů ráže 190 mm (dvou typů), které k dělům dodávaly korečkové dopravníky, a jelikož se očekávalo, že v případě konfliktu s Brazílií, se křižníky budou plavit v teplé oblasti kolem obratníku kozoroha, vybavili je chladícími systémy. Počet projektilů pro sekundární a terciální artilerii není znám, ale pro každou torpédovou „rouru“ vezli jednoho záložního „úhoře“.\nTurbína křižníku Veinticinco de Mayo\nArgentinci požadovali dosažení co největší rychlosti, což se promítlo i do konstrukce trupu. Pohonnou jednotku tvořily dvě parní turbíny systému Parsons s pracovním tlakem 21 atmosfér, otáčejícími dvojicí lodních vrtulí o průmětu 4,06 m. Páru vyrábělo šest tříválcových vodotrubných kotlů typu Yarrow (plus jeden pomocný), usazených ve třech kotelnách. Celkový výkon dosahoval 85 000 koňských sil, což postačovalo k vyvinutí rychlosti 32 uzlů, ale při zkušební plavbě dosáhl VEINTICINCO DE MAYO při posíleném tahu výkonu 116 000 koní a krátkodobé rychlosti 33,5 uzlů (9). Tyto hodnoty nebylo možné za běžného provozu zopakovat, a v praxi se ukázalo, že pohonná soustava trpí častými poruchami, takže reálně dosažitelná rychlost byla nižší než oněch tabulkových 32 uzlů. Normální zásobu paliva tvořilo 1800 tun topného oleje převáženého částečně v prostorách dvojitého boku a částečně ve dvou samostatných tancích, jíž bylo možné zvýšit na 2300 tun. Nejčastější udávaná doplavba při ekonomické rychlosti čtrnácti uzlů je 8030 námořních mil.\nPůvodní posádku tvořilo 600 mužů, ale později začal počet lidí potřebných na palubách těchto lodí stoupat a v závěru kariéry již nesly téměř 800člené posádky. Velitel a důstojníci bydleli na zádí, poddůstojníci měli kajuty v přední části a námořníci si zavěšovali spací hamaky v nejrůznějších prostorách předo- a středolodí. V té době už bylo o posádky válečných lodí dobře postaráno; lednice umožňovaly dlouhodobě uchovávat potraviny v poživatelném stavu, lodní lékař disponoval zásobou léčiv a námořníci využívali i prádelny a koupelny.\nZnak argentinského válečného námořnictva\nZařazením popisovaných jednotek získalo argentinské válečné námořnictvo lodě s přednostmi i slabinami italské konstrukční školy. Nesly silnou výzbroj a dosahovaly vysoké rychlosti, což bylo vykoupeno slabšími pancíři a odlehčenou konstrukcí trupu. Navíc se kvůli nízko umístěnému metacentru a přetížení těžkými kanóny vyznačovaly špatnou boční stabilitou a za bouře se voda přelévala přes předolodí, což bylo na pováženou, jelikož se měly plavit na neklidném jižním Atlantiku proslulém oblastmi „řvoucích čtyřicítek“ a „zuřících padesátek“. Ve světovém měřítku se jednalo o podprůměrné jednotky, které by v souboji se standardními těžkými křižníky neobstály, jenomže v Latinské Americe neměly konkurenci a s konečnou platností vychýlily misku vah ve prospěch Argentiny a zajistily jí převahu nad odvěkými rivaly (10).\nPředpokládalo se, že budou doprovázet bitevní lodě třídy RIVADAVIA, které v letech 1924 až 1926 prošly v USA modernizací, ale mohly plnit i širokou škálu dalších úkolů jako doprovázení konvojů, narušování nepřátelské námořní přepravy, ostřelování pobřeží a v neposlední řadě se hodily k prezentaci argentinské modrobílé vlajky s inckým sluncem v zahraničí. Jejich kvality vyniknou v porovnání s regionální konkurencí, jelikož Brazílie i ve třicátých letech spoléhala na starší lehké křižníky třídy BAHIA a chilské námořnictvo se muselo spokojit s vysloužilci s přelomu 19. a 20. století, jakými byl kupř O´HIGGINS. Jejich konstrukce vzbudila zájem až v daleké Číně a Čankajškova vláda jednala s britskou loděnicí Vickers o stavbě podobné jednotky, na kterou však „nenasyslila“ peníze.\nPo předání zákazníkovi se křižníky pod velením námořních kapitánů L. Scaassa a L. Orlandiniho vydaly 27. července 1931 na dlouhou plavbu do Argentiny, ale cestou se musely zastavit v Gibraltaru, kde posádky provedly opravy pohonného ústrojí, takže do vlasti dorazily až 15. září. Obě jednotky, společně s chráněným křižníkem BUENOS AIRES, vytvořily Křižníkovou divizi a ALMIRANTE BROWN se stal její vlajkovou lodí. Slavností zařazení do válečného námořnictva se stalo významnou společenskou událostí, takže na VEINTICINCO DE MAYO 26. září zavítal i argentinský prezident.\nV následujících několika letech většinou kotvily na hlavní námořní základně Puerto Belgrano poblíž Bahía Blanca. Posádky prováděly cvičné plavby, ale lodě zůstávaly v domácích vodách, takže jediným zpestřením nudné služby se 25. května 1934 stala jejich účast na oslavách státního svátku v Comodoro Rivadavia a v říjnu t. r. konaná slavnost v Buenos Aires. Důvodem byl nedostatek financí, takže provozně nákladné křižníky nepodnikaly žádné delší mise. Teprve v červnu 1935 se na palubu VEINTICINCO DE MAYO nalodil ministr zahraničí J. Macedo Soares a křižník pod velením námořního kapitána P. Quihillata odplul do Rio de Janeira, kde posádka Brazilcům jako dar od argentinského lidu předala speciálně zhotovenou sochu (pomník?) a 27. června zvedli kotvy a vrátili se do Puerto Belgrana.\nVeinticinco de Mayo v původní podobě\nNásledujícího roku se VEINTICINCO DE MAYO ocitl v zóně bojových operací. Ne, Buenos Aires nikomu nevyhlásilo nepřátelství, ale námořní kapitán M. Fereyra dostal rozkaz chránit civilisty (11) ve Španělsku, kde zuřila občanská válka. Křižník 22. srpna zakotvil v Alicante kontrolované republikány a během několika měsíců dopravil do bezpečí 251 uprchlíků. Válečné lodě dohlížející na dodržování zbrojního embarga vyhlášeného Společností národů, se stávaly cílem ataků obou stran a nejznámějším z těchto incidentů je nálet provedený republikány 29. května 1937 na německou kapesní bitevní loď DEUTSCHLAND. Namále měl i VEINTICINCO DE MAYO; v říjnu 1936 připlula do Alicante sovětská nákladní loď KURSK s dodávkou válečného materiálu, načež na přístav zaútočila nacionalistická letadla a argentinský křižník proti nim zahájil palbu z lehkých děl. Žádná puma jej nezasáhla, ale vláda se přesto v listopadu rozhodla VEINTICINCO DE MAYO nahradit torpédoborcem TUCUMAN, tudíž neklidné španělské vody opustil a 14. prosince 1936 se vrátil do vlasti (12).\nPočátkem roku 1937 sesterské křižníky doprovázené menšími jednotkami navštívily Valparaiso a Callao, kde si je se závistí prohlédli chilští a peruánští námořníci, a při zpáteční plavbě se zastavily v Punta Arenas. Po návratu se staly ozdobou námořní přehlídky v Mar del Plata a pak se vydaly do Rio de Janeira, přičemž ALMIRANTE BROWN vzal v Montevideu na palubu vysoce postaveného preláta Copelleho, jenž se vracel z Říma, kde mu papež udělil kardinálský klobouk.\nTéhož roku argentinské námořní letectvo zakoupilo ve Spojených státech stroje Grumman JF-2 Duck, s nimiž se mj. počítalo jako s náhradou zastaralých hydroplánů na těžkých křižnících. Nové letouny se však nevešly do palubního hangáru, takže je musely převážet na katapultech, což přinášelo řadu problémů, jež se podařilo odstranit teprve po několika letech.\nAlmirante Brown po modernizaci\nTaké v následujícím roce prováděly reprezentativní plavby. ALMIRANTE BROWN pod velením námořního kapitána F. Renta připlul 21. listopadu do Valparaisa, kde se nalodil argentinský ministr zahraničí, načež křižník zamířil do Peru, které hostilo 7. konferenci ministrů zahraničí a pak se vrátil do Puerta Belgrana. Sesterská jednotka se v Montevideu účastnila slavnostní inaugurace uruguayského prezidenta a následně se oba křižníky předvedly veřejnosti na přehlídce v Buenos Aires a poté se účastnily námořních manévrů. K vzrušující události došlo 30. května 1939 poblíž Puerto Madryn, kde došlo vinou pilota R. Ezcurra při dosedávání na hladinu k poškození palubního hydroplánu na VEINTICINCO DE MAYO, ale stroj se podařilo zachránit.\nO rok později vypukla druhá světová válka. Relativně moderní a dobře vyvážená argentinská marína zaujímala co do počtu osmé místo na světě. Čítala dvě bitevní lodě, dva těžké a jeden lehký křižník, čtyři pobřežní obrněnce, šestnáct torpédoborců, tři ponorky a desítky menších plavidel, takže na jižní polokouli neměla rovnocenného soupeře a pro oba válčící bloky by představovala cenného spojence. Velký vliv na argentinské politické scéně měli potomci německých emigrantů, ale většina zemědělského exportu směřovala do Británie, takže Buenos Aires zvolilo vyčkávací taktiku a vyhlásilo neutralitu. O tom, že válka se nevyhne ani oblasti jižního Atlantiku, se přesvědčili v prosinci 1939, kdy v Montevideu zakotvila kapesní bitevní loď ADMIRAL GRAF SPEE poškozená Brity v bitvě u ústí La Platy a celý svět několik dní se zatajeným dechem sledoval dramatické vyjednávání zakončené samopotopením německého korzára, jehož posádka našla útočiště v Argentině.\nKřižníková divize nyní většinou kotvila v Puerto Belgrano a věnovala se nácviku bojové připravenosti, ale křižníky občas zavítaly do sousedních zemí. VEINTICINCO DE MAYO se v lednu 1940 vydal do Montevidea, ale prestižnější misi podnikl v říjnu 1942, kdy reprezentoval Argentinu při oslavách stého výročí smrti významné chilské osobnosti - Bernarda O´Higginse, přičemž se námořní kapitán C. Sciurano a jeho muži stali čestnými hosty města Valparaiso.\nTou dobou vrcholila bitva o Atlantik a i argentinské obchodní lodě se stávaly cílem ataků německých podmořských člunů. Nejprve v květnu 1940 potopila U 37 parník URUGUAY, přičemž zahynulo patnáct osob, a v r. 1942 následovaly útoky na lodě VIKTORIA a RIO -TERSERO, což si vyžádalo pět obětí na životech. Je zajímavé, že zatímco Brazilci reagovali na podobné incidenty vyhlášením války, Argentinci zachovali neutralitu a dokonce s Berlínem vedli neúspěšná jednání o nákupu ponorek. Nepodařilo se naplnit ani žádný z ambiciózních námořních plánů (13) přijatých v letech 1941 a 1943 a sympatiemi k mocnostem Osy si Buenos Aires zabouchlo dveře k americkým dodávkám v rámci proslulého „Zákona o půjčce a pronájmu“, kterých naopak hojně využívala Brazílie bojující proti mocnostem Osy na moři i na souši.\nNamísto získání nových jednotek museli argentinští admirálové odepsat moderní torpédoborec, za nějž si loděnice Vickers před několika lety naúčtovala 350 000 liber šterlinků. Námořnictvo pořádalo manévry, kterých se účastnil i ALMIRANTE BROWN, jemuž velel námořní kapitán A. Fernandez. Bohužel 3. října 1941 se snesla mlha a křižník v 16:26 narazil do boku torpédoborce CORRIENTES; příď zůstala zaklíněná v trupu těžce poškozené lodě, načež Fernandez nařídil strojovně přejít na zpětný chod a spustit motorový člun.\nJenomže v 16:40 se z mlhy vynořila bitevní loď MORENO (?) jako bohyně pomsty a rychlostí deseti uzlů udeřila do pravého boku křižníku poblíž zadní dělové věže. Náraz monstra o výtlaku 28 000 tun uvolnil zaklíněnou příď, načež se de facto přepůlený torpédoborec ztratil v mlze a 54 mil severovýchodně od Mar del Plata zmizel pod hladinou, kam stáhl osm námořníků. Zbytek posádky zachránila bitevní loď RIVADAVIA, ale přes veškerou péči zemřelo dalších šest mužů, čímž se počet obětí zvýšil na čtrnáct. Při kolizi utrpěl vážné škody i ALMIRANTE BROWN, ale díky úsilí posádky se dovlekl do Puerta Belgrana, kde jej tři měsíce opravovali v suchém doku.\nPotápějící se torpédoborec Corrientes\nV letech 1943 a 1944 prodělaly popisované křižníky jedinou větší přestavbu ve své dlouhé kariéře. Argentinci získali výkonné britské katapulty typu Ransome & Rapier, které dokázaly udělit startujícímu Grummanu rychlost 105 km/h a umístili je ve středolodí v prostoru za komínem, zatímco zařízení italské provenience odmontovali. Zároveň přebudovali hangár na ubytovnu pro posádku a zmenšili zadní stožár a posunuli jej o několik metrů dozadu, aby na jeho původním stanovišti usadili otočný jeřáb sloužící ke zvedání hydroplánu z mořské hladiny a manipulaci s lodními čluny. Rovněž došlo ke zvýšení komínu a přední stožár dostal novou čnělku. Přestavba výrazně pozměnila siluety obou plavidel, ale bohužel i zhoršila jejich nautické vlastnosti a z této doby pochází nejvíc svědectví a vodě přelévající se za špatného počasí přes předolodí a zaplavující námořnické kóje. V té době prošla generálkou i výzbroj a pohonná jednotka, takže přinejmenším VEINTICINCO DE MAYO dokázal vyvinout původní rychlost 32 uzlů.\nModernizované křižníky prováděly běžnou službu zahrnující námořní manévry a účast na oslavách argentinských svátků, ale velení je nyní drželo v domácích vodách. Tou dobou už téměř všechny latinskoamerické vlády vyhlásily nepřátelství zemím Osy, ale argentinský ministr zahraničí J. Perón trval na politice neutrality, což vyvolalo zlobu Spojenců, k jejichž uchlácholení Buenos Aires přerušilo 26. ledna 1944 diplomatické styky s Berlínem a Tokiem. Ani tato úlitba však nestačila. Argentina se pro Spojence stala vyvrhelem a USA prosadily její ekonomickou blokádu, načež do kouta zahnaná vláda vyhlásila 27. března 1945 Německu a Japonsku válku.\nJednalo se však pouze o formální opatření a Argentinci se na vítězství spojeneckého tábora nepodíleli. Sympatie k nacistickému Německu však v zemi nevyhasly, takže není divu, že tu později našli útočiště mnozí váleční zločinci jako kupř. A. Eichmann. Teprve v květnu 1945 zvedly ALMIRANTE BROWN a VEINTICINCO DE MAYO kotvy a vypluly na Atlantik pátrat po německých ponorkách, o nichž se předpokládalo, že se pokusí proplout kolem mysu Horn do Japonska. Třebaže se do pátrání zapojily i palubní hydroplány, žádné u-booty Argentinci neobjevili, ale ve zdejších přístavech později zakotvily ponorky U 530 a U 977 (14).\nSrovnání siluet argentinských těžkých křižníků před a po modernizaci\nV r. 1946 se křižníky nejprve ve Valparaisu zúčastnily inaugurace prezidenta G. Vidali a poté stejný ceremoniál prodělaly i v Buenos Aires; Perón zúročil svoji popularitu a 4. června se nastěhoval do Růžového paláce - tradičního sídla argentinských prezidentů. V následujících několika letech ALMIRANTE BROWN a VEINTICINCO DE MAYO pravidelně pendlovaly mezi základnami argentinského loďstva od Puerta Belgrano až po přístav Ushuaia na Ohňové zemi. Za zmínku stojí, že si Buenos Aires nárokovalo část Antarktidy (15) a v únoru (tj. koncem léta) 1947 zamířily křižníky k ledovému kontinentu, kde Argentinci provozovali stanice Decepción a Melchior, aby se v březnu k radosti posádek vrátily do klimaticky přívětivějšího Puerto Belgrana.\nTéhož roku došlo i k posílení protiletadlové výzbroje a lodě dostaly namísto původních „pom-pomů“ čtyři výkonnější dvouhlavňové (?) 40mm kanónové komplety Bofors (16) a později i britský navigační radar typ 268, dodaný firmou Marconi. Také došlo k obměně leteckého parku a křižníky nyní nesly létající čluny Supermarine Walrus.\nRutinní službu v r. 1949 zpestřila posádce ALMIRANTE BROWN daleká plavba do Severní Ameriky. Prezident Perón se i v době začínající studené války snažil spolupracovat s oběma tábory, a jeho populistická politika, vedoucí ke znárodňování majetku zahraničních společností, vyvolávala nelibost Washingtonu, a snad proto se ALMIRANTE BROWN pod velením námořního kapitána C. Garzoniho vydal v únoru na „plavbu dobré vůle“ do Spojených států amerických. Po mezipřistání na Trinidadu zakotvil v New Yorku a po osmi dnech se vydal na zpáteční plavbu, aby 29. března dosáhl domovských vod.\nV srpnu následujícího roku mohla ještě veřejnost v hlavním městě obdivovat ladnou siluetu ALMIRANTE BROWN při slavnosti konané k uctění stého výročí smrti argentinského národního hrdiny J. de San Martína, ale o rok později zakoupili v USA dva lehké křižníky třídy BROOKLYN, což odsunulo popisované veterány na vedlejší kolej. Oba se sice staly součástí 2. křižníkové divize, ale již v r. 1952 na ALMIRANTE BROWN redukovali posádku na minimum a odzbrojená loď nečinně kotvila v Puerto Belgrano a stejný osud potkal o tři roky později i sesterskou jednotku.\nMalba modernizovaného křižníku Almirante Brown\nZatímco do rezervy převedené lodě stály vyvázané u mola na hlavní námořní základně, chýlila se ke konci vláda autoritářského prezidenta Peróna. Země se během jeho druhého volebního období dostala do vážné hospodářské krize a exkomunikovaný prezident ztratil podporu nejen prostých obyvatel, ale i velení ozbrojených sil. Jako první se v červnu 1955 vzbouřilo námořnictvo, ale jednotky věrné Perónovy vzpouru potlačily. Odzbrojené a pohybu vlastní silou neschopné křižníky se bojů neúčastnily, ale přesto zatkli velitele ALMIRANTE BROWN - námořního kapitána A. Penase -, jenž měl být v Buenos Aires postaven před soud. V září toho roku však v zemi proběhl vojenský převrat a svržený prezident emigroval do Španělska.\nTeprve v r. 1956 je převedli do činné služby a začali využívat jako školní lodě. Křižníky dostaly další protiletadlové kanóny systému Bofors, které nahradily zastaralá 102mm děla, a znovu se účastnily námořních manévrů a přehlídek. Jejich reaktivace však neměla dlouhého trvání, neboť r. 1959 znovu přečkaly v rezervě a následně Argentinci odzbrojené a odstrojené křižníky vyřadili ze seznamu válečných lodí a rozhodli se je prodat do šrotu.\nNejvyšší cenu nabídla italská firma Societá Commerci de Trasimeno S. P . A., tudíž 2. března 1963 zahoukaly sirény vlečných remorkérů a vysloužilé křižníky se vydaly na poslední plavbu do země svého vzniku, aby jejich rozřezané trupy skončily v tamějších hutích. Takové tedy byly osudy možná nejoriginálnějších jednotek, které kdy pluly pod vlajkou argentinského válečného námořnictva.\nDélka: mezi svislicemi 162,9 m, na čáře ponoru 165,6 m, maximální 170,8 m.\nŠířka: 18,82 m.\nPonor: 4,95 m.\nVýtlak: standardní 6800 tun, plný 9000 tun.\nVýkon strojů: 85 000 koňských sil.\nRychlost 32 uzlů.\nPancéřování: hlavní pás 70 mm, horní pás 25 mm, přepážky 40 až 60 mm, dělové věže 50,8 mm, velitelská věž, komunikační roura a systém řízení palby 65 mm, paluba 25,4 mm.\nVýzbroj: 6 x 190 mm, 12 x 102 mm, 6 x 40 mm, 2 x trojitý torpédomet, 2 x hydroplán.\nPosádka. 600 mužů.\n(1) Konkrétně se jednalo o pancéřové křižníky GARIBALDI, SAN MARTIN, GENERAL BELGRANO a PUEYRREDON a chráněné křižníky BUENOS AIERES a NUEVE DE JULIO.\n(2) Obě společnosti se v r. 1929 staly součástí koncernu Odero Terni Orlando (O.T.O).\n(3) Teprve v r. 1935 objednali v Británii jako náhradu za 1 174 630 liber šterlinků lehký křižník LA ARGENTINA; výtlak 6500 tun, rychlost 30 uzlů, výzbroj 9 x 152 mm, 4 x 102 mm, 12 x 25 mm.\n(4) V argentinském námořnictvu se jedná o prestižní jména; admirál William „Guillermo“ Brown stál v čele zdejšího námořnictva během války za nezávislost a 25. květen je nejvýznamnější argentinský státní svátek připomínající tzv. květnovou revoluci.\n(5) Těžké křižníky TRENTO, TRIESTE a BOLZANO; výtlak 10 511 tun, rychlost 35 uzlů, výzbroj 8 x 203 mm, 16 x 100 mm, 4 x 40 mm.\n(6) Údaje o tomto pásu jsou z časopisu „Арсенал Коллекция“ a knihy „Все крейсера Второй Мировой“.\n(7) Např. se spekuluje, že se jednalo o zbraně zkonstruované původně pro italské křižníky, jejichž stavba byla zrušena v důsledku podpisu washingtonské smlouvy.\n(8) Často se uvádí (např. M. Sobański) děla ráže 100 mm, zkonstruovaná na bázi osvědčených „škodováckých“ lodních kanónů vzor 1910.\n(9) Tuto hodnotu uvádí „Морская Кампания“, ale také se udává pouze 32,5 uzlů.\n(10) Vlády obou zemí si toho byly dobře vědomy, ale nebyly schopné adekvátně zareagovat. Brazilci sice už v r. 1926 schválili stavbu jednoho „washingtonského křižníku“, pěti torpédoborců a stejného počtu ponorek, ale plán se nepodařilo uskutečnit a brazilské loďstvo před vypuknutím druhé světové války zařadilo do služby toliko čtyři ponorky a řadu menších plavidel. Větší snahu projevili Chilané, ale protože v době Velké hospodářské krize poklesla poptávka po ledku a mědi, chyběly jim peníze na stavbu nových jednotek. Teprve v r. 1935 vedli v Itálii jednání o koupi dvou lehkých křižníků, ale prostředky k jejich financování se ve státním rozpočtu nenašly. Proto zoufalí Chilané o dva roky později uvažovali o prodeji Velikonočního ostrova, ale tento plán se neuskutečnil, na čemž ztroskotal záměr postavit v Nizozemí dva těžké křižníky a realizaci lehkých křižníků zhatila okupace Nizozemí Německem.\n(11) Mnoho Argentinců bylo potomky španělských kolonistů a pozdějších vystěhovalců, takže měli ve Španělsku příbuzné a není divu, že jejich osud nebyl vládě lhostejný.\n(12) Argentinské válečné lodě dopravily do bezpečí 1491 osob stíhaných z politických důvodů (často se nalodily za dramatických okolností) a seznam uprchlíků zachráněných křižníkem VEINTICINCO DE MAYO nejde čtenář zde: http://www.histarmar.com.ar/InfHistoric ... 25Mayo.htm\n(13) První předpokládal získat do pěti let bitevní loď, 3 lehké křižníky, 4 torpédoborce, 6 ponorek a 20 torpédových člunů, kdežto druhý dokonce 2 letadlové lodě, 8 torpédoborců a 12 ponorek.\n(14) Existuje několik konspiračních teorií „vysvětlujících“ účel jejich plavby; ta nejhloupější a zároveň nejrozšířenější, tvrdí, že dopravily do bezpečí Adolfa Hitlera a Evu Braunovou.\n(15)Teprve v r. 1959 uzavřela Argentina a dalších jedenáct států Smlouvu o Antarktidě (dodnes jí podepsalo padesát zemí včetně České republiky), která veškeré územní nároky na tomto kontinentu zmrazila a Antarktida se stala demilitarizovaným světadílem, jehož území slouží pouze k vědeckému výzkum.\n(16)Sobański pokládá za pravděpodobnější, že je dostaly už během přestavby v letech 1943 a 1944.\nАрсенал Коллекция 5/2012.\nOkrety Wojenne 1/2006, 2/2006.\nВсе крейсера Второй Мировой. Vydala nakladatelství Яуза a Эксмо 2012.\nМорская Кампания 4/2008.\nКаторин Ю. Ф.: Крейсеры часть 2. Vydalo nakladatelství Галея-Принт 2008.\nМорская коллекция 5/1996.\nVálečné lodě (4); Druhá světová válka. Vydalo nakladatelství Naše vojsko 1993.\nШведе Е. Е.: Военные флоты 1928 - 1929 г. г.. Leningrad 1929.\nRe: Argentinské těžké křižníky\nod Martin Hessler » 1/6/2015, 08:18\nTakove zajimave hybridy na.pul cesty mezi lehkym a tezkym kriznikem. Nicmene vizualne velmi elegantni plavidla (jako vetsina italskych lodnich konstrukci). Nevim proc je v dobovych prehledech vedli coby "tezke" jednotky. Pripada mi to jako prani, ktere je otcem myslenky. Pro klasicky osmipalcovy kriznik by zrejme nepredstavovaly vazneho soupere, vetsine tehdejsich konstrukci by nestacily ani delostrelecky, ani pancerovou ochranou. Naopak mezi lehkymi jednotkami by excelovaly, podle mne i pres maly pocet del hlavni raze. Bohuzel, k delum je celkem malo udaju, nicmene projektily raze 190 mm jsou o dost tezsi nez 42kg strely 152mm del napr. britskych lehkych krizniku, a i dostrel by byl asi vetsi.\nAle v techto dimenzich Argentinci zrejme neuvazovali. Koneckoncu, pri vedeni klasicke kriznikove valky, ochrane obchodnich tras a nebo pri taktice "uder a zdrhni" by se mohly relativne male ciperne lodicky docela osvedcit.\nod Bublifuk » 1/6/2015, 13:47\nMartin Hessler píše: Nevim proc je v dobovych prehledech vedli coby "tezke" jednotky. Pripada mi to jako prani, ktere je otcem myslenky. Pro klasicky osmipalcovy kriznik by zrejme nepredstavovaly vazneho soupere, vetsine tehdejsich konstrukci by nestacily ani delostrelecky, ani pancerovou ochranou.\nProtože museli, ne? Vždyť to tam Jarl i píše, dle wash. dohod lehký křižník nesměl mít děla větší ráže, než 155mm. Argentinci měli 190mm = byly to těžké křižníky, jinak je ani nešlo označit. Navíc, když si jejich pancéřování porovnám s prvními britskými těžkými křižníky, tak to taky nebylo tak zlé, myslím. A jestli 6x203mm Exeteru a Yorcku, nebo 6x190mm argentinských křižníků, to zas takový rozdíl není. Ale hlavně - nic srovnatelného, co do kombinace rychlosti a výzbroje, nikdo v regionu neměl. A to už byl dostatečný důvod pro jejich stavbu - s "klasickými" osmipalcovými křižníky se ani neměly potkat.\nod jarl » 1/6/2015, 15:57\nPodle závěrů první londýnské konference patřily křižníky nesoucí děla ráže nad 155 mm mezi těžké, takže jsou do této kategorie řazeny i argentinské jednotky. Jinak Argentina v té době žádná omezení nepodepsala, takže si mohla teoreticky nechat postavit křižník nebo bitevní loď bez jakýchkoliv omezení a klasifikovat je podle vlastního uvážení. Její těžké křižníky pochopitelně nebyly koncipovány pro souboj s jednotkami plavícími se pod vlajkou některé námořní mocnosti, ale byly primárně určené k boji s chilskými a brazilskými křižníky, nad nimiž měly velkou převahu, což si zejména v Chile velmi dobře uvědomovali a jak píšu v poznámce č. 10 dokonce uvažovali o prodeji Velikonočního ostrova, aby si mohli pořídit srovnatelné křižníky.\nod Scrat » 1/6/2015, 19:00\njarl píše: ....Jinak Argentina v té době žádná omezení nepodepsala, takže si mohla teoreticky nechat postavit křižník nebo bitevní loď bez jakýchkoliv omezení a klasifikovat je podle vlastního uvážení....\nA nebyli jediní, Rusové (pardon Sověti) na obdobných plavidlech použili děla ráže 180 mm. Podle všeobecně uznávaného řazení se tedy jednalo též o těžké křižníky, oni sami je klasifikovali jako lehké. Jako těžké křižníky měly být v sovětském podání klasifikovány až superkřižníky třídy Kronštad (v podstatě nikdy nedokončený ekvivalent americké třídy Alaska). Ale jak uvádí jarl, jelikož Argentinci nebyli signatáři washingtonské ani londýnských námořních odzbrojovacích dohod mohli si víceméně postavit co chtěli a na co stačily rozpočty. A klasifikovat třeba jako motorovou ozbrojenou pramici.\nod Martin Hessler » 1/6/2015, 19:46\nMel jsem na mysli to, co pise "jarl" - Argentina v mezivalecnem obdobi zadnou namotni odzbrojovacu dohodu nepodepsala, takze si v ramci fiskalnich moznosti mohla stavet co chtela a rikat tomu jak ji napadlo. Coz ovsem az prilis casto cinili i signatari washingtonske smlouvy (viz prekracovani povolene tonaze prakticky u vsech lodstev, japonske konstrukce lehkych krizniku, u nichz se primo pri konstrukci pocitalo s vymenou vezi v barbetach /155 za 203 mm, coz de facto stiralo rozdil mezi lehkou a tezkou jednotkou) atd.\nSamozrejme mne nenapadlo, ze by se Argentina chtela pustit do namorni valky s USA ( u Britanie bych tim tak nemaval, jednou uz to zkusili ), ale srovnani s klasickymwashingtonskym kriznikem se jaksi samo nabizi. Vzdyt museli pociat s tim, ze ve snaze ziskat regionalni prevahu nektery ze statu ABC takove jednotky nekde ziska - t.j. koupi nebo si necha postavit.\nod Polarfox » 1/6/2015, 20:11\nZapomíná se, že "těžké" křižníky jsou zcela umělá kategorie a vůbec do první londýnské konference takové značení neexistovalo. Prostě to byl křižník a pokud byl nějak označován, tak dle standardů té či oné země (jako křižníky první/druhé třídy, případně dle užití atp.). Nad tím vším plaval "washingtonský křižník", což bylo takové obecné označení křižníků na horní hranici limitu (výtlakem i výzbrojí). Výraz "těžký křižník" se objevuje až po roce 1930, kdy byla v Londýně rodina křižníků rozdělena na podkategorie A a B, což ovšem opět automaticky neznamenalo použití tohoto výrazu, protože jednotlivé státy si je většinou 1) stále značily po svém a 2) se v oficiální komunikaci používala například právě kategorie A a B atp. Na těžké křižníky (CA, tj. značení do té doby vyhrazené přežívajícím pancéřovým křižníkům) své "washingtonské křižníky" přeznačili v USA v roce 1931, doposud byly vedeny v kategorii lehkých (CL). Tento americký výraz pak postupně prorostl do ostatních jazyků a víceméně nahradil dosavadní terminologii, takže se v podstatě zdá, že těžké křižníky byly vždy těžké křížníky, ale nikoli\nTakže bráno pohledem platným do roku 1930, tak argentinské křižníky byly prostě křižníky a každý si je v podstatě mohl označovat jak je libo. Pohledem platným od roku 1930 výše to byly křižníky kategorie A, tj. v pozdější terminologii těžké...ale to je jen lajna udělaná na papíře, ty jednotky by se měly posuzovat nezávisle a dle jejich účelu/soupeřů, případně velikosti. A Argentinci si je i tak stále mohli označovat jak chtěli.\nJinak Argentina si nemohla nechat postavit loď bez omezení, pokud by takováto loď byla stavěna v jurisdikci států signujících washingtonské/londýnské dohody. To by šlo pouze v nesignatářské zemi a kolik takových mělo potřebné kapacity? Prakticky skoro nikdo. Ostatně takový problém nastal krátce mezi lety 1936 (tj. druhou londýnskou konferencí) a začátkem Druhé světové války, kdy řada států (Chile, Turecko atp.) chtěla víceméně klasické těžké křižníky na horní hranici parametrů, ale Britové (a jiní signatáři) takový typ odmítala díky smluvním závazkům postavit. Jedinou možností by byla zprostředkovaná stavba přes zahraničního partnera/pobočku (jako např. Španělsko).\nA ani reakce regionálních rivalů, třeba v tomto případě Chile, nemusela nutně vyprodukovat typický washingtonský/těžký křižník. Vše se řídilo lokálními požadavky. Např. Chilané původně zvažovali stavbu velkého křižníku s děly ráže 203mm, slušně pancéřovaného, ale pomalého, jakýsi novodobý záblesk pancéřových křižníků, což bylo dáno předpokládaným konceptem střetu s argentinským loďstvem (s bitevními loděmi třídy Rivadavia a křížníky třídy Almirante Brown)...ale ty parametry se dále měnily a měnily, dle nových požadavků a mezinárodní situace, avšak již se neralizovaly.\nJinak ještě k těm argentinským lodím - cca v roce 1953 začali Argentinci uvažovat o pořízení letadlové lodě mimo jiné i ve vlastní režii, přičemž jednou možností byla konverze obchodní lodě a druhou právě křižníku třídy Almirante Brown. Jak víme, tak vše zůstalo jen u návrhů a nakonec byla zakoupena čistá LL ve Velké Británii.\nod jarl » 1/6/2015, 22:08\nPolarfox píše: Takže bráno pohledem platným do roku 1930, tak argentinské křižníky byly prostě křižníky a každý si je v podstatě mohl označovat jak je libo. Pohledem platným od roku 1930 výše to byly křižníky kategorie A, tj. v pozdější terminologii těžké...ale to je jen lajna udělaná na papíře, ty jednotky by se měly posuzovat nezávisle a dle jejich účelu/soupeřů, případně velikosti. A Argentinci si je i tak stále mohli označovat jak chtěli.\nArgentinci si s tím hlavu nelámali a označovali je jako "cruceros" (křižníky).\nPolarfox píše: Jinak Argentina si nemohla nechat postavit loď bez omezení, pokud by takováto loď byla stavěna v jurisdikci států signujících washingtonské/londýnské dohody. To by šlo pouze v nesignatářské zemi a kolik takových mělo potřebné kapacity? Prakticky skoro nikdo.\nU křižníků bych to tak tragicky neviděl. Ve třicátých letech by jejich stavbu zvládlo nejen Německo, ale i třeba Nizozemsko nebo Švédsko.\nod Polarfox » 2/6/2015, 08:30\njarl píše: U křižníků bych to tak tragicky neviděl. Ve třicátých letech by jejich stavbu zvládlo nejen Německo, ale i třeba Nizozemsko nebo Švédsko.\nNo možná větší problém, než si myslíš.\n1) Tradiční a největší výrobci se nacházeli v signatářských zemích (především VB, dále pak USA, Itálie atd.) a měli v tomto největší nabídku, zkušenosti a schopnosti. Nizozemsko a Švédsko se nikdy moc neorientovalo na export válečných lodí a těžko říci, zda-li se vůbec o nějaké zahraniční kontrakty ucházelo (ať již díky konkurenci či kapacitám). Dále tradiční výrobci/jejich mateřské země měly vždy v menších námořnictvech své lobby, poradce atp. a dle toho se orientovaly i obchody. Malé evropské státy žádný takový vliv neměly.\n2) Nebyly tu zkušenosti se stavbou obdobných plavidel, ale to by se počítám dalo překonat. Další otázkou jsou kapacity pro větší zahraniční objednávky, zvláště pokud jsou zároveň stavěny lodě pro modernizaci vlastního loďstva (ať již průběžnou či nárazovou).\n3) Pokud vezmeme čistě Německo - opět problém kapacit, kdy by dalo ještě hodně práce dostavět samotnou Kriegsmarine, natož stavět relativně velká plavidla nad rámec.\nV podstatě nejjednodušší, nejschůdnější a nejlogičtější bylo vždy zadat stavbu nějakému velkému státu/zavedenému výrobci a holt oželet nějaké představy o parametrech, pokud tento neustoupil ze svého postoje. Stejně to vždy bylo provázeno kolotočem smlouvání, protinabídek a vemlouvání o tom, co ten který stát potřebuje (či "potřebuje").\nod jarl » 15/7/2016, 12:08\nPolarfox píše: V podstatě nejjednodušší, nejschůdnější a nejlogičtější bylo vždy zadat stavbu nějakému velkému státu/zavedenému výrobci a holt oželet nějaké představy o parametrech, pokud tento neustoupil ze svého postoje. Stejně to vždy bylo provázeno kolotočem smlouvání, protinabídek a vemlouvání o tom, co ten který stát potřebuje (či "potřebuje").\nTo je samozřejmě pravda, ale pokud by se třeba Brazílie rozhodla jako reakci na stavbu argentinských těžkých křižníků objednat před r. 1935 v Německu nějakou variaci tamějších Panzerschiffe, tak by je dozajista dostali. Žádné mezistátní smlouvy by nikdo neporušil a o schopnosti tehdy nevytížených německých loděnic takové lodě stavět nikdo nepochyboval. Ani stavba klasických křižníků překračujících smluvně stanovené parametry v jiných státech nebyla nereálná. Třeba Švédové v r. 1936 uvažovali o stavbě 3 dobře pancéřovaných křižníků o výtlaku 8000 tun vyzbrojených 6 děly ráže 210 mm a dosahující rychlosti 29 uzlů, takže teoreticky mohli podobné (i o něco větší) lodě už dříve stavět i pro zahraniční zákazníky a neohlížet se na limity dohodnuté na konferencích ve Washingtonu a Londýně. V praxi by to určitě bylo složitější než objednat lodě dodržující předepsané parametry třeba v USA nebo Velké Británii, ale pokud by se zákazník rozhodl pro jinou alternativu, nemusel odejít s prázdnou.\nod Polarfox » 15/7/2016, 14:18\n1) Článek 170 Versailleské smlouvy - tj. zákaz vývozu zbrojního materiálu. Neboli imaginární brazilský kontrakt by měl utrum, i kdyby byl zájem a kapacity.\n2) Ani s tím zbytkem to není tak lehké. Musí být kapacity, zájem z obou stran, vhodný design atd. I zkušenosti se počítají, neboli šance u neprověřeného dodavatele jsou menší a je to krokem do neznáma. Ostatně třeba Švédové byli v tuto dobu částečně sami importéry námořních technologií - konec křižníkové linie (Tre Kronor) nese italský podpis.


V Kazani fanynky prý mohou dál počítat se svlékáním donaha | plejer.cz\nV Kazani fanynky prý mohou dál počítat se svlékáním donaha\nNeobvyklé dozvuky má v Rusku páteční zápas populárního fotbalového klubu Spartak Moskva v Kazani, metropoli autonomního Tatarstánu v Povolží. Vůbec nejde o dění na trávníku. Příznivkyně moskevského klubu Jekatěrina Stěpanovová si i za ostatní fanynky hlasitě stěžuje, že při kontrolách před vstupem na stadion musely před strážci zákona svléknout i spodní prádlo. Věc dohnala až k ministru vnitra a generálnímu prokurátorovi. Tatarstán se ale zavedeného postupu nehodlá vzdát. "Hosty z Moskvy" bude nadále vítat způsobem, který označuje za "režim přísné zdvořilosti".\n"Je mi upřímně líto všech děvčat, které netrvaly na své osobní důstojnosti a mlčky stáhly kalhotky," napsala na svém blogu Stěpanovová a věta obletěla média. Sama se prý s policisty hádala tak dlouho, až se na tribuny dostala. Musela samozřejmě strpět, že ji policista "špinavýma prackama" ohmatal tričko a šortky, "jako obvykle".


Výkup vraků Prštice nabízí Likvidace a výkup vozidel\nVýkup vraků Prštice\nVýkup vozidel k dalšímu provozu — vozidla pojízdná, lehce bouraná či momentálně nefunkční, která se ještě vyplatí opravit — zde vám nabídneme odtah zdarma, převzetí právní odpovědnosti a dle typu a stavu vašeho vozidla odměnu 4.000 až 80.000 Kč ihned na ruku. Vozidla vykupujeme po celé ČR a díky naší síti více než 135 odtahových vozů si přijedeme opravdu kamkoliv. Nikam s vozidlem nemusíte, na nic nemusíte čekat. Pro vozy si pouze jezdíme, např i sem Prštice (výkup vraků). Vykupujeme osobní auta, dodávky, nákladní auta.\nVýkup vozidel, která se již nevyplatí opravit a nebo o která by již nebyl zájem k následnému prodeji ale stále je u těchto aut poptávka po dílech. Výkup vraků Prštice. Tyto auta vykoupíme a nabídneme vám odměnu 500 – 40.000 Kč ihned na ruku + odtah zdarma a protokol o ekologické likvidaci vozidla, s kterým vozidlo odhlásíte. Platí pro osobní auta, dodávky, nákladní auta.\nNehodí-li se vaše auto ani k následnému prodeji, ani k výkupu na náhradní díly zbývá mu jen poslední varianta a tou je ekologická likvidace aut — zde vám nabídneme odtah zdarma + protokol o ekologické likvidaci vozu pro odhlášení a odměnu 0 – 500 Kč dle aktuálních výkupních cen železa v ČR. Výkup vraků Prštice. Nikam nemusíte - auto si sami zdarma vyzvedneme u vás doma. Nehodí-li se vaše vozidlo ani k následnému prodeji, ani k výkupu na náhradní díly zbývá mu jen poslední varianta a tou je ekologická likvidace vozidel — zde vám nabídneme odtah zdarma a protokol o ekologické likvidaci auta pro odhlášení a odměnu 0 – 500 Kč dle aktuálních výkupních cen železa v ČR. Nikam nemusíte, vozidlo si sami zdarma vyzvedneme u vás doma, např. Prštice (výkup vraků)


Hokejista Jan Kolář střelec nikdy nebude | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nHokejista Jan Kolář střelec nikdy nebude\nPěti zápasy pokračuje hokejová Tipsport extraliga. Mimo jiné nabídne v rámci 35. kola i souboj tradičních rivalů – hokejistů pražské Slavie a pardubického Eatonu.\n2:00 30. prosince 2010 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nPardubičtí hokejisté z letošních vzájemných soubojů vybojovali jediný bod. Doma prohráli 2:4, v O2 Aréně 4:5 po samostatných nájezdech. Vylepšit si bilanci hodlá také pardubický útočník Jan Kolář. Úvod sezóny sice zmeškal kvůli zranění, ze šestadvaceti odehraných zápasů se ovšem může pochlubit zajímavou bilancí.\nZaznamenal tři branky a na své konto si připsal sedmnáct asistencí. Je tradicí, že počet přihrávek bývá v jeho případě daleko vyšší nebo se jedná o specifickou záležitost právě probíhajícího mistrovského ročníku?\n„Je to tak, že těch gólů jsem vždycky dávala míň a snažím se víc ty šance vytvářet. Já nejsem střelec od přírody a mám to tam někde zakořeněné, že pokud pojedeme dva na jednoho, tak většinou nahrávám,“ říká devětadvacetiletý pardubický útočník. Jaké má odezvy na zajímavé statistiky?\n„Dost mi to trenéři vytýkají, ale mám to tam asi někde pod kůží a nejsem to tam odsud schopný dostat, ikdyž na tom pracuju.“ Jan Kolář má přitom rozhodně slušnou střelu. Nekonzultuje proto s ním současný kouč Východočechů Josef Jandač tuto bilanci?\n„Nejenom pan Jandač, ale všichni mí trenéři mě nabádají, abych víc střílel a myslím si, že i tak činím, že po těch letech snažení se to ale moc v těch statistikách neprojevuje,“ hořekuje Kolář.\nLetošní sezóna ale ještě zdaleka nekončí a možnost napravit statistiky má Jan Kolář už dnes v utkání proti Slavii. V dalších zápasech Třinec hostí Karlovy Vary, Vítkovice se utkají s brněnskou Kometou, Mladá Boleslav hraje s Libercem a České Budějovice se Zlínem.\nPavel Petr, Petr Kadeřábek Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nUjčíkovo kuriózní trestné střílení\nELH: Vítkovice si upevnily vedení, černá série Brna trvá\nHvězdná posila pro extraligu. Do Olomouce se z Bostonu vrací útočník Krejčí\nRodák ze Šternberka Krejčí odehrál během 15 sezon v základní části NHL 962 zápasů, vstřelil 215 branek a přidal 515 asistencí. V play-off nasbíral 124 bodů za 42 gólů a 82 asistencí ve 156 utkáních.