Poznámky pod čarou: Ekofilosofové: Richad Routley\nAustralský analytický filosof a logik Richard Routley (1935-1996) je někdy přímo považován za zakladatele (současné) environmentální etiky (článkem Is There a Need for a New, an Environmental Ethics?). Routley byl patrně svérázná osobnost, proslul mj. svou "obhajobou" kanibalismu a pro mne je důležitý i svými úvahami o neexistujících objektech. Teď chci ale zmínit jeho argument ve prospěch vnitřní hodnoty (VH) mimo-lidského života: (Parafráze) Představme si, že na světě zbyl pan Poslední Člověk a ten může stiskem tlačítka zničit celou planetu. Pokud platí, že mimo-lidské tvorstvo má pouze instrumentální hodnotu, pak zničení zbytku planety není morálně nesprávné. Naše intuice nám ale říká, že morálně nesprávné je. Tudíž pro většinu z nás je morální instrumentalismus nepřijatelný.\nRoutleyho argument pro vnitřní hodnotu je obzvlášť silný. Záhadou pro mne ale zatím je, proč řada filosofů z vnitřní hodnoty mimolidského tvorstva vyvozuje relativní hodnotu lidského života (člověk je podle nich jen jeden z živočišných druhů a etické závazky vůči lidem, individuálně či druhově, jsou stejné jako vůči nelidem). Vlasta V. upozorňuje na to, že Quentin Smith vyvozuje z teze o vnitřní hodnotě dokonce nihilismus. Moje vize světa je středověká: hierarchie stupňů bytí a tudíž i hierarchicky odstupňované vnitřní hodnoty (minerály, rostliny, živočichové, lidé).\nDnes jsem si splnil dávný sen: navštívil jsem Brdy, kolem kterých často jezdím, a vyjel na vrch Praha (862 m.n.m.), který vidím z hartmanického kopce Hamižná (asi 60 km vzdušnou čarou). Plně sdílím Naessovu fascinaci divočinou, i když v Brdech je divočina zároveň prolnuta pozůstatky po vojenské činnosti.\nVystavil Daniel D. Novotný v 20:56\nVlastimil Vohánka 12. dubna 2010 10:17\nQuentin je take hierarchista; ve svem clanku rika, ze pokud je neco nekonecne hodnotneho, pak je jedno, co delame, i kdyz ruzne veci maji ruznou hodnotu. Smith je vsak spis zkusmy nez silne presvedceny moralni nihilista. Uvedomuje si, ze jeho argument ma diry.\nPeter 12. dubna 2010 23:01\nJaký vidíte rozdíl mezi instrumentální a vnitřní hodnotou? Myslím, že bych něčemu mohl přiznávat vnitřní hodnotu, tak to vždy musí mít nějakou hodnotu pro mě - přinejmenším v tom smyslu, že je to hodnotou pro mou přirozenost, že jsem tak ustrojen, aby ve mně daná hodnota rezonovala. To ale přece neznamená, že by (pro mne) mou smrtí pomíjely důvody k zachovávání dané věci (což by bylo čistě instrumentální) - "normální" hodnoty přece fungují tak, že se za svého života pokouším zajistit, aby byly zachovány i po mé smrti. Čistě instrumentální hodnoty jsou jen menší částí mých hodnot.\nNěco jiného by bylo, kdybychom měli tomu poslednímu člověku čestně říct, zda je morálně oprávněné ten knoflík nestisknout i z JEHO hlediska, pro něj. Odpověď závisí na tom, kolik toho daný člověk má společného s námi - tedy na jeho přirozenosti.\nDaniel Dominik Novotný 13. dubna 2010 22:02\nAhoj Mirku: Vnitřní hodnota je ta, která je nezávislá na mně (ať už individuálně či druhově). Myslím, že snaha "zachovat hodnoty" i po mé smrti poukazuje na jejich neinstrumentalitu.\nVlastimil Vohánka 14. dubna 2010 9:26\nQ. Smith, Ethical and religious thought in analytical philosophy of language, 1997, Yale, podobne argumentuje, ze i kdyby zadny organismus a mysl nikdy neexistovala, (relativne) prazdny vesmir (veskrze vakuozni) by mel mensi hodnotu, nez vesmir s hvezdami. (V clanku z roku 2003 vsak ale rika, ze pokud by oba vesmiry byly nekonecne, mely by hodnotu stejnou.)\nPeter 14. dubna 2010 15:41\nMyslím, že je vždy potřeba ptát se, hodnotou pro koho by to bylo: může být vesmír hodnotou pro sebe? Podle mě ne. Jak chápat "nezávislost na mě"? Je to, co vnímám jako hodnotu, protože jsem k takovému chápání přirozeně ustrojen, na mě závislé nebo nezávislé? Souhlasil bych ovšem s dělením instrumentálních a neinstrumentálních hodnot podle toho, jestli je pro mě podstatné, zda tyto hodnoty (přesněji řečeno: obsah této hodnoty, to, co tuto hodnotu nese) přetrvaly i po mé smrti. Pokud to pro mě (z hlediska mé přirozenosti, tj. "objektivně", tj. nemýlím-li se) podstatné není, půjde o hodnotu instrumentální.\nMožná by to šlo nadefinovat i nějak virtuálně, jen jako možné světy (kondiciality): tedy zda je kondiciálně představitelná - jako možný svět - nějaká bytost, pro kterou ten daný stav bude hodnotou. tady by se ale už mohly myslím dostat hodnoty proti sobě - ve smyslu, co "objektivně" považovat za hodnotnější.\nVlastimil Vohánka 15. dubna 2010 8:52\n"může být vesmír hodnotou pro sebe? Podle mě ne."\nPeter 15. dubna 2010 23:37\nprotože hodnotou pro sebe může být jen to, co je schopno samo sebe jako hodnotu vnímat, či odlišit mezi dvěma svými stavy (bytí a nebytí, aspoˇn) a dát jednomu přednost. Ale máš pravdu, trochu jsem se unáhlil, v některých panteistických koncepcích nebo v hypotéze Gaia by v tomto smyslu byl vesmírem hodnotou sám pro sebe.\nVlastimil Vohánka 16. dubna 2010 11:38\nProc je kazda hodnota "hodnotou pro sebe"?\nPeter 16. dubna 2010 19:29\nPřesněji hodnotou pro někoho, např. pro sebe. Ten pojem "hodnota" sám odkazuje k hodnocení, a hodnotit může vždy jen někdo (řekněme osoba, vědomí, něco vnímajícího apod.).\nVlastimil Vohánka 19. dubna 2010 14:16\nEtymologicka zduvodneni na me nikdy dojem nedelala. Podobne by se mohlo rici, ze deus, je od dare/davat. Ergo, netvorici buh je absurdni. Filosof se ale neutika ke slovniku jako k posledni instanci.\nVlastimil Vohánka 19. dubna 2010 14:20\nNavic se to da obratit hodnota odkazuje k hodnoceni, a hodnoceni odkazuje k hodnote -- ktera treba muze byt zcela nezavisla na existenci jakehokoli hodnoticiho.\nPeter 20. dubna 2010 22:59\nNo, ale hodnoty jsou přece různé, musím je nějak porovnávat. Základní otázka: proč vlastně něco označuju jako hodnotu, respektive jako větší hodnotu než něco jiného? Pokud by takové hodnocení mělo být objektivní, muselo by odpovídat přirozenosti všech tvorů, kteří hodnotí (třeba jen pudovým výběrem). Tj., muselo by platit, že by tito tvorové v hypotetické situaci, kdyby znali (zase: třeba jen pudově!) všechny pro ně relevantní důsledky svých činů, zvolili právě toto pořadí hodnot, dali by přednost právě této hodnotě před jinou.\nPokud by tohle platilo, každá rozumová a možná i jen vnímající bytost by použít při porovnávání hodnot kritérium založené na míře bytí: že by se hodnota objektivně odvíjela od toho, jakou má co míru bytí: že by tedy zvíře samo mělo dát ze své přirozenosti přednost člověku jako své větší hodnotě než si je samo sobě. Pak bych ale musel dát přednost komplexnějšímu bytí někoho jiného (třeba s mými úrovněmi bytí + nějakou další úrovní X) před svou vlastní existencí. To by bylo možné pouze v tom případě, pokud bych při znalosti všech důsledků takové řešení sám pro sebe vnímal jako nejlepší - tedy pokud by to zajišťoval řád světa,který by všechna dobra slaďoval. To není vyloučené, ale musí se to nějak dokazovat, pokud bychom chtěli takový typ objektivity hodnot tvrdit.\nV obou případech musí řád světa zaručovat sladění všech hodnot a tedy to, že nikdo nemůže být sledováním objektivní hodnoty poškozen.\nVlastimil Vohánka 21. dubna 2010 8:42\n"Pokud by takové hodnocení mělo být objektivní, muselo by odpovídat přirozenosti všech tvorů, kteří hodnotí ..."\nProc ne prirozenosti toho, co je hodnoceno?\n"... musí se to nějak dokazovat, pokud bychom chtěli takový typ objektivity hodnot tvrdit."\nStejne jako tve teze.\nPeter 22. dubna 2010 21:56\nzkusím třeba pracovně vyjít z předpokladu, že by věci měly hodnotu nezávisle na tom, jaká je moje přirozenost. tu hodnotu bychom třeba odvozovali z úrovně (intenzity, počtu rovin) bytí - tj. z toho, jak moc daná věc je. Čím víc je, tím hodnotnější by byla. Proč ne, klidně. Ale proč bych měl takové věci opravdu tu hodnotu přiznávat, tj. sám ji hodnotit víc než jinou? Pokud by např. mé přirozenosti více odpovídala věc, která je méně než ta druhá, zvolím přirozeně tu druhou - hodnotím ji pro sebe jako hodnotnější. A to i v případě, kdy bych viděl, že svou úrovní bytí je hodnotnější. Musím mít zkrátka nějaký důvod, proč věc hodnotit tak a onak.\nVlastimil Vohánka 23. dubna 2010 13:25\n"... proč bych měl takové věci opravdu tu hodnotu přiznávat, tj. sám ji hodnotit víc než jinou?"\n"Pokud by např. mé přirozenosti více odpovídala věc, která je méně než ta druhá, zvolím přirozeně tu druhou "\nTo uz by pak byla vetsi hodnotnost v jinem smyslu.\nPeter 27. dubna 2010 21:19\nAd proč ne: protože hodnotit nějakou věc víc než jinou znamená přiznávat ji přednost i při svých vlastních volbách, to hodnocení není něčím čistě abstraktním, ale má důsledky pro můj život. A takové hodnocení se může dostat do konfliktu s mou přirozeností. Ani v případě, kdy bych (např. v některých budhistických koncepcích) nehodnotil z hlediska své přirozenosti vůbec, tj. úplně bych se zbavil potřeby dávat něčemu přednost před něčím jiným, neměl bych ani důvod k tomu "objektivnímu" hodnocení.\nPokud budeš zavádět hodnotnost v nějakém jiném smyslu, stejně se nevyhneš jejich možnému konfliktu - budeš muset rozhodnout, čemu dát přednost, a to je zase hodnocení. Převedením na různé roviny se tomu prostě nevyhneš.\nVlastimil Vohánka 28. dubna 2010 8:54\n"protože hodnotit nějakou věc víc než jinou znamená přiznávat ji přednost i při svých vlastních volbách"\nNerozumim. Proc bych nemohl povazovat treba vesmir s hvezdami a bez zivota za v nejakym smyslu lepsi nez vesmir vakuozni a bez zivota, i kdyby mi neprinasel zadnou vyhodu/zdokonaleni?\n"budeš muset rozhodnout, čemu dát přednost"\nProc ale budu muset davat prednost tomu, co me zdokonaluje?\nPeter 28. dubna 2010 17:28\nProtože musíš mít nějaký důvod, abys ho za lepší považoval. A ten důvod musí být pro tebe dostatečný - což ale vlastně znamená, že musí být dostatečný pro tvou přirozenost. Nemyslím si ale, že "je dobré pro mou přirozenost" musí vždy znamenat "zdokonaluje mou přirozenost": není žádný důvod, aby se dokonalá, už dále nezdokonalitelná přirozenost stala zcela prázdnou, pozbyla svůj obsah. Takovou přirozenost už nemůže sice nic vylepšit ani poškodit (okud by ji totiž něco poškodit mohlo, šlo by jí ve všech volbách o to, aby si svou dokonalost udržela), ale pořád má nějaký obsah, a volí ve shodě s ním. (Ostatně, právě takhle, aspoň podle některých koncepcí, funguje Bůh - z toho, že nepotřebuje zdokonalit ani nemůže být jeho dokonalost poškozena, neplyne, že něčemu ve shodě se svou přirozeností nedává přednost.) Takže: můžeš považovat neprázdný vesmír za lepší než prázdný i tehdy, když tě ani jeden z těchto vesmírů nijak nezdokonaluje, ale jen v tom případě, že tvé hodnocení je ve shodě s tvou přirozeností.\nVždycky prostě potřebuješ důvod, a ten musí být nejsilnější, z hlediska tvé přirozenosti (jak to vnímáš v okamžiku hodnocení).\nVlastimil Vohánka 30. dubna 2010 15:30\n"... ten důvod musí být pro tebe dostatečný - což ale vlastně znamená, že musí být dostatečný pro tvou přirozenost. ... Vždycky prostě potřebuješ důvod, a ten musí být nejsilnější, z hlediska tvé přirozenosti (jak to vnímáš v okamžiku hodnocení)."\nJak se to vylucuje s tim, ze prazdny vesmir by byl horsi nez vesmir s hvezdami, i kdyby zadny hodnotici subjekt nebyl?\nPeter 30. dubna 2010 23:34\nNo, neměl by pro koho být horší. Z čí pozice by byl tedy horší? Možná by šlo říct: i v prázdném vesmíru platí, že pokud by existoval nějaký subjekt s nějakou přirozeností, hodnotil by prázdný vesmír jako horší než vesmír s hvězdami. Takový faktuální výrok by platil nepodmíněně. (Samozřejhmě za předpokladu, že opravdu nemůže existovat někdo s takovou přirozeností, že by to hodnotila opačně.)\nPeter 30. dubna 2010 23:52\nmyslím tím: že nemůže ani faktuálně existovat, tedy že neexistuje vztah mezi jeho existencí a nemožností jiné než výše uvedené přirozenosti\nVlastimil Vohánka 1. května 2010 21:07\n"No, neměl by pro koho být horší. Z čí pozice by byl tedy horší?"\n"pokud by existoval nějaký subjekt s nějakou přirozeností, hodnotil by prázdný vesmír jako horší než vesmír s hvězdami."\nTo by bylo mozne tak rici.\nDaniel Dominik Novotný 22. května 2010 14:08\nDěkuji za diskusi: můžete mi, Mirku a Vlasto, říci (1) Co jste se v této diskusi naučili, (2) Co vám na této diskusi připadlo obtížné?\nJednou větou či krátkým souvětím.\nPeter 24. května 2010 21:12\nahoj dane. no, vyloženě obtížného mi nepřišlo nic a v té argumentaci jsem rozvinul některé věci, které jsem si předtím myslel, do větších detailů. skončil jsem v okamžiku, když se mi zdálo, že se naše postoje prolnuly (ať už to je pravda nebo ne): kdy, jak se mi zdálo, Václav připustil, že objektivitu hodnoty lze vyjádřit faktuálem ("pokud by existoval X, hodnotil by to tak a tak..."). A faktuál je nezávislý na čemkoliv existujícím, uskutečněném. Mi faktuální existence k hodnocení taky stačí, nepotřebuju tam mít něčí reálnou existenci. Takže jsem spor považoval za ukončený. a líbí se mi Václavovy otázky "proč" - já rád zdůvodňuju :-) a tohle je přesně voda na můj mlýn.\njinak, ty jsi ve výboru té metafyzické konference, doufám že během ní někde pokecáme :-).\nDaniel Dominik Novotný 25. května 2010 21:40\nDíky, Mirku, to mě těší, že jste s Vlastou dospěli k lepšímu porozumění. Říkáš:\n"objektivitu hodnoty lze vyjádřit faktuálem ("pokud by existoval X, hodnotil by to tak a tak..."). A faktuál je nezávislý na čemkoliv existujícím, uskutečněném. Mi faktuální existence k hodnocení taky stačí, nepotřebuju tam mít něčí reálnou existenci."\nSnad to lze vyjádřit jednou větou takto: "X může mít hodnotu i v případě, že není kdo by X hodnotil, protože pokud by hodnotitel existoval, mělo by pro něho X hodnotu."\nPeter 26. května 2010 16:42\nno, spíš bych řekl: X má (nějakou) hodnotu jen tehdy, když platí, že je koncipovatelný subjekt A, pro kterého by X mělo hodnotu (i když ten subjekt má existenci pouze faktuální a není ani skutečně existující ani skutečně možný - např. proto, že je pro jeho existenci ve vesmíru málo energie. Koncipovatelnost zde je tedy něčím slabším než skutečná - silná - možnost). Pokud bychom ale chtěli takovou hodnotu prohlásit za objektivní, nesměl by být koncipovatelný subjekt B, pro kterého by X hodnotou nebylo, či dokonce pro kterého by byl hodnotou opak X.\nPeter 26. května 2010 17:11\npřeplep: ne "za objektivní", ale "za obecnou" - protože objektivní ta hodnota bude i v případě, že je hodnotou jen jednoho subjektu (tj. že by ji zvolil v situaci, kdy by znal všechny pro své rozhodnutí relevantní pozdější důsledky své volby. nepatří sem zdánlivé hodnoty - tj. že něco zvolím v nhějaké situaci, protože mi to připadá lepší, a po nějaké době přijdu na to, že to lepší není).\nVlastimil Vohánka 27. května 2010 12:49\nZaprve, nejmenuju se Vaclav.\nZadruhe, nemel jsem dojem, ze jsme se priblizili. Spis jsem nechtel pokracovat a dal rypat. Podobne asi Mirek.\nZatreti, ekvivalence jeste automaticky neni totoznost ani realna definice.\nZactvrte, hlavne a shrnuto, neprijde mi proste nijak absurdni, ale spise naopak intuitivni, ze nejake jsoucno by melo nejakou hodnotu, i kdyby nebyl zadny hodnotici organismus.\nZapate, neprijde mi intuitivni toto: kazde takove jsoucno je takove, ze nesměl by být koncipovatelný subjekt, pro kterého by hodnotou nebylo, či dokonce pro kterého by byl hodnotou jeho opak.\nNehodlam pokracovat. Moc prace. Pa.\nDaniel Dominik Novotný 27. května 2010 13:12\nMirku, postupuješ na mě moc rychle, zkusme se soustředit na jednu věc. Můj poslední návrh byl:\n"X může mít hodnotu i v případě, že není kdo by X hodnotil, protože pokud by hodnotitel existoval, mělo by pro něho X hodnotu."\nTvoje formulace byla: "X má (nějakou) hodnotu jen tehdy, když platí, že je koncipovatelný subjekt A, pro kterého by X mělo hodnotu"\nVlasta říká: "[připadá mi] spise naopak intuitivni, ze nejake jsoucno by melo nejakou hodnotu, i kdyby nebyl zadny hodnotici organismus."\nMezi těmito výroky je podle mne přinejmenším nějaká ekvivalence.\nPokud bys měl, Mirku, v dotazníku na výběr pouze ANO (souhlasím poslední větou) či NE (nesouhlasím s poslední větou), co bys zvolil?\nPeter 27. května 2010 16:05\nad Dan: se kterou větou? ad Vlasta: promiň, se jménem jsem se překlepl, musím psát rychle a máš holt ne tak časté jméno.\nDaniel Dominik Novotný 27. května 2010 18:09\nVýraz 'souhlasím s poslední větou' odkazuje k větě 'Mezi těmito výroky je podle mne přinejmenším nějaká ekvivalence'. Tato věta pak odkazuje ke třem výrokům bezprostředně předcházejícím, jeden můj, jeden Tvůj, jeden Vlastův.\nPeter 28. května 2010 11:01\nMezi tvým a mým je ekvivalence určitě (v podstatě s tvou formulací souhlasím, jen se jí snažím zpřesnit a uvést podmínky její platnosti). U Vlastova výroku si nejsem jistý, spíš mi připadá, že tam fakticky ekvivalence není (i když čistě formulačně snad ano - protože ten faktuální hodnotící organismus není ani skutečný, ani silně možný). A určitě nějak automaticky neplatí to, že by byl u čehokoliv, co libovolně onálepkujeme jako "hodnota", koncipovatelný nějaký takový hodnotitel. Pokud je, pak je taková hodnota objektivní (v tomto smyslu), a pokud navíc nebude existovat ani nebude koncipovatelný hodnotitel, pro kterého to hodnotou nebude, pak je tato hodnota i obecná.\nJeště mě k tomu napadla jedna věc: jako "obecnou" bych asi označil i hodnotu, která jí je pro všechny skutečné hodnotitele, i kdyby byl koncipovatelný hodnotitel, pro kterého takovou hodnotou není. Možná by se ale v takovém případě hodil spíš výraz "intersubjektivní" a výraz "obecná" bychom mohli ponechat jen pro takové hodnoty, u nichž není hodnotitel, pro kterého by hodnotou nebyly, vůbec ani koncipovatelný.\nDaniel Dominik Novotný 28. května 2010 21:41\nANO co do ekvivalence mezi prvním a druhým výrokem, a\nSNAD ANO mezi druhým a třetím výrokem.\nMáme tedy tím pádem nějaký předběžný výsledek od něhož se můžeme odrazit až si zase najdeme čas na diskusi. Díky a srdečně zdravím!


Clochee Přírodní a ekologické kosmetické přípravky. Obsahují aktivní složky, které vaší pokožce dodají vše potřebné! | Westwing\nPřírodní a ekologické kosmetické přípravky. Obsahují aktivní složky, které vaší pokožce dodají vše potřebné!\nObnovující čisticí pěna na tvář „Refreshing Cleansing Foam”, obj. 150 ml Zkontrolovat dostupnost\nJemná čisticí pěna na tvář „Gentle Cleansing Foam”, obj. 150 ml Zkontrolovat dostupnost\nZjemňující antioxidační tonikum „Soothing Antioxidant Toner”, obj. 250 ml Zkontrolovat dostupnost\nDenní krém proti vráskám „Anti-Wrinkle Day Cream”, obj. 50 ml Zkontrolovat dostupnost\nHydratační a zpevňující krém „Moisturising Firming Cream”, obj. 50 ml Zkontrolovat dostupnost\nLehký hydratační a revitalizační krém „Light Moisturising-Revitalising Cream”, obj. 50 ml Zkontrolovat dostupnost\nMatující krém SPF 50 „SPF50 Matte Cream”, obj. 50 ml Zkontrolovat dostupnost\nRozjasňující krém SPF 30 „Illuminating Cream SPF30”, obj. 50 ml Zkontrolovat dostupnost\nVyživující a omlazující sérum „Nourishing-Rejuvenating Serum”, obj. 30 ml Zkontrolovat dostupnost\nAntioxidační olejové sérum s vitamínem C „Antioxidant Oil Serum With Vitamin C”, obj. 30 ml Zkontrolovat dostupnost\nIntenzivní obnovující krém/maska pod oči „Intensive Regenerating Eye Cream-Mask”, obj. 15 ml Zkontrolovat dostupnost\nJemný enzymatický peeling „Gentle Enzyme Peel”, obj. 100 ml Zkontrolovat dostupnost\nDetoxikační maska s bílým jílem „White Clay Mask”, obj. 100 ml Zkontrolovat dostupnost\nVyživující cukrový peeling na tělo „Shea Butter & Cinnamon”, obj. 250 ml Zkontrolovat dostupnost\nVyživující cukrový peeling na tělo „Shea Butter & Raspberr Seeds”, obj. 250 ml Zkontrolovat dostupnost\nVyživující cukrový peeling na tělo „Shea Butter & Cranberry Seeds”, obj. 250 ml Zkontrolovat dostupnost\nLehký hydratační balzám „Himalayan Crystal Salt”, obj. 100 ml Zkontrolovat dostupnost\nLehký hydratační balzám „Sweet Orange and Chili”, obj. 100 ml Zkontrolovat dostupnost\nBohaté tělové máslo „Mango”, obj. 250 ml Zkontrolovat dostupnost\nLehký regenerační krém na ruce „Regenerating Hand Cream”, obj. 100 ml Zkontrolovat dostupnost


Lucide 13955/14/03 - LED bodové svítidlo CARO-LED 3xGU10/5W/230V bronz | Svět svítidel\nLucide 13955/14/03 - LED bodové svítidlo CARO-LED 3xGU10/5W/230V bronz charakterizuje pěkný design a funkční provedení. Produkt nabízíme za výhodnou cenu a navíc je ZDARMA součástí svítidla i vhodný... Více informací\ni 958 Kč\nLucide 13955/14/03 -... 958 Kč\nLucide 13955/14/03 - LED bodové svítidlo CARO-LED 3xGU10/5W/230V bronz charakterizuje pěkný design a funkční provedení. Produkt nabízíme za výhodnou cenu a navíc je ZDARMA součástí svítidla i vhodný světelný zdroj od výrobce. Svítidlo je vyrobeno v provedení bronzová. Získáte tak zajímavý doplněk do svého domova.


Víno týdne - Bunan - Moulin des Costes rosé 2016 - Vinotéka Libor Kumsta\nDomů » Víno týdne – Bunan – Moulin des Costes rosé 2016\nBunan – Moulin des Costes rosé 2016\nDalším vínem v naší rubrice VÍNO TÝDNE je z vinařství Domaines Bunan – Bandol Moulin des Costes rosé.\nVinařství Domaines BUNAN\nToto vinařství založené v roce 1961 se sídlem v provensálském Bandolu vyrábí nejen fantastická červená, ale hlavně naprosto úchvatná růžová vína. Proto jsme toto víno zahrnuli do naší rubriky víno týdne.\nOd roku 2008 přechází postupně celé vinařství na organické (bio) hospodaření.\nBandol – Moulin des Costes rosé 2016\nOblast | podoblast: Provence, Bandol | AOC Bandol\nKlasifikace: AOC Bandol\nOdrůdy: 35 % Mourvèdre, 25 % Grenache, 40 % Cinsault\nPůda: Slín, vápenec z období druhohor\nVýnos: 30 hl / ha\nLisování celých hroznů sklizených v dokonalé zralosti je také jeden z důsledků vynikající chuťové kvality tohoto vína. Žhavá vůně manga, meruněk a citrusů provoní nejen sklenku, ale i celé okolí. Mohutná chuť “přímo od podlahy” nabízí nespočet ovocných příchutí (meruňka, letní červená jablíčka, mango).\nMoulin des Costes rosé 2016 je suché, bohaté a masité zároveň, skvěle vyvážené.\nPro získání jiskrné svěžesti dekantujte nejméně hodinu před konzumací.\nVýborně se hodí k rybě (parmice) či telecímu guláši.\nSanta Cristina – UMBRIA IGT Slámově žlutá barva, intenzivní ovocná vůně s typickými tóny banánů a tropického ovoce z Grechetto a Procanico […]\nAllram Grüner Veltliner Lösskindel, Wagram – 2016 Allram Grüner Veltliner Lösskindel z okolí Wagramu ročník 2016 je skvělé mladé svěží víno. Barva […]\nPrevious post En Primeur\nNext post Vinařství Grmolec


Pod nohama vám sviští sníh a nad hlavou poletuje drak | E15.cz\nPod nohama vám sviští sníh a nad hlavou poletuje drak\nDlouhé fronty na vleku vás už rozčilovat nemusí. Roztáhněte si svého draka a vyrazte do zasněžené krajiny.\nPouštění draka patří především k podzimu. Stačí ale pár centimetrů sněhu a na polích a kopcích se objeví několikametroví draci – kity. Snowkiting dobývá českou kotlinu i pole v okolí Pardubic.\n„Poprvé jsem záběry z kitingu viděl na internetu asi před pěti lety. Začal jsem se po tom pídit a koupil si prvního draka. Šel jsem do toho po hlavě, aniž bych o tom cokoliv věděl. Vše jsem se učil sám,“ popisuje snowkitingové začátky Martin Skřivánek.\nV jeho podání vypadá vše ladně a jednoduše. Na nohou má připnutý snowboard, na těle bederní pás, ke kterému se sbíhá soustava lanek a v ruce tyč, tedy jakási řidítka. To hlavní ale poletuje asi patnáct metrů nad hlavou. Modro-černo-bílý drak neboli kite.\n„Existuje ve dvou verzích. Tento je nafukovací, což znamená, že drak má jakousi nafukovací komoru, která drží jeho tvar, a je možné ho vzít i na vodu. Druhý typ je takzvaně komorový a je pouze ze speciální látky. Je lehčí a lépe se s ním zachází především při startování,“ vysvětluje další z kiterů na poli u Dražkovic Vít Luptovský.\nOvládání draka není pro Martina se snowboardem žádný problém. Směrem po větru nabere během chvilky slušnou rychlost a elegantní jízdu prokládá efektními skoky, při kterých se dostane několik metrů nad zem. Problémem není ani křižování proti větru.\n„V Čechách jsou vhodné podmínky, co se týká reliéfu krajiny. Problém je ale nebezpečný nárazový vítr. Měl by se pohybovat v rozmezí od čtyř do deseti metrů za sekundu. Silnější už je nebezpečný nebo pro zkušenější kitery a pro menší draky,“ popisuje Luptovský. Každý kiter se tak stává rosničkou, kterou tento sport učí správně číst počasí.\nSnowkiting má ostatně k přírodě velice blízko. Koho rozčiluje mačkání ve frontách na vlek a sjezdovky připomínající Václavské náměstí, měl by si jízdu s drakem vyzkoušet. Klidně pak můžete celý den jezdit v prachovém sněhu svoji první stopu.\n„Volnost je největší výhodou a k tomu se přidává adrenalin. Člověk se ze začátku učí jezdit, pak začíná skákat, potom začne ve skoku něco dělat, a to je nekonečná škála triků ve vzduchu, kterou má tendenci se naučit. Nejpodstatnější ale pro mě je, že vystřelím z města. Čekám jenom na vítr, což je nejdůležitější pohonná hmota pro tento sport,“ říká Skřivánek, který na kitu nejčastěji jezdí a létá na poli nějakých sto metrů od domu v Dražkovicích.\nJak se ryje držkou v zemi\nAni na další lokality to pardubičtí kiteři nemají daleko. Lepší vítr i sněhové podmínky jsou například na Seči nebo na Fryšavě u Ždáru nad Sázavou. „Žďárské vrchy nabízejí ideální podmínky. Jsou tam roviny s mírně stoupajícími holými kopečky, což je úplně super. Často tam fouká a nic nerozbíjí vítr,“ dodává druhý z kiterů.\nJako u každého jiného sportu je i se snowkitingem nejlépe začít v nějakém kurzu nebo můžete alespoň využít rad zkušenějšího kitera. Začátky totiž bývají často tvrdé. „Když foukal malý vítr, tak to docela šlo, ale když přifouklo, tak to bylo drsné. Hlavně jsem si myslel, že čím větší vítr, tím lepší. Pak z toho byly tvrdé pády, tahanice po poli, dvakrát jsem dokonce skončil na stromě. Vždycky jsem to ale bez zlomeniny přežil. Neodradilo mě to, ale naopak nakoplo v tom, abych se draka naučil ovládat. S odstupem času vidím, že to tak těžké není,“ láká Martin Skřivánek na osahání kitu.\nJenom položím ruce na ovládací tyč-bar, projede mým tělem adrenalinové vzrušení. Drak reaguje na každý malý pokyn až nečekaně rychle. Stačí jeden prudší a už mě drak vystřelí do vzduchu. Tvrdý dopad neustojím a už ryju pusou v zemi a drak si mě pěkně vláčí po poli.\nS pomocí se trochu otřesený, překvapený silou kitu a se sněhem smíchaným s oranicí všude za bundou zvedám ze země. Ale mám jasno. Nepřestanu, dokud toho draka nezkrotím.


#úprava slané vody\nSolinátor - Úprava slané vody\nKaždý majitel bazénu se snaží mít vodu průzračně čistou a pokud možno s minimálními nároky na práci a údržbu. Toho je možno docílit několika způsoby. Základní způsob je používání chlorových tablet a přípravků na bázi chloru (chlornan sodný). Ten ovšem může způsobovat alergické reakce jako je pálení očí ,svědění kůže, podráždění sliznice apod. Chlorování má také nevýhodu v tom, že značně zvyšuje hodnoty pH vody v bazénu a ta se musí neustále kontrolovat a upravovat na předepsanou hodnotu 7,2 .\nDalší velkou nevýhodou používání chloru v bazénu je chlorový zápach - chloramin ( NH2Cl ), který znáte např. z veřejných bazénů, nebo z nemocnic. Tento zápach je nejen nepříjemný, ale ve velkých dávkách také toxický. Za zmínku také stojí fakt, že Chloramin ve vodě způsobuje zabarvení do zelena, na rozdíl od namodralé barvy čisté vody nebo vody obsahující jen volný chlor.\nZ ekonomického hlediska je navíc provoz bazénu při užívání chlorové dezinfekce podstatně vyšší, než je tomu u systému na bázi slané vody.\nPro představu : bazén 6x3x1,5 m má například kolem 25m3. Podle značky zvolené chlorové chemie se mohou náklady na provoz za sezónu z ročního pohledu vyšplhat i přes 5000 Kč. U stejného bazénu se slanou vodou za stejnou dobu spotřebujete asi půl pytle soli, tedy cca. 8 - 12 kg mořské soli za celou sezónu. Při průměrné ceně kolem 18 Kč/kg vás tedy dezinfekce stejného bazénu nákladově na provoz vyjde cca na 200 Kč/rok. I pokud bychom uvažovali, že každý rok by jsme vypustili všechnu vodu v bazénu a museli kupovat každý rok celou náplň, tedy 100 Kg soli (cca 4 kg/1000 litrů vody), tak by to stálo jen cca. 1800 Kč. Tedy stále asi jednu třetinu oproti chlorové chemii. Faktem ale je, že náplň soli se dává jen při prvním napuštění bazénu. Voda se na zimu totiž jen odpouští podle potřeby a na jaře se zase pouze doplní potřebné množství soli, tedy asi 4kg na každých 1000litrů vody, kterou jsme doplnili. Pokud tedy například odpustíte na zimu i 6000 Litrů, tak na jaře dosypete pouze jeden pytel soli za cca. 400 Kč. Sůl se z vody neodpařuje. Proto ve vodě vydrží tak dlouho, dokud se vodu v bazénu nerozhodnete po několika letech vyměnit.\nSLANÁ VODA - PERFEKTNÍ ŘEŠENÍ\nDalší možností úpravy vody v bazénu je tedy systém na bázi slané vody za pomoci solonizační jednotky. Tento způsob je nejen velmi komfortní ale i podstatně zdravější a šetrnější k lidskému organismu. Úpravna slané vody pracuje na osvědčeném principu elektrolýzy tak, ze se do bazénové vody rozpustí slabá koncentrace soli ( asi 0,35% ) , což je asi 10x méně, než slanost mořské vody.\nPři následné elektrolýze pak prochází elektrický proud mezi elektrodami, které jsou instalovány ve filtračním okruhu bazénu a z nich se do vody uvolňuje volný chlor, který okamžitě dezinfikuje vodu. Takto upravená voda je ekologičtější, zdravější , nezpůsobuje zarudnutí očí, ani nedráždí pokožku a dokonce je vhodná i pro alergiky a astmatiky.\nAsi jedinou nevýhodou slané vody je to, že způsobuje korozi železných i nerezových součástí bazénu a jeho příslušenství, jako jsou například nerezové schody a zábradlí. Vzhledem k tomu, že naše laminátové bazény neobsahují žádné železné části které přicházejí do styku s vodou a schody máme laminátové a zabudované přímo v bazénu, tak se žádných komplikací obávat nemusíte.\nNaše bazény jsou vyráběny z materiálů, které se používají i pro stavby motorových člunů, luxusních jachet i námořních lodí, které jsou celoročně na velmi silném přímém slunci a v 10x slanější vodě než je voda v bazénu a přesto tyto lodě dosahují životnosti i více jak 50 let a stále slouží ...\nNaše bazény jsou pro slanou vodu jako stvořené!\nVelkou výhodou slané vody v bazénu je však maximální komfort používání, kdy nároky na čas a údržbu vody jsou naprosto minimální což oceníte každodenně a zejména v případě, že jste několik dní mimo domov a nemáte tak možnost se o bazén nějakou dobu postarat.\nZ ekonomického hlediska se úprava slané vody také vyplatí, protože i přes vyšší počáteční investici je následný provoz velmi levný a hlavně bezstarostný. Po napuštění bazénu se do vody rozmíchá potřebné množství soli ( cca 4 kg/ 1000 litrů vody ) a pak se již jen zapne přístroj do společné zásuvky jako filtrace a máte vyřešeno. Spotřeba soli je tak malá, že není potřeba obvykle vůbec doplňovat a pokud ano, tak třeba jen 10 kg za celou sezónu.\nProvozní náklady na ,,chlorování,, se tak zmenší v případě tohoto zařízení na třeba jen 200 Kč za celou sezónu. V porovnání s klasickým chlorováním chlorovou chemií, (kde se náklady běžně pohybují v řádu několika tisíc korun ) je to takový rozdíl, že se za několik sezón vstupní investice rychle vrátí . Ta bezstarostnost a pocit mořské vody je ovšem stejně i tak k ,,nezaplacení " !\nPokud tento systém úpravy slané vody doplníte ( klidně i později ) o systém automatické úpravy PH bazénové vody, tak se Váš bazén o sebe obvykle již stará sám a Vy se chodíte jen koupat . V opačném případě několikrát týdně musíte testovat hodnoty chloru a PH a doplňovat, upravovat atd.... To stejné by jste však museli dělat i v případě, kdy by jste měli dezinfekci Chlorovou chemií - ale navíc ještě častěji.\nKaždý, kdo již bazén v minulosti měl, nebo se o něj třeba jen staral , dobře zná a jistě potvrdí, že je velmi dobré toto řešení důkladně zvážit, aby Váš bazén dělal celé rodině jen radost a největší přímo Vám...\nDezinfekce chlorovou chemií :\nzdravotní komplikace a rizika - toxicita\ndezinfekční zápach - CHLORAMIN\nnutnost stále dokupovat a doplňovat chemii\nnevhodné pro atopiky, ekzematiky a osoby s citlivou kůži\nDezinfekce slanou vodou :\nautomatický, bezpečný a jednoduchý provoz\nkřišťálově čistá voda bez zápachu a agresivní chemie\npozitivní účinky na lidský organismus a na zdraví\nvhodné i pro pro atopiky, ekzematiky a osoby s citlivou kůži\nvyšší pořizovací náklady ( postupně se investice však vrátí formou úspory na provozních nákladech )\nnevhodné pro užití železných a nerezových příslušenství v bazénu\nPo srovnání je tedy u nás jasno...... A co u vás ???\nSchéma zapojení solonizační jednotky ZODIAC :


Kateřina Hyblerová brala zlato - Nymburský deník\nKateřina Hyblerová brala zlato\nTřebíč -Vrcholem sezony pro mladší závodníky silového trojboje bylo mistrovství ČR dorostu a juniorů. Z nymburského Sokola na tuto soutěž postoupilo pět závodníků, kteří přivezli čtyři medaile.\nZ klání silových trojbojařů v Mělníku | Foto: Foto: Jakub Geier\nKategorii do 52 kg dorostenek vyhrála Kateřina Hyblerová a zároveň si vytvořila osobní rekord v pozvedu 90kg.\nV kategorii do 100kg závodil Marek Novák. Po pěkném trojboji 512,5 kg skončil na čtvrté pozici. Škoda pro něj, že nedokázal shodit do nižší kategorie, kde by bral zlatou medaili.\nMezi juniory v kategorii do 60 kg vystoupil Tomáš Skořepa. Vytvořil si osobní rekord ve dřepu 160 kg a v mrtvém tahu 162.5 kg a celkově bral zlatou medaili.\nV kategorii do 100kg bojoval junior, účastník mistrovství světa v dorostenecké kategorii v roce 2008, Martin Kozák. Po velice zdařilém benčpresu 150 kg a mrtvém tahu 250 kg, což byli jeho osobní maxima, skončil na velmi solidním druhém místě.\nVe stodesítce se stal stříbrným medailistou Ondřej Houžvička. Vydařil se mu hlavně benč a pozved.\nPo tomto mistrovství republiky byla udělena i nominace na reprezentační soutěže. Z Nymburka byl nominován Marek Novák na mistrovství světa v benčpresu a Kateřina Hyblerová.


JAK SEDĚT V ZAZENU - Tipy a inspirace\nJAK SEDĚT V ZAZENU\nV článcích o zenu (zenovém buddhismu) se neustále hovoří o zazenu - je to sezení a meditace v určité pozici těla. Následující obrázky vám o tom dají základní rámcovou představu.\nZákladem je tzv. lotusová pozice (1). Sednete si na zem, svoji pravou nohu položíte na levé tříslo a pak svoji levou nohu na pravé tříslo. Než se to naučíte, lze sedět i v tzv. poloviční lotusové pozici (2) - pravou nohu necháte na zemi a levou nohu položíte na pravé tříslo. Obě kolena leží volně na zemi, ruce v poloze kosmické mudry (3), páteř je vzpřímená (4).\nOči mějte přivřené s pohledem pod úhlem asi 45 dolů (5). Tiše zhluboka vydechněte a nadechněte ústy (6, 7), pak pokračujte v přirozeném dýchání nosem. Čas od času zakývejte svým tělem několikrát zleva doprava a zpět (8, 9) a znovu zaujměte vzpřímenou pozici.\nSezení v zazenu se střídá s meditací v chůzi (kinhin - 10, 11). Děláte malé krůčky vždy pouze o délku chodidla. Chodí se okolo místnosti, přímo, směr měníte vždy pouze vpravo. Kdo nezvládne sezení v lotusové pozici, může sedět i na židli (12).


To se mi ještě nestalo | Kanon\nNejprve, co se přihodilo. Autor těchto řádků spolupracoval na přípravě textu pro edici Písně II Antonína Dvořáka, kterou tento rok vydala ve své řadě Urtext pražská divize nakladatelství Bärenreiter (edičně připravila Veronika Vejvodová). Úkol byl jasný: zkontrolovat dodaný text, srovnat jej s autorovými rukopisy, prvotisky a také s původními zhudebňovanými předlohami, edičně jej dále zpracovat a podat o této činnosti zprávu, která bude součástí předmluvy k vydání. Takto připravený text Dvořákových písní šéfredaktorka Eva Velická přijala. Následně došlo k emailové korespondenci o jedné navrhované opravě textu (o tom dále), kterou po uvedení důvodů šéfredaktorka akceptovala – alespoň se to tak z jejího posledního psaní jevilo. Ve vydaném textu však oprava zapracována není, byla z Dvořákova textu a z edičního komentáře vyškrtnuta bez vědomí toho, kdo je pod zpracovaným textem podepsaný. Nejde mi o jednu textovou emendaci ani o editorovy vzdechy, nýbrž o praxi, která se vydává za něco, co není.\nŘada Urtext je totiž v materiálech Bärenreiteru proponována jako „vědecko-kritická“. Je charakterizována snahou nabídnout spolehlivý, odborně a na základě jasných zásad připravený, ověřený text odpovídající autorovým záměrům – prostě, jak píší: „pověstná ‚německá kvalita‘.“ Ve skutečnosti, jak alespoň potvrzuje tento můj ediční výlet, je k věci u Bärenreitera přistupováno bez velkých rozpaků. Vědecká edice jako vše, co má co dělat s vědou, vyžaduje nejen odborné, ale i etické standardy práce. V případě „vědecko-kritické“ edice by k nim mělo patřit nejen poznání pramenů, jejich posouzení, ale také otevřená diskuse. Případný rozpor se buď vyřeší, nebo se o něm informuje. Muzikologická hlediska, znalosti o celku Dvořákovy tvorby, o způsobu, jak Dvořák s původními texty zacházel, ale také systém přístupu k textu, váha pramenů a smysl vydávaného textu, to vše má být předmětem otevřené debaty – místo toho je to jen správkaření, nesystematické počínání, spěch a gründerství.\nA teď k té emendaci: Součástí vydávaného celku je též cyklus písní na slova Gustava Pflegra-Moravského. Tento cyklus začíná v Dvořákově verzi písní: „Vy, vroucí písně, pějte / tou nocí v mživou dál; / všem pozdravení dejte, / jež tíží tichý žal! // Tam spějte, spějte přes údolí, / kde moje milka dlí, / tam spějte, spějte přes údolí / a rcete, co mne bolí / a proč letíte k ní, / a proč letíte k ní! // A zapláče-li s vámi, / povězte mi to zas, / povězte mi to zas; / jinak ať dolinami / zavane vítr vás, / ať zavane vítr vás!“ První verš v původním rukopisu i v prvotisku má „pějte“, u Pflegra-Moravského však čteme: „Vy, vroucí písně, spějte.“ Dvořákovo znění je zřetelně chybné (srov. též „spějte“ ve verších 5 a 7). Slovy starší kritické edice Dvořákova díla (1959), která též emendovala podle zhudebňované předlohy Pflegra-Moravského, znění z rukopisu a tisku „dokonale rušilo smysl“. Písně nepějí, ale spějí přes údolí.\nJe proto nejasné, proč se nakladatelství navrhované emendaci – která je nota bene již v Dvořákově díle nějak etablovaná – brání. Fakt, že má Antonín Dvořák v rukopise i tisku chyby, není nijak nezvyklý. V jiné básni podle Pflegra-Moravského bylo například opraveno Dvořákovo znění písně V tak mnohém srdci mrtvo jest. U skladatele se na začátku druhé sloky čte: „Tu klamy lásky horoucí v to srdce vstupuje.“ Dvořák zde vycházel z textu, jenž obsahoval tiskovou chybu: „Tu klami lásky horoucí v to srdce vstupuje.“ Následně toto nedopatření Dvořák chybně opravil, aniž by přihlédl k tomu, že v dalším dochází k porušení vazby. Správná podoba by měla znít: „Tu klam i lásky horoucí v to srdce vstupuje“ – a zde nakladatelství Bärenreiter emendaci akceptovalo. V praxi nakladatelství se tak jedná o dvojaký přístup, který je metodologicky sporný a ruší systém přístupu k Dvořákovu textu. Cesta k pramenům se tímto zvrhá v pouhé dobrodružství, vlastně je součástí reklamy.\nPokračovat Následující příspěvek: Bonn v cizích rukách


Co je to Watt? Co znamená slovo, význam pojmu, termínu, hesla\nDefinice výrazu Watt. Co znamená odborný pojem Watt z kategorie Fyzika?\nCo to je Watt? Význam slova\nVysvětlení pojmu, hesla, definice termínu Watt\nWatt je fyzikální jednotka výkonu. Nese jméno významného skotského mechanika a vynálezce Jamese Watta. Tento fyzik samouk se proslavil zvláště objevy a zlepšeními u parních strojů. Výkon 1 wattu je definován jako práce 1 joulu za 1 sekundu.\nTento výkon slouží pro rovnoměrné svislé zvednutí tělesa o tíze 1 newton rychlostí 1 metru za sekundu. Při elektrickém výkonu představuje 1 watt stejnosměrný proud 1 ampér za ubývajícího napětí 1 volt.\nPotěší nás, pokud budete sdílet tuto odpověď na otázku co je to Watt? s vašimi přáteli na Facebooku, Twitteru, Pinterestu, Redditu nebo na jiné sociální síti.\nVýraz Watt je v sekci Fyzika\nKlíčová slova: informace, popis, slovo, názvosloví, formulace, termín, vysvětlení, wiki, co to je, Fyzika, lexikon, přesný význam, přesný výraz, Fyzika, odborné názvosloví, definice, Watt, význam pojmu\nCo označuje termín Watt? Definice termínu, výrazu z projektu Wikipedia\nWatt, W je hlavní jednotka výkonu v SI. Jednotka je pojmenována podle skotského inženýra Jamese Watta.\n1 watt je výkon, při němž se vykoná práce 1 joulu za 1 sekundu. Jedná se o výkon potřebný například pro zvedání tělesa o tíze 1 newton (tj. tělesa o hmotnosti přibližně 101,97 gramů v normálním tíhovém poli ve vakuu) rovnoměrně svisle rychlostí 1 metr za sekundu.\nHledat videa s názvem Watt na Youtube\nZkusit hledat obrázky a videa s názvem Watt ve Wikimedia Commons\nZkusit najít výraz Watt ve fulltextu Seznam.cz\nVyhledat pojem Watt ve Wikizdrojích\nVyhledat termín Watt ve fulltextovém vyhledávači Bing.com\nZkusit najít termín Watt ve vyhledávači Ecosia a pomoci tak životnímu prostředí\nDál můžete zkusit hledat slovo Watt například v evropském vyhledávači Qwant, ve slovníku moderních slangových výrazů - Čeština 2.0, ve fulltextu Google.cz, ve ruském vyhledávači Yandex nebo v projektu slovnik.cz.\nRaviolyTrichomoniázaDaňové přiznáníIslámský státKlub českých turistůEpizeuxisSolenoidBorščDefragmentaceLežákIBANZrychleníBiatlonAftraipšárProteinDIČUnicumŘadový důmPemrlicePestoOsamělostDžezvaKodifikaceAlpinning\nText na tomto webu vám dal odpověď na otázku jaká je definice termínu Watt? resp. co znamená slovo Watt? Je tu uvedeno krátké vysvětlení odborného pojmu Watt, odpověď na dotaz co je to Watt?. Víte např. kdo to je Mažoretka? Znáte a víte kdo je Písmoznalec? Jednotlivá slova můžou mít několik významů v závislosti na oboru a kontextu. Doporučujeme vám hledat v jiných sekcích (než Fyzika). Některé texty obsahují odkaz a krátkou citaci z české Wikipedie. Tyto lze kopírovat, upravovat a dále sdílet při dodržení licence CC-BY-SA. Ostatní texty je možné citovat dle zákona s uvedením zdroje.\nMilí čtenáři, děkujeme vám za návštívení online slovníku zaměřeného na významy slov, zajímavosti, slovníková hesla, definice odborných pojmů, známé i neznámé pojmy, popisy termínů s názvem Co Je To?.\nPozadí Kachnička na PC ke stažení


Mnozí dodavatelé nabízejí systém řízení bez možnosti úpravy podle individuálních podmínek, existuje jiné řešení?\nMimo standardní řídící jednotky, které jsou rovněž v naší nabídce, jsme schopni navrhnout a dodat řídící systém zcela podle individuálních potřeb zákazníka.\nJaká je životnost filtračních sít na dešťovou vodu?\nZemní, šachtové a nádržové filtry 3PT mají síto z nerez oceli, životnost je proto téměř neomezená. Důležitou podmínkou spolehlivosti a účinnosti je však pravidelné čištění síta.\nProč využívat dešťovou vodu jako užitkovou?\nDůvodů pro výhodné využívání dešťové vody je více. Jednak odpadá problém úsad vodního kamene z pitné vody, neboť dešťová voda je měkká. Hlavně je však ideálním alternativním zdrojem užitkové vody pro úklid, pračku, splachování WC nebo pro zálivku.\nLze na výtlak čerpadla užitkové vody připojit přes oddělovací člen třídy BA pitnou vodu pro případ poruchy čerpadla?\nJe výslovný zákaz propojování potrubí veřejného vodovodu (včetně přípojek a rozvodů i vnitřních) s jinými zdroji vody, nelze propojit ani s použitím oddělovacího členu třídy BA.\nMusí být biologický separátor organických látek v nádrži upevněn? Pakliže ano, jakým způsobem?\nAno, musí být upevněn, například nerezovou obručí ke stěně nádrže.\nJaké další zdroje vody lze využít pro technologické účely a lze je využívat společně s dešťovou vodou?\nSoučasně s dešťovou vodou lze využívat vodu studniční, povrchovou (rybník) a vyčištěnou vodu z ČOV. Systém se propojí a jeden zdroj funguje jako záložní druhého. Lze dopojit i vodu pitnou pro případ, že by došly zdroje ostatní.\nČást dešťové vody ve spodní části nádrže nemohu kvůli její konstrukci využít, existuje nějaké řešení tohoto nedostatku?\nŘešením je bohužel jen výměna za jiný, vhodnější typ nádrže, doporučujeme tzv. ploché nádrže firmy REWATEC.\nJaký další přínos pro uživatele má vaše řešení RAINtech?


Zlevňovaly konzervy. Banány Chiquita byly historicky nejlevnější — Retailek\nZlevňovaly konzervy. Banány Chiquita byly historicky nejlevnější\n14. 04. 2017 18:06\nDruhý dubnový týden byly akce retailerů zaměřené zejména na konzervované potraviny. Paštika Májka s brusinkami Premium Vynikající kvalita Hamé 170 gramů je po deseti měsících v nejvýhodnější akci, a to za 19,90 Kč v obchodním řetězci Kaufland. Běžně bývá ve slevě za cenu 21, 90 – 22,90 Kč a běžná cena je 29,90 Kč. Obchodní řetězec Tesco nabízí Sardel očka v oleji Sun & Sea 45 gramů za 19,90 Kč, což je historicky nejnižší akční cena. V akci většinou bývá za 24,90 Kč a běžná cena výrobku je 41 Kč. Albert prodává Játra tresčí Nekton 115 gramů za 23,90 Kč, což je nejnižší akční cena od září 2013. Většinou bývá akční cena 29,90 kč a běžná cena 48,90 Kč.\nPomalu začíná po delší pauze zlevňovat i ovoce. V Globusu mají banány Chiquita 1 kilogram za cenu 19,90 Kč. Jde o historicky nejvyšší slevu, protože nejčastěji se akce pohybuje mezi 21,90 a 25,90 Kč a běžná cena je 34,90 Kč. Zajímavá akce je také v drogerii Rossmann na Prací kapsle Lanza 28 kusů za 135 Kč, což je opět historicky nejvýhodnější akce, jelikož nejčastěji jsou v akci za 149,90 Kč a běžná cena je 199 Kč.\nPaštika Májka s brusinkami Premium Vynikající kvalita Hamé konzervy Kaufland 170 g 19,90 Kč\nKnedlíky s náplní mražené Toppo mražené a instantní potraviny Lidl 1000 g 19,90 Kč\nalkohol Penny Market 0,7 l 279,90 Kč\nPrací kapsle Lanza drogerie\n28 ks 149,00 Kč\nNanuk kornout Cornetto Algida mražené a instantní potraviny Albert 125 ml 14,90 Kč\nPoctivá pražská šunka Kostelecké uzeniny maso, uzeniny a ryby Globus 100 g 21,90 Kč\ndrogerie Teta drogerie 75 ml 64,90 Kč\nPivo ochucené Frisco alkohol Lidl 0,33 l 14,90 Kč\nSardel očka v oleji Sun&Sea konzervy Tesco 45 g 19,90 Kč\nNealkoholické pivo B:Free Budweiser Budvar alkohol Billa 0,5 l 8,90 Kč\nRýže jasmínová s červenou rýží Arax vaření a pečení Penny Market 500 g 24,90 Kč\nJátra tresčí Nekton konzervy Albert 115 g 23,90 Kč\nAperitiv Bianco Metropol alkohol Kaufland 0,75 l 69,90 Kč\nČistič myčky Somat drogerie Penny Market 250 ml 49,90 Kč\nSmetana na vaření Meggle\nmléčné výrobky a vejce Tesco 180 ml 9,90 Kč\nTěstoviny Riscossa vaření a pečení Albert 500 g 21,90 Kč\nTvaroh polotučný Jihočeský Madeta mléčné výrobky a vejce Tesco 250 g 13,90 Kč


Byl to srdce rok plný ztráty. Okolo toho není nic. Roku 2016 půjdeme do záznamových knih jako rok, kdy jsme ztratili příliš mnoho našich nejoblíbenějších zábavních a kulturních ikon. Naštěstí, protože jejich hvězdy hořely tak jasně, jejich dědictví bude žít dál.\nVzpomínka na celebrity, které jsme ztratili v roce 2016\nZde je pohled zpět na některé z talentovaných hudebníků, herců, sportovců a dalších, kteří jsme letos rozloučili.\nV tomto snímku z 22. listopadu 2015 přináší Prince cenu za oblíbený album – soul / R & B na amerických hudebních cenách v Los Angeles.AP\nNejvětší šokující rok se stala 21. dubna, kdy svět ztratil pop-music ikonu Prince. Vítěz Grammy, známý pro závratnou škálu hitů včetně “Fialový déšť”, “Let’s Go Crazy” a “When Doves Cry”, stejně jako několik průkopnických celovečerních filmů, zemřel poté, co utrpěl náhodné převzetí drogy v jeho domě Paisley Park v Minneapolis Byl 57 let.\nGene Wilder se objeví u Barnes & Noble podepsat kopie své knihy “The Woman Who Would not” 26. března 2008 v New Yorku.Bryan Bedder / Getty Images\nGene Wilder, brilantní komediální herec, který získal srdce dětí a dospělých jako Willy Wonka v klasickém filmu “Willy Wonka a faktor čokolády” z roku 1971, umřel 29.srpna komplikací z Alzheimerovy choroby ve věku 83 let. Wilder hrál v některých hollywoodských filmech edgiest komedie včetně “Blazing Saddles”, “Producers”, “Young Frankenstein” a “Stir Crazy”.\nMuhammad Ali představuje během ceremoniálu Crystal Award na Světovém ekonomickém fóru v roce 2006.ANDREAS MEIER / Reuters\nMuhammad Ali navždy změnil svět boxu v šedesátých letech se svou směsí kroužkování a politického aktivismu. Boxingová legenda, která se nazývala “Největší ze všech dob”, bojovala proti Parkinsonově nemoci po dobu 32 let a zemřela 4. června ve věku 74 let, zatímco byla léčena na respirační komplikace v nemocnici v Phoenixu.\nDavid Bowie se koná během koncertu ve Vídni v Rakousku dne 4. února 1996.LEONHARD FOEGER / Reuters\nJeden z nejvlivnějších rockových hvězd všech dob, David Bowie byl známý svým vizionářským postojem k hudbě a videu, jeho chameleonovým módním smyslem a jeho kriticky uznávanými albami, které šlo o šest desetiletí a chválilo hity jako “Let’s Dance”, “Modern Love “a” Rebel Rebel “. Zpěvák-herec, který se oženil s supermodelem Imanem v roce 1992, zemřel 10. ledna ve věku 69 let poté, co soukromě bojoval proti rakovině po dobu 18 měsíců.\nNancy Reagan je viděna na večeři v roce 1988 na počest manželského souhlasu prezidenta George H.W. Bushova kandidatura.Čas a život Obrázky přes Getty Images\nNancy Reagan přinesla do Bílého domu styl a půvab, když se její manžel, Ronald Reagan, stal prezidentem Spojených států v roce 1980. Módní bývalá první dáma, která jako prezident začala svou kariéru jako herečka v šedesátých letech Hollywoodu, dohlížel na rozsáhlou rekonstrukci místností v Bílém domě, uspořádal vysokou státní večeři s sovětským vůdcem Mikhailem Gorbachevem, hostoval britské královny královnu Alžbětu, princ Charles a princeznu Dianu a získal uznání za její kampaň Just Say No anti-drug. Zemřela 6. března na městské srdeční selhání ve věku 94 let.\nFlorence Henderson představuje na kostele v recepci Televizní akademie Performers Peer Group v roce 2014.DANNY MOLOSHOK / Reuters\nFlorence Hendersonová bude navždy známá jako ikona televizní maminky Carol Brady, živý a moudrý matriarcha na “The Brady Bunch”. Herečka, která začala svou kariéru na Broadwayi a byla “Dnešní dívka” na televizní pořadu TODAY v pozdních padesátých letech, zemřela 24. listopadu na srdeční selhání na 82. Henderson jednou řekl, že v Carol Brady vytvořila “druh matky, kterou jsem si přála Měl jsem a já si myslím, že každý touží. “\nGarry Marshall přijde na 2016 TV Land Icon Awards.Rich Fury / AP\nHollywoodský režisér Garry Marshall okouzlil diváky s jeho vzrušující romskou komedií “Pretty Woman” a “When Harry Met Sally”. Před režijním hraným filmy vytvořil některé z největších hitů televize, včetně “Happy Days”, “Laverne & Shirley” a “The Odd Couple”. Marshall zemřel 19. července komplikací z pneumonie po mrtvici. Byl 81 let.\nDoris Roberts autogramiáda, která čte “Everybody Loves Doris” během ceremonie, která ji uctívala na Hollywoodském chodníku slávy 10. února 2003.Jon Kopaloff / Getty Images\nDoris Roberts zahřál srdce televizních diváků po dobu devíti sezón jako Ray Romano je feisty a zamilovaný maminka na “všichni milují Raymond.” Vítězka ceny Emmy, jejíž kariéra trvala více než 65 let, zemřela ve spánku po mrtvici 17. dubna. Byla mu 90 let.\nAlan Rickman navštíví premiéru “Malého chaosu” v Muzeu moderního umění v roce 2015.Evan Agostini / AP\nNejlépe známý snad pro svou roli Severus Snape ve filmu “Harry Potter” Alan Rickman, který zemřel 14. ledna na 69 let pankreatu, měl dlouhou kinematografickou kariéru, která předváděla jeho smůlu, že hraje oba zběsilé darebáky “Die Hard”, “Robin Hood: Kníže zlodějů”) a citlivých mužů (“Sense and Sensibility”, “Opravdu, Madly, Deeply”).\nChristina Grimmie se v roce 2014 zúčastní premiéry “Malého chaosu” v Muzeu moderního umění.Robb Cohen / AP\nSmrt Christiny Grimmie přišla příliš brzy a příliš tragicky. 22letá zpěvačka, stoupající hvězda v popovém světě poté, co se divákům divila s představeními o filmu “The Voice”, byla 10. června zabita a zabila, když podepsala autogramy po koncertě v Orlandu.\nJoey Feek vystupuje během prvního dne Stagecoach: Kalifornský Country Music Festival 2010.Kevin Winter / Getty Images\nZeměpisná zpěvačka Joey Feeková, polovina manželky Joeyho Roryho, nominovaného na Grammyho manželka Joeyho Roryho, se hrdě pokoušela bojovat proti rakovině děložního čípku v srdcervoucím sociálním médiu předtím, než podstoupila onemocnění 4. března ve věku 40. Feek byl diagnostikován v roce 2014, tři měsíce později čímž porodila dceru páru, Indianu. Její manžel stále sdílí příběh svého páru na svém osobním blogu This Life I Live.\nLeonard Cohen vystoupí na pódiu ve Francii v roce 2009.EPA\nBásník a zpěvák a skladatel Leonard Cohen vstoupil do slávy ve 60. letech 20. století, okouzlujícím fanouškům se svými zatýkácími se texty a prostým, mírně mluveným doručením. Jeho nejvíce trvající píseň, strašidelná “Hallelujah”, byla pokryta desítkami umělců včetně Jeff Buckley a KD Lang. Kanadský zpěvák, který bojoval proti rakovině, zemřel 7. listopadu ve věku 82 let po pádu v jeho domě v Los Angeles.\nGarry Shandling je viděn na světové premiéře “Iron Man 2” v Hollywoodu 26.dubna 2010. Frazer Harrison / Getty Images\nLegrační muž Garry Shandling znovuvytvořil televizní komedii se svou show-show v roce 1990 “The Larry Sanders Show” a ovlivnil generaci komiků s jeho skvělou komedií. Vítěz Emmy zemřel na infarkt 24. března ve věku 66 let.\nRene Angelil přichází v roce 2011 na 83. výroční ceny akademie.Getty Images\nRené Angélil jsme věděli jako dlouholetý manžel a manažer Celiné Dionové, ale Angélil, který zemřel 14.1. Rakoviny dva dny před 74. narozeninami, měl svou vlastní kariéru zpěvu předtím, než se stal zástupcem elektrárny pro některé z největších hvězd svého rodného Quebecu sedmdesátých létech. Angélil slavně objevil Diona ve věku 12 let. Dva se zamilovali, když byl Dion ve věku 18 let, pokračoval ve sňatku a měl tři děti dohromady, zatímco vytvořil Dionův hudební odkaz.\nPatty Duke hovoří během tiskové konference v Paley Center for Media v roce 2010.Frederick M. Brown / Getty Images\nOd její role hvězdy jako Helen Keller v roce 1962 “The Miracle Worker” a jejího hitového televizního seriálu “The Patty Duke Show”, její obhajoba pro duševní zdraví povědomí, vítěz Oscara Patty Duke získal srdce fanoušků se svým talentem a upřímností. 29. března zemřela sepsem z roztrženého střeva ve věku 69 let.\nAnton Yelchin přijede na speciální projekci “Burying the Ex” v roce 2015.AP\nAnton Yelchin přinesl v rebootové sérii filmu novou citlivost na ikonu “Star Trek” postavy Pavla Čechova. Ruský herec zemřel 19. června v nešťastné nehodě, když se připnul mezi jeho Jeep Grand Cherokee a cihlovým pilířem v jeho domě Studio City. Byl 27 let.\nHarper Lee se usmívá, než obdrží prezidentskou medaili za svobodu v roce 2007 ve východní místnosti Bílého domu.Getty Images\nHarper Lee zaplatil literární svět, když přinesla rasové vztahy přední a středové v roce 1960 Pulitzerově ceněný román “Kill a Mockingbird”, který se stal základem pro hollywoodskou klasiku s hlavním hrdinou Gregory Peckem. Lee zemřel ve spánku 19. února v 89.\nArnold Palmer vlní davu na 2000 Masters Golf Tournament.AFP – Getty Images\nArnold Palmer, který zapálil golfový svět v 70. letech, zemřel 25. září ve srdečních komplikacích ve věku 87 let. Vyznaný “král”, legendární hráč golfu získal 95 turnajů a sedm hlavních titulů a přinesl hru masám jako první hlavní golfová hvězda televizní éry začala v padesátých letech minulého století.\nAbe Vigoda navštěvuje Friars Club pečení Jerryho Lewise v New York Hilton 9. června 2006.Getty Images\nJeden z největších herních herců v Hollywoodu, Abe Vigoda, který hrál důležitou podpůrnou roli v “The Godfather” a hrál v televizi “Barney Miller” zemřel 26. ledna přirozených příčin ve věku 94.\nPrince’s Paisley Park: Al Roker dostane první pohled do “nedotčeného” muzea


Dua Lipa a Jaguar - hudba dle vašeho gusta - Zenavaute\nCelosvětová superstar, zpěvačka a skladatelka Dua Lipa společně se značkou Jaguar vytvořila hudební skladbu za využití revoluční technologie. Fanoušci si mohou vytvořit vlastní verzi nejnovější písně Dua Lipy, „Want To“.\nInovativní software Jaguaru umí udělat remix skladby třemi způsoby – pomocí dat z elektrického I-PACE, přes Spotify nebo vyťukáváním rytmu na telefonu. Je možné vytvořit více než milion remixů v různých rozpoloženích, tempech a hudebních stylech včetně hip-hopu, klasiky či drum and bass.\nKrátce poté, co Dua Lipa odhalila „Want To“ na speciálním koncertě v Amsterdamu, se píseň stala nejvíce remixovanou skladbou všech dob.\nCelé znění skladby můžete zhlédnout níže.\nRemix písně „Want To“ vytvořila i sama Dua Lipa na základě dat z vozu I-PACE, který řídila. Píseň se objeví na nové deluxe verzi jejího alba. To vyjde 7. září 2018.


Konečné nekonečno a nevědomí – Psychologie chaosu\nSokrates pronesl oduševnělou myšlenku v souvislosti s nekonečným vesmírem: ,,Vím, že nic nevím.“ Kolik toho víme my dnes? Zřejmě podstatně víc než dávní filozofové. Přesto stále ještě nevíme zdaleka všechno. Některá naše neotřesitelná přesvědčení o vývoji vesmíru se začínají rozpadat. Přikloníme se nyní k domněnce, že vesmír patrně není jen dílem náhody? Je vesmír tím vesmírem, o němž si myslíme, že v něm žijeme? Nebo si to jenom myslíme a pravda je někde úplně jinde? Jaká je skutečná struktura reality vesmíru? Tvoříme tuto realitu my a tím dáváme prostor pro nekonečno. Nebo žijeme v realitě již dávno vytvořené, virtuální, holografické? Kam až můžeme dnes dohlédnout, jak hluboké je kosmické moře kvantového vědomí, kolik tajemství v sobě skrývá? Existují vedle našeho vesmíru současně paralelní vesmíry, skryté v různých dimenzích? Drží nad námi ochranou ruku andělé, nebo je některá naše přesvědčení vymazala z nebeské sféry?\nPříroda je tvořena světem fauny a flory a samostatným světem minerálů. Svět obsahuje vše stvořené, a to, co ještě nebylo stvořeno, tvoří samo sebe. Ono, co jest příčinou všeho, vyjadřuje samo sebe ve věčnosti, ohraničené nekonečností. Dávají nám tyto známé duchovní pravdy smysl? Co je to vlastně nekonečno? Domnívám se, že kromě základní definice, uvedené v každé naučné encyklopedii, nevíme o nekonečnu téměř nic. Jakákoli věda je v tomto kontroverzním oboru pouze spekulativní metodou. Ovšem starobylé národy mají v podobných otázkách jasno bez jakýchkoliv pochyb. Například Polynésané mluví o paralelních světech jako o ztracených – neviditelných ostrovech.\nNeznáme odpověď ani na otázku, zda je vesmír otevřený nebo ohraničený\nPřevládá názor, že se neustále rozpíná, ale ani zde nejsou vědci zajedno. Pokud se však stále ještě, od Velkého třesku rozpíná, bude se rozpínat do nekonečna? Nebo se v jakémsi konečném bodě opět začne vracet k meznímu bodu nulové energie a pohltí sám sebe? Zakládá-li se tato teorie na reálné možnosti, co potom bylo před Velkým třeskem? Jakási ničím neurčená jednotná univerzální síla? Odkud se vzala? Existovalo něco jako prázdný časoprostor před vznikem vesmíru? Zdá se naprosto neuvěřitelným Velký třesk z bodu ,,ničeho“, a z tohoto bodu stvořil se nezměřitelný vesmír, o jehož konečnosti naprosto nic nevíme. Ovšem v magii často operujeme s termínem, že VŠECHNO JE MOŽNÉ!\nNapříklad to, že se vše děje současně, a že se vesmír současně rozpíná i smršťuje.\nOvšem vesmír sám nikdy nečeká, až ho někdo změří. S ironickým úsměvem sleduje to pošetilé člověčenství, jež se od svého vzniku snaží pochopit nezměřitelnost a podstatu vesmíru jako takového. Kosmologie je velmi široký pojem, vzešlý z astronomie a fyziky, studuje vesmír jako celek. Kosmos je vším a vše obsahuje. Vytváří psychologii člověka od počátku času, každý jedinec má vlastní kosmologii, tvořenou vlastním mikrokosmem. Společně potom tvoříme makrokosmos celého světa. Každá věda je shlukem dobrých i špatných ideí. Mnoho vědeckých ideí bylo přijato jako neměnná fakta, některá se však postupem času vyvrací fakty novými, ještě přesvědčivějšími. Nic proti tomu, samozřejmě, takový je život. Všechno se vyvíjí a mění, lidé, věda, vědecké publikace, učebnice, kosmologie, genetika, společnost, dokonce se velmi často a účelně mění i fakta z historie…\nJak si můžeme být jisti, že okultní vědy nejsou jen výplodem čiré fantazie a pověry? A můžeme si být jisti, zda jakákoliv idea je dokonalejší než její skutečná podoba? Je idea člověka dokonalejší než člověk sám? Je idea dávných archetypů, zobrazující vývoj lidského vědomí, receptem k sebepoznání? Je snad náš život jen jakási zinscenovaná atrakce? Romantické drama, komedie či strašidelná historka? Kdo to ví? Co na tyto otázky říkají vaše nejjemnější receptory? Ať už jsou vaše názory jakékoliv, jisté je, že esoterické systémy provokují a podmaňují, zachovávají si svou tvář po tisíciletí, ač se je společenské šeptandy občas snaží zdiskreditovat.\nNa počátku všeho stvoření byl chaos\nRůzné ideje jsou příčinou spouštěcích událostí různých okolností. Především pokud jejich energie dosáhne v prostorové energetické síti kritického množství. Následky jsou poté pozitivní nebo negativní, samozřejmě podle různých esencí nestability v idejích obsažených. Na počátku všeho byl chaos, z chaosu povstala řecká bohyně země Gaia. Zrodila se bohyně, stala se prvotní esencí země, stala se matkou dvanácti bohů – titánů. V řecké mytologii jsou titáni synové Matky Země. Chaos je řecký výraz pro ,,prázdný vesmír“ nebo ,,daleký prostor“, jenž obsahuje neviditelný tvořivý potenciál. Představuje ideu, v níž je vše již obsaženo. Mnoho mytologických příběhů vypráví, že svět vznikl z chaosu. Také Atum je egyptským slunečním bohem, považovaným za stvořitele světa, vznikl ze sebe samého. Vznikl z chaosu, panujícího před stvořením světa, v okamžiku, kdy se oddělila země od nebes. Všemohoucí vesmírná energie je nepředstavitelná, proto ji rozdělujeme mezi jednotlivá božstva.\nCo to znamená: Země se oddělila od nebes?\nVše, co je, bylo nejdříve stvořeno na jemnohmotné úrovni, včetně člověka, na této úrovni vše stvořené vibruje na vyšší frekvenci, než je frekvence hmoty. Vše stvořené, v podobě informace, postupně snižovalo své frekvence, až dosáhlo úrovně vesmírné hmoty, která vibruje na nízkých frekvencích. Tímto způsobem tvoří vesmírná Mysl – vesmírné Vědomí.\nJe pouhá náhoda, pokud tvrdíme, že duše se po ukončení života ve hmotném těle VRACÍ DOMŮ?\nOd dob, kdy se lidé orientovali v čase pouze pomocí hvězd a později slunečních hodin, už uplynulo pár tisíc let. Přesto si klademe stále ty stejné otázky. Řecká filozofie, nazývána též ,,láska k moudrosti“, snažila se objasnit otázky, na které dodnes neznáme odpovědi, jen je tušíme. Hledala objasnění pro věčnou substanci z níž pochází vše stvořené. V mýtech o stvoření se mluví o světě vzešlém z nicoty, temnoty či prázdnoty, o posmrtném životě, o převtělení. Lidé se pohřbívali vždy s několika mincemi, sloužily k zaplacení převozníkovi, za převezení přes řeku života na onen svět. Věřilo se, že další život bude šťastný nebo nešťastný, podle toho, jak se člověk choval v životě předešlém. Už tehdy existovaly kulty jen pro zasvěcené, vyznávající tajná hermetická mystéria.\nPythagoras, matematik a filozof, věřil, že základem všeho je číslo\nZároveň věřil v duši člověka. Srovnával vzájemný vztah čísel s fungováním vesmíru. Už v jeho představách se objevila verze, že vesmír je harmonie souznějících tónů. Nejen astronomové shledali, že měsíční světlo je odražené světlo Slunce, také alchymisté pracovali při svých pokusech, zaměřených na transmutaci hmoty, s polarizovaným měsíčním světlem. Pochází veškerá filozofie z Universa (kvantové vesmírné Vědomí), odkud dokázali čerpat informace myslitelé všech dob? Jak jinak vysvětlit, všechny ty nepřehlédnutelné shody v myšlení různých civilizací, žijících různě na planetě, aniž by se kdy setkali?\nSeznam všech božstev světa, od raných dob civilizace by obsáhl několik objemných svazků. Bohů a bohyň bylo stvořeno mnoho, na všech kontinentech, v každé kultuře. Stali se archetypy lidských charakterů a přírodních zákonitostí. Stojí za to prostudovat egyptskou, římskou, keltskou či indiánskou mytologii, a vybrat si své bohy podle jejich povah, a kdykoliv je vzývat na pomoc při magických obřadech – budeme-li respektovat jejich sílu a moc. Mágové tak činí proto, že je snazší spojit se s abstraktními energiemi různých božstev, archandělů a přírodních živlů, a bezpochyby také s energií stromů, než s jedinou centrální energií. Jedná se sice stále o totéž, ale rozdělením na tato kritéria zapojujeme představivost, neboť absolutní energii si lze jen obtížně představit.\nNepředstavujme si však, že co je božské musí nutně být dobré. Starověká božstva v sobě obsahují vše, co dělá i obyčejného člověka člověkem, neboť dobro i zlo, temnota i světlo je obsaženo v každé bytosti. V ideálním případě jsou tyto dva základní atributy existence vzájemně vyvážené a tvoří harmonii. Pohanská víra počala násilně ztrácet své kouzlo v okamžiku, kdy byl z touhy po moci ustanoven jediný (trestající) Bůh a proti jedinému existujícímu „dobrému“ Bohu postaven zlý ďábel – Satan. Některá náboženství dodnes spojují veškeré zlo se Satanem. Nic takového pohanská víra neuplatňuje! Magie rozhodně nemá zapotřebí kázat striktně danou pravdu a lží maskovat historii, v které bylo „za pravdu“ prolito příliš mnoho zbytečné krve. Ani nedává boží síle pouze mužskou energii, aby tím vytvářela nerovnováhu v chápání samotného bytí. Takováto víra může člověka oslabit, pokud se svou odpovědnost rozhodne svalovat na (trestající) vyšší moc, odpovědnost je pouze v nás samých.\nMagie uctívá mužská a ženská božstva v rovnováze!\nNení žádného důvodu, aby nebyla ženská energie náležitě uctívána spolu s mužskou silou. Pohanská víra neupřednostňuje otce na nebi a matku v pekle! Ani se v rouše beránčím neklaní hlavám pomazaným popelem z čarodějnic. Naopak, svatý grál je od nepaměti v pohanské víře skryt v klíně moudré ženy. Pohanský dávnověk je však jen dočasně uspán v černém rubáši. Dokud se člověk neprobudí z klamu, dokud nepřizná sám sobě, že je stvořen z prachu hvězd, nikoliv „z kůže opičí“. Avšak dávnověk, ač udržován v umělé narkóze, nebude mlčet donekonečna – kdo slyšet chce, uslyší. Kdo oči máš prohlédni.\nNejen tráva roní slzy v koloběhu věčnosti.\nTajné přání rosy splní jen dech oblačných víl.\nZapomínáme, že ve slovech zrcadlí se ticho věčnosti.\nhledají pravdu o ráji.\nČlověk se pitvoří v křeči svých vlastních zvratků.\nPlaví se po moři a zmaten voláním Sirén,\nhledá ke Světlu nekonečnou zkratku.\nJsme v tom až po uši, lapeni v pavoučích sítích.\nTajemství labyrintu – cesta duše Next →


Atletika pro děti • Krátce z oddílů • Zimní radovánky\nKrátce z oddílů red. 25. ledna 2016\nPořádné řádění na sněhu si užívaly v posledních dnech děti z Polešovic. Odpočinuly si při něm od školního shonu.\n„Konečně i my na jižní Moravě jsme se dočkali snížku a pořádného mrazu, takže jako správní sportovci jsme vyrazili ven. Ve sportovních kroužcích jsme řádili na bobech, lopatách a hráli různé hry na sněhu.\nAtleťáci samozřejmě nezůstali pozadu, a tak jsme trénink přesunuli na venkovní hřiště, kde jsme hráli různé honičky, nemohli jsme vynechat ani atletickou abecedu a netradiční štafetky. Na závěr jsme si zahráli dva týmy proti sobě se štafetovým kroužkem. Moc se nám to líbilo a bylo to příjemné odreagování po perném týdnu, kdy se uzavíraly známky,“ napsala nám paní učitelka a trenérka Renata Šimková.\nAktuální čas 3:52:40 - Stránka vygenerováno za 0.078s


8. květen: Uniformy, přestřelky a přísaha - iDNES.cz\n8. květen: Uniformy, přestřelky a přísaha\n9. května 2007 1:57, aktualizováno 1:57\nPraha - Na tramvajích se v Praze nepřehlédnutelně třepotaly červenomodrobílé státní vlaječky. Byly včera jen jednou z mnoha připomínek 62. výročí konce druhé světové války, na který v Česku i Evropě vzpomínaly desetitisíce lidí. Mnozí z nich byli v uniformách, ať už současných, nebo historických. Státní svátek, který už každoročně připadá na 8. květen, totiž pro mnohé neznamenal jenom den pracovního volna. Kolona dvacítky vojenských historických vozidel včera dorazila třeba do areálu lázní ve Velichovkách na Náchodsku. „Účastníci přijeli z Prahy, Plzně, Liberce, Turnova, ale i dalších měst,“ řekl Lukáš Kulhánek, organizátor bojové ukázky. V lázních propukla za přihlížení diváků prudká přestřelka mezi vojáky americké armády a německými obránci města (viz foto). Podobná akce se konala i v pražských Malešicích, v Dejvicích se zase v rámci výročí konal 3. ročník kulturní slavnosti s účastí tisíců lidí.\nMEX: Česko si připomnělo výročí konce války | foto: Ondřej Littera, MF DNES\nPraha - Na Pražském hradě včera slavnostně přísahali noví čeští profesionální vojáci. Slib věrnosti u příležitosti oslav 62. výročí konce druhé světové války složilo 248 začínajících vojáků z výcvikové základny ve Vyškově. Mezi profesionální vojáky se ode dneška zařadí také 22 nových žen.\nTémata: Liberec, Pražský hrad, Studium, Testovací kategorie - nesahat, Velichovky, Vyškov, Dejvice, lázně, Malešice, Náchodsko, Plzeň, Tramvaj, Turnov


Jantar (10) - Andílek (Andělská trilogie 1) Dětská science fiction\nBísíája se k psíkovi vrhla se zlověstným zábleskem v očích.\nSklonila se k němu, jako kdyby se chtěla se zvířetem mazlit, ale Olda tušil, že je to asi jinak. Zatímco tetička spěchala do chalupy zjišťovat, co se kde ztratilo, Bísíája zjišťovala stav psa a promýšlela, co dál.\n„Někdo ho otrávil,“ řekla Oldovi zamračeně. „Má v těle jed.“\n„Ale kdo by to udělal?“ vytřeštil oči Olda. Nemohl si to srovnat v hlavě. Kdo by chtěl zabít jeho pejska? Vždyť tady jen ležel u boudy! Co komu udělal?\nBísíája neodpověděla. Olda dvakrát po sobě zaznamenal už známé cvrlikání rozbitého kazeťáku, jak se Bísíája o cosi snažila. Pak od ní pocítil závan tepla, ale hned si uvědomil, že to teplo přichází zevnitř, takže Bísíája právě vydala větší množství vnitřní síly.\nPsík začal křečovitě zvracet. V rozkousané uzence vyzvracel i modrozelené, částečně rozpuštěné krystaly.\n„Ještě to zkus!“ pobízela Bísíája pejska.\nČert se křečovitě napnul, ale zvracel už jen modravé hleny.\n„Vodu!“ požádala Bísíája Oldu. „Sežeň mi rychle vodu!“\nOlda popadl u boudy psí misku, zapumpoval na starodávnou litinovou pumpu a plnou misku rychle přinesl. Bísíája ji přistrčila psíkovi k hlavě a pomohla mu nadzvednout se. Psík se žíznivě napil, ale pak zase začal zvracet. Bísíája ho ještě jednou přiměla napít se, ale Čert teď zvracel jen vodu.\n„Snad jsem to zvládla, ale stálo mě to hodně síly,“ přiznala Bísíája.\n„Čerte, Čerte,“ povzdychl si Olda. „To se dělá, brát maso od cizích lidí?“\n„A bylo tak dobrý!“ opáčil žalostně pes.\n„Nebylo,“ ujistila psa Bísíája. „To maso ti dali, aby tě zabili.“\n„Já už vím...“ přiznal zkormouceně. „Určitě chtěli krást! Ale já jsem nemohl nic dělat, ani packou jsem nemohl hnout!“\n„Věříme ti to!“ řekl vážně Olda.\n„To je divné!“ vyšla z chalupy tetička. „Řekla bych, že tu byli zloději, ale všechno je na svém místě, nic nám neukradli.“\n„Vůbec nic nezmizelo?“ nevěřil jí Olda.\n„Nic,“ přisvědčila tetička. „Peníze, hodinky, prsteny. V kredenci je všechno, ani se tam nikdo nehrabal.“\n„Nezmizely ani ty jantarové věci na polici?“ sondoval opatrně Olda.\n„Ty jsou pryč,“ potvrdila tetička. „Ale to jsou jen cetky.“\n„Ne tak docela,“ opáčil Olda zamračeně. „Pan Prskavec z Ameriky za ně dal u Zimáků sto dolarů. Od vás je dostal zadarmo a ještě nám chtěl otrávit Čerta.“\nŘekl to naplno bez ohledu na zděšení, které se tetičce objevilo ve tváři.\n„Co říkáš?“ vyjekla. „Že by někdo za takové tretky dával takové peníze? A trávil psa? To je nesmysl!“\n„Pojď se podívat!“ ukázal Olda tetičce na modravé krystaly v psích zvratcích. „Co bylo v tom buřtu? Vsadím se, že jed na krysy.“\n„Panebože!“ vyjekla tetička. „Ale proč by to kdo dělal?“\n„Třeba aby mohl krást jantar.“\n„Vždyť je falešný!“ zaúpěla tetička.\n„To víš jen ty, když jsme ti to řekli,“ pokračoval Olda. „Ale vypadá jako pravý! Bísíája tvrdila, že to pozná jen odborník a ještě k tomu musí mít nějaké přístroje.“\n„Ale odborník to pozná, ne?“\n„Odborník ano, pokud ho napadne nějaké podezření a začne to zkoumat. Ostatním to ale můžeš prodat za pěknou cenu. Máš ponětí, co dnes stojí jantar v klenotnictví?“\n„Ale to by byl přece podvod!“ vyhrkla.\n„Kdo otráví pro pár tretek psa, tomu podvod vadit nebude,“ řekl Olda.\n„Ano, ale nemůžeš přece někoho podezírat ze zločinu bez příčiny! Nemáš důkaz!“\n„Tady ten jed ti nestačí? To není důkaz?“ ukázal Olda botou na zem.\n„Podívám se radši na slepice a králíky!“ napadlo ji najednou. „Pes je jen pes, ale kdyby mi někdo otrávil domácí zvířata, to by byla teprve škoda!“\nOlda i Čert málem vybuchli nesouhlasem, ale Bísíája je zarazila. Mračila se ale také.\nPes se mezitím pokoušel postavit. Podařilo se mu to, ale viditelně se ještě celý třásl.\n„Vidíš, Čerte,“ utěšoval ho Olda. „Nejsou všichni lidé hodní. Když ti někdo cizí hází buřt, nemusí to být proto, aby ti udělal radost. Poznal bys je ještě?“\n„Jistě!“ odvětil pes.\n„Ukážeš nám je?“ zablesklo se Oldovi v očích.\n„Jestli je uvidím... a očichám...“\n„Už to bude dobré,“ řekla Bísíája. „Ještě mu přidám životní sílu.“\nOlda opět zaznamenal závan horka.\n„Sežeň vodítko a půjdeme,“ řekla Bísíája.\n„Ve svátečních šatech?“ připomněl jí Olda.\n„Ach jo...“ povzdychla si. „Ale máš pravdu, moje šaty jsou lepší.“\nZavedli psíka do chodby, Bísíája zmizela v komoře, Olda v kuchyni. Za chvilku se ale všichni tři sešli na chodbě. Bísíája měla tentokrát na sobě modré pruhované námořnické tričko a zelené kalhoty s páskem, ale Olda si hned všiml, že to je pořád její původní kombinéza, jen přebarvená podle oblečení Cilky Macounové.\nTetička je ale ven nepustila.\n„Teď bude oběd,“ prohlásila. „Mám to připravené, jen to ohřát.“\nMuseli se tedy zdržet na oběd. Pes si zatím lehl pod stůl. Výjimečně ani neloudil, dobře mu nejspíš ještě nebylo.\nPo obědě vyrazili s Čertem na vodítku směrem k návsi. Čert se ještě trochu motal, ale snažil se klusat, aby nezdržoval. Dokonce si odpustil očichávání zajímavých míst. Za chvilku dorazili ke hloučku dětí, Mezitím si všichni odbyli oběd a teď pokračovali v dohadování. Kromě známých tváří tam Olda uviděl další dva kluky, které neznal. Byli zhruba stejně vysocí jako on sám.\n„To není spravedlivé!“ říkal Jarda Zimák. „Jak může táta prodávat naše věci?“\n„Aspoň za to vaši něco dostali,“ řekla Cilka. „U nás jantar prostě zmizel. Dobře vím, že ho naši neprodávali. Já tomu říkám normální zlodějna!“\n„Je tu Olda a Bísíája!“ všimla si příchozích Milena.\n„Vy ještě máte jantar?“ zeptala se jich hned bez úvodu Cilka.\n„Někdo u nás byl,“ řekl Olda zachmuřeně. „Že sebral jantar, to je prkotina. Horší je, že nám přitom přiotrávil Čerta.“\n„Vždyť jde s vámi!“ upozornila ho rychle Cilka.\n„Jde, ale otrávený byl,“ trval na svém Olda. „Už jste někdy slyšeli slovo zázrak? Tak se rychle podívejte na našeho psa, právě jeden vidíte.“\n„Počkej, snad nechceš...“ zarazila se Cilka.\n„To je jedna věc,“ řekl Olda. „Druhá věc je, že Čert určitě pozná ty dva, co ho otrávili. Proto se s ním jdeme podívat po vsi.“\n„Jak víš, že byli dva?“ vyjel po Oldovi s podezřením Jirka. „Tys je viděl?“\n„Já ne, ale Čert,“ opáčil Olda, „Hodili mu buřt a když to sežral, šli klidně přes plot. Čert to ale přežil a dobře si je pamatuje.“\n„Prosím tě,“ vybuchl Jirka, „děláš, jako kdyby ten pes měl inteligenci... aspoň delfína!“\n„Na to pozor, má větší,“ řekl Olda.\n„To ti nevěřím! To není možné!“ odsekl Jirka Rovný a ostatní mu přizvukovali.\n„Čerte, řekni všem, jak to bylo!“ poručil Olda psovi.\n„Pán má pravdu,“ pomyslel si pes. „Ale až je poznám, já je snad zakousnu!“\n„Stačí, když je poznáš,“ zarazil ho Olda.\nSkupinka dětí zůstala stát, jako kdyby vedle udeřil blesk.\n„Ten pes... vážně mluví?“ vyjekla Milena.\n„Nemluví,“ opravil ji Olda. „Ale Bísíája ho naučila telepatii. Jako mě.“\n„A když je pozná?“ začala Cilka. „Co budeme dělat?“\n„Na takové ptáčky si pak dáme pozor!“ řekl Olda.\n„Myslíš, že by to mohli být Pepek a John Prskavcovi?“ sondovala Cilka.\nZeptali se Čerta na velikost těch dvou zlodějů.\n„Nebyli stejně velcí,“ řekl Čert. „Jeden byl velký, druhý menší.“\nVydali se všichni k bydlišti prvních podezřelých. Málo platné, měli na krádeži největší zájem, takže byli první na ráně. Došli až k plotu moderního rodinného domku. Na dvorek právě vyšel John, ale když spatřil průvod, výsměšně jim ukázal mezinárodní gesto „Tůdle!“\n„Je to on?“ zeptal se Olda Čerta.\n„Není,“ tvrdil Čert. „Ani tak nevypadá, ani nevoní.“\nVšechny to trochu zarazilo. Jestli to John nebyl, pak kdo?\n„Ani cent!“ uvítal všechny výsměšně John anglicky.\n„Thief!“ odsekla s pohrdáním stejnou řečí Cilka.\n„Cos to řekla?“ okamžitě zvážněl John. „To odvoláš!“\n„To nebyl on,“ upozornila Cilku Milča. „Pes ho nepoznal!“\n„Kdo jiný měl zájem krást?“ vyhrkla Cilka.\n„Zjistíme to, jen klid,“ uklidňoval ji Olda. „Čert ho jistě pozná.“\nChvíli postávali u plotu, až vyšel ven Pepek.\n„To byl on!“ ukázal na něho packou Čert. „To byl ten menší!“\nVe skupince dětí to zašumělo.\n„Ten ti dával to maso?“ zeptal se Olda Čerta.\n„Ne, maso házel ten větší,“ odvětil pes. „Tenhle mě pak ale nakopl, když jsem na něho nemohl.“\n„Aha, takže jeden ze zlodějů je Pepek!“ řekl sveřepě Jirka Rovný. Řekl to nahlas, takže to slyšeli i Pepek a John.\n„Co kecáte?“ vyhrkl Pepek. „Odvolejte to – a hned!“\n„Vy jste otrávili Aničce Novotné psa!“ zaútočil na něho Jirka.\n„Dyť ho máte tady!“ ukazoval Pepek na Čerta.\n„A ty jsi do mě pak ještě kopl!“ přidal se Čert a tentokrát to vůbec nesměroval, takže to vnímali všichni.\n„Kdo to řekl?“ vyjel si Pepek na všechny.\n„Máš smůlu, zloději,“ protahoval Jirka. „Poznal tě pes. On totiž umí mluvit a je možná inteligentnější než ty.“\n„Blbost!“ vřeštěl Pepek, ale začal ustupovat. „Pes přece nemluví! Co to na mě šijete?“\n„Nic nešijeme,“ přidal se Jarda Zimák. „Zato víme, kdo kradl u Novotných. To si piš, že si to budeme pamatovat!“\n„Nikde jsem nic nekradl!“ ječel Pepek. „Já jsem ten jantar ani neměl v ruce!“\n„Helemese!“ zvýšil hlas Jirka. „Jak víš, že šlo o jantar? O tom jsme ještě nic neřekli, ale jak je vidět, dobře víš o co šlo!“\n„Vy naděláte pro trochu ztvrdlé smůly!“\n„O smůlu nám nešlo,“ přidal se Olda. „Jde o psa. Někdo nám chtěl otrávit psa a víš moc dobře, kdo to byl, protože jsi byl u toho! A ještě sis do toho psa kopl, zbabělče!“\n„Nikde jsem nebyl!“ uklidnil se trochu Pepek. „Nic mi nemůžete dokázat.“\n„Nic ti ani dokazovat nebudeme,“ řekla Cilka. „Ale pamatuj si, neprojde ti to.“\n„Můžete mi leda vlézt na záda!“ zašklebil se Pepek.\n„Hello, co se to tam děje?“ ozvalo se ode dveří domku.\nStál tam rozložitý chlap, bezvadně oblečený. Oldovi na něm byl nápadný veliký žlutý knír a hříva žlutých vlasů. Ten chlap mu byl ale krajně nepříjemný, jen nevěděl proč. Nebylo to tím, že mluvil česky s cizím přízvukem. Něco na něm ho odpuzovalo.\n„To byl ten druhý, větší!“ pomyslel si Čert tak jasně, že to vnímali všichni.\n„Aha, pro někoho dolary, pro jiné jed na krysy,“ řekl Jirka do ticha.\n„Hello, mladej, na to si dejte pozor!“ zvážněl okamžitě chlap. „My nejsme na pomluvy bez důkazů zvyklí a vy žádný důkaz nemáte! U soudu vás to bude setsakra mrzet!“\nParta okamžitě couvla. Tohle byl pro všechny nečekaný tah!\n„Co chcete dávat k soudu?“ vzpamatoval se Jirka a ušklíbl se.\n„Ty urážky!“ opáčil chlap. „Ty vás budou pěkně mrzet! Každé slovo tvrdě zaplatíte!“\n„A kde máte důkaz vy?“ odsekl drze Jirka.\nByl ale jediný z party, kdo měl ještě odvahu odporovat. Ostatní couvali a nejraději by se rozutekli. Olda náhle strnul při pohledu na Bísíáju. Dívenka stála s očima široce rozevřenýma a natahovala před sebe obě ruce, jako by se jimi chtěla bránit. Pak sebou trhla – a současně se všem podivně ulevilo, i když nepříjemný pocit odezníval jen pomalu.\n„Oldo...“ obrátila se telepaticky na kamaráda, ale směrovala to tak úzce na něho, aby to nikdo cizí nezachytil. „Oldo, prosím tě, pro všechno na světě, řekni ostatním, ať jdou ihned odsud... Třeba do lesa na smůlu, uděláme si jiné jantarové šperky, ale pojďme pryč...“\n„Je to tak nutné?“ zeptal se jí.\n„Strašlivě nutné!“ skoro na něho vykřikla.\n„Dobře, já to navrhnu, snad budou pro,“ slíbil jí, ačkoliv to nechápal.\n„Půjdeme si udělat jiný jantar, ne?“ řekl nahlas. „Kdo jde s námi na smůlu? Nasbíráme jí víc než minule a uděláme toho víc – a lepší!“\n„To snad ne?“ pomyslel si Čert uraženě. „Vždyť jsem oba správně vyštěkal!“\n„Přestaň! Už ani štěk!“ okřikl ho v duchu Olda. „Nech to na nás!“\nPes jen provinile zavrtěl ocáskem.\n„Myslíš – aby měli vztek?“ chopil se mezitím Oldova návrhu Jirka. „Máš pravdu, nač se s nimi zlobit! Víme už, co jsou zač! Pojďme dělat jantar! Kdo jde s námi?“\nPřihlásili se ulehčeně všichni a otočili se na cestu vedoucí k lesu.\n„Prosím tě, jdi pomaleji,“ obrátila se Bísíája na Oldu. „Budu se za tebe schovávat, aby na mě ten chlap neviděl.“\n„Proč nechceš, aby na tebe viděl? To je tak vážné?“\n„Příšerně,“ ujistila ho.\nNavrhněte opravy pro "Andílek" v kapitole: 10=Jantar


Na Slovensku bych to postavil stejně, Koller byl jasná volba, bilancuje Hašek - iDNES.cz\nZleva svazový předseda Ivan Hašek a reprezentační kouč Michal Bílek | foto: Michal Růžička, MAFRA\nPředseda fotbalového svazu a od svého červnového zvolení až do 14. října zároveň trenér národního mužstva se před Vánoci ohlíží za necelým půlrokem, co vládne českému fotbalu.\n"Radši bych bilancoval až po roce, ale budiž," říká šestačtyřicetiletý Hašek.\n"Vždyť hned po svém zvolení svazovým šéfem jsem říkal, že obvyklých sto dnů hájení nepotřebuju, byl jsem klidně pro, aby do mě novináři šli třeba už po týdnu."\nJak hodnotíte své působení u národního mužstva? Ve čtyřech kvalifikačních zápas jste uhrál remízu na Slovensku a doma se Severním Irskem, vyhrál jste se San Marinem a s Polskem?\nJen bych připomněl, že nebyl po ruce trenér. Oslovil jsem tehdy úspěšného kouče Jarolíma, který dvakrát za sebou vyhrál titul se Slavií a pro odborníky i fotbalovou veřejnost byl na začátku léta jediným správným typem. Jenže Slavia ho neuvolnila, vhodný kandidát po ruce nebyl, tak jsem vzal odpovědnost na sebe.\nA jak tedy čtyři vzpomínané kvalifikační zápasy pod Haškem vidíte?\nO Slovensku jsem se už zmínil. Rozhodl bych se stejně. Nikdo nemohl tušit, jak to s Kollerem nakonec dopadne. A jestli měl hrát Baroš od začátku? Po manželčině porodu dorazil k mužstvu až ve čtvrtek a v sobotu se hrálo. Při trénincích mě pak moc nepřesvědčil, tak zápas začal na lavičce. Když jsem ho pak na hřiště poslal, byl naším nejlepším hráčem a navíc vyrovnal na konečných 2:2. Možná byl nejlepší právě proto, že šel do zápasu až ve druhé půli.\nNa závěr kvalifikace přišel bezbrankový domácí zápas se Severním Irskem...\nJestli mě z té mojí epizody reprezentačního trenéra něco moc mrzí, tak právě tenhle zápas. Chtěl jsem, abychom se s kvalifikací rozloučili vítězství, abychom udělali radost fanouškům, kteří za námi do Edenu přišli. A do poslední chvíle věřili a fandili. Přestože šance na postup už byla minimální, protože Slovinci by museli ztratit v San Marinu, což byla docela utopie.\nUtopie taky byla, že národní mužstva vybouchne na listopadovém turnaji v Emirátech. Ale stalo se...\nBohužel. Na mužstvo dopadla oprávněná tvrdá kritika ze všech stran. Ale už se jaksi zapomínalo na to, že ti nejlepší v Al Ainu chyběli, že další dva hráči, Plašil se Sivokem, kvůli onemocnění a zranění na poslední chvíli do Emirátů neodcestovali. A ti, kteří pak hráli, se přesvědčili, že pokud budou chtít hrát za národní mužstvu, budou muset v tréninku hodně přidat.\nJenže silná hráčská generace odešla. Po Nedvědovi, Poborském, Jankulovském, Ujfalušim, Galáskovi a Kollerovi zůstává výkonnostní propast. Myslíte, že nastupující generaci bude stačit přidat v tréninku?\nJsem rád, že zmiňujete Pavla Nedvěda. Jistě se shodneme, že fotbalista od boha to nikdy nebyl. V národním mužstvu začínal až v necelých dvaadvaceti a v základní sestavě se poprvé objevil ve třiadvaceti. Ale o to víc před ním musíme smeknout, kam to dotáhl právě tou tréninkovou pílí. Dal fotbalu opravdu všechno a stal se nejlepším evropským hráčem. Noví Nedvědové asi nepřijdou, ale ten pojem tréninková píle není v tomto případě žádné klišé.\nCo vedle ostudy turnaj v Emirátech českému fotbalu přinesl?\nTrenér Bílek měl možnost zblízka poznat hráče, s nimiž by se v budoucnu mělo pro reprezentaci počítat. Věřte, že tohle poznání pro příští měsíce zanedbatelné není. Ostatně, Bílek tímhle turnajem u národního mužstva začínal a avizoval, že je to pro něj příležitost k vyzkoušení a poznání hráčů.\nAle prohrát s Ázerbájdžánem, to je přece jen silná káva.\nPravda je, že do světa šel výsledek Česko - Ázerbájdžán 0:2. Ale musíte vzít v úvahu naši sestavu i to, že měsíc předtím hrál Ázerbájdžán v kvalifikaci s nejsilnějším Ruskem 1:1. Ale pochopitelně, že i já vnímám prohru s mužstvem z druhé světové stovky jako ostudu. Jenže až někteří z těch, co byli v Emirátech, nastoupí za národní mužstvo zase, už to nebude poprvé, už nebudou nervózní a jistě ze sebe dotanou víc.\nPo Emirátech se začalo hodně spekulovat, jestli je právě Michal Bílek tím správným mužem na postu reprezentačního kouče.\nSpekulovat se začalo v médiích. Bílek ven, měli jistí novináři jasno. Ale kdo místo něj, to už neřekli. Přitom to byli ti samí, co v létě horovali pro Jarolíma. Ale kde je teď ten Jarolím, kterého jsem ostatně chtěl i já. Tak už to ale ve fotbale chodí.\nTakže vy Bílkovi, někdejšímu spoluhráči ze Sparty, bezvýhradně věříte?\nSamozřejmě. V červenci jsem si ho u národního mužstva vybral za jednoho z asistentů, dal jsem mu velké pravomoci, pozoroval jsme ho při práci a nakonec usoudil, že je nejvhodnějším typem. Je znamenitým fotbalovým odborníkem, má za sebou i výsledky, když se Spartou udělal double, má zkušenosti ze zahraničí. Reprezentanti ho berou, má autoritu, má u sebe dalšího výborného trenéra Komňackého, s nímž se ideálně doplňují i respektují. Jsem přesvědčený, že to půjde.\nZačátkem března má hrát Česko přípravný zápas ve Skotsku. Tam už to bude ne rozdíl od listopadového turnaje reprezentační mužstvo v pravém smyslu slova?\nV téhle chvíli můžu říct, že uděláme všechno, aby bylo opravdu co nejsilnější.\nZ dalších termínů je jasný srpnový, kdy Česko hraje doma s Marokem. Co konec května, kdy má národní tým hrát dva zápasy s účastníky světového šampionátu v Jihoafrické republice?\nZatím můžu prozradit, že jednáme s Itálií, USA a Irskem. Víc říct nemůžu, ani jestli budeme hrát doma, nebo venku. Ale ústní dohodu bychom rádi měli do konce roku.\nJak jste s fotbalovým půlrokem spokojen coby svazový předseda?\nTohle sice fanoušky moc nezajímá, ale jsem spokojený například s tím, že si pomalu ale jistě sedá personálně přebudovaný svazový sekretariát. Ale něco se zase tak rychle stihnout nedá, takže ještě nejsou uzavřené různé audity, které jsme zadali. Každopádně by měla být lepší legislativa, pracujeme na nových svazových stanovách, jejichž návrh bychom chtěli dát na jaře k posouzení hnutí.\nMůžete k těmto stanovám říci něco konkrétního?\nNapříklad bych rád, aby v nich bylo zakotveno, že valná hromada by měla být každý rok. Nyní je dvakrát za rok, z toho jednou za čtyři roky volební. Volby jednou za čtyři roky by zůstaly, ale mezi nimi by byly tři valné hromady nevolební. Jsem totiž přesvědčen, že skládat účty by mělo fotbalové vedení i další řídící orgány v hnutí jednou za rok. Takže pracujeme na tom, aby nevolební valná hromada byla už příští rok v červnu. Ale to už předbíhám, protože mimo jiné i tohle musí být zakotveno v nových stanovách.\nKdybyste měl svůj půlrok oznámkovat jako ve škole, jakou známku byste si dal?\nJá se nikdy nehodnotím, takže si žádnou známku nedám. Ale svědomí mám čisté.\nJak vnímáte protest Slavie a Sparty proti rozlosování čtvrtfinále domácího poháru? Právě jejich mužstva na sebe ve čtvrtfinále mějí narazit.\nKdyž se ten den dohadovalo, jak se bude losovat, jestli budou čtyři mužstva nasazená, nebo jestli se bude losovat z jednoho koše, byl jsem u toho. A ze zasedačky jsem odcházel se slovy, pánové, ať odtud po losu odcházíte jednotní. A ono to skončilo právě obráceně...\nCo myslíte, bude se čtvrtfinále losovat znovu, nebo zůstane v platnosti los ze 4. prosince?\nTohle nechávám na odvolací a revizní komisi, do její práce nazasahuju. Ale můžu ujistit, že pro příští ročník tyhle dohady a protesty odpadnou. Jak se bude losovat, to rozhodne a fotbalový svaz a nikdo jiný. Kluby ať mají co mluvit do organizace první a druhé ligy, jsou to jejich soutěže. Ale domácí pohár je plně v kompetenci svazu.\nZnamená to snad, že z jednoho koše se bude domácí pohár losovat od začátku?\nPrvní fáze by byla rozlosována zvlášť pro Čechy a zvlášť pro Moravu. Hlavně kvůli ekonomice, aby třeba hned v prvním kole nehrál Cheb například s Karvinou. A dál už bych si to představoval stylem padni komu padni. Jako je to v Německu, Anglii i v dalších vyspělých fotbalových zemích. Samozřejmě s tím, že silnější by hrál na hřišti slabšího.\nJak se díváte na zavedení používání videa ve fotbale, čemuž se FIFA urputně brání?\nJsem přesvědčený, že to video ve fotbale bude. A nevidím to na roky, spíš dřív. Všechno k tomu spěje, současný stav, při němž v kvalifikaci o mistrovství světa může někdo někoho vyřadit rukou, je neudržitelný. A že by se tím zápasy neúměrně protahovaly, to si nemyslím. Předpokládám, že limit pro využití jakéhosi tenisového jestřábího oka by byl dvakrát za poločas. Víc vyloženě sporných a okem rozhodčích nepostřehnutelných situací přece nikdy nenastane.\nTémata: čtvrtfinále, Eden, Morava, zranění, FIFA, Ivan Hašek, Jan Koller, Michal Bílek, Pavel Nedvěd, Slavia, Sparta, Výsledky Fotbal, Výsledky Různé


About: Seznam vrcholů v Rychlebských horách\nSeznam vrcholů v Rychlebských horách zahrnuje vrcholy s nadmořskou výškou nad 800 m. K sestavení seznamu byly použity údaje dostupné na stránkách Tisicovky.cz (vrcholy nad 1000 m n. m.) a Mapy.cz (vrcholy pod 1000 m n. m.). U vrcholů s nadmořskou výškou pod 1000 m se někdy nepodařilo ověřit, zda jde skutečně o vrchol, a tak mohly být zahrnuty i některé spočinky. Jako hranice pohoří byla uvažována hranice stejnojmenného geomorfologického celku. Seznam pokrývá pouze českou část pohoří.\nHory Rychlebských hor


Létající objekty v okolí Bajkalu :: Mystika-info\nÚvod - Létající objekty v okolí Bajkalu\nLétající objekty v okolí Bajkalu\nNeidentifikovatelné létající objekty se tu a tam objeví také nad známým jezerem Bajkal. Jak se navíc zdá, k záhadným úkazům dochází také v hlubinách pod jeho hladinou. Zajímají se snad o rozlehlou sibiřskou vodní nádrž cizí vesmírné inteligence? Ruský skvost přírody si z oběžné dráhy kolem Země se zájmem neprohlížejí pouze astronauté z naší planety. Nejhlubší sladkovodní jezero na světě o ploše úctyhodných 31 500 kilometrů čtverečních, nejspíš také přitahuje pozornost mimozemských inteligencí.\nSvědkem nevšedního úkazu se v srpnu roku 1989 stala skupinka studentů z hlavního města Burjatské republiky Ulan-Ude, kteří vyrazili k jezeru na výlet. Z břehu nedaleko osady Bajkalský příboj pozorovali v dálce trojúhelníkový objekt, jenž ze všeho nejvíce připomínal pestrou plachtu. Ta postupně změnila tvar na čtverec, zakulatila se a nakonec se protáhla do elipsy, přičemž neustále střídala barvy. Bylo jasné, že nejde o běžnou loď. Těleso zmizelo před zraky užaslých pozorovatelů asi po deseti minutách a mladí lidé shodně vypověděli, že se ponořilo.\nO pouhý měsíc později se nad letištěm zmíněné metropole vzdálené od Bajkalu osmdesát kilometrů, objevil ve výšce zhruba 600 metrů stříbrný válec. Kvůli UFO muselo být odloženo několik pravidelných linek a nad městem kroužila dvě letadla čekající na povolení k přistání. Přestože neidentifikovatelný objekt sledovaly ze země i ze vzduchu desítky lidí, nikdo z nich v nastalém zmatku nestihl tajemný válec vyfotografovat. Nepodařilo se určit ani jeho přibližnou velikost a podle dispečerů letového provozu těleso nebylo vůbec vidět na obrazovkách radarů.\nK dalším dvěma záhadným událostem došlo ve druhé polovině devadesátých let. V dubnu 1996 V. Zykov a jeho bratr, obyvatelé malé osady Gorjačinsk, ležící na severovýchodě Bajkalu, chytali ryby. Seděli zhruba dvě stě metrů od břehu u velkého otvoru v ledu, který pravidelně pokrývá jezero od ledna do května. Nejdříve muži pocítili slabé zachvění ledu. O chvíli později je vyděsilo silné zadunění doprovázené větším otřesem. V dálce směrem do středu jezera vystřelila na povrch mohutná fontána vody nebo páry. Mezi odlétávajícími kusy ledu a sněhu rozeznali nejasné těleso, které rychle zmizelo na obloze. Podle Zykova mělo elipsovitý tvar a bylo tmavé. S tím ovšem nesouhlasil jeho bratr, který naopak viděl stříbrnou kouli.\nTaké S. Potapov z městečka Barguzin, které je od Bajkalu vzdálené přibližně čtyřicet kilometrů, spatřil v září roku 1998 tajemný neidentifikovatelný létající objekt. Odpočíval tehdy po sklizni brambor na valníku zapřaženém do jedoucího traktoru a jen tak sledoval oblohu. Všiml si vysoko letícího ptáka, který brzy zmizel v mracích. Zpočátku se domníval, že se muselo jednat o nějakého dravce. Pak si ale uvědomil jeho poněkud neobvyklý tvar připomínající trojúhelník. Podle Potapova nešlo ani o žádný běžně známý typ civilního nebo vojenského letadla.\nTajemné hlubiny Bajkalu\nS neobvyklými událostmi se však lidé na jezeře Bajkal setkávali již v sedmdesátých letech, přesněji řečeno pod jeho hladinou. V roce 1977 prováděla dvojice sovětských vědců M. Alexandrov a G. Selivěrstov hloubkový průzkum. Při jednom z ponorů vypnuli v hloubce 1200 metrů světlomety, protože chtěli změřit jak hluboko pronikají sluneční paprsky. Když však reflektory potemněly, světlo nezhaslo - jako kdyby na kabinu něco svítilo shora. Tajemná záře prý zmizela až po několika minutách. Odkud se ale vzala, to nikdo neví. A stejně je tomu také v případech uvedených pozorování záhadných létajících neidentifikovatelných objektů a těles.


Atlas ptáků (ČR 2021) Autor ▪ archiv TV a VOD stanic\nAtlas ptáků (ČR 2021)\nv kinech od 2. 9., distribuce CinemArt\nRežisér Olmo Omerzu rád překvapuje diváky. Naposledy snímkem Všechno bude, který spojil oblíbený tuzemský žánr klukovského dobrodružství se sociálním dramatem. Do hlavní role novinky o konci starého patriarchy, kterému se firma i život hroutí před očima, obsadil Miroslava Donutila. A dal mu příležitost hrát v jemnějším rejstříku než obvykle. Spolu s ním tu vedle Elišky Křenkové, Aleny Mihulové, Vojtěcha Kotka či Martina Pechláta vystupují také poštolky či holubi v roli potměšilého chóru, který na lidské pachtění uštěpačně hledí shůry.


Řízky a uhlí | i60.cz\nDva následující krátké texty, kterými zde reaguji na publicistickou akci redakce i60 "Příběhy naší republiky", jsou úryvky z mého volně autobiografického románu Schody do nebeského pokoje, dějově situovaného do let 1963 - 1968 na Teplicko pod Krušnými horami (pasáže jsou ze stránek 72-73 a 101-102)\n/Lubomír Müller: Schody do nebeského pokoje, vydal Egmont, Praha, 2013, 2.vydání/\nNedělní řízky z pojízdné prodejny\n„Oškrábej, prosím, brambory a nachystej mouku, strouhanku a vajíčko. Usmažíme si dnes večer řízky, co říkáš?“\nBylo to Milenino oblíbené jídlo, většinou bývalo jen v neděli, a tak teď radostí zavýskla a hned se dala do práce.\nBabička nachystala čerstvé maso, které sice koupila na neděli, ale řekla si, že když mají obě dnes takový příjemný den, použije ho hned.\nMaso dostala odpoledne v pojízdné prodejně, která k nim do vsi přijížděla dvakrát týdně v úterý a ve čtvrtek. V obci obchod nebyl, a pokud se obyvatelé nechtěli tahat s těžkými nákupními taškami až ze vzdáleného města, byli závislí na tom, co si nakoupí v pojízdné prodejně Jednoty. Na malém náměstí, kde zastavovala, již dlouho předtím čekaly ženy na lavičkách a probíraly události dne, často i týdne, ba dokonce i roku. Bylo stále o čem a o kom mluvit. Muži čekávali málokdy, snad až na dva tři staříky, kteří na lavičkách sedávali každý den. Kostnaté ruce měli sepjaté na držadlech svých hůlek a na těchto hrbolatých polštářcích položenou bradu. Jejich vodnaté oči vzpomínaly na doby těžké dřiny v okolních hnědouhelných dolech, ale také na doby, kdy ještě ve vsi býval hostinec i obchod.\nPojízdnou prodejnu představoval upravený autobus, ve kterém místo sedaček byly namontovány regály. Některé potraviny ležely na těchto regálech, jiné byly uskladněny v bednách nebo v pytlích a zbytek byl zavěšen na rukojetích přimontovaných ke stropu. Když autobus přijel, řidič, prodavač a pokladník v jedné osobě přistavil ke dveřím schůdky a jeden kupující po druhém vcházel po schůdkách do autobusu a vybíral si z nabízeného sortimentu zboží. Řidič přijímal i seznamy potravin, které mu ženy napsaly. Přivezl je příště už nachystané a zabalené v krabici nebo v tašce, jež mu ženy zanechaly s cedulkou se svým jménem. Nikdy zde nebývaly tlačenice ani hádky, každý věděl, že pokud řidiči připlatí něco navíc, co zůstane v jeho kapse, dostane vždy čerstvé maso, kvalitní salám, brambory bez hniloby a čerstvě upečený chleba místo týden starého nebo křupavé rohlíky místo „gumových“.\nBabička naklepala maso. Milena ho obalila v mouce, v rozšlehaném vajíčku a ve strouhance a za chvíli se již domem nesla ta charakteristická vůně neděle, typická pro většinu českých domácností. Jenomže ony si udělaly neděli už ve čtvrtek a měly teď z toho docela povznášející pocit.\n....Jen kilometr na západ od školy začínal povrchový důl na hnědé uhlí, ale regulérní těžba v něm nikdy neprobíhala. Na konci 50. let se zde do země zakously nenasytné, zubaté lopaty bagrů, aby odkryly nové ložisko suroviny, na které byl závislý především těžký průmysl, ale bez které se ani většina lidí doma neohřála. Důl na ploše skoro čtyř kilometrů čtverečných se místy zařezával do povrchu krajiny až do hloubky padesáti metrů a z vrcholu vytěžené hlušiny vypadal jako šlépěj obří nohy. Odhady plánovačů těžby o vydatnosti uhelného ložiska se ukázaly mylné a hlomozící bagry na počátku 60. let prohlubeň i okolní skrývku opustily. Zbytky nevytěženého uhlí ve slojích se pak často samovznítily a zamořovaly široké okolí štiplavým, dusivým dýmem.\nV zimě na přelomu let 1962 - 1963, v době uhelné krize a celorepublikových uhelných prázdnin, kdy selhalo zásobování továren i domácností uhlím, si mnoho rodin chodilo každý večer do právě opuštěného dolu vykopat třeba jen jeden kýbl uhlí, aby bylo doma večer aspoň na chvíli čím topit. Mnozí vytahovali s nepředstavitelným úsilím z hluboké šachty ruční dvoukolový vozík, naložený dvěma velkými pytli špinavě hnědé uhelné drti, promíchané často s velkými kusy hlíny. Kopání ve zbytcích slojí, které na některých místech nejen doutnaly, ale doslova hořely malými plamínky, bylo sice zakázané, ale nikdo zákazu nedbal, ani jeho porušování nekontroloval. O nedostatku uhlí se všeobecně vědělo a kopání načerno se tolerovalo. Nejednou se však stalo, že někoho štola částečně zasypala, nebo že se někdo celou nohou propadl do žhavého podloží. Lidé si vyprávěli hrůzostrašné příběhy o tom, co se v dole přihodilo a jak ten či onen soused si spálil celou nohu nebo ruku. Kolovala i strašlivá informace (které však raději nikdo nechtěl věřit), že nějaký cizí člověk ze vzdálené vesnice, který kopal večer a sám, se až po břicho propadl do žhnoucího komínu uhlí a pomalu za strašných bolestí od pasu dolů uhořel. Druhý den prý na tom místě našli jen trup s hlavou a dvěma rukama, který žár oddělil od noh tak dokonale, jako kdyby tělo přeřízl plamen autogenu. Ale docházelo i ke kuriózním a spíše humorným situacím, kdy si dvě nebo i tři rodiny dělaly nárok na nějakou novou uhelnou žílu a hádaly se na dně dolu, kdo ten nepatrný zdroj dosud nevykopaného uhlí objevil dřív.\nOblast nebyla nijak chráněna, pouze několik zohýbaných a napolo již zrezivělých tabulí po obvodu dolu marně varovalo, že je tam vstup zakázán. Cestou do školy chodíval Lumír po silnici, která vedla skoro kilometr po severní hraně dolu, často jen několik málo metrů od začínajícího srázu, a mohl tak pohledem do hlubiny obdivovat stoupající obláčky kouře, které na mnoha místech vytvářely dojem, že v podzemí existuje tajemné město nebo továrna s dýmícími komíny. Nikdy se ale dolů neodvážil sejít. A také to měl rodiči zakázáno.\nV nejhlubším, ale rovinatém místě dolu se jednou - snad na konci roku 1965 - vytvořilo z vyvěrajících spodních vod malé jezírko, ne větší než volejbalové hřiště. Každý měsíc však bylo rozlehlejší a rozlehlejší, a za necelý rok bylo velké jako plocha fotbalového hřiště. Stále se zvětšovalo a jeho voda byla kalná a teplá....