Jak na věc: soulož v cikánské osadě\nLvi, tygři a medvědi, ó jé. Žraloci. Hitlerovi válečníci. Medvědi, lvi a tygři. Krokodýli. Katastrofy. A teď pozor, to jsem já, slavný lovec Pampalini, tedy pardon, Jack Hanna, tedy pardon, Steve Irwin; stačí natáhnout ruku a už držím zvíře. Již za okamžik: Žraloci. Pouze na Prima ZOOM! Ne že by se hoši nesnažili, ale je to bohužel celé tak nějak bezzubé, rádoby-senzační a pořád na jedno kopyto, čemuž nijak nepomáhají neustálé reprízy věcí, které běžely včera, předevčírem, před třemi dny. Takhle nějak by vypadal přírodovědný časopis z redakce Blesku. Takže musím bohužel konstatovat, že ZOOM mě omrzel poměrně záhy... když už ho mám puštěný, tak bez zvuku. Skoro to vypadá, že ani dokumentární televize se dnes nedá dělat bez toho, aby byla zaměřena na nejnižšího společného jmenovatele, tj. nejblbějšího příslušníka dané cílové skupiny. U silvestrů je to jen víc vidět, protože tam je ta cílová skupina řádově širší.\n"...ještě nadělat trochu škody, takovým ubožáckým, zlomyslným způsobem." Tak přesně tenhle citát se mi vybavil, když jsem se poprvé doslechl o amnestii.\n...ale pravičáky by z toho asi trefil šlak: nábor zaměstnanců by probíhal výhradně přes nezávislou komisi, která by od zaměstnavatele dostala bianko podepsanou pracovní smlouvu a zpátky by mu poslala nezávisle vybraného zaměstnance odpovídajícího zaměstnavatelovým požadavkům - přičemž na věk, pohlaví a podobné potenciálně diskriminační faktory by nebyl brán zřetel. Korupce ze strany zaměstnavatelů by byla vyloučena automatizací (zaměstnanci úřadu by jen anonymně testovali a hodnotili kvalifikaci klienta, ale nevěděli by, ke komu půjde). Zneužívání výpovědí ve zkušební lhůtě by bylo ošetřeno tím, že systém by na takto uprázdněná místa přiděloval méně způsobilé (a starší) kandidáty, než byli ti dosavadní - takže každý zaměstnavatel by si raději podržel to, co by dostal napoprvé. Jako bonus by odpadla i oblíbená taktika, kdy zaměstnavatelé pro výkon nekvalifikovaných profesí typu "uklízečka, vrátný, svačinářka, nosič vody" vyžadují minimálně vyučení s maturitou, aby nemuseli přijímat "etn\nZa normostranu. Článek má necelých šest normostran, cena tedy odpovídá obvyklým sazbám (které jsou v reálu dokonce ještě vydatně podstřelené, viz http://zpravy.idnes.cz/chudy-jako-cesky-prekladate... a viz http://zpravy.idnes.cz/prekladatel-bere-150-korun-...). Normostrany si vypočítáte zde: http://www.pocet-znaku.cz/\nHistorie není podstatná, protože bez ohledu na historii toho kterého "lidskoprávního" hnutí se opakuje stále týž vzorec: menšiny jsou tím drzejší, čím více se jim povoluje. Dokud byli homosexuálové vytlačováni na okraj společnosti, zavíráni či "léčeni", žádného z nich nenapadlo ani ceknout po nějakém registrovaném partnerství, pochodech hrdosti nebo adopcích - docela by se bývali spokojili s tím, kdyby je státní moc nechala na pokoji. Srovnejme to s dneškem - stát jim podstrojuje zleva zprava, a oni? Zrovna před pár týdny jsem někde četl článek, kde se rozčilovali, že je jim upíráno PRÁVO DAROVAT KREV. Nekecám, oni opravdu prezentují nemožnost darovat krev (z důvodu vyšší míry promiskuity a rizikových sexuálních praktik v homokomunitě) jako újmu na svých právech. Na tom je nádherně vidno, že už prostě ve své rozežranosti nevědí co roupama. Mají z nás vyloženě srandu, cvičí s námi jak s opicí na gumě, a my jim to žereme i s navijákem. Prozatím.\nAle houbec. Já byl v průvodu za celý život všehovšudy dvakrát... podruhé z hecu a poprvé proto, že jsem si to vydyndal na rodičích, bo jsem chtěl holubičku na tyčce. Ono asi záleží na tom, jak moc angažované nadřízené nebo učitele člověk měl. Například u nás ve škole se na jakékoliv podobné aktivity svorně kašlalo, v práci taktéž. Slavilo se akorát MDŽ, a to ještě jen proto, že o MDŽ se nedělalo, chlastalo se a dlabaly se chlebíčky. Z kolbenky od pásů se, pravda, do průvodů šlapalo masově... ale to bude tím, že v pásové výrobě se dělá masově všechno.\nDemokracie (δημοκρατία) je v přesném významu vláda "horních deseti tisíc", což je přesně to, co tady posledních pětadvacet let máme (a čeho bychom se měli stůj co stůj zbavit). Vláda lidu (tedy souhrnu všech lidí v dané zemi) se nazývá laokracie (λαοκρατία). laos (tj. všechen lid) = ochlos (lůza, tj. my) + démos (plnoprávné obyvatelstvo, v praxi tedy to, čemu se dnes říká vyšší vrstvy) Nazvat demokracii "vládou lidu" je ten nejbáječnější trik, který se kdy démotům podařil.\nChtěli demokracii, ale (vy)volená (j)elita jim místo ní podstrčila kapitalismus - a už dvacet let jim lživě tvrdí, že je to jedno a totéž. Jinak, rozdíl mezi "demokracií" a "reálnou demokracií" je přibližně takový, jako rozdíl mezi "masem" a "sojovým masem".\nHomosexualita vzniká vinou podmínek v děloze matky během vývoje plodu. Česnek, rajčata, brokolici a sóju měla dlabat maminka. To nás ovšem dovádí k zajímavé úvaze: co by se asi odehrávalo v dnešní lidskoprávismem postižené společnosti, kdyby někdo objevil jednoduchý a bezbolestný způsob, jak zajistit, že narozené dítě bude vždy heterosexuál? Pořádala by homolobby nátlakové akce za postavení takové léčby mimo zákon? Bylo by to kladeno naroveň genocidě? Nebo by se taková informace vůbec nedostala na veřejnost? Jejej, to by byl vědecký triller jak bejk... škoda, že Crichton už umřel.\nKdyž osmdesát procent příslušníků nějaké skupiny vyrůstá v prostředí, kde je normální nechodit na záchod a kálet pod sebe, můžeme oprávněně očekávat, že i jejich děti budou podobné chování považovat za normální, čímž pádem se nám příslušnost ke skupině stává statisticky relevantním identifikátorem potenciálu ke kálení pod sebe - a tedy mimojiné též spolehlivým způsobem, jak určit, jestli je rozumné zvát dotyčného na návštěvu. Těch dvacet procent slušně vychovaných to může sice považovat za křivdu, ale to není důležité, protože jakožto menšina v menšině jsou nepodstatní a není nutné ani žádoucí brát na ně ohled. Nejsem přece nekonečně slitovný Hospodin, abych si kvůli deseti spravedlivým nechal kálet na plovoucí podlahu. Jistě, ne každý Rom krade. Ale jestliže osmdesát procent Romů má nebo mělo záznam v trestním rejstříku (to jsou oficiální statistiky z doby, kdy ještě bylo legální vést takové statistiky), je šance čtyři ku jedné, že ten Rom, který se ke mně právě blíží, je kriminálník.\nPravdu díte, je to odpadní trubka. Shodou okolností je však též hojně prokrvena a opatřena nervovými zakončeními napojenými na stejná centra jako pohlavní orgány. Ten Bůh to pěkně zfušoval, když nás tvořil. Další příklady tvůrčího diletantství Boha: citlivé vnější genitálie; odhalené měkké břicho; páteř; zuby; menstruace.\nJenomže ono to normální je. I ta blbá kočka dá kotěti ťafku za ucho, když se kotě cpe kam nemá. Výchovný pohlavek je postup osvědčený napříč druhy po miliony let. To jenom my s naší zhovadilou obsesí pro "rovnost" a "lidská práva" jsme si začali plést společenskou hierarchii a podřízenost s útlakem a ponižováním. Podívejte se, co se za posledních čtyřicet let zbytečně vyplýtvalo energie na vytváření bezcenné iluze rovnosti mezi lidmi a rasami. Kdyby se to v padesátých a šedesátých letech tak blbě nezvrtlo, dneska jsme mohli kolonizovat Mars a chystat se na cestu k nejbližším hvězdám... namísto toho máme svatby gayů, ze řetězu utržené feministky s "pohnutím vemen", privilegované černochy - a bojíme se nařezat vlastnímu nevychovanému dítěti (natož cizímu!). Teda jako sorry, ale jako bílý heterosexuální muž bych stokrát radši viděl ten kolonizovaný Mars.\nKuk na strejdu (gůgla): http://www.zvedavec.org/zvedavec/2007/04/2009-odst... Ano, pan Čulík je co do politických názorů místy opravdu zoufalec - patrně se na něm podepsalo to, že jako univerzitní profesor humanitního oboru žije (žil?) z multikulturních peněz - ale od ostatních autorů se tam dá dočíst ledasco zajímavého.\nTohle je tak trochu k tématu: Čtyřicet písniček na čtyři akordy Jinak mi to opravdu připadá jako spiknutí pro spiknutí. Daleko spíš za tím stojí potřeba působit na nejnižšího společného jmenovatele (tj. oslovit maximum možných posluchačů a současně urazit minimum možných posluchačů). Nejnižší společný jmenovatel je ta čevená nit, co se proplétá veškerou současnou kulturou: všechny filmy, všechny seriály, všechna hudba musí být natolik banální, aby nebyly myšlenkově mimo dosah průměrného (=amerického) diváka a posluchače. V opačném případě film / seriál / hudba málo vydělá, čímž majitelům práv (=parazitům lidstva) utíkají peníze.\nOno je sice populární považovat celé období 1948-1989 za jeden režim, a já chápu proč ("čtyřicet let nesvobody" zní podstatně líp, než "dvacet let nesvobody a pak dvacet let bordelu a zahnívání" ). Kontinuita režimu sedmdesátých a osmdesátých let s režimem let padesátých a šedesátých však nebyla v praxi o nic větší, než kontinuita mezi První a Třetí republikou. Listopad 89 možná nebyl podvod, ale docela jistě byl lidu "ukraden" - a podle všech indícií byla tato krádež plánována dopředu. Vždyť už v osmdesátém osmém se estébáci "disidentů" u výslechů ptali, co budou dělat, až se to otočí.\nProč by ale měl chodit "kamkoliv", když je doma tady, má tu rodný dům, rodinu, přátele? Vy "antikomunisti" máte v tomhle směru obrovský problém s chápáním, nedokážete vstřebat to, že někdo prostě nepotřebuje banány a mandarinky, protože má radši jabka. Že nepotřebuje na Kanáry a do Egypta, protože mu stačí Mácháč a Kuks. Že mu nevadí, jestli jsou kolem hranic dráty, protože výlet do Prahy je pro něj exotický dost (a čtvrt století "reálné demokracie" ho naopak poučilo v tom směru, že dráty na hranicích jsou dobré, protože drží venku cizí bordel). No a dneska jde takový člověk s rodinou na výlet a pro samé dálnice, "developerské projekty" a cedule "soukromý pozemek" neujde rovnou čarou ani kilometr v kuse. Slušnou práci nemá, protože JZD rozkradli, fabriku zavřeli a pracovní místa vyvezli do Číny. Nakoupit kde nemá, protože Jednotu (kterou jeho fotr stavěl v akci Z) v devadesátých letech kdosi komusi prodal (a teď tam Vietnamci prodávají plesnivé "abibasky", zatímco ve Zlíně a Prostějově\nČesko by bylo normálním názvem v případě, že bychom se nazývali Česové. Leč nazýváme se Čechové, Češi, normálním názvem je tedy - když už - Češsko. Srov. Vlachové, Vlaši - Vlašsko. Osobně ovšem nechápu, co kdo má proti té Čechii. Francie, Belgie, Itálie, Anglie. Čechie je daleko libozvučnější, než nějaké zparchantělé Česko - a krom toho, do Čechie jsem zamlada chodíval na pivo. Odmítám být Česem.\n>...asi neumíte a tak jim vlastně dáváte záminku nějak se >zviditelnit a ukázat, že jsou také lidé. Chovají se jako zvířata, aby nám dokázali, že jsou také lidé? Nezlobte se, ale to mi nějak nedává smysl. Jak doufají dosáhnout vyšší míry tolerance ze strany majority, když se chovají rok od roku nepřijatelněji?\nMluvíme-li o "potřebě vykřikovat do éteru", musíme konstatovat, že utkvělá potřeba deklarovat vlastní domnělou normálnost je vlastní zejména homosexuálům. Jdou dokonce tak daleko, že si na své odpůrce vymysleli nadávku skrytou za klinickou definici, "homofob". Kdyby měli homáči rovnou páteř a uměli si za svou úchylkou stát jako každý slušný úchyl, nikdo by si jich mezi ostatními úchyly ani nevšimnul. Ale oni ne, oni musí mávat duhovými vlaječkami a vyřvávat, že jsou jediní normální. Ano, přesně v duchu hesla "všichni jsou blázni, jenom já jsem letadlo." Já jsem homáčům odedávna fandil, čistě z úchylovské solidarity, stejně jako spousta dalších úchylů. A oni se teď od nás budou distancovat a tvářit se, že jsou něco víc, že se jich škatulka "sexuální deviace" najednou netýká? Aby vás LGV sežrala, pokrytci.\n"... omezený pohled na rasismus v Čechách... " Vyskytuje-li se Čechách nějaký rasismus, pak je to výhradně rasismus příslušníků menšinových etnik vůči Čechům. Češi rasisty být z definice nemohou (protože jsou to původní obyvatelé, a případné rasistické chování původních obyvatel se nazývá "kulturním sebeurčením"). Pro jistotu ještě jednou opakuji: Původní obyvatelé ve vlastní zemi nemohou být rasisty. Tedy, Čech nemůže být rasistou vůči cikánovi nebo Vietnamci, zrovna jako Brit nemůže být rasistou vůči Pákistánci nebo Nigerijci, nebo Němec vůči Turkovi. Pokud se někdo pokouší naznačovat existenci rasismu ze strany původních obyvatel, podílí se tím na poškozování práv původního obyvatelstva a likvidaci původní kultury, jinými slovy je to stejný gauner jako ti, kdo podstrkovali Indiánům ohnivou vodu a neštovicemi nakažené houně. A pokud tak jedná přímo příslušník dané původní kultury, o to je to horší. "...Naopak pokud je předmětem zprávy běloch, je tento fakt brán za samozřejmý a nijak\nPromiňte, ale žádnou takovou povinnost nikdo nemá. Představte si, že někde tady na veřejnosti pobíhá pomatený člověk, který je naprosto vážně přesvědčen, že je služebníkem jakési pohádkové bytosti, kterou nikdo (dokonce ani on sám) nikdy neviděl. Červené Karkulky, dejme tomu. Představte si, že tento člověk té imaginární bytosti podřizuje svůj každodenní život, že se sám podrobuje vymyšleným rituálům a stanovuje si nesmyslná pravidla. Na tom přece není nic k respektování... takovému člověku se lze přece buď smát, nebo na něj zavolat psychiatry. A teď si představte, že takových lidí tady pobíhá milión. Čím si najednou zasloužili respekt? Tím, že jich je milión? Vždyť to jsou přece pořád stejní magoři, jenom organizovaní. To je problém muslimů v Evropě... za těch pár desetiletí nedokázali pochopit, že naprostá většina evropské populace má z jejich pohádky bohapustou srandu. A přiznejme si na rovinu - k čemu by bylo na světě náboženství, kdybychom si z něj nemohli dělat srandu?\nAle ne, to v žádném případě netvrdím. Já jen konstatuju, že bezprostředně po chrastavském útoku Klaus podepsal církevní restituce, přestože k tomu neměl žádný objektivní důvod.\nJak můžete dnes vědět, co by bylo nebo nebylo bez křesťanů? Máte snad pocit, že Čína nebo Japonsko vděčí za své kulturní výdobytky křesťanství? Máte pocit, že staří Indové k něčemu potřebovali křesťanství, když před pěti tisíci lety formulovali myšlenky, které přetrvaly dodnes? Domníváte se, že křesťanství má patent na morálku a že ve šprtání starověkých hebrejských matrik a letopisů lze najít nějaké mravní ponaučení, které by nebylo obsaženo i jinde? Navážím-li se do křesťanů, je to za (a) z téhož důvodu, proč se navážím do ostatních abrahamitských náboženství: protože stojí na pochybených základech krutého a krvežíznivého "Boha", vzešlého z myslí a tužeb úpalem postižených pouštních lupičů, a za (b) proto, že křesťané se dodnes nebyli schopni distancovat od zločinů, které byly ve jménu jejich Boha a jejich věrouky za posledních patnáct set let napáchány. Nemluvím pochopitelně o těch nesčetných generacích venkovských babiček, pro které se "Ježíšek" a "panenka Maria" staly zlidovělým r\n...že by nebyla práce. Práce je všude spousta, často i velmi záslužné práce, kterou je potřeba udělat a přesto ji nikdo nedělá, protože stát ji nezaplatí: raději z našich peněz dotuje barevné a neziskovky. Ne, problém není v nedostatku práce. Spíš v tom, že podmínky dnešní existence jsou vysloveně demotivační. Hoďte oko sem: http://news.e-republika.cz/article1867-Kam-mizi-bo.... Teď uvažte: můj děda se vrátil z první světové a během dvou let si postavil z dělnického platu dvougenerační domek. Má dnešní dělník naději postavit si ze svého platu domek? Kde je těch sto let pokroku? Nebo jiný případ: zadavatel mi dva roky nezaplatil za odvedenou práci. Nebyl to ojedinělý jev, po bližším zkoumání vyšlo najevo, že dotyčný tímto způsobem podniká už dvacet let (a přesto dosud ani nesedí, ani nevisí). On to nedělá naschvál, on prostě ty peníze nemá, protože jemu samému odběratelé platí s mnohaměsíčním zpožděním. Nedomnívám se, že by kdy dříve v moderních dějinách bylo možné systematicky neplatit\nNa rvačku ovšem musí být dva. V tomto případě šlo o jednostranné napadení výraznou přesilou. Takže i kdybych odhlédl o to, že došlo k napadení původních obyvatel nepůvodními přistěhovalci (od čehož ovšem odhlédnout nemohu, protože takové věci se nesmí trpět, nechceme-li ve vlastní zemi dopadnout jako svého času Indiáni), pořád šlo o podlý a zbabělý čin, který nezasluhuje obhajobu. Krom toho, i kdyby šlo "jen o rvačku", po takovém útoku jedné skupiny na druhou obvykle následuje revanš... a taky se do toho obvykle nepletou těžkooděnci. To jenom tehdy, když je jedna strana z nějakého důvodu hájená.\n...jsem zrovna včera četl "návod" na domácí vzdělávání. Neštěstí je, že v našich končinách plní škola zároveň úlohu hlídací, takže pokud člověk nemá za babičku inženýra na penzi nebo za souseda nezaměstnaného pedagoga, má v ohledu domácího vzdělávání smůlu.\nMožná se budete smát, ale já po výuce českou učitelkou (přesněji, narychlo přeučenou ruštinářkou) měl nezanedbatelné problémy domluvit se s rodilým britským mluvčím, kdežto s Němci a Francouzi jsme si rozuměli báječně. Ne, ovládání angličtiny s nigerijským přízvukem je v globálním smyslu věcí zcela nepodstatné. S Afričany se nikdo nikdy o ničem nebavil a bavit nebude, protože nic neumějí a umět nechtějí (za posledních sto let se zvládli akorát přeučit z oštěpů na kalašnikovy). To už by spíš mělo smysl učit se angličtinu od Inda, protože střet s indickým přízvukem je zejména v IT vysoce pravděpodobný. Což ovšem nic nemění na tom, že když je školou inzerován rodilý mluvčí, má to být rodilý mluvčí buďto britské nebo americké angličtiny, nikoliv rodilý mluvčí pidginu (či v lepším případě nigerijské standardní).\nNo tak nějaké ty korupční skandály na úrovní regionů a místních samospráv by se i na KSČM našly. Ale ve srovnání s ODS je to velmi, velmi (téměř až homeopaticky) slabý čaj. Já jsem se včera po přečtení nejnovějších volebních prognóz rozhodl, že jim to tam hodím. Někdo musí vynahradit úbytek těch vol(ič)ů, co se nechali ukecat sojovým paštikářem Babišem.\nNo ony holky ze začátku dělaly chvályhodnou činnost. Na volebním právu, na právu na práci nebo na nošení kalhot není veskrze nic špatného. Jenomže dopadly úplně stejně jako všichni ostatní aktivisté: všechno podstatné se jim už podařilo prosadit, tak se začaly nudit a vymýšlet si pííípoviny. Zlepšení v dohledné době očekávat nemůžeme. On se nám totiž mezitím z aktivismu stal náramně výnosný kšeft. Dnes se člověk aktivismem na plný úvazek bez problémů uživí. Dokonce máme i už ryze aktivistické univerzitní obory.\n> Kdo chce někde zbudovat továrnu, pak na to má jistě pádné ekonomické důvody! Jistě. A pokud mu to my (prostřednictvím státu) znemožníme, pak k tomu zajisté také máme pádné ekonomické důvody. Já si samozřejmě uvědomuju, že "vždy vydělává jeden na druhém", ale rozhodně není v našem zájmu, abychom to aplikovali i v globálním měřítku. Protože to, kam takový nesmysl vede, vidíme dnes po celém západním světě. Dokud "vydělává jeden na druhém" v rámci jedné země, mají z toho prospěch všichni obyvatelé té země. Jakmile začne vydělávat obyvatelstvo jedné země na obyvatelstvu druhé země, přestává v té druhé zemi být k žití. > A je to hlavně jeho SVOBODA, že se tak může > rozhodnout a může to zrealizovat Ale ať se klidně rozhodne vyrábět v Číně, to je jeho svoboda. Ale pak bude muset v Číně taky prodávat, protože sem nedoveze ani šroubek, protože to je zase naše svoboda. Nikdo nikomu nic nezakazuje, my pouze využijeme svého práva diktovat si ve své zemi své podmínky. Naše země, naše pravidla. >\nAle dlužníky sociálně a existenčně ruinují nikoliv věřitelé, ale právě ti exekutoři. Věřitel chce jen to, co mu náleží (na což má právo). Exekutoři a právníci si na to nabalují fiktivní náklady, které dluh nezřídka převyšují, někdy i mnohonásobně, a dokonce profitují z toho, že schválně dluh nechávají "uležet". Nelze přitom oddělit jedno od druhého, vymáhání dluhu a odměny exekutorů jsou součástí téhož systému a jedno vyplývá z druhého. Je to funkční systém vymáhání pohledávek? Bezesporu. Ale je takový systém současně správný? Nedělá společnosti jako celku víc škody než užitku? Jaký prospěch má společnost z toho, že desetina jejích členů je v exekuci? Představte si systém boje proti kriminalitě, v němž by se na místě popravovalo za každý sebemenší přestupek.... ten by byl taky funkční. Ale byl by takový systém skutečně prospěšný?\nOni ti Chazaři nejsou o moc bělejší než průměrný Semita (libovolného vyznání). Příčina bělosti ruských a obecně evropských Židů je daleko prozaičtější: židovství se předává po mateřské linii. Pak už jen stačí, aby si člověk přivezl z výbojů pár okatých Hebrejek a nechal jim volnou ruku při výchově dětí - a hned je zaděláno na "kukačky", nikdo ani nemusí nikam konvertovat. Kde myslíte, že se mezi Židy vzali dvoumetroví blonďatí svalovci jako vypadlí z obálky časopisu Árijec? To by ani chazarská DNA neošéfovala.\nOn to nejlíp vysvětlí třeba pan doktor Řeháček ze Společnosti pro transfúzní lékařství ČR. "V České republice nejsou z darování krve vylučovány osoby pro svou národnost, rasu, politickou příslušnost, náboženství ani sexuální orientaci. Homosexualita sama o sobě není důvodem k vyřazení dárce a pojem "homosexualita" nebo "gay" se v oficiálních dokumentech STL jako důvod k vyřazení z dárcovství nevyskytuje. Důvodem k vyřazení z dárcovství jsou, kromě ohledu na zdravotní stav dárce, výlučně faktory, které by ohrožovaly příjemce přípravku vyrobeného z odebrané krve nebo její složky, např. infekcí. Kategorizace rizik je založena na epidemiologických údajích. Tento postup je v souladu s mezinárodně uznávanými zásadami a je vyžadován českou i evropskou legislativou (DIR 2002/98/EC, DIR 2004/33/EC, vyhl. č. 143/2008 Sb.). Pohlavní styk mezi muži významně zvyšuje v ČR riziko získání infekce HIV. Proto jsou v ČR z dárcovství vyřazováni muži, kteří měli pohlavní styk s jiným mužem v posledních 12\nInstitut doručení je totalitní relikt. V civilizovanějších zemích to obvykle funguje tak, že dotyčného vyhledá a navštíví úředník a předá mu předvolání k soudu / úřední rozhodnutí z ruky do ruky; teprve tehdy je považováno za platné. To, že je něco užitečné (pro jednu stranu sporu), ještě neznamená, že je to obecně správné. Nikdo by neměl být povinen mít doručovací adresu; pokud od dotyčného něco chcete, najděte si ho. Tím by mimochodem odpadlo nesmyslné vymáhání stokorunových dluhů, protože by se nevyplatilo nahánět kvůli nim dlužníka po všech čertech.\n...že současnou situaci jsme zavinili my (ve smyslu majorita, nikoliv ve smyslu my osobně jak tu jsme) tím, že jsme homosexualitu úplně zbytečně pronásledovali a kriminalizovali. Ještě v druhé polovině 20. století bylo téměř pravidlem, že homosexuálové byli vyhazováni z práce, potažmo vůbec nebyli přijímáni do práce, na ulicích se stávali oběťmi náhodného i systematického násilí a vůbec se s nimi zacházelo způsobem pro civilizované lidi nevhodným. Tím vším jsme (opět myšleno majorita) dali pseudohumanistickým aktivistům do ruky obrovský bič. Skoro stejně tak velký bič, jakým dnes mávají američtí černoši či potomci evropských Židů. Takže já říkám: nechme je být. Pronásledovat je, zakazovat je, to nemá smysl, to je jen voda na mlýn homolobby. Každému je houby po tom, co si navzájem konsensuálně provádějí svéprávní dospělí jedinci. Do hlavního proudu veřejného prostoru to pochopitelně nepatří o nic víc než heterosexuální soulož, BDSM, ponyplay nebo gumový fetiš, ale v principu na tom není\nHm. Nutnost kontrolovat Facebook. Nutnost kontrolovat Google+. Nutnost kontrolovat e-mail. Nutnost mít zapnutý mobil. Iluze "svobody komunikovat" je vykoupená tím, že jsme vždy a všude na dosah a podřizujeme svůj denní režim tomu, abychom byli "online". Vám to připadá jako svoboda? Mně to připadá jako okovy, i když potažené plyšem. Synonymem pravé svobody pro mě je nebýt k zastižení. Jak mně se stýská po dobách, kdy telefon byl jen na poště a když chtěl někdo někomu zavolat, musel mu napřed poslat telegram, že mu bude volat. V intencích tohoto článku jsem zřejmě ukázkový psychopat. Na sociální sítě jsem přestal chodit už v dobách, kdy se jim ještě říkalo diskusní servery. Zhruba od té samé doby jsem přestal používat i e-mail. Díky spammerům, protože mě přestalo bavit hledat mezi stovkou reklamních zpráv nějaké smysluplné dopisy. Tak jsem začal vybírat poštu jednou za čtrnáct dní, pak jednou měsíčně, pak jednou za čtvrt roku... a pak jsem ji přestal vybírat úplně, a už zhruba devátým ro\nPokud je "spontánní organizátor" zároveň spoluúčastníkem Schwarzenbergovy volební kampaně, zatímco držitel záboru prostranství se ve svých výročních zprávách netají spoluprací s US ambasádou a finanční podporou z její strany, nemusí být člověk zrovna Sherlock Holmes, aby mu to celé krapet smrdělo "Velkým černým otcem ve Washingtonu." Člověk musí stát na Zemanově straně už jen kvůli jeho nepřátelům.\n...celá ta abrahámovská triáda je odporný, nebetyčný švindl. A křesťanství ze všech tří nejhorší, protože křesťanství je jen pokračování Římské říše jinými prostředky. Poslední opravdové křesťany sežrali lvi, ten zbytek už jsou jenom římští prospěcháři, kterým se ty chytlavé ideje hodily jako fasáda pro dobyvačné výboje. Řím nepadl, impérium neskončilo, jen se přerodilo. Proč plýtvat silami na vojenské ovládání barbarů, když můžeme barbarům předhodit "boha" a nechat je, ať se v jeho jménu vojensky ovládnou sami? Co se toho Mohameda týče, on to samozřejmě nebyl žádný blbec. Když viděl, že to krásně funguje Římanům, prostě okopíroval "frančízový koncept" a rozjel to po svém. Nemám mu to za zlé. Jinak, i kdybych připustil prospěšnost náboženství, musím podotknout, že k Bohu není potřeba prostředníků. Bůh je, hergot, všemohoucí. Když mi mermomocí bude chtít něco říct, řekne mi to sám a určitě mi to nebude vzkazovat po Židech, neřku-li po Římanech nebo Arabech.\nOd toho, aby takový vykutálený podnikatel neunikl daním, máme už pěkných pár tisíc takovou věc, která se nazývá clo. Takže jistě, dotyčný by mohl vyrábět třeba v Indii... ale taky by tam musel prodávat, protože sem by bez cla (vyměřeného pochopitelně tak, aby byla výroba v místě výrazně levnější než výroba v Indii) nedovezl ani prázdnou bednu. Každopádně, myšlenka v článku nadnesená není úplně od věci: ten podnikatel beztak platí daně za nás i za sebe, akorát že nám je fiktivně natiskne na výplatní pásku a tváří se, že jsme je odvedli my. Kdyby platil celou stávající daň dohromady jako jedinou položku - jakýsi "paušál ze zaměstnance" - a nám vyplácel rovnou čistou mzdu, ušetřilo by se státu i jemu ohromné množství administrativy a výběr daní by tím pádem zlevnil a zjednodušil. (Vůbec nejvíc administrativy by se ušetřilo, kdybychom podnikatele znárodnili - pak by opravdu nikdo žádné daně platit nemusel, jelikož by si je stát vyplatil sám v podobě zisků svého podniku. Ale obávám se, že n\nKdyž nekoupí, tak nekoupí. Není nutné každého jen koupit, jsou i jiné přesvědčovací metody. Někomu stačí k prozření třeba pár kuliček z airsoftové pistole přímo před zraky ochranky. Jiný možná nebude potřebovat ani tu airsoftovou pistoli - stačí mu říct jedinou větu, pronesenou mezi řečí tím správným tónem hlasu. Například tuto: "Máte moc hezkou dceru, pane prezidente." Ale z toho prosím nic nevyvozujte, to já jen tak pro formu, abychom se zbytečně netěšili na neprodejného prezidenta.\nOsobně jsem toho názoru, že by bohatě stačilo je sem nepouštět. Kde nejsou kosovští Albánci, tam není ani kosovsko-albanská mafie - nebo obecněji, kde není imigrantů, tam není ani kriminalita imigrantů. Ale obávám se, že v dnešní době hraničí takovéto názory s trestným činem, takže to raději nebudu rozvádět.\nMáte skoro pravdu; já jsem kapánek starší a taky osobně neznám nikoho, kdo by za bolševika "trpěl". StB znám jen z legend o Havlovi, případně ze Škvoreckého; v ČSSM jsem nebyl, k volbám jsem nechodil a domovní důvěrnici jsem viděl dvakrát v životě. Pravda, nedostal jsem se na vysněnou školu, protože matka byla aktivní v rámci roku 1968; ale vydělával jsem i tak dost (možná víc, než absolventi toho mého vysněného oboru), nepředřel jsem se, měl jsem kde bydlet, měl jsem co číst a co jíst (a hlavně plus mínus jistotu, že tomu tak bude i příští měsíc, nebo příští rok, nebo za deset let - leda že by se něco opravdu hodně moc zvrtalo). Když se mi chtělo jít na výlet nebo vyjet si na kole, tak jsem šel na výlet nebo si vyjel na kole - a nikdy jsem přitom nenarazil na ceduli "soukromý pozemek", protože malé soukromé pozemky byly normálně oplocené a velké soukromé pozemky nebyly. Vlaky zajížděly do každé díry, a z Aše až do Tater se dalo dojet skoro zadarmo. Jako Pražák jsem měl v okruhu deseti\nSocialismus pro cizince je blbost. Socialismus znamená, že se majetek nahrne na jednu velkou hromadu a z ní se financují společné věci. Společná infrastruktura; obrana; prospěšné věci, které se samy neuživí; obživa pro ty, kteří už nemohou pracovat; podpora pro ty, kteří nemohou najít práci. Tento systém jednoduše nepočítá s tím, že do něj každý rok přibyde třicet milionů nadpočetných příživníků z Afriky, kteří do systému předtím nedali ani vindru. Nemůže a nebude to fungovat. Socialismus není a nebyl zamýšlen pro cizince.\nVolba mezi Izraelem a islámem je v podstatě stejná, jako volba mezi Zemanem a Schwarzenbergem: nemám rád ani jedno, z obojího mám srandu (a dílem i obavy), ale pokud si musím mermomocí vybrat, pak si holt jedno vyberu, protože to druhé je o kousek víc nepřijatelné. Pochopitelně bych nejradši, kdyby se navzájem utloukli, ale to není reálné.\nNejde nutně o závist, ale třeba taky o to, že ještě v sedmdesátých letech byl plat vedoucího pracovníka na západě v průměru šestinásobkem mzdy řadového dělníka, zatímco dnes je (tamtéž) třicetinásobkem. Máte opravdu vy kravaťáci pocit, že jste dnes o tolik prospěšnější, než tomu bylo před čtyřiceti lety? Ale prosím, když si ty prachy umíte vyšmelit i tam, kde není dost peněz na platy pro řadové zaměstnance, tak si to užijte. Mějte si klidně i padesátinásobek, pokud máte pocit, že je to zasloužené. Jenom pak neskuhrejte, až dostanete od zaměstnanců jako dárek konopnou kravatu. Protože takových "nenahraditelných", kteří si sami sebe cenili na padesátinásobek dělnické mzdy, už na světě bylo tolik, že by se dali vidlema přehazovat.\nTo je stovák za normostranu, to ještě ujde. U slušných vydavatelů beletrie dostanete i 120/NS (kdežto u neslušných, kterých je pohříchu většina, spíš 80-90, obvykle tak s dvouročním zpožděním). Jako člověk, kterým se tím kdysi pokoušel živit, mohu říct jedno: nevyplatí se to. Ono se to nezdá, ale u textů obvyklé obtížnosti, kde je nutno brát zřetel na zachování nejen faktické správnosti, ale i stylu jazyka a výrazových prostředků, je to hodně pod padesát korun na hodinu. Před zdaněním. (To je samozřejmě mzda překladatele. Redakce a korektury jsou pochopitelně zvlášť. )\nVe filmu to překládali jako "menšinová zpráva", název filmu se v češtině (pro dnešní dobu příznačně) nepřekládal vůbec. Obecně to znamená například to, když jeden z členů výboru či stranického klubu hlasuje jinak než ostatní. Stanovisko menšiny, prostě.\nPříznačné je, že Sergej, Ivan, Vladimír a Serjoža neopustili historické hranice Sovětského svazu, potažmo Ruského impéria, zatímco John, Mike, Bill a Peter se bohorovně sáčkují do končin, ve kterých Američanům nikdy nepatřilo ani zlomené párátko. (Lingvistická poznámka: Sergej a Serjoža je totéž. )\nDobrá rada nad zlato. Překlad v ceně 400 Kč bude přece pořád překladem v ceně 400 Kč. Nestane se bezcenným jen proto, že za něj nikdo nedostane zaplaceno. Proč si všichni myslí, že to, co si člověk udělá sám, je zadarmo?\nMimochodem - všimněte si, s jakou nenuceností a samozřejmostí jsme přijali do češtiny nečeský obrat "...je to (především/hlavně/zejména) o...", případně "...není to o tom, že..." Nejen kultura, ale i náš jazyk se vyprazdňuje a postupně pozbývá vyjadřovacích prostředků. Podívejme se na tu větu: "Můj názor je ten, že je to především o zájmu lidí, kteří hudbu poslouchají." Co je to? A jaký je příčinný vztah mezi tím a zájmem lidí, kteří hudbu poslouchají? Je-li v češtině používána spojka o, pak zpravidla ve významu "něco vypovídá o něčem": Babička vyprávěla o Červené karkulce. Film byl o kovbojích a indiánech. To bylo o zájmu lidí, kteří hudbu poslouchají. Co nám tedy to říká o zájmu lidí, kteří hudbu poslouchají? Dohromady nic, že? To to i to o je tam úplně zbytečné. Celé je to floskule, tedy vyprázdněný obrat, který zkušenému mluvčímu umožňuje mnoho namluvit, ale současně nic neříci. Přitom by se to dalo říct tak srozumitelně a prostě: "Myslím si, že na vině je především nezájem posluch\nPokud nikomu nebudou škodit a nikoho nebudou oběžovat, budu je obhajovat. Já kluků z těhle kruhů pár znám (už od časů bolševika) a věřte mi, že oni nikdy nestáli ani o vlastní pořady v televizi, natož o nějaké adopce a průvody. Oni chtěli akorát to, aby je svět nechal na pokoji - s čímž lze přece veskrze souhlasit. To, že se z jejich "záležitosti" dneska dělá politikum a že se je někdo pokouší napasovat do nějaké extra škatulky mezi "normály", vnímají velice negativně. Oni totiž nejsou žádní "gayové", oni jsou docela obyčejné, exhibicionismem netrpící české buzny.\ndnes 17:14 J_Pitralon: Buďte v klidu a bez obav, mám dojem že jeden takovej velkej balík se utrhl z pelotonu už před 30 léty. A kde je mu konec. Snad...\nNo právě! KS je také korupčník, ale mládež to neví, protože v době, kdy KS korumpoval, oni ještě ani nebyli na světě, nanejvýš si ještě hráli v uhláku na havíře a říkali krávě "bů." V dějepisu jim pochopitelně o Schwarzenbergových podivných restitucích nic smysluplného neřeknou (dějiny čehokoliv po listopadu 1989 se na mnoha školách preventivně ani neučí, podobně, jako se za bolševika taktně mlčelo o dějinách po roce 1948). A tak tady máme najednou moudrého a čestného knížete z pohádky. Á propos, pohádky: kdyby dnešní mladí vyrůstali na Rumcajsovi jako my před třiceti, čtyřiceti lety, věděli by, že kníže je cizácká svoloč a není mu co věřit.\nNevím, nebyl jsem tam, ale proslýchá se, že snad prý prvotním útočníkem na tom hřišti bylo rasistické a extremistické cikánské dítě. Bílá matka se svého dítěte zastala, načež byla rasisticky napadena přesilou dospělých cikánských extremistů. Takže jo, článek je možná tendenční, ale na absenci slušného vychování a základních civilizačních návyků u cikánů to nemění pranic. Je ostatně celkem běžnou praxí, že když se člověk ohradí proti lumpárně ze strany cikánského extremisty, je ostatními členy tlupy okamžitě rasisticky napaden, byť by byl tisíckrát v právu. Jasně, z evolučního hlediska je takové chování správné, protože je výhodné stát na straně vlastní tlupy. Ovšem z hlediska pravidel a zvyklostí platných v této zemi - v naší zemi - je takové chování nepřijatelné a nepřípustné a nesmí být trpěno. Nikomu, byť by pachatelé byli třeba i tisíckrát znevýhodněni a tisíckrát diskriminováni. Pokud se někdo odmítá podřídit pravidlům a zvyklostem této země, pak, nedá se nic dělat, není v této ze\nJá byl shodou okolností svědkem předběžného výběru kandidátů v jedné poměrně staromódní rodině právě v tomto volebním obvodu. Síto prvotního výběru bylo podle povolání. Nejprve byl vyřazen Bursík, pak všichni "referenti" a "ekonomové" a "novináři" a "manažeři prodeje", "podnikatelé" a podobné společensky nezbytné profese, které lze shrnout pod Adamsovskou kategorii "hygienik telefonů". Žel, spadl tam i jistý "publicista" od Chýně. To vše bez jakéhokoliv bližšího zkoumání, bez googlování životopisů: prostě vyházeli všechny, kteří se podle jejich názoru neživí ničím pořádným, a teprve tím zbytkem se vůbec zabývali. Jak to nakonec dopadlo, to nevím, ale doporučil jsem jim konzultovat Volební kalkukačku. Pak si ji velmi chválili.\n> „Za bolševika“ se lidé naučili, že jim stát nedokáže > poskytnout nic jiného než ránu obuškem... "Za bolševika" stát poskytoval direktivní rámec, díky kterému se řadový občan nemusel starat o své každodenní přežití a měl spoustu času na vytváření "nestandardních vztahových sítí" k zajištění nadstandardu. Ono se člověku hned lépe žije, když se probouzí a chodí spát s jistotou, že 1) výplata bude (a dvakrát měsíčně, prosím pěkně - záloha a dobírka) a 2) že za ni bude k mání slušné jídlo za 3) plus mínus stále stejnou cenu, a 4) že v krámě na rohu, kam chodí už dvacet let pro rohlíky a mlíko, nenalezne od pondělka třeba sex shop, a že 5) nic z toho se nezmění ani za pár let, až si bude užívat "zbytek mládí" v zasloužené a garantované penzi. Tohle všechno naší společnosti ohromně chybí. Nám už stát garantuje opravdu jen tu ránu obuškem, když si na něj moc otevřeme hubu. > Znovu a znovu jsme svědky neschopnosti, korupce a toho, > že výsledkem státních programů jsou jen ještě horší problém\nHomosexualita je buď věc genetická nebo raného vývoje dítětě či plodu. Jinými slovy vrozená porucha. To jste si ale moc nepomohl, nemyslíte? Já bych byl radši za úchyla, než za postiženého. Velká část "oficiálně uznaných" úchylek vzniká kupodivu přesně stejným způsobem, tedy během vývoje plodu. Homosexualita se od nich liší jen tím, že si homolobby vylobbovala "normalitu"; tím však vzniká taková jakási dichotomie, kdy jsou homosexuálové sice "papírově" normální, ale ve skutečnosti představují abnormalitu a jsou si toho sami citelně vědomi a cítí nutkání to ventilovat v duhových pochodech. Můžete si nicméně s partnerem blahopřát: narozdíl od mnohých jiných homosexuálů trpíte pouze homosexualitou, nikoliv exhibicionismem. ...liberání a svobodné společnosti... Liberalismus je ve své podstatě totalitní ideologie. Liberální společnost tedy není a nemůže být svobodná. Zní to divně? Tak uvažte toto: v liberální společnosti mi za výše napsaný text reálně hrozí trestní stíhání pro šíření nenávi\nPokud Babiš přináší změnu k lepšímu, budiž mu to přáno. Ale já mu to nějak nevěřím. Ono totiž všechno souvisí se vším, a pravá nátura člověka se pozná ve všem, do čeho se člověk pustí. Jak můžu věřit řezníkovi, který neumí udělat poctivé buřty, poctivý salám a poctivou paštiku, že bude najednou zčistajasna dělat poctivou politiku? A i kdyby nakrásně poctivou politiku dělat chtěl, oni už se ti lidovečtí mrzáci ochotně postarají, aby k takové nerozvážnosti nedošlo.\nLidé často mylně pokládají za jedinou možnou příčinu vzniku dluhu to, že si člověk někde půjčí. Jsou ale i jiné, zábavnější způsoby, jak se do takové dluhové pasti dostat. Znám člověka, bývalého spolužáka, který už snad patnáct let nechodí "do práce", nemá příjmy, neplatí daně, nebydlí. Stará se komusi o "letní sídlo" (tedy o dům a latifundie na maloměstě), za to tam má "na černo" k dispozici jednopokojový být se sociálním zařízením a k tomu dostává cca pět stovek kapesného na týden, tedy zhruba dva tisíce na měsíc. Moc toho nesní, platby za energie a služby řešit nemusí, účet v bance a telefon nemá, obléká se po "sekáčích" a obchodech s armádními přebytky, navíc má vlastní zeleninu a drůbež. Od státu nebere ani korunu, přestože by nárok měl. Zkrátka si vystačí. Přesněji, vystačil by si. Před časem si na něj totiž vzpomněla VZP a začala od člověka bez příjmů vymáhat téměř dvě stě tisíc. On říká, že "tolik peněz jsem nevydělal za celý život", a dodává k tomu "vždyť jsem si nic neobjedna\nJaké znárodňování, proč mluvíte o znárodňování? Co bylo ukradeno, musí být vráceno. Privatizační zločiny devadesátých let jsou nepromlčitelné a budou napraveny v plném rozsahu. (Ale na něco takového jsou už i komunisti moc vyměklí.)\nTohle psal s prominutím nějaký náboženský (ba patrně přímo křesťanský) magor. Hnutí goth existuje už někdy od konce sedmdesátých let, kdy vykrystalizovalo kolem jedné z odrůd punk rocku. Se sebevraždami a pitím krve má zhruba tolik společného, co Harry Potter s černou magií. Fascinace zlověstnem a tajemnem, romantické představy o upírech, čarodějích, středověku a západní mystice, temné krypty, opuštěné kostely, vytí vlkodlaků, to je tak veskrze všechno, nic hlubšího a hrozivějšího v tom není. Není na tom pranic škodlivého, dokonce mám gothy mezi kamarády a mohu dosvědčit, že jediná krev, kterou konzumují, je husí. Na cibulce. No a emo je v podstatě goth pro mlíčňáky, říznutý romantismem, Byronem, prokletými básníky a podobnými výkvěty kulturna. Kupř. Karel Hynek Mácha byl emo, jenom to o sobě ještě nevěděl. Vyrostou z toho. Zrovna jako my jsme vyrostli z našeho třeštění. Děsit věci neznalé rodiče představami, že jim dítě vycucají gothové, je pohříchu pitomé. Daleko větší riziko dnešním\n...ale stojí to docela dost peněz. Třeba: http://www.biooo.cz/belici-zubni-pasta-s-propolise... má vyloženě sympatické složení, to by si člověk mohl s trochou snahy namíchat i doma. Pro skalní alternativce myslím stojí za vyzkoušení http://www.biooo.cz/masticha-surova-papirova-krabi..., eventuelně zubní klacík http://en.wikipedia.org/wiki/Teeth_cleaning_twig A všelijaké ústní vody prý krásně nahradí odvar (nebo roztok tinktury) hřebíčku a skořice. Sice jsem to nezkoušel, ale mám ve zvyku hřebíčky cumlat místo tiktaků a je to docela fajn.\nTakže všechny ty ženy, které se dnes prohlašují feministkami a nadšeně hlásají genderovou pavědu, jsou ve skutečnosti antifeministkami? Jsou to takříkajíc "sebenenávistné ženy"? Mně nepřipadá, že třeba taková Eva Hauserová to svoje přesvědčení hraje a že je ve skutečnosti něčím žoldu... tomu, co hlásá, evidentně věří. Ošklivá přitom taky není. Tak nevím. Co se týče té absolutní moci: tu pochopitelně mají odjakživa ženy (a to nejen ženy mocných mužů). Ženy kolektivně vládnou světu a točí kolem dějin. A dělají všechno pro to, aby na to chlapi nepřišli.\nJako jazykozpytec-samouk mohu jen nadhodit: odkud myslíte, že se v češtině vzalo slovo "flám", potažmo "flamendr"? Ano, správně, odtamtud - podobně, jako se z irského klanu Houlihanových stali chuligáni, nebo z Johana Grasela grázl. Nejde tedy o češtinský nesmysl, pouze o těžce archaický tvar. Že ale museli ti vlámští turisté tenkrát dělat v Praze pořádný bordel, co?\nNenutí, to je pravda. Ale v tom přece není problém, ten je někde jinde. Přečtěte si schválně ještě jednou ten citát Paula Johnsona. Tu podstatnou část jsem zvýraznil: "V šedesátých letech nás bylo mnoho, kteří jsme cítili, že existují vážné a morální námitky proti kriminalizaci homosexuality, a kteří jsme proto podporovali to, co se pak realizovalo ve většině západních zemí, totiž změny v zákonech, které znamenaly, že jisté formy homosexuálního chování již přestaly být nezákonné. Homosexualita byla však společností, natož pak církvemi, i nadále veřejně pokládána za velké morální zlo, ale muži, kteří žili jako homosexuálové, a to v jasně vymezeném rámci, již nebyli posíláni do vězení. Věřili jsme, že tato změna bude maximem, které si homosexuálové zaslouží nebo které mohou rozumně očekávat. Ukázalo se však, že jsem se hluboce mýlil. To, že přestali být kriminalizováni, homosexuálům umožnilo veřejně se organizovat a vytvořit silnou nátlakovou skupinu, která se tak stala pouhou platformou\nCo se týče přesunování výroby do chudších zemí, vidím to ryze pragmaticky: má-li být hladov Čech nebo Číňan, pak ať je hladov Číňan. Ze spokojeného nasyceného Číňana nemám pražádný prospěch, zatímco spokojený nasycený Čech zvyšuje celkovou kvalitu života v mojí zemi. A naopak, hladový Čech v krajním případě půjde a zakroutí mi krkem pro pár korun, kdežto hladový Čínan je příliš daleko, nedosáhne. A co se týče dovozu polotovarů nebo hotových výrobků z levnějších zemí, inu, i to je poměrně prostě řešitelné, dokonce i bez cla: všechny výrobky budou ke vstupu na trh potřebovat schválení. Kdo v rámci schvalování neprokáže, že celý výrobní řetězec nebo jeho relevantní část se nachází na našem území, tomu nebudou jeho výrobky schváleny do prodeje a na trh se vůbec nedostanou. Kdo nechce vyrábět v místě, ten tam nebude ani prodávat. A kdo se toto opatření pokusí obejít pokoutnými dovozy, ten dostane na fabriku národní správu. Ona svoboda je moc hezká věc, ale v žádném případě se nesmí připusti\nTady nejde o politické postoje. Když Janeček senior dělal kariéru za komunistů, měl Janeček junior nutně lepší startovní pozici než všichni ti, jejichž tátové kariéru za komunistů nedělali. Takový předlistopadový kariérista býval finančně velmi dobře situován a současně měl styky s "novou elitou", která se tu během Klausova Velkého zhasnutí utvořila z řad veksláků a pinglů. Potřebujeme zákon o nepromlčitelnosti zločinů devadesátých let. Potřebujeme povinnost doložit původ majetku, s nímž dnešní multimilionáři a miliardáři tenkrát před lety začínali. Pokud si někdo těsně po roce 1989 nakoupil fabriky či pozemky za miliony, určitě to nebylo z legálních úspor.\nVidíte - bavíte se tady o slovní zásobě, ale přitom tu bez jakýchkoliv zábran užíváte nesmyslnou a nečeskou vazbu "to je o tom". A zřejmě to ani nevnímáte. Zkuste si toho schválně všímat, dělat si čárky, kdykoliv na tuhle vazbu někde narazíte. Je až strašidelné, jak se tento odporný slovní parazit v našem jazyce rozšířil. Přitom je to dutá a prázdná slovní vycpávka, která škodí srozumitelnosti textu a vnáší do něj zbytečnou nejednoznačnost. "Ono je to" o penězích, "ono je to" o inteligenci, "ono je to" o domýšlení si... jaké "ONO", jaké "TO"? Kde jste tam vzali jaké zatracené "ONO" a "TO", když o žádném "ONU" a "TU" nebyla řeč? Příklad: když se řekne (jak zaznělo výše) "Inteligence je i o tom, domyslet si smysl při překlepech či občasných chybách", může to znamenat cokoliv z následujících možností: a) domýšlet si je projevem inteligence, b) inteligence je projevem domýšlení si, c) domýšlení si je předpokladem inteligence, d) inteligence je předpokladem domýšlení si, e) mezi inteligencí\n...kdypak vypukne v Řecku nějaká ta "barvitá" revoluce? Jak tak sleduju všechno to mediální rytí do Zlatého úsvitu, skoro to vypadá, jako by si někdo připravoval záminku pro "humanitární zásah". My nic, my jdeme jen sesadit ty odporné nácky, co odmítají ve vlastní zemi poskytnout lebensraum počestné a pilně pracující africké menšině, že ano. V Řecku by se krásně kradlo, žejo, Madlo?\nTy weby si nemají nic moc co vyčítat. Web NB je aspoň původní práce. K webu Jobbiku se dá říct jen tolik, že na Drupal existují i podstatně lepší šablony, než je zrovna tato. Jinak ale celé to NBND je od pohledu takové nějaké divné. Dlouho jsem nevěděl, k čemu to přirovnat, ale teď mi to došlo. Víte, jak byly za bolševika v pohraničí takové ty falešné západní vesničky na lapání emigrantů? Tak tohle na mě působí přesně tím stylem. Falešná strana na lapání a neutralizaci radikalizujících se nespokojenců. Mají na to v angličtině hezké slovíčko, honeypot.\nDobře, když Česko, tak prosím taky Francousko, Italsko, Belgisko... Ono je to v češtině zdánlivě nesystematické, ale je potřeba podívat se na způsob vzniku jednotlivých názvů. Některé země byly pojmenovány podle svých obyvatel. Rusko je odvozeno od Rusů, a ta Rusie by to klidně bejt mohla, ostatně sami si tak říkají: Rossija. Jiné naopak daly název svým obyvatelům: Polák je odvozen od názvu Polsko, který je zase odvozen od kmene Polanů (a Polskie je blbost, protože už od římských dob existuje Polonie). Podobný případ jsou Slováci; jak snadno nahlédnete, Slovensko je země Slovenů, nikoliv Slováků. Problém "Česka" je v tom, že je to za prvé název nesprávně vytvořený, za druhé název vcelku zbytečný (za Československa jsme byli Čechy a Slovensko, a nikdo ani nepípnul), a konečně za třetí název vzešlý nikoliv z celospolečenského konsensu, ale z hlavy a iniciativy jakéhosi "kokota železného, plechem pobitého". Ještě si pamatuju, jak ten blbec v pořadu Dolejte řediteli veršoval "Čechy Morava\nAno ano, velmi výživné. Ten institut fikce doručení je vůbec nádherný pohrobek bolševismu (původně zavedený proto, aby bylo možno emigrantům zabavovat majetky v nepřítomnosti). Kdepak jsou lidskoprávní organizace, že proti tomu už pětadvacet let mlčí?\nA já si dovoluji upozornit, že tady nejde o rasu, ale o kulturu. Žije-li někdo po cikánském způsobu, je úplně jedno, jestli má krev germánskou, árijskou, židovskou nebo papuánskou. Směrodatné je, že svými "kulturními svébytnostmi" obtěžuje ostatní obyvatelstvo. Všimněte si schválně, že lidem nejméně vadí ty kultury, které si "nevyskakují" a snadno se adaptují. Má-li dnes někdo odpor k lidem tmavé pleti, je to dáno tím, že velká část lidí tmavé pleti má kulturní sklon k hlasitým zvukovým projevům, drobné majetkové kriminalitě a neopodstatněné aroganci. Ale za to nemůže jejich kůže, za to může jejich kultura. Kůže je jenom pomocný visuální identifikátor k určení příslušníků nežádoucí kultury. Kdyby se mezi lidmi tmavé pleti začali ve větší míře vyskytovat geniální matematici, skvělí lékaři nebo šikovní řemeslníci, přestal by tento identifikátor fungovat a lidé by jej přestali brát v úvahu (což se v ČR stalo např. u Vietnamců). Jinými slovy, pokud Cikán nechce být považován za Cikána, nez\nCopak trifidi, ale mloci. "Hallo, vy lidé! Zachovejte klid. Nemáme vůči vám nepřátelských úmyslů. Potřebujeme jenom víc vody, víc břehů, víc mělčin pro svůj život. Je nás příliš mnoho. Už pro nás není dost místa na vašich březích. Proto musíme odbourat vaše pevniny. Uděláme z nich samé zálivy a ostrovy. Tím se dá délka světových břehů zpětinásobit. Budeme stavět nové mělčiny. Nemůžeme žít v hlubokém moři. Budeme potřebovat vašich pevnin jako materiálu k zasypání hlubin. Nemáme proti vám nic, ale je nás příliš mnoho. Můžete se zatím odstěhovat do vnitrozemí. Můžete se uchýlit do hor. Hory se budou bourat až na konec. Vy jste nás chtěli. Vy jste nás rozšířili po celém světě. Nyní nás máte. Chceme s vámi vyjít po dobrém. Budete nám dodávat ocel na naše vrtačky a krumpáče. Budete nám dodávat třaskaviny. Budete nám dodávat torpéda. Budete pro nás pracovat. Bez vás bychom nemohli odklidit staré pevniny. Hallo, vy lidé, Chief Salamander vám jménem všech Mloků světa nabízí spolupráci. Budete s\nPřesně to jsem chtěl napsat. On ten had potřebuje taky žrát, žejo. Trošku mi to připomíná rozhněvané reakce některých chovatelů, když jim někdo naznačí, že by od nich chtěl odkoupit písklata pro hady nebo rybičky pro želvy. Ta hysterie zašla už tak daleko, že chovatelé několikanásobně nadsazují ceny, aby měli jistotu, že jejich miláškové neskončí někomu v žaludku. Ty kachny stejně nic jiného než sežrání nečekalo. A má je sežrat Číňan nebo had - to už je přece jedno.\nNejsou cikánské osady teoreticky také takovým kibucem? Kam to vede, o tom se mohou všichni přesvědčit na východním Slovensku. Problém není v tom, že by tito lidé neuměli spolupracovat za společným cílem a žít v uzavřené komunitě... problém je někde úplně jinde a projevuje se tím, že se v dvacetikilometrovém kruhu kolem takové komunity začnou každou noc ztrácet slepice, králíci a posléze i psi, v dalším sledu pak jízdní kola a autorádia. Teorie je to sympatická, ale aby byla realizovatelná a přínosná, musely by takové kibucy být oplocené a hlídané. A to jsme zase tam, kde jsme byli někdy v roce 1942, akorát že tenkrát se tomu říkalo "tábory pro osoby práce se štítící". Ne že bychom tam nemířili tak jako tak, ale proč to urychlovat, že.\nSlušně? To je diskutabilní. Všimněte si, že nejtlustší jsou v moderní společnosti nízkopříjmové vrstvy... Mně připadá, že se ti lidé snaží prožrat z beznaděje. Oni prostě na nic jiného než na ten žvanec a zábavu nemají peníze, protože všechno ostatní stojí moc peněz najednou. Jistě, mohli by investovat, ale oni víru v jakékoliv investování ztratili zároveň s koncem kupónové privatizace (v níž si všichni svorně na radu naivního tchána - inženýra ze staré školy koupili akcie Tatry nebo Pozemních staveb Zlín). Naději na to, že se jim povede našetřit na pozemek, domek nebo aspoň krám, se svými platy jednoduše nemají. Půjčku za solidních podmínek jim nikdo nedá. Spořit pro ně nemá smysl, protože inflace jim peníze požírá rychleji, než je stačí vkládat na konto. A tak utrácejí. Utrácejí za to, co je levné, dostupné, je toho hodně a nikdo jim to nevezme. Takže žerou.. a žerou... a žerou. Protože příští nákup je to jediné, na co se ještě mohou těšit. A když budou mít jenom trochu štěstí, rakov


Potřebujete urgentně rychlou a bezpečnou půjčku bez protokolu? Nabídnu vám půjčku hned teď a za méně než 24 hodin. Moje nabídka se pohybuje od 50 000 Kč do 50 000 000 Kč s úrokovou sazbou 2%. Vratná od 1 do 15 let. Chcete-li získat svou půjčku,...\nZHODNOTÍME VAŠE FINANCE s úrokem min 20 procent. Pro více informací pište na email pavel.paul.p@seznam.cz a nebo tel číslo 722258782.S pozdravem Dostál...


Hotel Adlon - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Lido Di Jesolo\nVia Dante Alighieri 2° A.M., N°11, Piazza Drago, Lido Di Jesolo, Itálie, 30016 - Zobrazit na mapě\n"The hotel is right on the beach and in the center, great loc..."\nSousedství Piazza Drago Piazza Milano\nHotel Adlon se nachází přímo na pláži v centru města Lido di Jesolo. Nabízí půjčovnu jízdních kol, dětský bazén a větší vyhřívaný bazén, kde si můžete zaplavat, relaxovat nebo se zapojit do vodního aerobiku. Všechny pokoje jsou klimatizované a najdete v nich TV s plochou obrazovkou, minibar a balkon. V ceně většiny pokojů jsou slunečníky a lehátka na pláži. Některé pokoje mají výhled na moře. Snídaně se podává formou bufetu. Restaurace a bar mají velkou terasu s výhledem na Jaderské moře. Restaurace je otevřená v letním období. Adlon Hotel poskytuje Wi-Fi zdarma ve společných prostorách. Wi-Fi je k dispozici ve všech pokojích, ale jen v některých je zdarma. Hosté mohou využít slevu na nedalekých golfových hřištích a tenisových kurtech.\nLehátka a slunečníky jsou k dispozici pouze od května do září. Restaurace je od listopadu do března mimo provoz.\nVšichni cestovatelé (295) Páry (187) Jednotlivci (14) Rodiny s malými dětmi (41) Rodiny se staršími dětmi (12) Skupiny (40)\nPokój Classic z podwójnym łóżkiem lub z dwoma pojedynczymi łóżkami z częściowym widokiem na morze


Modelář z Karviné miluje Ferrari, rád by je vystavil v Maranellu | Zprávy | Tiscali.cz\nAutor: Petr Sobol | Datum: 16. leden 2020 13:20\nMilan Paulus má unikátní sbírku modelů vozů Ferrari | zdroj: Roman Pastorek (archiv Milana Pauluse)\n"Nedávno jsem si přesně vzpomněl, kdy jsem začal s papírovým modelováním. Bylo to o prázdninách roku 1974, vyráběl jsem Leninův obrněný vůz Aston z legendárního časopisu ABC. To mi bylo necelých deset," začal své povídání nadšenec z Karviné. "V té době lepila spousta kluků i holek a já byl jen jedním z nich, moc mi to ani nešlo. Máma mi navíc vynadala za upatlané tepláky a hodně nepovedený model vyhodila," usmívá se Paulus.\nJeho máma však stála u zrodu jiné Milanovy vášně – formule 1, kterou díky ní začal v televizi sledovat. A závody formulí jej tehdy uchvátily. "Měl jsem své hrdiny, tím největším byl ale Niki Lauda. A když mu robustní Ferrari v roce 1976 zachránilo život, tak jsem se o tuto značku začal zajímat víc," vzpomíná.\nJednoho dne spojil své dvě záliby dohromady a vznikl z toho skvělý nápad. Pan Paulus začal modelovat vozy formule 1 značky Ferrari, které staví pouze v měřítku 1:6. "A díky tomu je sbírka světovým unikátem," říká. V současné době čítá 62 modelů Ferrari F1 od roku 1948 do roku 2018. "Dále je tady jedno Ferrari z Le Mans a jedno GT v barvách Scuderia Praha Racing," ukazuje sběratel.\nČTĚTE TAKÉ: Konec nezničitelné legendy: Zemřel Niki Lauda\nMilan Paulus v současné době pracuje na modelu s číslem 63, tedy Ferrari F 2000. "Taky stavím Ferrari 488 GT3, a aby toho nebylo málo, tak dělám ještě letadlo SPAD XIII, na němž se poprvé objevil znak, který je dnes na vozech Ferrari," dodal pětapadesátiletý nadšenec, který pracuje ve sběrném dvoře Technických služeb v Karviné.\n"Když přijdu domů, tak modeluji. Každý den čtyři hodiny, i víc. O víkendech u toho sedím pořád," přiznává. A co na jeho zálibu říká manželka? "Manželka mě podporuje a pomáhá. V podstatě je ona tím hlavním činitelem a já jenom stavím modely," usmívá se Paulus, jemuž jeden model zabere v průměru dva až čtyři měsíce práce. Kromě klasického materiálu si totiž musí obstarat i spoustu informací, technických údajů a mraky fotografií. "Naštěstí je vše k mání na internetu," dodal.\nJaký model je v jeho sbírce nejcennější, to nedokáže říct. Moc dobře ale ví, na jaké číslo modelů by se jednou chtěl dostat – vozů Ferrari F1 by mělo být 111 – včetně prototypů a testovacích aut. "Kdybych nevěřil, že to dokážu, tak to nemá smysl stavět," dívá se na svou sbírku, kterou má vystavenou doma v obýváku. Každý víkend ji navíc po předešlé telefonické domluvě může vidět i veřejnost. "Je to náhodou moc fajn, zvláště když si k nám každý rok najde cestu víc a víc lidí," říká Paulus.\nSplní si další sen?\nO sběrateli z Karviné, jenž se narodil v Příbrami, se nedávno dokonce natáčel dokument, který by se měl jmenovat Ferrarino. Právě tak mu říkají modeláři. Během natáčení se i s manželkou dostali do Brna na dvanáctihodinový závod týmu Scuderia Praha Racing, kterým postavil model jejich závodního ferrari. A za to dostal nečekanou odměnu.\n"Při předávání nás pozvali do Maranella, ve kterém sídlí automobilka Ferrari. Splnil se mi dětský sen, byl jsem tam jako v nebi," vzpomíná na italskou výpravu, během níž se podíval i do dvou výrobních továren a muzea slavné automobilky. "Ten nejhlavnější sen už se mi splnil, našel jsem si ale další. Strašně rád bych v Maranellu vystavoval své modely," zasnil se pan Paulus. "Jeden tam bude už letos, chci ho poslat panu Pierovi Ferrarimu k výročí tisícího závodu ve formuli 1," prozradil.\nČesko domácí Ferrari sbirka formule Formule 1 sběratelství sběratelství a aukce model


CRM Zlín. Máte zkušenost? - str. 73\nTýýý brďo Marinko, tak to je fakt štěstíčko, bych řekla že i zavidím, ale ne ne 🙂, já si počkám a snad se nám to ted taky vydaří a budeme mít krásný dáreček pod stromečkem 🙂 ikdyž já jsem oproti jiným taky žabař, my se snažíme taky jen necelý rok (9 měsíců), od té doby co jsem přišla o oba vejcovody...😞\nUrčitě to vyjde a budete mít nejkrásnější Vánoce! x-)\nAhojko tak návštěva dopadla u tchýně dobře..mám dobrou tchýni…Silver..né, že bych chtěla tři děti ale je vice šance aby se to povedlo.Ten tvůj klučina bude ale číslo…za chvilku budeš muset holky odhánět…. 😃 😃\nmarinko...Koukala jsem na fotky máš krásnou holčičku je jak andílek…… x-) x-)\nFnfuline a Silver, ani nevíte, jak Vám závidím, že začínáte v říjnu stimulovat. My jsme se zasekli na genetice - vezmou nás až na konci října a pak ještě než budou výsledky - předpokládám, že letos už se nic nestihne.\nMám taky strach z té srdcovité dělohy - moc mi k tomu neřekli, jen že na operaci to není a bylo by dobré to vyšetřit rengenem (o zmíněném zákroku jsem slyšela "samou chválu") a když jsem se ptala, jestli je ta děloha problém, tak mi řekl (příjemný doktor, ale šlo to tam jak na běžícím páse), že by to mohlo mít za důsledek potraty.\nna druhou stranu mě ale uklidňoval, že i když je vše na 100% OK, tak úspěšnost, že se embryjka ujmou je 30-40% a znám spousty párů, kteří se dočkali třeba až na potřetí nebo i později.\nVám to ale určitě vyjde už teď - budete těhotenský předvoj a pozitivně mě naladíte 🙂\nfanfulin, moc ti děkuju za krásnou pochvalu Aničky x-) Ona je takový andílek s čertíkem v těle 😃\nSarri, no je to děs ta genetika, já čekala skoro 3 měsíce na výslekdy a to jsem tam nakonec volala bo mě+ už mállem z toho čekání trefil šlak chi chi 🙂\nTak snad to uteče a budeš conevidět stimulovat taky 🙂\nAhojko …Sarri..neboj se za chvilku nás doženeš…já měla mezi 1-2IVF odstup pěti let a nic jsem tím neztratila pokud tě netlačí věk tak se nic neděje…No já vím ta genetika je otrava že to tak dlouho trvá,ale zase je lepší jí mít…… 😉 😉 😉 A stou dělohou si nedělej starosti…moc holek má srdcovou dělohu a mají ,děti v pohodě neboj…. 🙂 🙂 ....Hlavně optimismus a vše bude dobré …. 😃 😃 😃\nmarinko..Opravdu je to nádherná holčička...takovou bych brala také a manžílek,ten by se zbláznil…... 🙂 x-)\nApropos co h.jitka? Že jsem tak smělá, jak se daří embryjkám? Doufám, že má samé dobré zprávy. Docela jsem na ni myslela.\nsarri..Také by mě to zajímalo už tady nebyla dlouho ..takže nevím…. :-| Snad se má fajn a je tam vše O.K…. 🙂\nAhoj holky, teda IVY to jsou super zprávičky, jinak já po dovolenkovém snažení hlásím mrchu .... takže zase nic a snažení doma pokračuje 😉 a všem stimulantkám držím palečky at jsou // a my se konečně nakazíme těhu bacilama 😃\nahoj holky. díky, že na mě myslíte. stěhovali jsme se a k internetu nás připojili až dnes. embryjka byly nakonec dobré dvě. teď čekám do pondělí - jedu na test. ty dva týdny jsou fakt hrozné. A to jsem byla mezitím v práci, kde to utíkalo až moc rychle. za dva týdny máme audit ISO a já jsem v podstatě ještě nezačla s kontrolou a přepisováním všech možných dokumentů. Vzala jsem si opět volno - až do pondělí a počítám, že na tom budu dělat doma. Tady je větší klid. Nic méně po stěhování máme vybaleno jen to hlavní a kolem je spousta beden s věcmi, které je potřeba přebrat. Snažím se ten binec s menšími i většími úspěchy ignorovat.\nDržím palce Jitce, ať je vše OK a v pondělí je test pozitivní 🙂\nAhojko kočky..jak se máte já nic moc vlezl na mě nějaký bacil tak se léčím…… 😞\nJituš... budu držet pěstičky ať je vše v pohodě a jsi těhula… 😃\nSonja...Přeju příjemné snaženíčko ..a ť jsou brzo //…. 😉\nSilver..Už se nám to pomalu krátí za chvilku nám začne pořádný kolotoč…už se docela těším,ale i zároveň mám strach….. 🙂 :-|\nSarri…tobě už to také uteče a uvidíš genetika bude v pohodě…. 😉\njj krátí, a stále nejsem rozhodnutá čím píchat (rozhoduji se mezi gonal+luveris+ovetrelle - kvůli kvalitě a množství vajíček a vzhledem k mému věku, a nebo menpour+orgalutran), prtože musím ještě 1000iu dokoupit a to budou teda pěkné pálky..😞 začínám na 300iu stimulovat. a ještě se rozhoduji mezi IVF a NATIVem..no mám na to ještě měsíc 🙂\nHolky, nezbylo vám něco k stimulaci co už nepotřebujete??? odkoupila bych...🙂\nA nebo bych nabídla syranel a pregnyl.... chjooo, je to síla, když člověk musí takhle pořád špekulovat nad penězma, IVFkem a všeho kolem , aby se to celé uspěšně zvládlo 😞\nmám jen Gonal 150 IU. Stimulovala jsem krátky protokol gonalem a bylo 5 zralých vajíček.\nAhojko silver..Tak v tom co si píchat ti moc nepomůžu,nemám absolutně přehled o tom jaké jsou teď stimulátory.Sama ,nevím ani co budu mít já dozvím se to až přijde mrcha a budu tam volat.Koukni na diskuzi léky na IVF…holky tam nějaké prodávají..nebo žádají tam i holky co jsou samoplátci… 😉\nKrásný nedělní podvečer. Chtěla bych se holky zeptat jestli jste po IVF poctivě leželi nebo jste chodili do práce atd?\nJá byla v pátek si pro 2 krásné ombrijka a jelikož nevydržím ležet tak jen chvilkama polehávám, sem tam něco uvařím, uklidím v kuchyni atd. Tak nevím jestli si tím a embrijkům jen neubližuju. Já blbec jsem se totiž zapomenula doktora zeptat jestli musím ležet nebo ne. :-|\n4401 ležet nemusíš, ale chce to klidový režim - nijak se fyzicky ani psychicky nevyčerpávat\nsarri - děkuji, někdy s mým manžou je ovšem psychická pohoda velice náročná 😃\nAhoj holky, hlásím se po dlouhé době, jelikož to teď moc časově nevychází.Když jsem zakládala tuto diskuzi, tak mě ani ve snu neneapadlo, že dnes už budu chovat krásného chlapečka(máme 5 týdnů). IVF se nám podařilo hned napoprvé.Když se nám to tak hezky podařilo, myslela jsem si, že nám už budou začínat jen ty krásné starosti, které prožívá každá žena v těhotenství.Všechno u mě probíhalo dá se říct v pohodě, jenom mě trápil v posledním měsíci honě vysoký tlak.Můj gynekoůog tomu nevěnoval pozornost a vše bylo podle něho v normálu.Ještě jsem měla těhu cukrovku a to mě a mému dorbkovi zachránilo život.Hned vám to vysvětlím:paní doktorka z diabetologické poradny mě poslala týden před termínem porodu do porodnice, gynekolog mě tam chtěl poslat 3 dny před porodem.Do porodnice jsem přijela v 9hod ráno, příjimali mě v půl desáté.Pan doktor už neslyšel téměř žádné ozvy, můj tlak vystoupal na 220/170 a ny ultrazvuku mě řekl, že drobeček nebude mít ani 2kg a že musíme hned ukončit těhotenství, protože jsme u ohrožení života oba dva.Úplně jsem se zesypala,hned mě brali na sál.Malý se narodil císařem, mšěl 2200g a měřil 49cm.Týden si pobyl v inkubátoru, protože byl hodně podviživený(vysoký tlak způsobil nevyživováni placenty).\nAle teď prožívám ty nejkrásnější chvíle, které vám všem moc přeju.Malý má už 4kg a má se čile k světu.\nUž teď s manžou přemýšlíme, kdy opět navštívíme Zlín(protože jsem neměli nic k zamražení, budeme vše absolovovat znova, ale to vůbec nevadí, výsledek stojí zato)\nVšem vám moc držím palečky 🙂 🙂\nv199, náááádherný příběh... moooc gratuluji k drobečku a at jste oba dva zdraví a přeji už jen samé štěstíčko... takový příběh jsme tu určitě potřebovaly slyšet..🙂\nSarri, byla bych vděčná i za 150iu , jeslti by ti to nechybělo, tak já byh to ráda odkoupila..musím dokupovat 1000iu a tak nás to vyjde vše na 30 000,- jeslti mi to prodáš , tak napiš tu do mailu a můžeme se dohodnout 🙂 už jsem i psala tu o gonal na léky na koníka, ale nikdo se tam neozval a většinou jsou tam holky ze slovenska stejně 😞\nz4401, určitě ležet nemusíš, pokud se cítíš dobře, jen se s ničím netahej a nepřecenuj své síly a vyčerpání... jinak procházky ti určitě udělají dobře 🙂\nv199 - tak to je teda supr příběh ze života. Úplně mě ukápli i slzičky když sjem to četla. Jsi holka statečná a jsem moc ráda, že se drobeček má k světu a krásně roste.\nv199, moc ti gratuluju k chlapečkovi, je to velké štěstí, že to dobře dopadlo! Užívejte si společné chvíle x-) x-)\nHolky, my jsme o víkendu řešili druhé mimi, původně jsme ho chtěli až bude mít Anička tak šest let, ale jak jsme tak hodnotili všechna pro a proti, nakonec jsme usoudili, že by bylo nejlepší, kdyby se druhátko narodilo, až bude mít malá tak tři roky. Nemusela by hned do školky, v klídku by si s námi ještě pobyla doma a já bych nešla pracovat, až by měla nějakých 10 let, ale o pár roků dřív (po práci se mi teda vůbec nestýská, ale potřebujeme penízky kvůli hypotéce na baráček, který bychom chtěli stavět..). No ale znáte to, jak je to u nás s plánováním, tak jsem si řekli, že se příští rok na podzim začneme snažit normálně, tak půl roku (člověk nikdy neví a i zázraky se dějí 😉 ) a když se nezadaří, tak pak rovnou na další IVF.. 🙂\nSilver, kdy jdeš do IVF? Mě ještě doma zbylo 75 a 75iu gonalu, takže 150iu, no ale nevím jestli je teď náhodou nevyužiju, ale když ne, tak ti je ráda pošlu 😉 🙂 mám mít totiž teď puregon a minule jsem píchala po 150 jednotkách a jestli to budu mít i teď tak by mi to mělo zbýt 😉\nAhojky hanulko, já začínám v půlce října.. tak to by bylo bezva, já bych ti zas mohla dát zbytky puregonu v peru a orgalutran, a ještě mi zbyl i pregnyl.. co mě zbyly a taky mám doma zbytečný synarel... já budu totiž stimulovat gonal+liverix+ovitrelle...🙂\ntak kdyby jsi to nechtěla, tak ráda odkoupím 🙂 stačí napsat tu do interního mailu a domluvíme se... holky jste zlaté i za tyto zbytky 🙂\nTak je to tady. Zadařilo se! Nic méně snažím se nepropadat euforické náladě, protože slovy mé kamarádky "teď už se jen můžu bát...". Za týden kontrola i s ultrazvukem.\nDíky za podporu. A všem, které budou co nevidět začínat, držím pěsti. 🙂\nh.jitko, tak jeslti dobře chápu, tak na krvi bylo HCG, ano??? tak to mooooc gratuluju a at máš pokoj na dalších 9 měsíců...!!! a pak už ten pokoj nebudeš mít minimálně 18 let 🙂 GRATULACE !!!!!\nJé, Jitka se má. Též gratuluju.\nAhojko moc všechny zdravím… 😃\nv 199..Ahojko moc pěkně jsi to napsala je to pěkný příběh ze života.Přeji moc zdraví a spoustu pěkných chvil…. 😉\njitko..Velká gratulace…hodně zdraví tobě a miminku…Přeji..\nsarri: díky za gratulace. i s tou srdcovitou dělohou to jde.\nsnažím se být zdrženlivá s radováním, ale stejně mi to nedá. a už plánuju, co je potřeba nakoupit do domečku, abychom zabydleli velkou ložnici, ať se tam pěkně vejdeme. a jak to bude vycházet s porodem atp.\ntyhle plánované těhotenství jsou hrozné. nejdřív se člověk 14 dní od ET klepe, ať je test pozitivní, pak na utz, pak další.... ty, co do toho spadnou přirozeně a ještě to zjistí třeba až za další měsíc, jsou v pohodě. Nemusí řešit, co už je těžké na zvedání, jestli je možné vytírat podlahu nebo raděj ne. Jsem aktivní člověk a klidový režim mě nebaví. Jdu se aspoň projít.


LAST.CZ | Panorama Naama Heights, Egypt, Sharm El Sheikh , 18.06.18, All inclusive\nPanorama Naama Heights, Egypt, Sharm El Sheikh, 18.6.2018, All inclusive\nhotel leží přímo v letovisku Naama Bay, nedaleko obchodního centra, od pláže je oddělen místní komunikací a 8 km od letiště.\nareál dvoupatrových budov kolem bazénu. Součástí hotelu je recepce, lobby s barem otevřeným 24 hodin, internet, hotelová restaurace, 2 restaurace a la carte, internet, arkáda s obchody a směnárnou a velké bussines centrum, SPA centrum. K vnějšímu vybavení patří sladkovodní bazén se skluzavkou, dětský bazén, bar u bazénu. Lehátka, slunečníky, podložky a osušky zdarma.\nprostorné a moderně zařízené pokoje, koupelna/WC, vysoušeč vlasů, klimatizace, trezor za poplatek, televize, telefon, balkon nebo terasa.\nsnídani, oběd a večeři formou bufetu, snack během dne v různých zařízeních hotelu, zmrzlinu 13:00-15:00, odpolední kávu čaj a zákusky, alkoholické a nealkoholické nápoje místní výroby 10:00-23:00, po 23. hodině jsou nápoje za poplatek\nhosté využívají dvě pláže El Khayam a Terezina, se kterým je pravidelné autobusové spojení. Lehátka, slunečníky, podložky a osušky zdarma. Na pláži neplatí all inclusive.\nstolní tenis, biliár, sauna, masáže, vířivé koupele, služby SPA centra, kadeřník, internet.


Jak na vás zapůsobila zpráva o úmrtí herce Pierre Brice, alias Vinnetou, který zemřel v úctyhodném věku 86 let? | Odpovědi.cz\nJak na vás zapůsobila zpráva o úmrtí herce Pierre Brice, alias Vinnetou, který zemřel v úctyhodném věku 86 let?\nJá jsem viděla každý díl s Vinnetouem snad 15x, kdysi před 40 lety jsme museli dokonce stát frontu na lístky. Moc se mi líbil jako chlap a jako představitel velmi čestné postavy. Je mi to líto, že již není mezi námi, zůstal krásným chlapem až do konce života.\nOmlouvám se, slyšela jsem tu zprávu až v 18 hod a teď jsem si teprve všimla, že mě barbakan předběhl s otázkou. Tak jestli někdo budete chtít ještě odpovědět, budu ráda. Omlouvám se fakt za podvojnou otázku\nano, měl jsem příběhy o Vinnetouovi rád/a a zavzpomínalúa jsem na Vinnetoua docela s nostalgií\nNedíval jsem se na Vinnetoua, měl jsem raději jiný žánr filmů\nZajímavá 12Pro koho je otázka zajímavá? ten který je, led, annas, kapka, johana 56, fcoop, redy, briketka10, Agneta, gecco, zzzlatokopka, anonym před 2056 dny Sledovat Nahlásit\nA to se dneska nějak ´roztrhl pytel´ - zemřel Ludvík Vaculík...\n8Kdo udělil odpovědi palec? ten který je, led, kapka, johana 56, pusinka50, ivzez, redy, Agneta před 2056 dny\n8Kdo udělil odpovědi palec? annas, kapka, johana 56, pusinka50, redy, briketka10, gecco, anonym před 2056 dny\nDnes ráno tutu smutnou zpávu říkali na\nRádiuBeat já zrovna krájela brambory a\npovzdychla si achjo chudák :(\nVšichni tam musíme měla jsem ho moc ráda.\nCo já pamatuju, když jsme ještě prodávaly\nv Bontonlandu, kolik se tam prodalo jeho CD\nsérií a když už nějaký díl nebyl musely jsme\nho doobjednat ti zákazníci byli neodbytní.\npardón jeho DVD sérií :-D\n7Kdo udělil odpovědi palec? ten který je, kapka, johana 56, pusinka50, Drap, redy, Agneta před 2056 dny\nJako malý kluk jsem sbíral i pohledy s Vinnetouem.Vzpomínám si,jak jsem tenkrát v kině brečel když ho ten lump zastřelil.Odešlo kousek mého dětství.:-(\n7Kdo udělil odpovědi palec? kapka, johana 56, pusinka50, redy, briketka10, Agneta, gecco před 2056 dny\nSlzička ukápla,odešel symbol mého dětství...\nTaké jsme se sestrami stávaly frontu u pokldny, na tyto filmy jsme si vždy z pětikorunového týdenního kapesného dokázaly ušetřit.\nPřesto,že byl první film uveden do kin v roce 1963,byl ukázkou snahy o to,aby se odlišná lidská společenství naučila žít vedle sebe bez vykořisťování,podrobení se silnějším a mocnějším.\nVím, bylo to něco jako pohádka,ale krásná…..\n7Kdo udělil odpovědi palec? annas, kapka, pusinka50, Drap, redy, briketka10, gecco před 2056 dny\n7Kdo udělil odpovědi palec? annas, kapka, johana 56, pusinka50, redy, briketka10, gecco před 2056 dny\nJá mám nejraději Sama Hawkinse. Vinnetou byl na mě moc ušlechtilý.\n6Kdo udělil odpovědi palec? ten který je, led, johana 56, pusinka50, Klaproth, gecco před 2056 dny\nVinetou, povinné školské podlavicové a domáce podpaplonové čítanie, kde dobro, pravda a láska víťazili a zlo bola porazené. Trochu mi ale prekážalo jeho uprednostňovanie "Človeka nemeckého" vždy pravdovravného a čestného, neschopného ničoho zlého a skrývajúca sa nadradenosť "bieleho muža", i keď aj iným "farbám" dal právo na život a všetky ľudské, zlé i dobré, vlastnosti.\nPierre Brice dal Vinetuovi život a svoju tvár.\nDovtedy som si Vinetua predstavovala ako človeka s kamennou tvárou (asi ako Buster Keaton alias Frigo), napriek tomu citlivého,s nekonečnou fyzickou výdržou, ktorý ani len mihnutím brvy nedal najavo svoje city,či už stál u mučiaceho kolu, alebo vyznával lásku Ribane.\nAle až Pierre Brice dal Vinetuovi ten naozaj ľudský rozmer.\nVinetou bol v europskom ponímaní šľachtic, čosi ako anglický lord,\nkdežto Sam Hawkins, je človek ľudový, prototyp človeka obdareného sedliackým rozumom, nezlomeného osudom, niečo ako kombinácia Sancho Panzu (sluha Don Quijot) a Krónerov Pacho, hybský zbojník a ľudový mudrc Sváko Ragan.\n...ako na mňa zapôsobila smrť Pierra Brice, človeka, ktorý napriek svojmu ťažkému zraneniu nasadol nielen na živého koňa, ale dokázal osedlať aj koňa osudu a odjazdiť na ňom svoj život?\nAko na človeka, ktorý ho poznal, poznal jeho život, poznal i jeho umeleckú dráhu, celoživotne úzko zviazanú s Vinetuom.\n6Kdo udělil odpovědi palec? annas, kapka, johana 56, pusinka50, briketka10, gecco před 2056 dny\nDozvěděla jsem se to až teď z téhle otázky, takže nostalgie za tři, dva, jedna...teď.\nPřiznám se, že jsem knižní předlohu necetla, ale právě filmového Vinetou s Pierrem Bricem jsem měla a stále mám moc ráda.\nTu základní ctyrdilnou sérii jsem viděla od dětství do dospělosti nesčetněkrát. Nejdříve v kině a pak v televizi.\nZajímavé je, že jsem příběh viděla nejprve úplně pozpatku. Jako první jsem viděla Poslední výstřel, takže mi Vinetou hned v prvním díle zemřel. A ve čtvrtém se poznal s Oldou. :)\nTeď mě napadá, že jsem si na Vinetou i hrála. Mohlo mi být tak deset, běhala jsem na chatě po lese se Stříbrnou puškou. Dřevěná puška pobitá takovyma kovovyma "stribrnyma" koleckama. :)\n86 let je krásný věk. Krásná, nezapomenutelna role, pozitivně ovlivněné dětství mnoha děti. Díky za to. :)\n6Kdo udělil odpovědi palec? annas, johana 56, pusinka50, redy, briketka10, gecco před 2056 dny\n5Kdo udělil odpovědi palec? kapka, johana 56, pusinka50, briketka10, gecco před 2056 dny\nVinnetou byl prostě gentleman, měl smysl pro čest, pravdu, přátelství. :-))\n5Kdo udělil odpovědi palec? kapka, johana 56, pusinka50, redy, briketka10 před 2056 dny\nVinnetou a Old Shatterhand v údolí smti (1968).\n5Kdo udělil odpovědi palec? johana 56, pusinka50, redy, briketka10, gecco před 2056 dny\nByly to filmy, kde dobro a spravedlnost vítězily.\n4Kdo udělil odpovědi palec? kapka, johana 56, pusinka50, briketka10 před 2056 dny\nMěl jsem rád ty filmy co dávali v kině (tenkrát video nebylo ani na kreslícím prkně) i knihy četl akorát že to byla fiktivní postava od A do Z nikdy neexistoval a Karl May Ameriku nikdy nenavštívil tak že báchorka i když hezká.\n4Kdo udělil odpovědi palec? johana 56, pusinka50, briketka10, gecco před 2056 dny\n2Kdo udělil odpovědi palec? johana 56, pusinka50 před 2056 dny\n2Kdo udělil odpovědi palec? redy, gecco před 2056 dny\n2Kdo udělil odpovědi palec? pusinka50, briketka10 před 2055 dny\nRaibeku, jak chceš obodovat odpověď, když odpovíš "Jiná odpověď" a dál to nevysvětlíš?\nNevím, jestli jeho léčba záležela na penězích, ale ne, nevěděla jsem to. O to víc ho obdivuji:-)\nVíte, že spadl v 72 letech z koně, a zlámal si přitom všechny kosti? Ještě že měl tolik peněz...normální člověk by se z toho už fakt nedostal:D\nAgnetko,nevěřila byste,z čeho všeho se člověk může dostat i bez fůry peněz.Nejdůležitější je vůle a snaha alespoň trošku změnit nepřízeň osudu....\nAno, chápu, ale on se zase "zcela uzdravil" bez následků (nějakého kulhání...):D\nByl to člověk,který nechtěl prohrát..))\nVíte,že zemřel Winnetou? (11 odpovědí)


Kamélietka * Co se mi zdálo\nSem budu zapisovat své sny, ne osobnějšího charakteru a už vůbec ne odžitkové, ale takové, které, řekla bych, mohou něco ukázat i dalším lidem.\nPozlátko církve (rok 2006)\nByla jsem na prohlídce nějaké památky, kde kdysi žil Ježíš. To místo mi doporučili moji rodiče. Nemohla jsem se do oné místnosti dostat. Uvnitř ale lidé byli, a to židé, kteří nás tam nechtěli pustit, protože v něj nevěří. Řekla jsem nahlas, že by měli být tolerantní a respektovat ostatní. Dveře se pak otevřely.\nVešla jsem i s dalšími lidmi dovnitř, jako první jsem se podívala na zlatý svícen na dvě svíce. Nějakou dobu jsem jej pozorovala a pak jsem si uvědomila, jak ta místnost vlastně vypadá dost honosně. Hlavně postel, byla jsem nemile překvapená tím, že byla doslova obložena nadýchanými peřinami a polštáři protkávanými zlatem. Přišlo mi to jako šílenost a šokující zjištění, protože Ježíš přeci nežil takhle marnivě. Chtěla jsem hned odejít, nelíbilo se mi tam. Ke dveřím jsem se ale dostávala hodně těžce, ode dveří se vinul ohromný zástup lidí, kteří se tlačili dovnitř, dychtiví vše vidět. To jsem se už rozčílila, protože nejenže si lidé Ježíše přizpůsobili podle svého, ale kromě toho tohle místo má být když už, tak k rozjímání a ne k bezduché zvědavosti.\n(Ne)Normálnost (rok 2007)\nByla jsem mladá slečna z bohaté rodiny, bylo mi asi dvanáct let, sen se odehrával ve 30. nebo 40. letech dvacátého století, soudě podle oblečení a účesů. Byla jsem s rodiči na prodloužené jako doprovod svého staršího bratra. O taneční přestávce k nám přišel a povídal si s námi. Byl krásný, urostlý a já ho obdivovala… on byl pro mě mužský vzor.\nPak střih o něco (o pár let?) později, byla jsem doma a cítila jsem, že se bratrovi něco děje. Byla zrovna zima a on byl v horách, zřejmě byla válka. Viděla jsem vnitřním zrakem obraz, kdy on střeží nějakou budovu. Je sněhová vánice a on v dálce zahlédne nějakého muže. Vypadá, že ten muž se ztratil, a že je postřelený. Bratr jde tedy k němu a chce mu pomoci. Ten muž ho ale chce zajmout jako rukojmí, zachová se podle, v momentě, kdy ho bratr táhne za sebou na svém kabátu, tak ho přepadne. Bratr s ním pak bojuje, ale on na něj namíří pistolí a smrtelně střelí. Vtom jsem propukla v zoufalý pláč, běžela jsem to říct rodině, že je třeba ještě čas ho zachránit, ale nikdo mi nevěřil. Můj otec šel se známými na večeři, já jsem za ním běžela, ať mě vyslechne. Pak jsem viděla další obraz, tentokrát rakev s mým bratrem obsypanou věnci a květinami. Zase jsem se vrátila do reality, uviděla jsem otce, který seděl u stolu s množstvím jídla a já jsem pro něj vzduch. Pochopila jsem, že nic nezmůžu, že bratrovi už není pomoci. Nepřestávala jsem plakat.\nBratr byl v horách skutečně zabit. Rodina mě dala zavřít do blázince, protože to prostě nebylo normální, že jsem to vše viděla předtím, než se to stalo, navíc od té doby jsem vídala další obrazy budoucnosti. Mohla jsem jim ve společnosti zadělat na nepříjemnosti. Byla jsem zavřená za mřížemi a připadalo mi hnusné, jak mě rodina chodila navštěvovat a všichni dělali, jak mě mají rádi. Přitom mě vůbec neznali a nevěřili mi. Začala jsem svou rodinu nenávidět. Slíbila jsem si, že až mě propustí, k rodině se nevrátím a půjdu svou cestou. Na konci snu jsem seděla u stolu v zahradě léčebny a vytvářela jsem obraz přírody pomocí korálků a lepidla. Na obraz jsem také lepila malé kovové lístky.\nBoje (rok 2007)\nByla jsem u rodičů doma a přišel se mnou přítel, který je chtěl požádat o mou ruku. Mamka mi ale po tátovi vzkázala, že ať to odloží na jindy, že ona dnes slaví svátek. Já jsem bohužel ustoupila... vzala jsem na ni ohled a přišla "odměna" - můj snoubenec zmizel.\nPak jsem se ocitla někde úplně jinde, mezi známými i neznámými lidmi. Někdo proti nim, resp. i proti mně bojoval, nějaký "temný mág" nebo jak to nazvat. Viděla jsem, jak u kostela za mřížemi drží nějakou ženu, tu jsem osvobodila, ale dál jsme před ním utíkali. Přes nějakou louku. Pořád jsme viděli a slyšeli o střetech dobrých se zlými... Pak jsme všichni vběhli do nějaké budovy s velikým sálem.\nNějak jsem přemýšlela nad tím bojem. Někdo se ptal, proč na světě není mír. Pak jsem držela v ruce tlustou (nejspíš duchovní) knihu a v ní jsem četla kapitolu o boji, bylo to několik stran. Něco ve smyslu, jak jsou lidi manipulovatelní, protože mají strach, proto válčí. Ten text ale začal brzy mizet, ztrácet se písmo. Až tam zůstala slova nějakého dávného bojovníka, něco jako: "Boj, ten jsem vymyslel já. Lidmi jenom pro lidi." Ten citát tam byl napsaný třikrát a pak začal taky mizet. Až zbyly prázdné stránky. Najednou mi to všechno došlo, jak jsou tyhle boje proti jakémusi nepříteli, ať na duchovní nebo jiné úrovni, zbytečné...\nVtom všechny boje zmizely. Já jsem se předtím mezi těmi lidmi tam ostýchala, byli tam totiž i takoví, se kterými jsem se v minulosti neměla v lásce. Ale jak už nebylo s kým a s čím bojovat, přestala jsem se bát. Všichni jsme se pustili do hry, něco jako slepá bába, byla jsem ve dvojici s jedním bývalým spolužákem... Cítila jsem úlevu a radost.\nNezavrhování (rok 2008)\nByla jsem jeptiškou. Procházela jsem rozlehlou zahradou. Svítilo slunce, všude kvetly a voněly růže, bylo tam hodně kašen i fontán. Otočila jsem se a uviděla jsem, jak se po hlavní cestě blíží návštěva. Hlavní kněz uprostřed, doprovázený staršími knězi a mnichy. S oním hlavním knězem jsem se dobře znala, byli jsme přátelé, takže šel hned ke mně. Natáhl ruku, poklekla jsem a políbila jsem jeho prsten s oranžovým kamenem. Pak jsme se šli projít po zahradě, přivedla jsem ho ke kamenné stěně, kde byl vyryt obrázek známého poutního místa.\nPovídali jsme si a vyprávěli si naše duchovní prožitky a poznání. Byli jsme rádi, že se zase vidíme. Došli jsme do zahradního altánu, tam jsme se z radosti našeho setkání přátelsky objali. O to víc mě ohromilo, co vzápětí udělal. Objal mě pevněji, přitiskl mě ke stěně, začal líbat a hladit, říkat mi slova nejdřív svádivá, pak i docela perverzní. Mně to nebylo ani příjemné, ani odporné. Po chvíli jsem suše řekla: „To byste neměl.“ On mě pustil, jako by se probral a začal se mi omlouvat, že nechápe, co ho to popadlo. Viděla jsem, jak je zdrcený, podívala jsem se mu do očí a řekla jsem: „Mně přeci není za co se omlouvat.“\nVyužití k osobním cílům (rok 2008)\nVe snu jsem měla mužské i ženské tělo (zvláštní, nedovedu to dost dobře vysvětlit… myslím, že záleželo na pohledu, konkrétním vnímání toho kterého člověka). Byla jsem u své kamarádky, ona mě viděla jako muže. Chtěla se se mnou milovat. Věděla jsem, že je to jen proto, že touží po dítěti. Já jsem se k ničemu neměla a ona začala naléhat, že jako chlap ji přeci musím svádět a snažit se. Po chvíli začala mít na mě posměšné a zraňující narážky, se mnou nepohnula, a mluvila z ní tedy uražená ješitnost.\nPak střih, opět už ve svém ženském těle, byla jsem smutná a rozčarovaná z toho, co jsem se právě dozvěděla, z toho, čeho jsou ženy schopné. Ocitla jsem se na břehu moře. Byl zrovna příliv a na hladině se objevilo malé miminko. Bylo opravdu malinké, vešlo se do dlaně. Vzala jsem dítě, zabalila do šátku a držela je v náruči u srdce, aby se zahřálo. Pak jsem s ním šla do města, vstoupila jsem do místnosti, kde seděla moje dávná učitelka a řekla jsem jí, že jsem tohle miminko našla, a že je chci adoptovat. Ona mi začala vysvětlovat postup při adopci, ale že mi pomůže, a že mi dítě určitě nechají.\nŠkola bez okovů (rok 2008)\nProžívala jsem den na střední škole. Od té, na které jsem studovala, se diametrálně lišila. Žádné vzdělání, žádná kontrola myšlení a žádný temný sarkasmus ;-). Ve třídě byla uvolněná, přátelská atmosféra plná pochopení, nešlo o lpění na autoritě nebo o to, kdo je lepší a kdo horší.\nZrovna probíhala výtvarná hodina. Profesorka nám pevně neurčila techniku, úkol či námět… každý ať tvoří dle své fantazie. Protože nedávno skončily prázdniny, většina začala kreslit nebo malovat nějaké dojmy nebo vzpomínky. Zadívala jsem se na jednu spolužačku, která vytvářela zajímavý obraz. Došla jsem k ní a na papíře jsem viděla tahy štětcem, …které se začaly po chvilce rozplývat a vystoupil z nich živý obraz čajové konvice a dvou šálků naplněných horkým čajem. Užasla jsem nad mocí a krásou obrazu, řekla jsem jí, co na papíře vidím a ona byla překvapená, že se mi to ukázalo. Prý to do obrazu skryla. Podotýkám, že ve skutečnosti tato dívka neměla v klasických hodinách výtvarné výchovy valné úspěchy… dalo by se říci, že neměla nadání… a přitom stačil jen jiný přístup a jak najednou osobitě a intuitivně malovala.\nV další hodině jsme si debatovali o knížkách, každý o té, kterou si ze seznamu vybral. Já jsem svou knížku nedočetla, ale nikdo mě nijak netrestal, vyučující řekl, že to dopovíme příště. Nebo jestli se nám třeba špatně čte, tak povědět, proč.\nO třetí hodině nám profesorka vykládala o nějakém školním projektu. Rozdělili jsme se do sedmi skupin, každá se zabývala určitým tématem, podrobnosti ale ve snu nebyly. Každá skupina měla svou barvu, já byla v oranžové. Profesorka nám pustila pořad, kde byl tento projekt představován a jednotlivé skupiny povídaly o tom, co a jakým způsobem zkoumají. Dívala jsem se na obrazovku, ale nechápala jsem smysl toho dokumentu. Přišlo mi, že je snad jasné, co dělat, můžeme pracovat hned a nedívat se předtím na „šablonu“. Ptala jsem se spolužáků okolo, všimla si mě i profesorka. Řekla jsem tedy nahlas, ať mi někdo odpoví na otázku, na co se to díváme a proč vlastně. Profesorka vyzvala ostatní, ať mi odpoví. Zeptala se pak přímo jedné spolužačky a ta bezelstně odvětila, že neví. Všichni jsme se rozesmáli z upřímnosti odpovědi a hlavně z absurdity toho výukového pořadu. (Mmch, prý jsem se ve i skutečnosti smála ze spaní :-)).)\nOtec (rok 2009)\nByla jsem v bytě svých rodičů, stála jsem v chodbě se svým otcem, bylo tam však přítomno velké množství dalších lidí, mně známých i neznámých. Táta po mně chtěl pomoc, protože jsem měla schopnost přičarovat do života to, o co jsem požádala. Sama jsem tento um nevyužívala, přesněji řečeno mě hodně překvapilo, že za mnou v té souvislosti přišel. Nevím přesně, čeho se jeho žádost týkala, ale bylo to něco v rozporu s mým přesvědčením, něco ve smyslu, abych mu kouzlem vylepšila jeho životní úděl. Také proto, že jeho motivem byla vidina zisku bez vlastního rozvoje a přičinění, jsem se k tomu postavila odmítavě. Táta po chvíli přinesl i nějakou knihu, která mi měla být nápomocna. Zůstala jsem neoblomná, kniha nemohla nahradit přijímání života bez osobních přání. Z bezmoci začal být vůči mně hrubý a řval na mě, že jsem povinna ho za všech okolností poslechnout, zdůrazňoval, že je můj otec, vždy byl a vždy bude. Už jsem nevydržela a rozkřikla jsem se, že takovým otcem, jak myslí on, není, že můj pravý Otec je jiný a já Jeho pomoc nebudu zneužívat. V tu chvíli se zcela zklidnil.\nPast strachu a lítosti (rok 2009)\nAčkoli jsem byla jinde, než kde bydlím doposud, byla jsem v tom bytě doma. Dívala jsem se z okna na vilovou čtvrť, která se pode mnou rozprostírala. Vše ve městě žilo běžným denním životem, ale ve vzduchu se tetelil neklid. Obloha byla jasná, ale přesto nebyla tak modrá jako obvykle bývá, něco bylo jinak. Byla jsem však jediná, koho to zaujalo. Najednou z nebe spadl kovový kolos, který zcela pohřbil jednu z vilek. Věděla jsem, že se začíná dít něco velmi vážného. Lidé kolem místa zřícení začali procházet a obhlížet, ale klidně, protože rodina tam bydlící byla zrovna mimo město. Někdo pro ně zavolal, že mají zničený celý dům. Ta rodina zakrátko přijela a hned řešili, o kolik majetku právě přišli, rozebírali to také další lidé. Nechápala jsem, co je pro ně v tu chvíli důležité. Sama jsem věděla s jistotou, že je to jen začátek, že tímto začíná lavina nepředstavitelných katastrof, které Zemi zaplaví.\nJak tak uvažuji, vznáší se přede mnou UFO, ale menší, než jaké si představujeme, vypadá k mému překvapení jako hliněný létající talíř. V dlaních mi přistál papírek, na kterém se začalo objevovat toto: „Dnes nastal zlom ve vývoji Země, která projde nesčetnými bouřemi. Ty ale můžeš být od toho uchráněna. Musíš s námi jít sama a hned, rozhodni se.“ Pocítila jsem úzkost navždy odtud odejít a opustit všechny, nechat je tu napospas. Zeptala jsem se tedy, co se stane, když tu zůstanu, jestli by bylo možné, aby pro mě přiletěli až za deset let, až se se všemi rozloučím. Na papír odpověděli: „Neměj strach, vrátíme se pro Tebe a zachráníme Tě za deset let, jak si přeješ. Do té doby Tě žádná katastrofa nepostihne. Ale také viz, že tímto odkladem sis nepomohla, pro nikoho už nemůžeš nic udělat a budeš tady velice nešťastná.“\nSen se mi zdál už před měsícem. Ale před pár dny jsem si na něj vzpomněla a krátce nato v rádiu zazněla píseň Ten Years Gone od Led Zeppelin. Vzala jsem to jako znamení a rozhodla jsem se jej uveřejnit jako poučení pro tuto dobu, kdy je tu už každý sám za sebe. Také mi to nedalo a píseň od LZ jsem zde přeložila, kde si ji můžete i poslechnout.\nO tom, co lidé opouštějí (rok 2010)\nOcitám se u monumentálního hradu. Je zbudován z jednolitě šedých, pravidelných kamenů, které do sebe dokonale zapadají. Sleduji, jak přichází povodeň, ohromné vlny jej postupně ukrývají pod hladinu. Nejspíš hladinu moře, možná ale obrovského jezera. Hrad neopouštím, i když okolo něj panuje strašné dění, voda jej chce zničit, ale on stojí pevně a odolává všemu. Obloha je do černa, celou dobu nesvítí slunce. Jsem střídavě nad a pod hladinou (kupodivu je voda čistá), vidím hradní stěny, jak odolávají vodnímu živlu a nepříznivému počasí… a zatím se střídají staletí. V naší době se k němu vydávají ponorky, které zkoumají, jak je možné, že tu ponořen stojí už tolik staletí bez jediné stopy poškození.\nPak se objevuji nad hladinou, jsem v současnosti. Zamračené nebe vystřídalo letní, slunečné počasí. Moře už není temné a rozbouřené, ale jako mávnutím kouzelného proutku je příjemné, klidné a i vlny se postupně zmírňují, až jen vlnky šplouchají na vyčnívající nejvyšší zdi hradu. K ponořenému hradu míří na loďkách turistické skupiny, lidé se po ochozech nad hladinou procházejí. Jsem zmatená, že jsou všichni veselí, že se k hradu takto neuctivě chovají, že nevidí to příkoří, kterým musel projít, že nevnímají zázrak, kdy zcela neporušen přestál tolik staletí. Místo toho tu probíhá závod, soutěžící skáčou ze zdí, plavou od hradu a na břehu pak běží dále k cíli. Mezi lidmi jsou i mí přátelé, kamarádka mě vyzývá, abych také soutěžila. Namítnu, že mám šaty a nic na převlečení, a ona na to, že to nevadí, tak budu plavat oblečená. Voda vypadá opravdu lákavě, bylo by to osvěžující, ale nechci opustit hrad, na který už všichni zapomněli. K závodu se nepřidám, zarmouceně jdu k molu, které lidé k hradu mezitím přistavěli. Jdu na travnatý břeh, kde stojí chaloupka roubenka, procházím se okolo.\nPro někoho to bude možná nepochopitelné, ale celý den jsem kvůli tomuto snu plakala, kdykoli jsem si na něj vzpomněla. Proto jej sem vpisuji, abych mohla kdykoli vybavit ten zvláštní cit. Pro mne ten hrad byl velice blízký, nedovedu však vysvětlit, proč. Bolí mne pomyšlení, co se s ním za ty věky stalo. Později se mi dostalo výkladu, že ostatní lidé přehlíží stálost, přehlíží to, co přetrvává staletí a radši se pokouší o své vítězství. Už chápu…\nCo je v životě důležité? (rok 2010)\nKratičký sen. Potvrdil mi něco velmi důležitého o druhých i o sobě. Objevuje se obraz kašny, nádherné, okázalé, se sochou, která chrlí krůpěje vody. Je však za krátkou chvíli vystřídána kašnou modernější, vyskládanou jednoduchou mozaikou, není zdobená. Opět je vystřídána kašnou zdobenější a ta zase tou prostší a tak dále. Střídají se stále rychleji. Pak hlas důvěrně mi známý řekne: „Je jedno, jak kašna navenek vypadá. Důležité je, že má v sobě hodně vody.“\nSpolečný cíl v partnerství (rok 2011)\nVe snu jsme se já a můj partner proměnili v ptáky. Já byla sova, můj milý byl pták létající ve dne, ale přesto jsme byli oba spolu. Já jsem měla létat poprvé a můj partner mě to učil. Měli jsme totiž důležité poslání. Odevzdat králi kdesi v dálce vzácný klenot, který jsem nesla na hrudi. Pro mě to ale byla velikánská vzdálenost a nemohla jsem si vzpomenout, jakým směrem máme letět. Proto jsme vzlétli strašně vysoko, celý kraj jsem viděla naprosto jasně a ostře, ale zatočila se mi hlava z jisté síly, co nahoře na nebi byla. Proto jsme se snesli zase níž a můj milý najednou řekl: „Král je na východě.“ Když jsem se obrátila k východnímu obzoru, byla tam krásná bílá oblaka a za nimi zářilo slunce. Radostně jsem vykřikla: „Máš pravdu, musíme letět na východ, podívej se na oblohu tam!“ A rozletěli jsme se tím směrem.\nZaslouží si lidé dary nebes? (rok 2012)\nMířila jsem se svým milým na naše oblíbené místo uprostřed sadů, kde zároveň chystáme mít svatbu. Když jsme vystoupali do altánu, vypadalo to tam ale úplně jinak než ve skutečnosti, byly tam zdi (ty se zrovna natíraly na růžovo) se zasklenými okny, které tam vůbec nejsou… Dívala jsem se od stěny, která nebyla zasklená, do přírody a na nebe. Z oblohy se v tu chvíli začala snášet nějaká bytost, brzy jsem poznala, že je to bájný kůň Pegas, s nadpozemsky bělostnými perutěmi a tělem. Rychle jsem svého nastávajícího zavolala, ať se jde honem podívat. Pegas k nám dolů přiletěl, byl nejen až neskutečně krásný a zářivý, ale i vznešený a něžný. Oba jsme se s ním těšili, hladili jsme ho, on k našim hlavám tiskl svou hlavu, vychutnávali jsme si tyto šťastné okamžiky.\nPak jsem Pegase viděla zavřeného ve stáji a nemohla jsem pochopit, jak to lidé mohli udělat. Prostě se ho zmocnili a sloužil jen k předvádění se… jenže on už nebyl tak krásný a čistý, jako když k nám slétl z nebe, byl smutný a odevzdaný. Vzala jsem ze země zmuchlaný papír a začala jsem ho jím krmit. Chtěla jsem, aby lidé viděli, že když toto mytické zvíře přivážou a nedovolí mu létat, mohou ho klidně krmit odpadky, protože ho to stejně zničí. Nechápu, proč jsem mu ve snu nepomohla, ale byla jsem ve snu hrozně rozčarovaná z toho, že lidé, místo toho, aby měli k Pegasovi úctu a radovali se z něj, si ho přivlastnili a jen ho využívají.\nSdílená radost – dvojnásobná radost (rok 2013)\nJdu na náměstí a vidím přijíždět svatební kolonu. Nevěsta je jedna moje kamarádka E., ale spíš to symbolizuje někoho, koho vnitřně znám, protože vypadala jinak než ve skutečnosti. Nevěsta je krásně oblečená do starodávných bílých šatů, ne ale přímo svatebních. V ruce třímá žezlo z překrásných, neznámých květů, tytéž květiny má vetknuté také ve vlasech. Napadne mě, že je jako bohyně, ostatně archetyp světlé bohyně má zřejmě zobrazovat. Jsem nepopsatelně šťastná, že ji vidím. Pak přijíždí další moje kamarádka, nevěsta L., která má opět jiné vlasy než ve skutečnosti, zrzavě-hnědé rovné vlasy spadající až na zem. Oblečená je do zelených šatů, zvláštních, éterických. Symbolizuje archetyp královny, královny víl, však má také ve vlasech korunku. Mám opět velikánskou radost ze shledání a z toho, že má svatbu. Přeju jí vše nejlepší, říkám jí, že bude šťastná, protože manželství štěstí přináší. Jsem naprosto nadšená, pomáhám nevěstě s květinovou výzdobou, připravujeme slavobrány a louče. Vidím, že obřad bohyně už skončil a jdu jí, jako poslední, blahopřát. Moje prožívaná radost a štěstí zní ze srdce tak silně, že to nevěstu rozpláče. Tento sen byl tak krásný, tak pozitivní, jako už dlouho nepamatuji… a přitom stačilo jen sdílet blažené chvíle života a oslavovat v srdci. Zejména, když jde o bytosti hodné následování.\nDavům neznámá krása (rok 2014)\nOcitla jsem se s mamkou a sestrou na zájezdu ve Florencii, městě, které jsem navštívila kdysi na základní škole. Všichni turisté v naší skupině po příjezdu začali fotografovat památky, které však byly zpola skryté za ošklivými paneláky. Zklamalo mě to, to město si pamatuji jinak. Celá velká skupina se vydala na prohlídku města, natěšení přecházeli nějaký most k těm šedivým budovám, ale já jsem se od nich oddělila, vydala se jinam a objevila jsem jakýsi průchod, za nímž byl vnitřní dvůr. A v něm - turistům neznámá - kvetoucí zahrada. Vytáhla jsem fotoaparát a chtěla si to vyfotit. Když jsem ke květinám poklekla, zaujal mě jeden keřík, který se nade mnou tyčil, byl to šípkový keř. V tu chvíli se stal zázrak, nebe se zvláštně zbarvilo a ty šípky začaly neuvěřitelně nádherně zářit, jakoby se z nich staly veliké rubíny. Byly to živé barvy, chvíli to byly rubíny, chvíli šípky svítily jako zlato. Nedostávalo se mi slov díků, jen jsem pokorně klečela a okouzleně, o samotě a bez dechu jsem vzhlížela k nebi, zapomínajíc na vše ostatní.\nKlíč k Labutímu jezeru (rok 2017)\nU sestry jsem si pustila náhodný kousek Labutího jezera. Zrovna probíhal královský ples (kdyžtak se podívejte na video zde), princ tančil s černou labutí. Všichni přítomní měli na tváři umělý a pro mě i šílený a hrůzný výraz smíchu. Tenhle „úsměv“ a „smích“ jsem už v jednom snu viděla a sama dobře vím, co přináší člověku a lidstvu. V sále vířil taneční rej plný barev, hudby, veselí… a sleposti. Pak bál přerušil obraz bílé labutí princezny. Nevypadalo to tak, jak to známe z baletu. Byla nevýslovně nádherná a nevinná, její taneční kroky provázela ještě vroucnější hudba, než jak ji známe…, ale nedokázala jsem plně vidět její krásu. Tančila nadpozemsky, osaměle, ve stínu, byla chráněná zvláštním světlem, které ji halilo do tvaru připomínajícího mi poupátko nebo oříšek. Nikdo jiný tu bílou labutí princeznu neviděl, princ, hosté a dvořané v tanečním sále nerušeně tančili a soustředili se na své představení. Tedy jiné vyústění než v klasickém podání, nikdo, kdo se vrhne do víru plesového veselí, není minimálně v tomto životě hoden spatřit „tajemství hlubší než hlubina sama“ (jak pravil Lao’c). Ani já ne, proč bych jinak bílou labuť neviděla v její plné skutečnosti?\nOchranitelkou labutí (rok 2018)\nČástečně odžitkový sen o materialistických záležitostech. Pak u nás byli kamarádi a nevím, jestli nás oni pozvali nebo my nějak vyhráli pozvánku do jakéhosi „zážitkového“ přírodního parku. Byla zima a byl napadaný sníh. Chvilku jsme se procházeli, ale pak jsem viděla spoustu harantů u nějakého umělého jezírka, na jehož břehu byly labutě. A oni ty nádherné, ale už zlomené a odevzdané labutě trápili, buď je „jen“ otravovali a nenechali na chvilku spočinout nebo se na ně sápali, lezli na ně, hráli si s jejich křídly. Hrozná podívaná. Jejich slabomyslní rodiče nedělali absolutně nic, nechali je, ať si s labutěmi dělají, co chtějí. Mě někdo z blízkých varoval, ať to nechám být, že jinak budu mít velký průšvih, ale já jsem se vytrhla a běžela jsem labutím na pomoc. Strhla jsem jednoho z harantů, který vylezl na labuť a seděl jako na něčím hřbetě a přísně jsem na něj spustila, ať tu labuť nechá na pokoji, že si tohle nesmí dovolovat, a že se živému tvoru a tedy ani labutím nesmí ubližovat! Ostatní drobotina (mmch, úmyslně nepíšu děti) se okamžitě od labutí stáhla, ale zato jejich zploditelé se k nim hnali s nepřátelskými pohledy určenými samozřejmě mně. Zároveň ke mně přiběhl policista, který se netvářil nepřátelsky, ale oznámil mi, že si mu lidé na mě stěžovali a musíme to tedy sepsat.\nNa stanici, kde jsem své názory ostře vyjádřila, mi policista řekl, že ten kout v parku se jmenuje něco jako X-Men - Spiderman – Terminátor – Tyrannosaurus park, a že to tedy v dětech vyvolává asociace a ony jim dávají průchod. Já byla otřesená a poznamenala jsem, že není možné, aby taková zvířata jako labutě si tohle nechala líbit, že musejí být nějak omámená nebo tak něco. Nato mi policista řekl, že je to věc majitele parku. Jinak, v té společnosti bylo právo dětí na absolutní sebeurčení nedotknutelné a panoval společenský úzus, že se do jejich „svobody“ nesmí zasahovat. Pak probíhal nějaký soud před tribunálem „soudruhů“, z nichž mě podpořil jen jeden, který ke mně vyslal hipísácké gesto „piece“. Oni pak z televizního záznamu jeho vystřihli (a nejspíš pak potrestali), aby bylo jasné, že mě zcela všichni odsuzují. Pokud se něco nezmění a společnost se bude řítit tímto směrem, pak budu doufat, že já už to budu mít za sebou.