Nezákonnost v ČT, strašné selhání novinářů. Klausův institut vydává knihu, která nepotěší česká média | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Zprávy » Kauzy » Nezákonnost v ČT, strašné selhání novinářů. Klausův institut vydává knihu, která nepotěší česká média\nVzájemnou propojenost světa politiky a médií v našem prostředí po pádu socialismu až do dnešních dnů analyzuje ve své nové knize Česká politika a média po roce 1989 novinář a vysokoškolský pedagog Petr Žantovský. Věnuje se tomu, jak se média v posledních čtyřiadvaceti letech vyvíjela a jak reagovala na nejdůležitější politické události té doby.\nZměnou, která poznamenala českou žurnalistiku po roce 1989 nejcitelněji, ačkoli probíhala a dosud probíhá pozvolna, kontinuálně a na první pohled nezřetelně, je změna pojetí žurnalistické práce, jejího smyslu a poslání. „Zatímco za totalitního režimu bylo prací novináře podílet se na propagandě vládnoucí strany a sloužit bezvýhradně jejím zájmům, v demokratické společnosti je hlavní rolí žurnalistiky přinášet informace a upozorňovat na souvislosti mezi jevy, událostmi či osobami a institucemi,“ píše ve své nové knize Česká politika a média po roce 1989 Petr Žantovský.\nZatímco v totalitě jsou média poslušnými sluhy, v pluralitní demokracii, jak se okřídleně říká, by měly být jejími „hlídacími psy“. Tato kontrolní funkce, někdy s nadsázkou označovaná jako sice neformální, ale velmi vlivná „čtvrtá moc ve státě“ (vedle zákonodárné, exekutivní a soudní), je ale z mnoha důvodů limitována. Předně působí politické vlivy a zájmy, které se snaží uzpůsobit mediální obraz skutečnosti tak, aby odpovídal jejich potřebám. Už to není plochá prvoplánová propaganda.\nNovinářům nestačí problém objevit, dodávají i návod na vyřešení\nNoviny a média obecně už nepatří politickým stranám a s nimi spřízněným subjektům. S výjimkou veřejnoprávní televize a rozhlasu jsou v soukromých rukou. „Ale vlastníci jsou pochopitelně zájmově provázáni s politickými strukturami, protože potřebují jak v legislativě, tak v exekutivě prosazovat svoje podnikatelské zájmy. Tím vzniká pro demokracii nezdravá, ale ve vyspělých zemích všude v nějaké formě existující provázanost politiky, ekonomiky a médií,“ uvádí Petr Žantovský v knize Česká politika a média po roce 1989, která právě vychází v Institutu Václava Klause.\nAutor si všímá toho, že se česká žurnalistika období let 1992-96 vyznačuje zvláštní dvojakostí. „Na jedné straně ještě doznívají nadšenecké ohlasy na zlomový okamžik přerodu roku 1989, na druhé straně už se rodí velmi kritické hlasy, snažící se o nějakou vlastní, lepší verzi polistopadového vývoje. To je totiž pro českou žurnalistiku typické už od časů Havlíčkových. Novináři zpravidla nestačí problém objevit, prozkoumat, popsat, případně okomentovat, on většinou také ihned přichází s vlastním návodem na jeho vyřešení,“ upozorňuje Petr Žantovský.\nNovináři houfně přestupovali do politiky\nToto ničím nepodložené přesvědčení o tom, že žurnalista má nějaké vyšší nadání promlouvat do veřejných věcí, má větší právo jevy a osoby hodnotit, posuzovat, ba soudit, než kdo jiný, pochází z nereálného postavení žurnalistické profese za komunismu. „Novinářem se tehdy vesměs stával jen ten, kdo byl zapojen nějakým způsobem do mocenského mechanismu. Novináři byli většinou jen převodovými pákami, distribuujícími směrem k veřejnosti rozhodnutí nejvyššího vedení strany a státu. Novinář byl tedy osobou buď obdivovanou, nebo obávanou. Většinou také opovrhovanou, ale to je součást logického paradoxu,“ podotýká Petr Žantovský.\nSpecifickým úkazem období, jehož počátek se datuje pádem Klausovy vlády, je přestup mnoha novinářů do politiky. Nejviditelnější to bylo na případu Vladimíra Mlynáře, bývalého šéfredaktora časopisu Respekt, který byl nejprve ministrem poloúřednické vlády mezi prosincem 1997 a červnem 1998, poté poslancem Parlamentu, a po roce 2002 opět ministrem ve vládě Vladimíra Špidly. Autor dále zmiňuje nynějšího europoslance ČSSD Libora Roučka, exministra Pavla Dostála či bývalého novináře Lidových novin Ladislava Jakla.\nNeetické jednání pocházelo nejčastěji od odpůrců opoziční smlouvy\nV té souvislosti jsou zmíněny případy otevřeného střetu zájmů mezi funkcí v politické straně a profesí novináře jako zástupce veřejného zájmu. „V poradním sboru premiéra Špidly seděl Erazim Kohák, člen Rady České televize, tedy ten, kdo má dohlížet na plnění veřejné funkce ve veřejném médiu. Tentýž Kohák také opakovaně kandidoval do zákonodárných sborů za ČSSD. Členem Rady Českého rozhlasu, dokonce jejím předsedou, byl několik let Michal Prokop, někdejší náměstek ministra kultury, poslanec, předseda pražské organizace ODA,“ připomíná Petr Žantovský.\nNěkdy měly tyto střety zájmů dokonce až obchodně banální charakter. „Redaktor České televize Jan Urban, bývalý protagonista politického hnutí Občanské fórum, byl přistižen, že v době, kdy psal pochvalné články do novin s tématem jaderné energetiky, pobíral určité částky od zřizovatele jaderných elektráren atd. Jen na okraj poznamenejme, že ve většině jmenovaných případů nepříliš etického a s profesí žurnalisty zásadně kolidujícího jednání šlo o přímé spolupracovníky nebo lidi blízké Václavu Havlovi, o lidi napojené na ony menší politické subjekty, stojící v přímém protisměru vůči exponentům tehdejší opoziční smlouvy,“ upozorňuje autor.\nV ČT mělo jít o svobodu slova, ale přespávali tam Ruml s Buzkovou\nVe své analýze nemohl pominout ani televizní krizi z konce roku 2000. „Navzdory průběžným ujišťováním revoltujících zaměstnanců, že jim jde o ´svobodu slova´ a ´ochranu veřejnoprávní ČT před politickými vlivy´, opak byl pravdou. Mezi revoltujícími zaměstnanci v budově zpravodajství se pohybovali a přespávali politici Havlova okruhu od Jana Rumla z Unie svobody po Petru Buzkovou z protizemanovského křídla ČSSD, kteří veřejně vyjadřovali součinnost s revoltujícími a svoji politickou podporu,“ konstatuje ve své knize Petr Žantovský.\nČeská televize se tak fatálně zpronevěřila své proklamované nezávislosti a nestrannosti, zcela se vymkla smyslu své existence, totiž uspokojování veřejné potřeby, poskytování veřejné služby, která tkví právě a pouze v nestranném a nezávislém přinášení informací a přispívání k objektivnějšímu, ničím neovlivněnému rozhodování občanů. „Šlo tak o naprosté selhání mediální scény, protože žádné z rozhodujících médií nepoukázalo na nezákonnost dění v ČT a nepostavilo se za opětovné prosazení zákona a pravidel obvyklých v demokratické společnosti,“ tvrdí Petr Žantovský.\nUkázka týkající se "televizní krize" je k přečtení ZDE.\nKniha Petra Žantovského Česká politika a média po roce 1989 vychází v Institutu Václava už tuto středu 20. listopadu a lze ji objednat na http://www.institutvk.cz.\nBuzková , Klaus , média , Ruml , Špidla , P. Žantovský , Česká politika a média po roce 1989


Nové vydanie knihy Pět jazyků omluvy\nKód produktu: 9788072552948\nPokud se stane křivda a vztah je narušen, cosi v nás volá po smíření. Touha po smíření je někdy mocnější než touha po spravedlnosti. Čím je vztah důvěrnější, tím je touha po smíření hlubší.\nPokud manžel zachází hrubě se svou manželkou, cítí se právem zraněná a hněvá se. Na jedné straně touží po spravedlnosti, ale na druhé straně touží i po milosti. Chce sice, aby manžel za své provinění zaplatil, chce ale také, aby se spolu smířili. Smíření je možné, pokud se manžel upřímně omluví. Pokud se neomluví, smysl pro morálku manželku tlačí, aby se domáhala spravedlnosti. V průběhu let jsem mnohokrát pozoroval rozvodová řízení, v nichž se soudce snažil rozhodnout, co je spravedlivé. Nejednou jsem měl pocit, že upřímná omluva mohla smutný průběh celého řízení změnit…


Tvrzené sklo pro Xiaomi Redmi 10 | F-mobil.cz\nZde se nacházíte: PříslušenstvíOchranné fólie a sklaTvrzená sklaNew GlassTvrzené sklo pro Xiaomi Redmi 10\nTvrzené sklo na mobilní telefon Xiaomi Redmi 10. Sklo je novinkou na českém trhu. Tvrzené sklo na telefon Xiaomi Redmi 10 je velmi pevné, tenké a jednoduše se nanáší na displej telefonu. Při aplikaci nevytváří nepříjemné bublinky\nKód zboží: K104448\nTvrzené sklo na mobilní telefon Xiaomi Redmi 10. Sklo je novinkou na českém trhu. Tvrzené sklo na telefon Xiaomi Redmi 10 je velmi pevné, tenké a jednoduše se nanáší na displej telefonu. Při aplikaci nevytváří nepříjemné bublinky jako klasické ochranné fólie.


Čeští vědci pošlou své přístroje k Marsu, Jupiteru a ke Slunci - ČESKÝ SMĚR\nČESKÝ SMĚREkonomikaČeští vědci pošlou své přístroje k Marsu, Jupiteru a ke Slunci\nV následujících letech budou přístroje s českou účastí umístěny na evropských sondách Solar Orbiter, JUICE a ExoMars. Působení českých vědců se neomezuje pouze na spolupráci na misích Evropské kosmické agentury (ESA), ale své přístroje připravují pro ruské měsíční sondy Luna, družice Strannik a Resonance či francouzskou družici TARANIS. „Početně největší zastoupení mají čeští vědci na sondě Solar Oribter, kde v pěti týmech pracují na čtyřech přístrojích. Jedná se o zobrazující koronograf, rentgenový spektrometr, přístroj pro měření elektromagnetických vln a oscilací provázející procesy ve sluneční koróně a slunečním větru a analyzátor slunečního větru. Zatím poslední úspěch zaznamenali odborníci z Ústavu fyziky atmosféry AV ČR, jejichž návrh vlnového analyzátoru byl vybrán pro přistávací platformu mise ExoMars 2018. Zařízení umožní zkoumat elektromagnetické emise atmosférického původu, magnetické anomálie na povrchu Marsu, vnitřní strukturu planety a vliv kosmického počasí,“ přiblížil pouze některé z českých přístrojů Jan Kolář, ředitel České kosmické kanceláře.\nMezi tři nejvýznamnější pracoviště zabývající se vývojem a výrobou přístrojů patří Astronomický ústav, Ústav fyziky atmosféry Akademie České republiky a Matematicko-fyzikální fakulta Univerzity Karlovy. Jimi navržené přístroje slouží zejména ke sledování aktivních jevů ve sluneční atmosféře, analýze slunečního větru a jeho interakce s povrchem a atmosférou planet a malých těles sluneční soustavy. Dalšími oblastmi jsou zkoumání fyziky kosmického plazmatu ionosféry a magnetosféry Země a dalších planet sluneční soustavy.\nCSO nabízí odborné informační a konzultační služby pro orgány státní správy a veřejná i soukromá výzkumná a průmyslová pracoviště, školení o pravidlech fungování Evropské kosmické agentury a příležitostech v evropském kosmickém programu. Činnost CSO rovněž zahrnuje poradenství při hledání projektových příležitostí, navazování kontaktů se zahraničními partnery a s přípravou a administrací projektových návrhů. Každým rokem také umožňuje českým pracovištím propagaci na Mezinárodním astronautickém kongresu IAC. V neposlední řadě provádí vzdělávací a osvětové akce pro školy, univerzity i širokou veřejnost a podporuje studentské projekty.\nDeska vstupní elektroniky a vysokonapěťových zdrojů SWA/PAS – kvalifikační model (EQM) před odesláním do IRAP. Zdroj: MFF UK\nDeska vstupní elektroniky a vysokonapěťových zdrojů SWA/PAS – kvalifikační model (EQM) během tepelně-vakuových zkoušek ve VZLÚ Praha.\nLetový kus HFA. Zdroj: ÚFA AVČR\nLetový kus HFA na vibrační stolici. Zdroj: ÚFA AVČR\nDetail elektroniky záložního letového kusu IDEE-A. Zdroj: MFF UK\nTest společné funkčnosti subsystémů letových kusů TARANIS IDEE – českého analyzátoru IDEE-A\na francouzského IDEE-S detektoru v IRAP v Toulouse. Zdroj: MFF UK\nPřistávací oblast v oblasti Oxia Planum pro ExoMars 2018. Zdroj: ESA\nOznačeno pod:\tkosmický výzkum, nové technologie, technika, věda, vesmír, výpočetní technika


Autor: Zbynek 10.12.2018\nLidé ve vyspělém světě, do něhož v tomto případě můžeme počítat i Českou republiku, si mnohdy vůbec neuvědomují, co všechno spadá do okruhu lidských práv a hodně z těch nejzákladnějších považují spíše za samozřejmost. Přitom ve světě jsou miliony lidí, kteří nemají právo na základní vzdělání, na lékařskou péči, není jim umožněno svobodné vyznání náboženství, velice často je popírána svoboda projevu nebo je běžné nerovnoprávné postavení žen ve společnosti.\nI z těchto důvodů byl v roce 1950 vyhlášen OSN Den lidských práv, který se slaví 10. prosince, na počest přijetí Všeobecné deklarace lidských práv, ke kterému došlo v roce 1948. V tento den se konají akce, které mají za cíl šířit osvětu o lidských právech a upozorňovat na jejich porušování.\nPokud chcete tento den smysluplně oslavit, nabízí se možnost poskytnutí finančního daru na konto jedné z mnoha organizací, které se této problematice věnují.\nPokud se chcete o problematice lidských práv dozvědět více, nabízíme vám dvě knihy s tímto tématem:\nObčanská a lidská práva v současné době – Václav Pavlíček, Helena Hofmannová\nKniha se zaměřuje na aktuální stav problematiky lidských práv a to i s ohledem na kulturní odlišnosti různých oblastí světa, které ovlivňují jejich pojetí a vývojové tendence.\nKniha současně slouží jako učebnice na Karlově univerzitě v kurzu Ochrany občanských a lidských práv.\nLidská práva – Jiří Pribáň, Václav Bělohradský\nKniha je výsledkem debat mnoha zajímavých osobností, například soudců a soudkyň nebo vysokých úředníků mezinárodních organizací na téma lidských práv. Tématem jsou aktuální problémy a témata globální společnosti, ale i úvahy nad smyslem lokální politiky či politickou kritikou.


ROZHOVOR: Klimatický jehovismus - Neviditelný pes\nPrávě jste vydal novou knihu s názvem „Obchodníci se strachem – průvodce skeptika po klimatické apokalypse“. Předmluvu ke knize vám napsal exprezident Václav Klaus. Proč kniha vznikla? Co byste její pomocí chtěl lidem objasnit?\nKdyby dinosauři věděli, že se mohou zachránit stávkováním, mohli tu být ještě s námi. Ale vážně. Klima se měnilo i v dobách, kdy jsme ještě lezli po stromech. Takže ne, klimatickou změnu zastavit nemůžeme ani mávátky, ani stávkami. Můžeme se ale na změnu klimatu adaptovat. Můžeme ochladit mikroklima měst (tzv. městské tepelné ostrovy), můžeme vybavit budovy klimatizací, jako to mají ve Středomoří. Můžeme se snažit zadržovat vodu v krajině, protože do asfaltu a betonu se nevsákne. Místo chladnomilných severských smrků můžeme u nové výsadby spíše dávat borovice, které se hodí pro teplejší a sušší místa. Ale vždy je třeba racionálně zvažovat přínosy a náklady. Panikařit, jak výslovně doporučují studentští aktivisté, to fakt nepomůže.\nOmyl. Původním zdrojem tohoto tvrzení je nadace Oxfam. Jenže těch tzv. 10 % nejbohatších to nejsou žádní zlí továrníci v cylindrech, jak si myslí anarchista Slačálek. Země OECD, tedy vyspělé průmyslové země, tvoří 19 % světové populace. Čili těch 10 % nejbohatších lidí na planetě to je hlavně střední třída vyspělých zemí. To jsou lidi jako vy a já. Jestli si chce svůj plat a spotřebu snížit na polovinu pan Slačálek, tak já jsem pro, ale ať začne laskavě od sebe. To by nemohl ani jezdit metrem.\nŽádné obnovitelné zdroje neexistují, snad kromě topení dřívím. Solární panely i větrné elektrárny se vyrábí z křemíku, oceli a dalších neobnovitelných zdrojů. Já jadernou energetiku podporuji, protože když ponecháme stranou sci-fi mytologii o mutantech z Černobylu, tak má za sebou asi nejméně obětí na životech. Jaderné elektrárny nemají emise skleníkových plynů, fungují i v noci a nevraždí nám ptactvo, na rozdíl od mlýnků na maso, tedy větrníků.\nV Evropské unii vzniká jen 9 % světových emisí CO2. Takže opravdu vůbec nezáleží na tom, jaké závazky snižování emisí přijmou v Bruselu. Jde jen o rituální symbolická gesta. Asi jako když šaman tančí dešťový tanec kolem ohně.\nPtal se Marek Korejs, PL, 29.3.2019\nJá si myslím, že by bylo dobré shromáždit na jednom\nRe: Já si myslím, že by bylo dobré shromáždit na jednom\nTakže, jste ochoten pro snížení emisí CO2 ochoten podpořit\nRe: Takže, jste ochoten pro snížení emisí CO2 ochoten podpořit\nRe: Já si myslím?\nPro L. Nováka 475 kg\nPro L. Nováka 475 kg: Klaus mi neleží v žaludku\nRe: Pro L. Nováka 475 kg: Klaus mi neleží v žaludku\nPřed pár dny jsem zde uvedl,\nRe: Před pár dny jsem zde uvedl,\nNejvětší HDP má Monaco se svými kasiny.\nRe: Největší HDP má Monaco se svými kasiny.\nRe: Podvodník falešný Rada\nRe: Celé to je šaškárna?\n"Není totiž pravda, že předběžná opatrnost nic nestojí."\nRe: "Není totiž pravda, že předběžná opatrnost nic nestojí."\nVítězslav Novák bojuje předem prohranou bitvu!\nMladý je každý komunista! Zítra se bude, tančit všude.\nRe: Mladý je každý komunista! Zítra se bude, tančit všude.\nPro A. Nový 840 kg podruhé\nZingova demagogická argumentace\nRe: Zingova demagogická argumentace\nVtip je v tom, že ti mladí blbečci si nejsou ochotni\nPokud ovšem ti mladí nebudou předtím povražděni migranty,\nKremlík dobrej, jako vždycky\nPakliže bude demonstrovat\nNejhroznější sucho ve střední Evropě bylo\nRe: Noemova archa?\nZáměr klimaalarmistů čí náhodná chyba?\nRe: Záměr klimaalarmistů čí náhodná chyba?\nAle ano. Umění vyvolat strach hlupců\n"Bývalý překladatel a bývalý ekonom píší knížky klimatu."\nRe: "Bývalý překladatel a bývalý ekonom píší knížky klimatu."\nDemagog Kremlík se jen tak nezmění.\nRe: Demagog Kremlík se jen tak nezmění.\nDíky za varování, pane Kremlíku.\nPAN KREMLÍK ŘÍKÁ V PODSTATĚ .....\nRe: PAN KREMLÍK ŘÍKÁ V PODSTATĚ .....\npočet příspěvků: 102, poslední 6.4.2019 09:51


Historie střediska :: Středisko J. E. Kosiny Olomouc\n5.středisko J.E.Kosiny vzniklo 27.7.1970 a svoji činnost vyvíjí dodnes. V době opětovného zakázání skautského hnutí působilo pod názvem 78.Pionýrská skupina J.E.Kosiny.\nstrom života našeho střediska\nPo čtvrté obnově Junáka v roce 1989 se vytvořila počátkem roku 1990 z této skupiny 3 junácká střediska, z nichž jedno je právě 5.středisko. V této době náleží do střediska tyto oddíly:5.oddíl dívek Zoravin, 4.oddíl Setonovci, 6.oddíl Ostříži (klubovna Mozartova 6, vedoucí: Mišák - Ladislav Drážný), obnovený 7.oddíl (klubovna Na Trati 89, vedoucí: Choura - Miroslav Najdekr) a 3.oddíl Rarášci, na jaře vzniká 2.roj Světlušek (vedoucí: Zdena Michalíková - Žloutek) a na podzim 2.smečka vlčat (klubovna Mozartova 6, vedoucí: Koryto - Zdeněk Hájek). Vedoucím střediska se stává Vodomil - Jaroslav Hikl.\nNa podzim roku 1992 vzniká nový dívčí oddíl Duběnky pod vedením Koryta - Zdeněk Hájek (klubovna - Na letišti), vedoucím 2.smečky Vlčat se stává Azbest - Jan Breburda. Na podzim roku 1993 se ze střediska vyděluje nové 2.středisko Olomouc, do kterého přechází oddíly: 2.smečka vlčat a 7.oddíl skautů a vedoucí tohoto střediska se stává Alka - Alice Tillichová (Breburdová).V roce 1994 se stává novým vedoucím střediska Koryto - Zdeněk Hájek.\nV roce 1997 se novým střediskovým vedoucím stává Mašinka - Zdeněk Petržela. Na podzim 1997 se oddíly Setonovců a Ostřížů transformují ve 4. oddíl Ostnovci (klubovna: Dvořákova 34) pod vedením Gina - Michal Koubek a v 6. smečku vlčat (klubovna Mozartova 6) pod vedením Leňi - Lenka Hýbnerová (Koubková). Vedoucí světlušek se stává Katka Šindelková - Škubánek\nV roce 1999 se s oddílu Ostnovci vyděluje skupina starších a zakládají roverský kmen Křováci pod vedením Tygříka - Jiří Kocourek.Od roku 1999 se ve středisku registruje nově vzniklý 23.oddíl Lvíčata ze Štěpánova pod vedením Beny - Zora Záchová. V tomto roce se stává novou vedoucí oddílu Duběnek Monika Kluková (Vaculíková) - Krtek.\nNa podzim roku 2000 se středisko rozrostlo o další tři oddíly (2.smečka vlčat - Uďa - Luděk Drzyzga (Jašíček), klubovna: Mozarova 6; 7.oddíl - Pivo - Jan Skřivánek, klubovna: Na Trati; 10.oddíl - Choura - Miroslav Najdekr) sloučením s 2.střediskem Olomouc a vedoucím střediska se stal dosavadní vedoucí 2.střediska Uďa - Luděk Jašíček (Drzyzga), novou vedoucí Zorav se stává Gabriela Celá - Gabča. V roce 2001 odkupujeme klubovnu na Dvořákově 34, kde jsme do té doby byli v nájmu. Vedoucí 6.smečky vlčat se stává Hřebík - Vendula Buršíková a vedoucí 2.roje Světlušek se stává Juanka - Jana Kreiselová. Na podzim roku 2002 se stává novou vedoucí 2.oddílu Duběnek Kiki - Jana Bazgerová a novou vedoucí oddílu Zorav se stává Romča - Romana Rickardtová.\nNa podzim roku 2003 se 2. smečka vlčat a 6.smečka vlčat působící v klubovnách na Mozartově 6 spojili do jednoho oddílu - 2.smečka vlčat pod vedením Bráchy - Petr Breburda. V témže čase se stává vedoucím Ostnovců Žabák - Radovan Kluka a ukončuje se tím nejasné roční období oddílu, kdy se po odstoupení Gina po táboře v roce 2002 se vystřídali 2 přechodní vedoucí (Dejmi, Kapsa) a budoucnost oddílu byla nejistá. Ke konci roku 2003 nám byl ukončen pronájem prostor na Letišti. Tímto nastává velký přesun oddílů. 4.oddíl Ostnovci se stěhuje do bývalé klubovny 6.oddílu Ostříži (6. smečky) na Mozartově 6. Do klubovny Ostnovců se stěhuje 2. roj Světlušek a do nově získaného pronájmu na Kmochově 20 se stěhuje 2.oddíl Duběnky. V této době bohužel ukončuje svoji činnost 5.oddíl dívky Zoraviny, zbylé členky přecházejí do 2.oddílu Duběnky. Ke konci roku 2004 opouští z pracovních povinností Uďa funkci střediskového vedoucího a jeho nástupcem se stává Sprite - Ludmila Tomášková (Zankelová).\nNa podzim roku nastalo sloučení 2. smečky vlčat a 4.oddílu Ostnovci v nový oddíl 4.oddíl Ostnovci pod vedením Bráchy - Petr Breburda. Novým vedoucím 7.oddílu se stává Špeh - Vladimír Najdekr. Na počátku roku 2008 byl novým vedoucím střediska zvolen Brácha - Petr Breburda. Oddíl Duběnek získává na závodě světlušek a vlčat v krajském kole 1.místo.\nV březnu byl novým vedoucím střediska zvolen Brácha - Petr Breburda. Na podzim se koná velká středisková hra Gorgona\nDuběnky se stěhují do nové klubovny na Bieblově ulici a po táborech se mění oddílový vedoucí hned ve 3 oddílech. Novým vedoucím 2.oddílu světlušek Šotci se stává Kamzík - Daniel Vejrosta; vedoucím 2.odd. Duběnek Bobr - Jiří Langer a vedoucím 7.oddílu Šmoula - Jan Matoušek.\nNa jaře je znovu zvolen vedoucím střediska Brácha. Od nového školního roku se novým vedoucím 4.oddílu Ostnovci stává Vojta - Vojtěch Matocha.\nDružina 2.oddílu Šotci vyhrává krajské kolo závodu světlušek a vlčat a v celostátním kole končí na krásném 3.místě.\nRok 2011 je ve znamení hledání nových skladů a kluboven. Duběnky se stěhují do horní klubovny na Mozartově 6. A táborový majetek najde své místo v areálu Prefy. Po táborech se novou vedoucí 2.oddílu Šotci stává Dagmar Matochová - Vrtulka a v 2.oddíle Duběnek nahrazuje Bobra Katka Horáková - Muty. Na podzim začíná střediskový rádcovský kurz Pochodeň.\nV únoru proběhl závěrečný víkend střediskového rádcovského kurzu Pochodeň. V březnu probíhá 10.ročník Hokula. V dubnu se koná velká středisková městská hra Belfagor.\nV březnu proběhla třídenní středisková výprava na základnu na Domašově. Po táboře se novým vedoucím Ostnovců stává Upír - Milan Jankovič a na střediskovém sněmu je novým vedoucím střediska zvolen Kamzík - Daniel Vejrosta. Holky ze Šotků vyhráli krajské kolo Svojsíkova závodu a na celostátním kole skončily na pěkném pátém místě.\nV březnu se konala výprava do Prahy pro naše rovery. V květnu proběhla obnovená Uzlařská regata. Po táboře se 2. oddíl Duběnky sloučil s 2. oddílem Šotci. V listopadu proběhla středisková hra ve městě - Stínadla\nV květnu vyhrávají kluci s Ostnovců okresní kolo Svojsíkova závodu v Dubu nad Moravou a holky ze Šotků postupují do krajského kola, kde končí druhé. Po táboře se novou vedoucí 2.oddílu Šotci stává Tereza Uvízlová - Ami


Energetika - Skysystems\nINSPEKCE FOTOVOLTAICKÝCH ELEKTRÁREN\nV našich zeměpisných šířkách byly pro výstavbu FVE nejvíce používány PV moduly z mono a poly krystalického křemíku. Tyto moduly se kromě vysoké účinnosti bohužel vyznačují také častým výskytem tzv. hot-spotů, tedy vadných křemíkových článků. Tento neduh je dán jejich konstrukčním řešením a nedá se předem predikovat ani mu zamezit. Každý rok se na takovéto FVE mohou vyskytnout i desítky vadných PV modulů.\nNejmodernější a nejbezpečnější UAS na trhu\nSpeciálně vyvinutá technologie SWATI (Smart Waypoint Aerial Thermal Inspection)\nExtrémně vysoké rozlišení termálního snímkování\nTří-osá stabilizace kamery pro maximálně ostrý obraz\nVýstupní protokol s 3D teplotním modelem FVE\nPřesná lokalizace vadných PV modulů podle GPS\nDlouholeté zkušenosti s provozem a servisem FVE\nPrecizní post-processing díky plně radiometrickým datům\nIdentifikujeme následující závady:\nVizuální porušení integrity oplocení\nProblémy se vzájemným propojením panelů\nVadné články, tzv. hot-spoty\nVadné by-pass diody\nZnečištění a plísně\nPotenciální škody po bouřkách\nINSPEKCE VĚTRNÝCH ELEKTRÁREN\nOproti ostatním strojům pracují větrné elektrárny v extrémně těžkých podmínkách. Vítr je totiž velmi nepravidelná síla. Důsledkem toho je soustrojí větrné elektrárny podrobeno mnohem většímu dynamickému namáhání než jiná zařízení. Nepříznivými provozními vlivy jsou také velký rozsah teplot, námraza, korozní vlivy, sluneční, extrémní výkyvy rychlosti větru a jeho náhodné fluktuace.\nExtrémně vysoké rozlišení snímkování\nFull-frame optický zoom pro dokonalé detaily\nRendering 3D modelu VTE\nPřesná lokalizace krizových míst podle 3D modelu\nDlouholeté zkušenosti s provozem a servisem VTE\nIdentikace poškození po úderu bleskem\nREVIZE VN/VVN VEDENÍ\nPožáry elektrických instalací jsou v průmyslu poměrně častým, ale podceňovaným jevem. Mohou vést jen ke krátké odstávce bez vážnějšího finančního dopadu a újmě na zdraví, ale také k rozsáhlému požáru se ztrátami na životech. Přitom lze většině problémů předejít pravidelnou kontrolou elektrických instalací a jejich případnou opravou. Termografie je pro účely kontroly elektrických instalací při plném provozu využívána již několik desítek let, a dnes je považována za ověřenou metodu. Její princip, je založen na stanovení intenzity tepelného záření z povrchu měřeného objektu s pomocí termokamery s následným výpočtem povrchových teplot (kvantitativní metoda). Závažnost poruchy je určena z velikosti stanoveného oteplení.\nOtázkou je, jak kontrolovat zařízení, která jsou ve velké výšce, jsou pod vysokým napětím a nacházejí se v oblastech s komplikovaným přístupem. Jak prověřit síť vedení ve velkých trafostanicích, když celý systém zabírá velkou plochu a kontrolované prvky obtížně dostupné?\nPro trakční vedení vysokého napětí a všechna místa, kde je problémem vzdálenost či nedostupnost kontrolovaných prvků, nabízí naše společnost elegantní a precizní řešení – lehká kompaktní sestava kamery pro viditelné spektrum, termokamery a ovládacích prvků, dovoluje uživateli zkontrolovat během velmi krátké doby i jinak těžce dostupné elektrické vedení ve velkých výškách. Za letu lze sledovat živý obraz z obou kamer, pořídit záznam celého letu a ten posléze analyzovat a identifikovat poškozená místa. Pro dron s termokamerou není problém ani nedostupný terén, ani např. velká plocha rozvodných stanic. Kontrolor ovládá celý systém z bezpečné vzdálenosti, aniž by jakkoliv trpěl diskomfortem jako u běžné pozemní inspekce.\nProblematika letecké termografické inspekce produktovodů se týká především dálkových potrubních systémů, které slouží k přenosu nejrůznějších médií s teplotou, která je odlišná od teploty okolního vzduchu. Při použití termografických systémů lze určit a lokalizovat vady izolace těchto potrubí a úniky přenášeného média. V některých případech lze určit a lokalizovat úniky dokonce i u podzemních potrubí.\nV praxi se může jednat o potrubí vodní (horkovody, vodovody), parní (parovody), produktovody (ropovody či plynovody), potrubí v chemických provozech, v potravinářství, v zemědělství, v elektrárnách, dolech a podobně. Potrubí navíc v řadě případů slouží nejen k dopravě samotného materiálu, ale i k přenosu tepelné energie, vázané na přepravované médium. S tím souvisí problematika tepelných izolací potrubí a stanovování tlakových ztrát v potrubí. Celý dopravní systém musí být dokonale těsný, neboť úniky média představují nejen ztráty hmotnostní, energetické, ekonomické, ale často i ekologické.\nKlasická kamera nedetekuje vady vnitřní tepelné izolace a úniky médií pod povrchem země. Přitom včasným odhalením míst, kde je izolace ztenčena, nebo kde je poškozen plášť trubky, lze zabránit větším nehodám, které mohou znamenat nejen ekonomické ztráty, ale i ohrozit zdraví a životy lidí. Takovéto závady je schopna detekovat termokamera, která snímá tepelné záření objektů. Na základě rozdílů teplot na povrchu potrubí a zkušenosti pozorovatele je možné rozpoznat skryté defekty. Snadno lze stanovit, kde je porušena izolace a dochází k tepelným ztrátám (při dopravě topných médií). U podzemních potrubí pak případný průsak teplé vody navíc způsobuje ohřev zasažené zeminy a lze tak odhalit, kde je potrubí prasklé i pod povrchem země. Díky tomu není nutné vykopávat kilometry potrubí kvůli odhalení místa úniku. Odlišná teplota prozradí i ztenčená místa, kde hrozí protržení trubky, a včasný zásah může odvrátit fatální následky.\nWorkswell WIRIS 2nd gen představuje revoluci ve své kategorii primárně díky širokým možnostem ovládání v reálném čase přímo na dronu pomocí standardní RC vysílačky. Na dálku je možné jedním tlačítkem ukládat plně radiometrická obrazová data (jednotlivé snímky i video), měnit nastavení teplotního rozsahu, parametry měření (emisivitu i zdánlivou odraženou teplotu), teplotní alarmy apod. Těmito možnostmi je systém unikátní.\npojištění odpovědnosti za škodu způsobenou provozem UAV\ndržitel mezinárodní profestní certifikace ČSN ISO 18436-1\nkvalifikace pracovníků dle vyhlášky č. 50/1978 Sb\n"Velké myšlenky přitahují velké výsledky. Průměrné myšlenky přitahují průměrné výsledky.“\n+420 777 442 354\n2017 © SKYSYSTEMS EUROPE, S.R.O.


Pikantní kuřecí křídla a pečivo pro celou partu | Slevomat.cz\nPohodový večer s kamarády: 1,5 nebo 3 kg pikantních kuřecích křídel a pečivo\n1 / 7 Odtrhněte oči od monitoru a přijďte si užít prima večer s celou partou.\n3 / 7 V hospůdce Starý časy vám naservírují nálož kuřecích křídel.\n4 / 7 K masu se samozřejmě podává i dostatek pečiva.\n5 / 7 Bavit se, jíst a pít budete v útulném interiéru.\nKuřecí křídla – 1,5 kg\n1,5 kg pikantních kuřecích křídel\nVoucher můžete využít od 16:30.\nZměna termínu je možná nejpozději 12 hodin předem, jinak voucher propadá.\nKuřecí křídla – 3 kg\n3 kg pikantních kuřecích křídel\nKuřecí křídla se nejlépe jedí rukama. A aby se u toho člověk sám nestyděl, vřele se doporučuje přivést celou partu.\nOdtrhněte zrak od monitoru a přijďte si s kamarády do rodinné hospůdky Starý časy zavzpomínat na doby, kdy byly louky zelenější, řeky plnější a lidé šťastnější. Zdejší kuchař pro vás nachystá pěknou nálož pikantních kuřecích křídel – můžete si poručit 1,5 kg, nebo rovnou 3 kg. K masu budete přikusovat pečivo a štěbetat o všem, co si s kámoši zrovna potřebujete říct.\nJídlo je výborné, ale říkáte si, že by to chtělo něco na zapití? Tak si nechte natočit půllitr Starobrna, Dačického ležáku nebo Svijanského mázu. Každý měsíc tu mají také nějaký pivní speciál. Případně můžete žíznivé hrdlo potěšit ovocným pivem z domácích sirupů či Kofolou.\nPrijemna mala hospudka, fajn obsluha, jidlo paradni......dekujeme:)\nTatarák velmi dobrý, příjemné prostředí, milý a ochotný barman – číšník, vytvářel takovou domácí atmosféru.\nKuřecí křídla - 1,5 kg\nKuřecí křídla - 3 kg\nKřidýlka byly dobré a bylo jich opravdu hodně\nKřidýlka byla velmi chutná, a bylo jich tak akorát pro tři lidi.\nProblémy s rezervací: při prvním pokusu jsem byl odbyt s tím, že „rezervace musí být 3 dny předem“ (což není v podmínkách voucheru uvedeno, a nedoplnili to tam ani poté, co jsem na to upozornil). Při druhém pokusu o rezervaci pro jistotu dva dny vůbec nepřišla odpověď -- nakonec ale po urgenci potvrdili, že rezervace platí.\nKřidýlka fajn, pěkně servírovana, čerství chléb a dostatek omáčky. Na čepu pšenice, Valderón a Malvaz. Prostředí průměrné, obsluha také průměrná. Vaří zde dobře a pivo je též ok.


www.jkol.estranky.cz - Kronika - Kronika 1945-46\nÚvod » Kronika » Kronika 1945-46\nBylo indiánské léto. Krátké, ale tím krásnější noci se stříbrným měsícem a lesklou hladinou vlnek. A právě tenkráte, kdy bílý měsíc rozkvetl do své plnosti a krásy, kdy zmlkl hlas veškeré zvěře i člověka, člověka špatného, který tenkráte žil, neznal přátelství, žil pro svou sobeckost a pohodlí, dozrála v mladé duši neznámého poutníka veliká myšlenka.\nZnal přes svůj mladý věk již hezký kus světa i s těmi bídnými lidskými dušemi; ať v rovině či na kopečku, v údolí či na moři, ve městě i na vsi, všude stejně bídné, toužící po slávě a zisku a nevidoucí pro vlastní slepotu, slizké bahno a černou špínu kolem. Vzal nejpotřebnější a šel. Vydal se tam, kde slunce je nejblíže, kde hvězdy jasněji září a měsíc pluje klidněji, kráčel do divočiny, rozeklaných skal a chladných výšek. Tam nebylo slyšet pípnutí ptáčka, ani šumění lístečků neb majestátných sosen – nic – jen klid a samota a snad jen skučení větru. A tak putoval měsíc, dva, již nesčetněkrát klesl na zem únavou a hledal vonný, hebký mech, trochu čerstvého doušku studánky nebo stín nízké kleče. „Musíš dát !“, říkal si a opět se vzchopil a šel – šel monotónně, automaticky – sám, jen se svou velkou Myšlenkou. Jednoho dne dospěl na terasu uprostřed rokle. Nahoře skála, pod ním skála a již opravdu nemohl dále. Klesl k zemi, jeho prsty se zaryly do usazené hlíny v prohloubenince, snad po tisíciletí se zde tvořící, jeho zrak se obrátil k výškám, v kterých vítr narážel stále víc a prudčeji o hřbety skal, stále pěl stejnou píseň, úzkost vzbuzující: „Však není čeho se bát.“ Ovzduší bylo protkáno posvátností a nedotknutelností. Jeho myšlenka se již téměř rodila v ČIN, když vítr zapěl poutníkovi píseň poslední. Jeho ruce se křečovitě zarývaly do pěsti, jeho tělo pozbývalo vlády, až se bezmocně sesunulo k okraji skály a tam v hluboké rokli byl konec neznámého. Ano, snad konec jeho, ale nikoli jeho Myšlenky a Činu:\nZ disku pravé ruky poutníkovy sypké půdě – vyrůstá ruka, hlava, až posléze stojí na skalní terase opravdový člověk se vztyčenou pravou rukou k přísaze a levou na srdci. Jeho přísaha je věčná, odkaz neznámého nikdy nevymizí.\nA jako ten neznámý, i my přísaháme. Ohni, vodě a lidstvu.\nLaďa Fill >staří mořští vlci<\nTonda Škamrada >Cvrci<\nVyrostli jsme z války. Byli jsme kádrem osady Yukon, tvořili jsme základní složku kanoistického odboru SK Černovír. A ty dva pojmy, osada Yukon (viz Kronika osady Yukon 1941-45) a Kan. odbor SKČ znamenají pro nás neobyčejně mnoho. Byly nám záštitou přátelství, útočištěm před nespravedlností nacistického světa, zdrojem radosti a síly. Tam jsme se naučili pracovat rádi a dobrovolně pro dobrou věc. Jsou svědkem téměř pětileté činnosti a usilovné snahy vytvořit něco, co by nám mohlo nahradit předválečný program junáckého života.\nTvořili jsme vlastní silou a teď, nakonec jsme vytvořili\n29. vodní oddíl Junáka\nJsme na konci staré epochy a na začátku nové. Z junáctví vznikla idea naší osady, z Junáka samého vyšel mnohý z nás. Vracíme se k němu v slavnostní náladě letní noci, abychom obnovili slib, který nás k němu váže.\nNechceme však zapomenout ani na minulá léta, která vytvořila náš přátelský svazek. Budeme zachovávat i jejich ráz (pokud to ovšem nebude na újmu nového programu), vybereme z nich to nejlepší a nejpůvodnější, co bude moci nejlépe sloužit těm, co přijdou pokračovat v našem díle.\nVedení nově utvořeného oddílu, převzala oddílová rada, složená z valné většiny z býv. funkcionářů v čele s kapitánem Mirkem Kouřilem.\nOddílovým tajemníkem se stal bývalý jednatel Ferry, Karel (býv. hospodář) dostal nový titul přístavný (je to zároveň zástupce kapitána), Švejk povede nadále oddílovou matriku a kroniku.\nA teď, oddílová rado, víš, co je tvým úkolem!\n23. 6. 1945\nSlunce pražilo silou pozdního odpoledne do vyježděné asfaltové silnice z Olomouce ku Praze. Třešně se smály mezi unaveným listím a po žhavé ploše hrčely podvozky našich lodí. Bosýma nohama jsme šli vedrem k cíli, jenž se rýsoval daleko na obzoru.\nLitovel ? – Ne, tentokráte musíme ještě dál.\nNové zámky. Silnice se plazí do kopce a pohlcuje ji les. A my cítíme najednou sílu, dělat ještě dvakrát tak dlouhý pochod.\nNové mlýny – 30 km. Most a Morava. Je mnohem užší než tam u nás dole, hlavně, že má dost vody.\nJedeme po proudu dolů a slunce zapadá. Před námi jsou dva splavy, jeden bouří peřejemi, přes druhý voda neteče. Oba však zpívají a zvou: Zůstaňte tady …\nNaše tábořiště vyrostlo na vysokém břehu mezi kopkami sena a zajímavou chajdou, připomínající salaš.\nTáborák hoří plamenem a my zpíváme naše staré písně.\nAž navečer budou ohně plát …\nRáno nás prohnala čtvrthodinka a pak zašuměla voda stříbrnými vlnkami, jak jsme do ní skákali.\nNádherná voda a nádherný les. Škoda, že zde nemůžeme zůstat déle. Práce a škola doma čekají. A volá zrychlený proud rozdělené řeky, tajemnost neregulovaného toku.\nVlny, pařezy, kameny. To známe. Zrádné víry, přitahující převislé břehy. To musíme objíždět. Vlny. Ty vyhledáváme. Lodě se houpou v rytmu řeky – projíždíme. A pak se tok opět zpomaluje, čeká nás „olej“ – a věže Litovle.\nA opět zrychlený proud na úzkém kanále, zase vlny a houpání. Pak vjíždíme Línou Řeku do lesa, jejž tak dobře známe.\nStřeň, Hynkov, Horka, ještě nekonečný řetěz zatáček na „Staré“, dům s červenou střechou, jejž stále objíždíme – čerpací kolo! Tonda se Žralokem do něj nešťastně vlétli. Suchý praskot dřeva – a Jonáš je v několika vteřinách přeměněn ve vrak a málem se utopil.. Zející díra – co teď ? Nu, musíme pěšky. Ztroskotanci se tváří vesele, uvnitř to však asi hlodá. Vždyť každý škrábanec na lodi tak bolí !\nProgram týdenních schůzek dostal novou náplň\nUčíme se: uzly, první pomoc, značky. Musíme dohnat, co jsme za 6 let zameškali. A doháníme rychle. Již 14. července skládáme nováčkovské zkoušky. Dál, jen dál. Brzy budeme dokonalými Junáky.\nPokračujeme v celoroční soutěži o nejlepšího. Podle zásluhy oceňujeme hlasováním tentokráte rukodělné výrobky – Miloňova soška vlka dostává 1. místo.\nTáborák, náš časopis, jehož redaktorem je nyní Plaváček, vyšel po skončení války v několika úspěšných číslech.\nVe výletech pokračujeme každou neděli. Stáváme se pomalu z neurvalých západníků ukázněnými Junáky.\n5. července jsme se zpronevěřili vodě a jeli na výlet vlakem. Nelitovali jsme však. Jehličnaté lesy Nízkých Jeseníků, údolí Bystřičky (>kdyby jen bylo v jejích peřejích více vody, to by se jelo<, povzdechne vodák) a tábořiště uprostřed bidloviny nás dokonale obšťastnily, takže jsme si umínili se sem zase brzy vypravit.\nDostali jsme se však ještě dále.\nNastaly žně a úroda v pohraničí žádala českých rukou.\nJednohlasně jsme se rozhodli, že také pojedeme.\nPředběžné vyjednávání Švejka a Cvrka v Dolní Lipové u Frývaldova skončilo úspěšně. A tak jsme se 24. července rozloučili s loděnicí, Moravou, wolleyballem a se všemi kamarády.\nJeli jsme všichni již v kroji a hleděli jsme proto poněkud povýšeně na „obyčejný lid“ a velmi povýšeně na lidi označené N\nJiž cestou vlakem jsme se obdivovali krásám krajiny a hledali zase v údolích vodu a peřeje.\nByli jsme připraveni a chtěli jsme se bít a tvrdě pracovat. Byli jsme však zklamáni českým obyvatelstvem a českou správou, která s Němci zacházela jako v bavlnce.\nNáš pobyt tedy vyzněl více méně rekreačně, což mělo velký význam pro náš další vývoj. Za krásných dnů (kterých bylo, bohužel, velmi málo) jsme se obdivovali výškám hor a jejich vrcholků (byli jsme na Šeráku 1350m a jinde) a ohromné přehradě na Nise, stýkající se v dálavě s obzorem jako zrcadlo, skládali zkoušky 3 orlích per a pomáhali na poli, pršelo-li, doplňovali jsme poznámky a pokračovali v přípravě na zkoušku prvního stupně. V Táboráku jsme bili články do nemožných poměrů a těšili se na to, až je jednou dáme doma do novin. Večer jsme se učili nové pochody a za dne jsme je zpívali po ulicích.\nZvláštní význam měl pro nás krásný, posvátný večer 29. července, kdy jsme na dně lesní rokle zažehli slibový táborák. Oheň tajemně praskal a plameny tvořily bizardní stíny našich postav na stěnách rokle, zatím co naše srdce vyslovovala ústy věčný slib a skládala jej do Mirkových rukou …\nUčili jsme se kázni při nástupech, ranní půlhodince, při vztyčování vlajky i při jídle.\nA přece jsme někdy upadali do stadia lenosti a otupělosti, kdy jsme nadávali na jídlo a chodili k cukráři na kousky. Přemohli jsme je vždy jen novou činností.\nVěnce hor vypadaly svůdně. Chtěli jsme je přejít od Ramzovského sedla až na Praděd, ale déšť a mlha nám v tom zabránily.\n5. srpna jsme se vraceli domů šťastni z toho, že jsme měli příležitost poznat hory a les, i z toho, že se zase můžeme vrátit domů k loděnici, vodě, wolleyballu – hanáckým dožínkám.\nNáš návrat domů znamenal též návrat k normálnímu životu, přeplněného starostmi. Je třeba dále se učit, přijmout nové členy, rozšířit loděnici.\nNastává změna v některých věcech. Ferry skládá své tajemnické „T“ a předává je Stonem, Copánek zasedá na místo přístavného a Karel je zvolen za kormidelníka nové družiny, která obsahuje tyto členy:\nJarka Mareše, (nováček)\nVítka Dostála, (nováček)\nMirka Kvášu, (nováček)\nLaďu Řezníčka, (nováček)\nJméno jejich družiny je „Bobři“.\nŠvejk, jenž je nyní rádcem druhé družiny, má pod sebou:\nFrantu – Odvaza Řezníčka,\nJirku Kráčmara a\nOstatní zbývající členové zůstavají vzhledem k nestálé přítomnosti nezařazeni do žádné družiny.\nDožínky 11. – 15. srpna byly ve znamení manifestací, s kterými jsme však, bohužel, spokojeni nebyli. Jsme pro činorodou práci, jsme dětmi vody, slunce a přírody a ne zaprášeného města. Ukážeme se rádi veřejnosti, ale opravdu jen někdy. A to zase raději jen v práci nebo ještě raději v závodě. Jsme proti sebeklamu a oslavě toho, co nebylo.\nI manifestace však konečně přestaly. Pádla jsme sdělali s ramen a znovu s nimi zavířili neklidnou vodou.\nVydali jsme se opět, jako tomu bylo loni, tentokráte však s novými členy, na Velký Výlet. Túra dolů po Moravě končila jako minulý rok v chatě našeho známého před Uherským Hradištěm. Patřila ke každoročnímu vyplnění touhy po táborovém životu pod stany a pořádného využití energie paží, toužících jen a jen pohánět pádlem loď vpřed. Vejr, Odvaz, Plaváček znali již od loňska ty dlouhé břehy a nekonečnou řadu mostů, vysoké jezy a bažinaté lesy před Kojetínem a Uh. Hradištěm, Stone, Cvrk, Jirka a Jarek poprve zakoušeli slastí dlouhého výletu a nesčetných příhod, ponoukajících k smíchu. O to je vždy postaráno.\nPak se konečně dostaly jednotlivé družiny k činnosti. Karlova k přípravě na nováčkovskou zkoušku a trpělivému učení se ovládání lodě, Švejkova k přípravě na druhotřídku a tvrdé závodní přípravě, Ferryho (Žralok, Skotty, Pap, Franta, John, Oldřa) k nedělním výletům nebo práci. Ano, pracovat musíme a pracujeme rádi.Rozšiřujeme loděnici, upravujeme doskočiště.\n22. srpna složili Karel, Ferry, Tonda, Stone, Plaváček, Scotty, Švejk zkoušku 1hostupně a spolu s ostatními postupují dále vpřed řetězem zkoušek zdatnosti plování a lehké atletice po celý měsíc srpen a září. Zároveň s nimi nabývá na tuhosti i trening na vodě. Chceme konečně dosáhnout i úspěchů na závodnickém fóru.\nV sobotu 1. září plál do noci náš táborák na ostrohu při ústí Kanálu do Líné Řeky. Symbolizoval naši věrnost a přátelství a byl neoficiálním aktem rozloučení se na čas s Mirkem Kouřilem, odjíždějícím studovat do Brna.\nBarevná hra světel lampionů na našich lodích budila nádherný dojem v noci další neděle. Benátskou noc, na kterou jsme byli pozváni, jsme nakonec obstarávali sami, poněvadž se ostatní oddíly nedostavily. I tak však sváděly naše lodě diváky k přisednutí. (Jen kdyby nebylo strachu z té vody!)\nNěkolik dalších podařených i nepodařených veřejných táboráků, na nichž jsme byli účastni, nezanechal na nás takový dojem, jako dva výlety, které nám ještě zářijové počasí dopřálo.\nŠargoun – mlýn na kroutícím se rameni Moravy a Střeň byly konečnou suchozemskou stanicí a prvou vodní stanicí pouti za krásou a dobrodružstvím. Láska k vodě a pádlu vyzněla opět v souladu záběrů a harmonii vodního toku.\nLehkoatletické utkání s černovírskými sokoly v sobotu 30. září skončilo sice porážkou v poměru 49:65 bodům, bylo však manifestací sblížení a vzájemného pochopení obou spolků.\nA znovu se vrháme do práce. Tentokráte vyžaduje na nás více námahy a obětování volného času:\n>Postavíme si novou klubovnu !<\nTak, nejdříve strhnout střechu, strop, stěny chaty, kterou jsme koupili od vojenské správy. První volná neděle je pryč, my jsme unaveni, ruce pálí a v očích štípou zrnečka písku.\nVykopávání základů, navážení písku, bourání stěny a čištění cihel zabírá další volno. A k tomu je třeba trénovat – před námi leží datum 21. října, termín závodu v Brně, na kterém podstoupí zkoušku síly Jirka – Luděk a Švejk. Jak to dopadne, nevím. Doufám však, že dobře a – předávám slovo Tondovi.\nPrvní etapa letošního programu je za námi. Prázdniny jsou u konce a škola volá. Nejen že nám odešel Mirek na studia, odcházejí za ním i další. Je to Švejk, jenž bude rovněž v Brně studovat, dále Miloň s Olinem, kteří jedou kopat uhlí v pracovní brigádě do Ostravy.\nMusí tedy nastat menší změna v odd. radě. Zástupcem vedoucího je nyní Skotty, zatím co na Švejkovo místo kronikáře nastupuje Tonda.\n20. října a den na to – to byly dny, kdy změřili své síly naši závodníci na brněnských závodech. Luděk s Jirkou dojeli sice předposlední, ale poznali alespoň závodní ovzduší, nové lodě a jinou vodu. Také Švejk se nemůže pochlubit velkým úspěchem, ale i on je bohatší o mnoho zkušeností.\n28. října. Národní svátek naší první republiky oslavujeme ne zbytečnými řečmi, ale skutkem. Prací dokazujeme republice svou věrnost v každé době, jak nám káže junácký slib.\nV tomto týdnu jsme dopravili rozloženou chatu na její nové místo vedle staré loděnice. Práce rychle pokračují, a tak 28. října stojí již chata ve své staré podobě. Avšak ještě není zdaleka hotova. Musí se opravit nejprve střecha, pobít podlaha, strop, stěny, zasadit okna, dveře a zavést elektrika.\nPodzim, jenž přebírá nyní nenávratně vládu v přírodě, charakterizuje se letos krásným, slunečným počasím. Pestře zbarvené listí opouští větve stromů a dává se do vířivého letu podzimními větry letos až nezvykle teplými. Neradi se loučíme s těmi krásnými, letními dny a těšíme se na příští shledání s nimi.\nDušičky 1. listopadu nás volají na černovírský hřbitov, abychom se poklonili památce našeho nezapomenutelného člena a kamaráda Johnyho.\n3. listopad je dnem junáckého slibu Skottyho, Jarka Mareše, Mirka Kváši, Vítka Dostála a Laďu Řezníčka. Složili jej večer při táboráku, jenž se dobře vydařil. „Bobři“ se blýskli několika zdařilými výstupy a novou písní, též Švejk a Miloň ukázali několik žertíků.\n4. listopad je termínem bohatých oddílových závodů. Popsalo by se mnoho papíru líčením všech napínavých závodů, uvádím alespoň vítěze jednotlivých kategorií.\nVe střelbě z flobertky byl prvním náš nováček Domin, jenž docílil z pěti ran 4 zásahy a 28 bodů.\nBěh na 100 m vyhrál Jirka časem 12,5 vt.\nPotom byly na pořadu závody na vodě, které byly vyvrcholením letošní vodácké sezony.\nV kajaku jednotlivců na 600 m zvítězil letos již podruhé Miloň časem 3:26,9 min.\nDvojice Plaváček – Karel byli vítězi v kategorii debl kanoe na 600 m. Měli čas 3:26,8 min.\nV kategorii singl kanoe zvítězil Luděk časem 4:02,2 min., v kterémž čase překlenul vzdálenost 600 m.\nKajak na 1000 m vyhrál Odvaz, jenž se přiřítil do cílu v čase 6:24,3 min.\nSvůj primát v závodě singlkanoe na 1000 m obhájil Mirek. Jeho čas byl chybně zaznamenán, přibližně činí asi 8 min.\nMirek se Švejkem jeli trať 1000 m bez konkurence a docílili času 7:14,8 min.\nJiž při táboráku 3. listopadu se rozhodlo, jak to dopadne se Švejkovou družinou „Vyder“. Rozřešení podal Mirek, když stanovil, že družina bude nadále existovat s novým kormidelníkem Plaváčkem.\nPostupem času přibývají do „Vyder“ noví a noví členové, až koncem listopadu ji vidíme v tomto obsazení:\nPlaváček – kormidelník, Bobin Marušák Tonda – zástupce, Domin Sedláček\nOdvaz, Bohuš Charvát\na Mirek Fait\nJirka, jenž byl členem dřívějších „Vyder“, vstupuje do Karlových „Bobrů“ jako podrádce – člunař.\nJde práce ráz na ráz\na práce po práci v sled,\nmy hrdě vzkřikneme zas,\nradostí chrám zbudujem teď.\nTo je heslo, kterého se nyní držíme. Práce je teď stále třeba. Dělá se pořádek v loděnici, stará klubovna se mění v šatnu a úschovnu pádel, zatím co nová roste a krášlí. Menší klubovny se již užívá ke schůzkám. Jsou zde již zavedena kamna, osvětlení, na stěnách se objevují obrazy, v rohu stojí opřen – totem. Náš první totem! Před měsícem to byl beztvárný kmen břízy, dnes již se může chlubit uměleckými výtvory, jež do něj vdlabali naši hoši.\nS vodou jsme se letos již definitivně rozloučili. Všichni? Přece se však našel starý nezmar „polykač kilometrů“ Odvaz, jenž s Luďkem zčeřil naposledy chladné vlny Líné Řeky ještě 3. prosince.\nOddílové schůzky dostávají poněkud jiný ráz. Připravujeme se totiž na významný den 22. prosince, kdy otevřeme slavnostně naši novou klubovnu za účasti pozvaných zástupců Junáka.\n22. prosince jsme tedy otevřeli svou novou klubovnu. Byli jsme hrdi na to, že jsme mohli ve svém středu uvítat bratra okrskového vedoucího Kratochvíla, sestru vedoucí Petřivalskou, jakož i bratra přístavného Třupka. Dostavili se zástupci všech pěti vodních oddílů i se střediskovou vlajkou. Prvním číslem programu bylo připnutí stuhy na vlajku. Hlas píšťalky svolal všechny oddíly na prostranství před stožár s vlajkami. Již se třepotá vlajka státní, letí vzhůru oddílová. Tu pokročí bratr s vlajkou střediska a obřad je zahájen Mirkovými slovy: „Je velkou událostí našeho oddílu, že můžeme právě dnes připnout stuhu na vlajku našeho přístavu.\nPři tom slibujeme:\n„Půjdeme vždy ve šlépějích Svojsíkových,\npůjdeme za jeho nejčistšími ideály,\npůjdeme vždy čestně a vzpřímeně za touto vlajkou.“\nNásleduje pásmo o naší historii, s níž seznamujeme posluchače. Pásmo se líbilo, následovaly četné písně svorně zpívané dohromady. Bratří vedoucí si zatím prohlédli klubovnu a zapsali se do pamětní knihy. Když jsme se pak večer rozcházeli, viděli jsme teprve jasně, jaký kus práce máme za sebou a cítili, že slova uznání od bratra Kratochvíla byla skutečným oceněním naší práce a činnosti. „JEN NEZPYCHNOUT!“, říká Mirek moudře.\n23. prosince opět slavnost – tentokrát oslavujeme první radostné vánoce ve svobodné republice a - v nové klubovně. U rozžatého stromečku zazněla píseň >Narodil se Kristus Pán<, po ní následuje rozdávání dárků (ovšem „odvazových“!), pak popíjení čaje se zákusky, jichž se sešla celá fůra. Všichni se najedli i napili do syta – i ten Miloňův Rolf, jenž poděkoval vděčně zavrtěním ocasu i za ten nejspálenější kousek …\nPočasí nás zklamalo. Jak jsme se těšili na zimní tábor, na lyžování, na zimní radovánky! Místo sněhu – déšť a bláto, místo lyžování sedíme v klubovně a hrajeme z dlouhé chvíle ping-pong nebo šach.\nZato Líná Řeka se nafukuje. Jakpak by se nenafukovala, když má tolik vody! A ta svádí. Co na tom, že je prosinec, že je vlastně zima? Na vodu se pojede!\nA že se jelo, o tom svědčí pravý eskymácký výlet na Oskavu, jenž se datuje 26. prosince. Vyvedl se, jen co je pravda. „Ledoví muži“ navštívili dokonce Pňovice! Vrátili se s rozjařenými obličeji a zvláště Odvaz cítil vnitřní uspokojení, že si mohl zase přičíst o pár „kilásků“ víc …\nPoslední den v roce, který nám dal tolik nového. Nejen, že máme opět svobodu, důležitým krokem byl náš vstup do Junáka, po čemž jsme toužili po celou válku.\nO tom a ještě o jiných záležitostech promluvil 31. prosince Mirek na oddílové schůzce. Vzpomínalo se, debatovalo o tom, co bylo, avšak též o našich plánech do budoucnosti.\nTak bylo dopoledne. A večer – večer jsme se rozloučili se starým rokem oficielně. Bylo to krásné a veselé, když jsme - … Ale raději pomlčme o tom, co není určeno pro oči ani uši nezasvěcenců. Byli jsme, pravda, veselí, v hrdle bylo sucho od překřičování rádia a Žralokovy „ženy“ (rozuměj kytary, ale jinak nic. Nic jsme neviděli a neslyšeli, nic jsme netropili. Prázdno a temno. A to bude ten nejlepší Silvestr 1945!\n1945 1 946\nPrvní mírový rok, první rok v osvobozené republice! Jak jsme se na Tebe těšili, jak jsme si již zoufali po těch dlouhých 6 let! Doufali jsme však a dočkali jsme se. Konečně mír, klid a pokoj mezi všemi lidmi dobré vůle!\nNa Nový rok začalo konečně pořádně mrznout. Dostali jsme tedy přece jinou náladu. To je člověku hned blaze, když se může rozběhnout po zamrzlé hladině rybníka na bruslích, zahrát si jockey nebo na Černého Petra. V takové zábavě ubíhá rychle den za dnem. A zatím co se takto veselíme, prohání Miloň s Olinem svá „prkýnka“ na Pradědu a později sem zavítá i Švejk.\nNa Tři krále se utkaly naše družiny mezi sebou v hockeyi. Zápas skončil pro Vydry žalostně: dostali to od Želv 6:2 !\nJeště se nám nechce domů, a tak se jen chvíli ještě projedem. V tom se však stalo něco neočekávaného. Jirka upadl nějak nešťastně na led, že nemůže ani sám vstát. Stěžuje si na bolest v rameni. Mirek ohmatává a konstatuje pravděpodobnou zlomeninu klíční kosti. Jirka tedy odchází do nemocnice, kde lékaři potvrzují domněnku o zlomenině a balí Jirku do důkladného obvazu. Avšak není Jirka sám ve svém neštěstí. Miloň se vrátil z lyží – se zlomenou nohou.\nS Novým rokem přicházejí i některé vnitřní změny. Plaváček se vzdává kormidelnictví a předává je Tondovi. Do Vyder přichází Zdeněk Dusil, Zdeněk Hořínek a Pavel Drábek, zatím co Mirek Fajt je z našich řad vyloučen. Také počet Karlových Želv se mění, neboť přistupuje Laďa Pudil a Slávek Novák.\nLidové pořekadlo „únor bílý, pole sílí“ se letos vůbec nevyplnilo. Místo mrazu a sněhu – teplo a déšť. Únor je bohatý na stálou změnu počasí. Z počátku se zima ještě jakž takž udržela, ale pak se opět počasí zhoršuje, takže se nedá provozovat žádný sport. Napadne-li někdy dost sněhu, stačí to za několik hodin opět rostát a zmizet. Pak přijde řada pěkných dnů, kdy teplé polibky Slunce, vysílané k naší Zemi, lákají naše vodáky k předjarní vyjížďce. O tom, že se hodně jezdí, svědčí četné zápisy v našem >Lodním deníku<.\n9. únor. Již několik dní pozorujeme prudké oteplení. Na horách rychle tají ohromné spousty sněhu a napájejí horské říčky svou špinavě hnědou vodou. „Líná Řeka“ by nyní měla změnit jméno na „Divokou“, to nás napadne při prvním pohledu na ni. Tatam je klidná nevinnost její hladiny. Nepatrné vlnky mohutnějí, Moravě přibývá sil. A ty se projevují různě. Těžkou zkoušku musejí prodělávat dřevěné provisorní mosty, které však skoro všechny podlehly rozběsněnému živlu. Hladina Moravy se zvedá až nápadně rychle, ohrožuje vesnice od záplavy, působí těžké ztráty mezi lesní zvěří v horeckých a hynkovských lesích a konečně, aniž tomu můžeme věřit, ohrožuje od záplavy též nás, totiž loděnici a klubovnu. Je sobota, 9. února, 4 hod.odpoledne. Dnešní schůzka Vyder postrádá obvyklého programu. Rychle stoupající hladina Moravy nás nutí, abychom se podle toho zařídili. Je nutno zabezpečit důležité věci před vodou.: odnášejí se spisy, registrace, totem, někteří hoši si odvážejí dokonce lodě.\nV 7 hod. večer již vidíme, že situace se stává kritickou. Voda si našla cestu pod plotem, prodírá se na hřiště a olizuje nevinné stěny klubovny svým mokrým, špinavým jazykem ... Poslední, kdož odcházejí toho dne večer v 10 hod. domů, zanechávají na tabuli tento doslovný nápis:\nPotopa. 9. 2. 1946 – 10 hod. večer\nMy, 3 Želvy a 1 Vydra jsme poslední ze všech bouřliváků, kteří opouštíme\nSvůj stroskotaný koráb. Udělali jsme, co bylo v našich silách. – SOS –\nKarel Franta Milan Vítek (všichni v.r.)\n10. únor. Je neděle, avšak ranní oddílová schůzka odpadá následkem nenadálých změn poměrů. Dopravu mezi klubovnou a pevninou na druhém konci hřiště obstarávají jen lodě, které křižují přes hřiště jako po jezeře.\nOdpůldne trávíme na vodě. Všechny lodě vyjíždějí na širá pole, na Morávku, ba i na závodní dráhu – vše se totiž přeměnilo v jedno moře s klidnou hladinou jen občas čeřenou západním větříkem.\nK večeru voda citelně opadává, takže po hřišti ani po polích se již nedá jezdit (bohudík či bohužel?)\nPo neděli, když se voda opět vrátila do svého koryta, vracíme se i my do klubovny. A hned při prvním kroku vidíme, že nás čeká práce. Nejprve musíme umýt podlahu, kde se usadila řádná vrstva bláta. Klubovně však tím příliš nepomůžeme, neboť voda se již vpila do stěn a do podlahy a pomůže jim asi k brzkému hnití. Klubovna však musela zakusit ještě jinou ránu. Prostřední díl podlahy kolem komína totiž poklesl, čímž se značně prohnuly desky na podlaze až k prasknutí a dveře se postavily tak šikmo, že se nedají zavírat.\nNejvětší ránou, kterou nám povodeň zasadila, je však ztráta můstku. Omluvou je snad jen nečekaná rychlost, s kterou hladina stoupala.\nKoncem měsíce přijíždí Mirek z Brna a zůstává udiven nad naším vyprávěním o povodni. Jak lituje, že zde nemohl být!\nAvšak Mirek nebyl spokojen s výsledkem prací, jež nám naposledy uložil. Teď poznal, jak je obtížné a vlastně nemožné vést oddíl na dálku ... Proč jen není průmyslovka v Olomouci? A tak se Mirek odhodlává k činu – totiž svěření oddílu za své nepřítomnosti do rukou Karlových. Proto také se vzdává Karel vedení Želv a pověřuje jím Jirku.\nV únoru není ještě naše činnost na vodě příliš zjevná. Jezdí se – ovšem, jsou-li lodě v pořádku. Koncem měsíce dává se Odvaz do stavby kopyta na cestovní kajak jednosedadlový a později do vlastní lodě.\nJaro! Slunce svítí a pálí a my proháníme své kostry při wolleyballu nebo ping-pongu. Ale hlavním znakem března je stavba lodí. Odvaz staví cestovní kajak, Plaváček, Jirka, Vítek kanoe, Špunt a ještě jednou Odvaz závodní beny. Tedy opravdu potěšitelný úkaz. Zjistilo se totiž, že stav členů je hodně velký, ale na výletech by pak nebylo místa v lodi. Měsíc tedy ubíhá v práci tohoto druhu, jinak v nezbytných opravách, jak to již ani jinak u nás nejde.\nPosledního dne v měsíci přijíždí opět Mirek a předsedá oddílové radě. Usnesli jsme se na několika bodech, z nichž dva jsou nejvýznačnější: pořádání květnových závodů pro veřejnost – a zřízení nové družiny pod vedením Bobina. A tak se dělíme nyní na 3 družiny po 7 členech.: Želvy, Vydry a Racci. Odvaz přešel z Vyder do Mořských vlků, neboť se nemohl zúčastňovat schůzek, do Racků přešli: z Želv Milan, jenž bude nyní Bobinovým člunařem, z Vyder Zdeněk Šipka, Beran a Laďa Zapletal. Ostatní hochy do počtu 7 si bude musit Bobin sehnat sám\nA poslední den v březnu končíme opět nezbytným wolleyballem.\nAprílové počasí? Ani zdání! Teplo a slunečno jako v létě. A toto krásné počasí se drží opravdu hodně dlouho – od 1. do 12. dubna. Pak se začíná trochu kabonit. Ale jen ať zůstane ještě dosti dlouho pěkně, neboť na velikonoce hodláme podniknout dlouhý dvoudenní výlet, tak ať se nám vyvede. Hlavní podmínka – dobré lodě – se pomalu vyplňuje, neboť kluci pilně opravují a natírají. Však i nové lodě rychle přibývají. Jirka je již téměř hotov, Plováček též dodělává. Vítek však nemůže pokračovat ve stavbě, neboť je upoután na nemocniční lůžko s horečkami až 40tistupňovými a lékaři stále nevědí, co je to za nemoc. Však hoši jej pilně navštěvují a těší v jeho nemoci a jeho loď zatím dodělávají. Po Plováčkovi staví Bobin a pak hned Milan. Lodí tedy bude, jak se zdá, dosti.\nMirek, Miloň a Luděk odjíždějí ve středu 17. dubna na Praděd, kde se ještě udržel sníh, aby si zalyžovali. Snad je tam nezasype taky lavina, jak o tom psali nedávno v novinách!\nAprílové počasí se přece jen vybarvuje. Středa je posledním pěkným dnem. O den později je již proměnlivo a v pátek již statečně prší. To je velká čára do našeho rozpočtu – do dvoudenního výletu, který jsme chtěli podniknout ze soboty na neděli do Moravičan.\nAle přece jen se v sobotu vyčasilo, a tak vyjíždějí bohužel jen 3 lodě na tento dlouhý a první noční výlet v tomto roce. A jak se vyvedl? Jen se zeptejte kluků a oni vám určitě řeknou, že to bylo „ef – ef“!\nTak nám uplynuly letošní velikonoce. Ale již opět je tu úterý a školní povinnost nás odpoutává od loděnice.\nStarý nezmar Švejk se však tak lehce nedal. Vyjel si se spolužákem na Váh! Strávila zde na Slovensku dobu od úterka do soboty, kdy se vrátil ve výborné náladě. Měl kolem sebe hned dychtivé posluchače, a tak musel vykládat o Váhu – hlavně o dvoumetrových vlnách ledové vody, o zrádných šutrech atd.\nNa oddílové radě, jíž předsedal Mirek, rozpředla se dlouhá debata o našich poměrech vnitřních. Projednali jsme a usnesli jsme se na tom, že je mezi námi mnoho členů, kteří jsou však členy jen na papíře a podle jména. To nejsou Junáci, pro ně není u nás místa. Tak vylučujeme z oddílu Láďu Zapletala, který se po krátké praksi špatně osvědčil – a Juřenu – oba členy „Racků“. Zatím tedy zůstávají Racci v počtu 5.\n27. dubna se konala oddílová schůzka, která měla rychlý spád a dobrou úroveň. Je již vidět snaha o zlepšení, jak se o tom jednalo na oddílové radě.\n28. duben – neděle, která se stává prvním dnem doslovného „řádění“ na vodě, jak jsme tomu zvyklí z minulých let. Špunt dostal kdysi darem kajak v ubohém stavu, jenž nyní zčeřil (snad naposledy před svým spálením) kalnou vodu Moravy. Loď, které říkáme >V 3< teče hrozně, ale právě to je důvod k veselé jízdě.\nA tak rozjařeni, vyběhaní, unaveni a splaveni odcházíme domů v tento pozdní, teplý, dubnový podvečer …\nSvátek práce 1. května trávíme opět na vodě. „Vosárna“ je naším tábořištěm, kde se důkladně opalujeme a koupeme. Líná Řeka má, bohudík, dost vody, a tak můžeme sjíždět její proudky, vyhýbat se spadlým pařezům v jejích vlnách, „Břízky“, „Velká Zatáčka“, Chomutovský most v troskách. A pod ním veselé peřeje s ještě veselejšími dráty, vyčnívajícími jen těsně pod hladinu. Projeli jsme šťastně a dole pod mostem se potkáváme s Olinem, jenž zde před několika momenty odehrál velké drama se svým „Františkem“. Loď se totiž doslova rozřezala o ostrý drát, takže byla hned pod vodou. A tak musil jet Olin po kolečkách místo po vodě.\n8. květen. Vzpomínáme loňského slavného osvobození Olomouce a pochodujeme v jednom šiku s bratry Junáky ve slavnostním průvodu. Opět rozjařené tváře, nadšené skandování, bouřlivé „nazdár“! Jako před rokem, děkujeme letos znovu hrdinné Rudé armádě za vítězství nad fašismem a slibujeme, že již nikdy v naší vlasti nezakoření německý satan\nLoděnice nespí. Stále zde někdo pracuje na lodi. Jirka již jezdí na nové „Jiskře“, Plaváček dodělává, Bobin již sundal s kopyta a Milan dýhuje. Odvaz staví bena „Bouřliváka“, jenž má vyhrát našim závodníkům prvá místa v závodech 26. května.\nNa vodu se jezdí pilně. Výletů přibývá, přibývají i kilometry, a tak vchází oddíl do zajímavého soutěžení o každý kilometr. Přípravy na závodění řídí Švejk, jenž cítí zodpovědnost za to, jak závody dopadnou. Jestliže dobře, zahřeje ho v srdci vědomí, že konal treninky dobře, prohrajeme-li, bude to pro něj i pro nás ponaučení.\n11. května jsme konali večer zábavný táborák, na němž se líbila čísla Pirátova, která zaujala všechny posluchače. Také vystoupil pohostinský Jarda Habusta, někdejší člen osady Yukon, jenž nás pobavil líčením příběhů z mysliveckého prostředí. Odcházíme pozdě večer s písní na rtech a se zraky obrácenými vzhůru k hvězdami poseté obloze, kde majestátně pluje stříbrný srpek měsíce, jenž střeží noční klid na Zemi.\n26. květen – den závodů. Přijeli všichni hoši ze studií, aby provedli první volby v republice – to se odbývalo dopoledne. Pak přišlo vyvrcholení této neděle – naše závody. Z jiných vodních oddílů byl zastoupen druhý a čtvrtý. Jak se jelo? Nuže, Švejku, můžeš být spokojen, závody jsme vyhráli. A opravdu!\nV kategorii C2 16-18 zvítězili bezpečně Luděk – Jirka časem ??? (neuveden) V kanoi 14-16 dobyla dvojice Frajer – Šebek (=M. Kváša) rovněž první místo v čase ??? (neuveden) V kanoi nad 18 let došlo k pěknému boji, avšak nakonec dojela naše dvojice Mirek – Švejk přece jako vítěz v čase 3:40 min.\nZávod kajaků nám vlastně vyhrál nový Odvazův ben „Bouřlivák“ svými vynikajícími vlastnostmi (pěkný tvar, váha asi 10 kg). Odvaz zvítězil za 3:11 min., Tonda v kat. 16-18 časem 3:15 a Frajer (14-16) v krásném čase 3:09 min.\nJsme hrdi na to, že jsme ukázali ostatním, že něco dovedeme, a že za něco stojíme. Závody měly plynulý spád, za což vděčíme četným pořadatelům z našich řad, a tak byla i ona malá hrstka diváků spokojena s naším podnikem. Jen jděme stejně úspěšně příště!\n29. – 30. května podnikáme noční výlet na Vosárně, na naše oblíbené tábořiště u Hynkova. Stav vody je však tak ubohý, že musíme jet po „staré“. Avšak i tak jsme spokojeni s dnešním výletem, jenž pro nás neskončil jako obvykle u hejčínské elektrárny, nýbrž až v bezedném bahnu Pechkovy rybárny, kde jsme vytáhli s velkou obtíží své lodě na souš. Účast na výletech je nyní dosti bohatá, avšak někdo nám zde přece chybí. Je to Karel, jenž je toho času neschopen chůze, neboť utrpěl po srážce na footballu natrhnutí šlachy. A tak zatím jen bezmocně leží a doufá, že se brzy vrátí k nám.\n31. května se konaly závody chůzi, jejichž výsledky se započítávaly do mezistátního utkání ČSR – Švédsko – Norsko – Dánsko. Též čtyři Bouřliváci se zúčastnili a dobyli čtyři cenné body pro republiku. Byli to Stone, Plaváček, Jirka a Tonda.\nV moravském kraji – v hanáckém ráji,\nV měsíci růží junácký sraz.\nPo blahu vlasti svobodné růsti\nV kázni a práci budeme zas.\nNejvětší událostí letošního junáckého roku je nepochybně červnový sjezd všech Junáků Wolkerovy 25. oblasti. Při té příležitosti byl postaven na Envelopě ukázkový tábor a verš, jimiž uvádím, staly se propagačním heslem sjezdu.\nVe dnech 8. – 10. června se zúčastňujeme stavby ukázkového tábora 2. přístavu. Nejprve pěknou bránu, vodácký stožár, pak stany a lanový plot – a tábor je hotov!\n8. června přijíždíme na lodích a zůstáváme pak s nimi v táboře nepřetržitě po 3 dny a noci.\nDevátého je prohlídka tábora a večer mohutný táborák na sokolském stadionu, kterého se zúčastnil sám „táta“ Plujner! Na táboráku, který měl ryzí junácký program, promluvil též On, náš velký náčelník, ke shromážděné Wolkerově oblasti a k četnému obecenstvu, které se dovedlo vžít do junáckého života a odměňovalo čísla nadšným potleskem.\n10. červen je pondělí. Zatím co se odbývají závody hlídek Svojsíkova memoriálu, pořádá hodolanský oddíl turnaj ve wolleyballu, kterého se my ovšem také zúčastníme. Mnoho úspěchů jsme sice nečekali, ale že by sestava Mirek – Bobin – Plaváček – Stone – Jirka – Tonda něco nedokázala, v to jsme nevěřili. A tak jsme hráli. Nejprve jsme porazili pořadatele – hodolaňáky, pak jsme vyhráli i ostatní zápasy – a již jsme ve finále! Našim soupeřem se stal 1. oddíl z Olomouce, s nímž jsme prohráli až po tuhém boji ve 3 setech. Přesto však jsme se umístili v hojné konkurenci na čestném druhém místě a obdrželi tak cenu s věnováním. Bouřliváci již mají jméno, již se o nich mluví. To je ten největší úspěch, který nám vzešel z výhry,\nPo sjezdu nás čeká již jen tábor. Avšak nejprve se na něj musíme důkladně připravit, shánět potřebné nádobí, náčiní, přijímat potraviny, lístky, peníze atd. Takovou prací zaplňujeme zbytek června – měsíce slunce a květin.\nSen se stává skutečností, tábor je tady! Kdy? Od 1. do 21. července. A kde? Přece u přehrady v Pastvinách u Kyšperka na řece Orlici!\nDopravujeme se vlakem – dostali jsme prima vagon, do něhož nakládáme nejen sebe, bedny, tlumoky atd., nýbrž i své četné, nepostradatelné lodě.\nCesta rychle ubývá, obraz krajiny je stále jiný. Ve stanici Kyšperk vykládáme „svůj“ vagon a překládáme na vůz, jenž doveze vše až k tábořišti. Jiný kraj, jiní lidé. Avšak jsme tu brzy jako doma. Vždyť Češi jsou tak ochotní a přívětiví, že je nám, Hanákům, až divno.\nNa louce, kde jsme zakotvili, rozbíjíme provizorní tábor, avšak jž vidíme živě před sebou ten skutečný s podsadami, s kuchyní atd. Jen trochu práce je k tomu třeba, dovézt loďmo desky z pily a dopravit z lesa kalatinu.\nPak teprve se začaly stavět podsady, což si vyžádalo práci po celý druhý den. Vnitřní zařízení stanů se sice ještě dodělává, avšak celkový dojem již je stálý.\nPo první noci, prospané na nových visutých postelích, se koná první ranní rozcvička, jak ji známe ze všech následujících dní. Pak snídáme první snídani – bílou kávu s chlebem – později jídlo každodenní. Dopoledne zaděláváme na první táborový oběd v nové kuchyni a – v nových kamnech. A tu je nutno pochválit Coránka a jeho brigádu, že kamna odolala prvnímu náporu.\nDen za dnem plyne, další a další příhoda se řadí k sobě, den ze dne je nám táborový pobyt sympatičtější. Když je služba, je nutno sice vykonat několik povinností, ale co na tom. Vždyť služba je každý třetí den. Musí se sice jezdit do Pastvin pro chléb a ostatní nákup, do Klášterce pro poštu (a pro milé balíčky, o jejichž obsah jsme se vždy rozdělili), připravit oběd, aby byl k jídlu a to včas, avšak i při těch všech povinnostech zbývá dost času na zábavu a hry. Po obědě se musí umýt nádobí a pak je polední klid. Avšak již ve 4 hodiny musíš opět shánět svačinu, aby kluci nebrblali – a pak se již blíží spásná hodina večerní. To je nám již lehko u srdce, neboť po večeři je kuchyně slavnostně předána druhé skupině, což se neobejde bez mnohých reklamací špatně vymytých hrnců, atd.\nA co ve volných chvílích? S tím si hlavu nelámeme. Máme zde přece bohatý výběr programu. Je-li teplo, není nic lepšího než lehnout si do přehrady a pořádně si zaplavat. Fouká-li to, napínáme plachty na své keně a hurá do větru a vln využít jedinečné příležitosti, kdy se jezdí „zadarmo“. A když se nenajde nic lepšího, zalezem do lesa na houby, maliny a borůvky a nevrátíme se do tábora dříve než máme důkladně začerněné zuby a ústa.\nJestlipak jsme zažili něco originálního, vskutku táborového, na co se po letech nezapomíná?Stačí jen uvést Olivovy spálené nudle Luďkovy makarony, Odvazovo „sakva lidi déme temu na zdilku“ a každému účastníku tábora 1946 se zalesknou oči smíchem při vzpomínce. A což teprve, začneme-li opěvovat různé předměty, které se na táboře staly slavnými: tak třeba kuchyňská střecha za deště, Odvazův ešus, jenž se přes noc dostal záhadně na olši, Pirátovy ponožky, které ležely 4 dni v potoce, až ztratily docela svoji podobu, Ferrykův stan, jenž najednou „z ničeho nic“ sám spadl, když jeho obyvatelé spali pokojný sen … Na jednu věc nesmím zapomenout: totiž na globinování. Tento tak oblíbený noční úkon se odbýval často v cizích stanech, ač o tom třeba postižený ani nevěděl. Jen mu bylo při nástupu ráno divné, že se na něj všichni tak divně usmívají, jako by na něm bylo něco nápadného …\nA což další vzpomínky, třeba na prima noční hru, na lovení 3 orlích per a na ty příhody, které souvisely s hladovkou a s mlčením.\nJe to již vše, co jsem napsal? Domnívám se, že jsem zobrazil tábor aspoň v hlavních rysech, avšak objeví-li čtenář ještě něco důležitého, nač bylo zapomenuto, nechť se zdrží lání na ubohého kronikáře …\nTedy vše na světě má svůj konec – i s táborem je nutno se rozloučit. V sobotu 20. července spíme naposledy v měkkých visutých postelích pod stanovou klenbou a neděle je dnem našeho odjezdu z míst, kde jsme prožili 3 týdny v těsném bratrství s přírodou, kde jsme se odloučili od všeho světa a neznali nic kromě kamarádství, tábora, šumících lesů nad našimi hlavami a vlnící se hladiny přehrady, v níž jsme tak často svlažovali svá vyprahlá těla. Sbohem tábore a snad někdy na shledanou!\n„Vlci“ se dali do práce. Ptáte se, co dělají? Inu rozhodli se, že si příští prázdniny udělají „menší“ výlet a sice na moře. Z toho důvodu si chtějí postavit dopravní prostředek, který by je tam dopravil – a to je jola. Práce jim jde pěkně od ruky, a tak za pár dní se objevuje na wolleyballovém hřišti kostra a na ní přibývají prkna – budoucí dno.\nLoděnice žije v srpnu ve znamení zábavy. „Volej“ však hrát nemůžeme, poněvadž na hřišti je jola, a tak se bavíme, jak se dá. Ping-pongem, „dorážkou“, a konečně jezděním na vodě. Avšak stav vody je tak ubohý, že bez vylézání to nejde ani na Kanál. Koncem měsíce je jola již natolik pohromadě, že je dopravena do loděnice, aby se pokračovalo v práci pod střechou.\nKoncem srpna pořádá SOKOL Černovír karneval a pozval si nás, abychom obstarali efekty na vodě. Ozdobili jsme tedy lodě lampiony a jinými ozdobami, avšak nepříznivé počasí znemožnilo pořádání karnevalu, a proto se musil odložit na příští neděli. Pak k tomu opravdu došlo. Zúčastnili jsme se svými 6 loďmi, které křižovaly hladinu za záře reflektorů a matných světel lampionů. Povozili jsme se, vzbudili trochu obdivu v divácích, avšak ovzduší Sokolovny nás nemohlo nadchnout, a proto jsme se brzy odebrali domů.\nSrpen se končí ojedinělými výlety buď k Hynkovu nebo dokonce do Moravičan.\nJiž v srpnu došlo k rozdělení oddílu na 2 části: „Mořské vlky“ a ty ostatní. Vedoucím oddílu a „Vlků“ je Mirek, vedoucím mladších a Mirkovým zástupcem Tonda. Konají se tzv. malé odd. rady a schůzky na rozdíl od „velkých“, jichž se zúčastní i Vlci.\nNa jedné radě jsme se usnesli na vyloučení Billa, Vlčka a Pavla Drábka z oddílu, neboť jejich nezájem byl až příliš zřejmý. A tak pozbýváme 3 členy, aniž za ně máme náhradu.\nNa jiné radě jsme se dohodli, že nebudou až do odvolání družinové schůzky, nýbrž jen oddílové. K realizaci plánu sice došlo, ale věc měla jednu nevýhodu – kromě mnoha jiných.. Totiž že kromě dne schůzky je klubovna mrtva a opuštěna. Je jisté, že oddíl prodělává malou krizi, která však může mít zlé následky. Již to, že oddílové schůzky postrádají bohatšího programu, je důvodem, že kluci sami necítí nic, co by je do klubovny táhlo. Zajímavé však je, že se kluci nechtějí zúčastnit ani takového podniku jako je tradiční přespolní běh. Snad během doby dojde k rozuzlení této ošemetné situace v oddíle.\nHned na počátku září jsme sehráli wolleyb. Utkání se Sokolem Černovír, který jsme doma porazili v setech 4:0.\n15. září se konal přespolní běh na 2 km za účasti 10 borců jak z mladých, tak z Vlků. Zajímavý závod vyhrál s převahou Karel, loňský vítěz, jenž vedl po celý závod a doběhl v čase 7:20 min. jako první.\n19. září se uskutečnil wolleyballový zápas se Sokolem Hodolany na jejich hřišti, v němž jsme podlehli zkušenému soupeři 1:2. Zápas byl hrán v přátelském ovzduší a byl znakem sblížení a spolupráce obou spolků. Po utkání jsme obdrželi pozvánku na turnaj, který pořádá S. Hodolany 22. září. K turnaji jsme se dostavili, ale nedostavilo se mnoho sokolských družstev. A tak jsme skončili v silné konkurenci na posledním třetím místě. Byli jsme poraženi S. Hodolany 1:2 a S. Olomouc 0:2. Byli jsme tedy poslední, avšak získali jsme mnoho zkušeností s lepšími soupeři.\n26. září jsme sehráli odvetný zápas se Sokolem Černovír na jejich hřišti, v němž jsme prohráli 0:2. Jako vinu je třeba uvést podceňování soupeře a tmu, která stěžovala sledování míče.\nKonečně došlo ke konsolidaci poměrů v oddíle. Opět budou družiny, opět budou družinovky, opět bude klubovna veselá a živá.\nA současně dochází k různým změnám. Vydry zahajují ve složení Plaváček, Džingla, Drak, Bohuš, Laďa, Domin pod kormidlováním Bobina. Jirka vede Želvy a má v družině Piráta, Vítka, Špunta, Šebka, Milana a Frajera.\nZdá se, že po zavedení družin se oddíl opět vrací do lepších časů.\nAsi v polovině měsíce došlo konečně k pověšení vývěsní skříňky a sice na dům v Denisově ulici (obchod Kresa a Serba). Musíme si přece udělat propagaci vkusnými výzdobami, aby se vědělo o Bouřlivácích!\nMirek, jenž t.č. dlí s brigádou v pohraničí, přijede se občas podívat a zkontrolovat, co se vykonalo a co ne. A často bývá na pořadu řeč o pramičce, o docházce a o programu. To druhé a třetí se už zlepšuje, - ale co pramička?\nLíná Řeka plyne monotonně pod okny klubovny a láká vodáky nebývalým množstvím vody ve svém korytě. Kdo se dá zlákat? A přece jeli! Někdo si vyjel „jen tak“, někdo dokonce na delší výlet do Hynkova. Jezdí se to teď pěkně po velké vodě, jaká nebyla přes celé léto, avšak mlha, válející se již zvečera nad hladinou, prozrazuje, že je pro letošek konec pěknému počasí. A tak lodě odpočívají a těší se na příští sezonu, na výlety, na příští tábor.\nDen 28. října neslavíme nijak veřejně. Spokojíme se tím, že si uvědomujeme důležitost tohoto data pro náš národ a zamýšlíme se nad těžkými boji, jimiž byla vydobyta naše první republika.\nVzpomínáme též v tyto dny minulého roku, kdy jsme zápasili se stavbou naší klubovny, vzpomínáme na dramatické rozebírání, klasický převoz a konečně radostné budování. Važme si toho, co máme: své klubovny, loděnice, lodí i – kamarádů!\n2. listopadu – Dušiček. Počasí je dnes pravé dušičkové. Prší a prší, ale přesto odchází několik kluků ještě před schůzkou na černovírský hřbitov, aby položili věnec na hrob nezapomenutelného Johnyho a poklonili se jeho památce.\n11. listopadu nás překvapila smutná zvěst: náš bratr Valdin Soukup z 2. odd. zemřel tragickou smrtí, byl zasažen osudnou střelou z pistole za pobytu na výpomocné brigádě. Za několik dní na to doprovázíme svého kamaráda ne jeho poslední cestě.\n12. listopadu zahajujeme pravidelné týdenní cvičení v tělocvičně reálky. Je vidět, že to chlapce zajímá, což dokazují svou početnou účastí.\nDo Vyder přibývá asi v polovině listopadu nový člen Tom Tesař, jenž se brzy přizpůsobuje oddílovému prostředí. Stav družin: Želvy 7 členů, Vydry 8 pod vedením nového kormidelníka Plaváčka.\nLéto se ke konci chýlí – ale co to píši, vždyť zima je již skoro na krku. Překvapuje nás prvními mrazy a prvním popraškem sněhu, jenž však brzo roztál. Nejhorší však na té brzké zimě je to, že není čím topit. Tu se nám však naskýtá dobrá příležitost, jak získat laciné topivo. Jsou to polonahnilé pražce z výtopny ČSD a zbývá maličkost: jen je odvézt. Ale toto „jen“ trvá nějak zbytečně dlouho a není a není možné, abychom se na to sešli. Konečně jsou pražce slavnostně v loděnici, ale zásluhou těch jednotlivců, kteří se tohoto, pro ostatní asi příliš nesnadného úkolu, ujali.\nV klubovně máme teď stále příjemně zatopeno a těšíme se, až se zima ozve.\nMikuláš, vánoce, a sníh pořád nic. Zato však mrznout začíná pořádně. To však nemůže vadit takovým „ledovým mužům“, jako je Odvaz a spol. Jezdí, pokud to jde a pokud hladina Moravy nezamrzá.\nOddílovou nabírají rázu normálních schůzek a ačkoliv ještě nevypadá jak by mělo, je tu vidět přece krok kupředu.. Snad to bude dobré znamení.\nA dále nechť mluví „Vůdcova kniha“ slovy Mirkovými: Je konec roku. Sedíme kolem zeleného stolu ve velké klubovně. Zahajujeme velkou oddílovou radu 22. prosince. Zprvu jsou pohledy nejisté, jakoby se každý s obavou ohlížel na to, co se mohlo udělat, a co se nevykonalo. Hovoří Tonda o činnosti oddílu , výlety, podniky, soutěže, Jirka, Bobin, Švejk – činnost jednotlivců, družiny, pochvaly. Plaváček – stav pokladny, velká vydání, výtky. Pirát – hospodářství. Nakonec několik slůvek mých: Účel stavby pramic (treningy, závod, záchrana, výlety). Výlety – heslo 8 výletů do tábora. Haway, Hynkov, Litovel, Mladeč. Stavba lodí – každý místo v kanoi a kajaku. Podvozky. Tábor putovní – Orava, Váh, Vranov – Dyje, Sázava – Vltava – Labe. Podzim – sporty, závody.\nCelkový souhrn činnosti nebyl letos právě nejlepší. Je třeba zapřáhnout všechny, je třeba mluvit otevřeně, je třeba přísného dohlížení na činnost jednotlivců.\nZ Mirkovy řeči bylo nejzřetelnější to, že pramičky musí být a budou. Konečně si to všichni uvědomujeme a dáváme se do toho. Kupujeme železo na žebra a objednáváme desky u fy. Fritscher. Chceme být s pramičkami hotovi do jara.\nVánoční besídka, která byla současně rozloučením s uplynulým rokem, se rozvíjela dále mohutnou tradiční žranicí, v níž opět držel primát nepřekonatelný Žralok.. Popíjeli jsme čaj, naprali se důkladně vánočkami a nejrůznějším cukrovím, kterého se sešla celá fůra. Co to bylo zase smíchu a veselí z různých taškářských dárků! Uklidněním a důstojným zakončením vánoční besídky byl zpěv za svitu rudých plamenů z otevřených kamen.\nPak jsou před námi vánoční svátky a hned 25. prosince odjíždí pomenší skupina Bouřliváků na rekreaci do Jeseníků na Švýcárnu. 12 kamarádů tráví 6 dní v klínu bílých hor, neboť sněhu je zde opravdu dosti. Lyže jezdí, lyže však praskají. Přeborníkem v lámání se stal Švejk (zlomil obě), Odvaz, Jirka a Tonda nalomil. Avšak víc se spravilo a jezdilo se opět dál. Počasí nám přálo, takže jsme se mohli podívat též na Praděd a rozhlédnout se po krásné zasněžené krajině.\nA tímto týdenním pobytem na lyžích uzavíráme prosincový program roku 1946.


Recenze Warhammer 40,000: Chaos Gate - Daemonhunters - Zing\nKlasická žánrovka ve známém popkulturním univerzu.\nJako velkému fandovi všeho kolem Warhammer 40.000, mi nemohl uniknout ani nejnovější herní kousek od studia Complex Games. Daemonhunters vás postaví do role velitele speciálních Space Marines – tzv. Grey Knights, kteří tentokrát opět bojují proti hrozbám chaosu, a to v asi nejlepší variaci na XCOM – jedná se tedy o taktickou tahovou strategii – za dlouhé roky.\nVývojář: Complex Games\nŽánr: Tahová Taktická Strategie\nDat ke stažení: 18GB\nProdejní verze: Digitální (Steam a Epic Store)\nCena: 940 Kč (Epic) nebo 45E (Steam)\nNejlepší videohra z W40k univerza od dob prvního Dawn of War\nJak už bylo naznačeno výše, Daemonhunters se opravdu povedli. Hra si vzala to nejlepší z XCOM 2, přidala do mixu správnou atmosféru z “grimdark” světa a oživila bojiště interaktivními možnostmi. Hned na začátek je potřeba zmínit, že Grey Knights jsou Space Marines – nadlidští válečníci, nasazovaní na ty nejtěžší válečné kampaně proti těm nejnebezpečnějším hrozbám. Jsou silnější, rychlejší a chytřejší než obyčejný voják a neznají strach. To s sebou přináší veškeré nadlidské vlastnosti, které byste od nich čekali a jejich využití v praxi. Grey Knights jsou navíc specifičtí tím, že v boji velmi často využívají psychické síly – sci-fi variantu na magii. Každá mapa je plná ammo boxů, které můžete vyhodit do vzduchu, sloupů co jdou převrátit tím, že se proti nim rytíř rozběhne nebo soch, které jdou zdálky odstřelit. Hlavně sloupy a sochy, jejichž pád jde libovolně nasměrovat, jsou velkými pomocníky proti přesile.\nRoli základny, ze které posíláte Váš čtyřčlenný tým, plní vesmírná loď, kterou postupně opravujete z jejího původně poškozeného stavu a otevíráte si tím různorodé bonusy a schopnosti. Každý Mariňák sbírá zkušenosti a při povýšení se učí nové schopnosti. Poté co za pomoci hvězdné mapy sektoru dopravíte svou loď k nakažené planetě, můžete spustit misi. Máte možnost si s sebou vzít speciální challenge – jako například odehrát misi jen ve třech, nebo zabít určitý počet nepřátel granáty – pokud se povede toto splnit, čeká vás na konci mise více “requisition” bodů, za které kupujete odměny. Pokud se to nepovede, tak se vaše body sníží. Odměny jsou různé kusy výbavy nebo přímo další Mariňáci, které můžete nasazovat. RPG prvky, případně variabilita a customizace jednotlivců je tu na velmi vysoké úrovni. Ať už se jedná o výzbroj, skilly nebo jen pouhý vizuál.\nRoli základny plní vesmírná loď.\nSamotné mise nejsou nikterak dlouhé. Na normální obtížnost mi většina nezabrala déle než půl hodiny a ikdyž, hlavně ze začátku, není jejich variabilita nikterak ohromující, v pozdějších fázích hry se to razantně zlepší. Během každé mise jde uprostřed horní části obrazovky vidět měřák tzv. Warp Surge, který se o něco navýší každé kolo nebo pokaždé, když provedou vaši rytíři nějakou psychickou akci. Po dosáhnutí 100% následuje náhodný negativní efekt, tudíž se ne vždy vyplatí používat tyto schopnosti jednu za druhou. V boji proti chaosu můžete také používat tzv. Stratagemy, které si vyzkoumáte na palubě lodi a několik si jich s sebou můžete vzít do každé mise. Každý stratagem lze použít jednou za misi a jejich efekt je různý – přidání akčních bodů, léčení nebo například hromadný teleport celého týmu. Celkově musím uznat, že všechny faktory dohromady tvoří velmi zábavný herní systém, ve kterém se každý fanoušek tohoto žánru bude cítit okamžitě jako doma, přičemž přináší dost osobitosti na to, aby to nebyla jen další kopie.\nNejedná se o žádnou rychlokvašku\nPo technické stránce je hra ve výborném stavu. Kromě pár maličkých grafických glitchů, jsem se hrou neměl jediný problém. Žádný crash, bug ani problém, který by měl dopad na průběh kampaně, jsem nenašel. Hra netrpí žádnými hlubšími technickými neduhy – běží velmi slušně a přitom vizuálně rozhodně neurazí. Jedině snad místy poněkud komiksovější vzhled (tváře postav, případně některých Nurgleho démonických přisluhovačů) jen trochu kazí výsledný dojem. To je však velmi subjektivní a dovedu si představit, že to většině hráčů moc vadit nebude.\nVytknul bych snad jen místy nepřehledné UI – jako např. Barracks, nebo při výměně rytířů před misí, kde nejde vidět výzbroj, pokud si onoho Mariňáka nerozkliknete, případně nepřeskočitelné úvodní animace na začátku každé mise. Hra podporuje i ultrawide rozlišení bez jakýchkoliv problémů.\nDalší povedená adaptace\nPokud jste milovníky tahových taktických strategií, Warhammer 40.000: Chaos Gate – Daemon Hunters (kdo vymyslel toto jméno asi nebyl nejbystřejším členem týmu) je hra jako dělaná pro vás. Dostanete ten pravý nášup zábavy který se od tohoto typu her dá čekat. Pokud jste jako já fanouškem tohoto univerza, můžete si spokojeně oddechnout a přidat si k výslednému hodnocení ještě jeden bodík za věrohodnost vůči předloze. Hra se povedla a nejedná se rozhodně o žádný cashgrab. Herní mechaniky velmi rozumně reflektují mechaniky z deskové hry, přičemž se ale drží zažitých tropů, na které je každý zvyklý od žánrových kolegů. Ať už je to k dobru nebo ke škodě.\nPo letech opět tahová strategie, která by měla potěšit každého milovníka žánru a fanoušky W40k o to víc. Drobné nedostatky není těžké odpustit, obzvláště pokud je hratelnost opravdu povedená.\nPovedená "grimdark" atmosféra\nMožnosti úprav každého vojáka\nInteraktivní prvky na bojišti\nMísty podivná komiksová stylizace\nMírné nedostatky v UI\nTvůrci mohli být o ještě o něco odvážnější s novými mechanikami\nŠtítky: Complex GamesFrontier FoundryWarhammer 40 000\nZajímavosti z Warhammer Skulls 2022\nNo četl jsem, že nejlepší x-com strategie za poslední roky je King Arthur Knight’s Tale co zrovna taky nedávno vyšla. Čímž nechci znevažovat, že tohle je špatná hra. Jen že může každý vidět jinak a urodili se nám tu dvě dobré strategie.\n18. 5. 2022 21:58\no to vetsi duvod k radosti, ze se dari kvalitni hry tohoto typu stale vydavat\n18. 5. 2022 22:44


Chcete doma pohodlí? Vyzkoušejte dekorační polštáře - www.maxi-postele.cz\n19. 11. 2020 | Sandra Fránerová\nMinimalismus je sice v módě, ale řekněme si na rovinu, může působit trochu studeně. Trocha toho tepla domova a dekorací je zkrátka potřeba. A nejen v tomto typu interiéru. Textil vždy dokáže krásně doplnit a rozjasnit pokoj. Navíc jde o docela levný materiál a dá se snadno vyměnit. Zkuste třeba rozhodit pár polštářů na pohovku.\nZpůsobů, jak si doma zajistit pohodlí, je mnoho. Někde vsází na pohodlnou pohovku, jiný miluje tlusté koberce, na kterých se může válet spolu s ratolestmi, jiný používá textil. Huňatou deku má snad doma každý. V zimních měsících nedocenitelné zboží, při dnešních cenách za vytápění, kdy utahujeme šrouby téměř na doraz. Avšak k dece neodmyslitelně patří ještě jeden dekorační prvek do páru. A tím jsou polštáře mnoha tvarů a velikostí.\nJak se říká bot, alkoholu a polštářů není nikdy dost. Skvěle doladí interiér, pomohou při uložení nečekaného hosta a také dodají potřebnou dodatečnou oporu. Těmito kusy textilu krásně oživíte nudný interiér. Schéma a visáž pokoje se nám časem okouká, stačí pár změn, třeba nakoupit různorodé polštáře a ty rozmístit po sedací soupravě, posteli a křesle. Navíc, pokud je čas od času obměníte, získáte neotřelý vzhled. Dají se snadno skladovat. A pokud koupíte ty se sundavacími potahy, máte vyhráno.\nNebojte se kombinací různých stylů\nJste tedy rozhodnuti vydat se do obchodního domu na nákup, ale neznáte přesný počet? Tak ten vám nepovíme. To je čistě intuitivní záležitostí, jen malý tip – lichý počet vypadá vždy lépe. A dobré je i kombinovat různé tvary a velikosti. V tomto případě nic není dobře ani špatně. Jak bylo řečeno, slouží k podpoře a je dobré mít z čeho vybírat. Zraníte si nohu a budete si ji muset v sádře vypodložit nahoru? Pak sáhnete po oválu. Podřepujete dát záda do lepší polohy, aby vás nebolela? Tak si na bedra přimáčknete třeba kulatý menší polštářek. V dalším případě se vaši kamarádi zdrží, protože budou společensky unaveni, tak jim dáte ty největší, co naleznete.\nNebojte se ani kombinaci různých látek a vzorů. Jednobarevné doplňte květinovými vzory, puntíkovanou látku zase snadno sladíte s geometrií.\nJaké látky se nejčastěji používají\nBavlna – nejčastější, snadno udržovatelná, hodí se do všech interiérů, nudná\nKůže – netradiční, zapadne do industriálního stylu a pánských pokojů\nHedvábí a samet – rozhodně je umístěte tam, kde chcete dodat punc luxusu, uplatnění najdou v ženském interiéru, v orientu a glamour stylu\nKožešina – spíše vhodná na instalaci v zimním období, příjemné na dotek, evokuje zvíře, takže do interiéru inspirovaný severem bude nejlepší\nNebojte se barevných kombinací, ale také myslete na to, že i zde se nemá nic přehánět. A také berte v úvahu, celkový dojem z pokoje. Polštáře jej nemají doplnit, umocnit a pozvednout. Ne narušit.


Chudáci, kteří se zaobírají takovými\nmalichernostmi jako je oblečení.\nme nejvic dostavaj ty\nsi rikam, jestli by se moda stala z toho, kdybych vyrazil do mesta v gumofilcakach spinavejch vod hnoje\nRe: me nejvic dostavaj ty\nAle to tu bývá co čtvrt roku při demonstracích odborů. A móda to rozhodně není.\nco se týče ponožek, je jasný, že nejhorší jsou ty bílé - hlavně v létě, noha se paří, ponožka tmavne...sandále bejvaj většinou tmavé, proč si lidi neberou spíš tmavé fusky, ale třeba o čem se moc nepíše, jsou trika v kalhotech, kalhoty hodně vysoko, ještě, kdžy má někdo pivní pupek, k tomu ještě 10 brašniček na nože, mobily apod., džínová móda mladých starých, potom velice rozšířená ženská pološlapkovská móda......no v ČR je toho k vidění....ale ani, lidi, co se chtěj lišit nejsou o nic lepší, každej nemůže bejt hoper, rocker, punker, né ke každýmu to sedí :)\nšaty dělaj člověka :) zase je fajn, že doba celkem svobodná....\nzapomel jsi na oblibene ledvinky ... myslel jsem ze uz to nefrci, ale je to vec ktera pretrva desetileti\nNo jasně, lepší je buzertaštička...\nPunk je stav mysli! Křiváka a rozřezaný džíny už nemám, ale glády se mnou budou do smrti - i když teď jako nízký černý "polobotky"\nSi myslíš, že glády jsou známka punku?\nTak triko v kalhotech zase není tak zlé. Hlavně, když je na dlouhý rukáv teplo, ale na ledviny už táhne.\neh...zrvona ten cápek v tý retro čapce, fuj 4x fuj, pěkné, zajmavé věci ano, ale tahle masová móda...pure hate\ns módou je potíž, že se, kdekdo oblíká podle trendů, jenže né každému, co zrovna letí sluší.......\nPonožky v sandálech rulez!\nRe: Ponožky v sandálech rulez!\nNaštětsí všechno prušuju a to mě ukldnilo.\nV džínách a černých košilích...do práce, na večírek, do baru, se psem...evidentně jsem módně out\nV čem chodí váš pes? Jak ho oblékáte? Do černé? Abyste ladili...\nKdyž čtu tyhle články\ntak mám chuť vzít si místo normálních ponožek do sandálů metr dlouhý vlněný podkolenky....\nRe: Když čtu tyhle články\nneblazni - takovy uchylarny ted prave frci :)))\nAž to bude tolik in, jako je teď bosá noha, vrátim se zas k normálním :D\nTak vezměte. Mrkněte ale na to, aby byly bavlněné a dobře savé, zítra má být až 34°C.\nfůůj, prej savé, brr, vy ste humusáci, vy s těma savejma ponožkama..už dávno je přce dokázáno, že nejpepší jsou nesavé avšak prodyšné materiály - pot půběžně vysychá..proč by se měl někam vsakovat? brr!\npchá extremně úchylné\nv tom případě bude na první pohled vidět, že jde o záměr a koncept, čili nepůjde o žádné "faux pas", přestože jste ho chtěl docílit. Aby to vypadalo skutečně "blbě", je nutné si do sandálů vzít takové ty typické šedivé ponožky, nejlíp s jemným prošoupáním na patě (ale ne dírou, aby to zase nevypadalo jako záměr!) a pečlivě ohrnuté na stejnou výšku u obou nohou. Jen tak budete vypadat tak, jak asi chcete. A vidíte, jak přemýšlíme o módě, aniž bychom chtěli\nten hoch s podmanivým pohledem zpoza kostkované čepice m jaksi připomíná bar Modrá ústřice\nNejlepší na léto je styl Dude Lebowski\nRe: Nejlepší na léto je styl Dude Lebowski\nty jo - dik za inspiraci asi si vezmu zupanek a dam si bilyho medveda :D\nSlim fit :D\nNo nevím. Mám docela namáklé nohy, takže skoro všechny kalhoty mám prostě na tělo. A nikomu to blbé nepřipadá. Asi to bude od kusu\nRe: Slim fit :D\nV textu ale je, když se volné kalhoty stanou slim fitem - takže nohy naberou hmotu. A podle mě tím není myšleno svalová hmota :)\nMyslim, ze nekdo, kdo to necha zajit tak daleko, nema poneti o tom, co se mysli "slim fit" a je mu to uplne burt. ;-)\nco je to hen ten slim fit?\nJa nevim, mne je to taky burt. ;-)\nKluci neblbněte a choďte normálně oblečení.\nJe pravda, že opravdu dobře padnoucí ušitý oblek třeba u podnikatele nebo v bance oku lahodí, ale jinak mi chlapi, co honí hodně módu přijdou divní.\nRe: Kluci neblbněte a choďte normálně oblečení.\nA co je normální oblečení?\nZáleží na tom, kam se jde. Mně se u manžela líbí sportovní styl a outdoorové oblečení i do města. V bance nebo na úřadě je pěkné mít slušivý oblek a kravatu. Jinak moc nechápu chlapy, kteří nosí třeba šálu na ozdobu nebo korálky nebo se honí za takovou tou\nměstskou ulilční modou - viz ta čepice a pod., ale může to být prostředím, kde se pohybuju, možná by mi to v prostředí nějakých módních firem a velkoměsta přišlo taky už normální.\nCo jsem se z článku dozvěděl?\nFussekle v sandálech\nV poslední době sandále vůbec nenosím. Pokud není nad 30 grádů, nosím uzavřené boty. Pokud je opravdu hic, obuji pantofle, které jsou pevné a pohodlné. Fussekle si do nich klidně vezmu, a to v situaci, kdy vyjdu někam v horký večer a mám na sobě dlouhé kalhoty. 1. Je to pohodlné a nepotí se mi nohy, 2. Nesežerou mne komáři. Fussekle v sandálech mi vůbec nevadí. Jako dobrý kompromis jsou takové ty kotníkové.\nRe: Fussekle v sandálech\nA ja furt, ze sandale se lisi od pantofli predevsim a vlastne jonom tim, ze maji pasek pres patu a tim jsou pevnejsi. A ono uz to neplati. Pan ma pevne pantofle.\nPevné pantofle jsou velmi tradiční. Dřív se jim říkalo dřeváky\nto je hodně marnej článek\nVždy jsem toužil...\nAbych nosil nátělník a "rádiovku" jako ten na obrázku (protože to je asi IN), bych musel být buď praštěný, nebo gay, popř. oboje. Souhlas se všemi, kdo kašlou na nějaké rádoby "módní trendy" a nosí to, co jim vyhovuje. Jsem na tom úplně stejně. U ženských - atˇ si holčičky, "bárbínky" a všechny co bez módních trendů pomalu nedokáží žít, dělají co chtějí. V některých případech jsou stejně jen "zajímavé" do té doby, než otevřou "pusu". A pak nepomůže ani kdyby měly to nejnovější super,hyper,ultra mega nejnovější věci. Tam už začíná platit mé oblíbené úsloví: "Ze zemáku, pomeranč neuděláš".\nRe: Vždy jsem toužil...\nAle uděláš z něj delikátní tuzemák\nA je tu okurková sezona\nse vším všudy i se stupidními články o ničem.\nčlanejk jak z "ona dnes"\nRe: članejk jak z "ona dnes"\nPřesně tohle jsem chtěla taky napsat.