CESTY SVĚTEM po všech světadílech - Mongolsko, Jižní Korea\nMONGOLSKO A JIŽNÍ KOREA\npřelom srpna a září 2011\nAsi málokdy lze nalézt dvě země ležící relativně nedaleko od sebe, které by byly navzájem tak odlišné, jako je Mongolsko a Jižní Korea, které jsme navštívily během této cesty. („Navštívily“ je gramaticky správně, protože na plánovanou závěrečnou cestu své 13-leté cestovatelské série, jako své výhradní aktivity, jsem se vydala jen s kamarádkou Zorkou, se kterou se přátelíme převážnou část života). Byla to cesta po všech stránkách povedená.\nMongolsko je dvacetkrát větší než naše země a na té obrovské ploše žijí jen 3 miliony obyvatel – Jižní Korea je jen o kousek větší než ČR, ale zato tam žije 50 milionů obyvatel, a jenom v hlavním městě Soulu tolik, kolik je nás všech Čechů dohromady.\nMongolsko je země nedozírných stepí, průzračného vzduchu a nekonečné jasné oblohy, pod kterou lidé (mimo města) stále žijí svým poklidným tradičním nomádským životem, se svými stády skotu, ovcí, koz, koní či velbloudů, a bydlí ve svých přemístitelných jurtách. Na všechno je dost prostoru i času.\nJižní Korea naopak patří mezi vyspělé státy se špičkovými technologiemi, výbornou infrastrukturou, dobrou životní úrovní a svižným životním tempem. Obdivuhodné je, že se ke své vyspělosti vypracovala bez toho, že by jí spadl do klína objev nějakých přírodních surovin, ale vlastním úsilím a mimořádným pracovním nasazením. Po Korejské válce byla zničena mnohem víc než Severní Korea a ještě v 70. letech 20. století patřila mezi nejchudší země světa.\nMongolsko je jednou z mála dosud značně panenských oblastí na Zemi s majestátní přírodou hor, jezer, stepí, tajgy, pouští a bohaté zvířeny. Hlavním náboženstvím je buddhismus tibetského typu, ale původní šamanismus také zdaleka nezmizel. Pohostinní Mongolové jsou potomky slavného Čingischána, který mongolské kmeny před 800 lety sjednotil a vytvořil největší souvislou říši, jaká kdy na světě existovala.\nKorea neboli „Země Han“ na Korejském poloostrově je rovněž země s velmi dlouhou historií, která v polovině 20. století vedla k tomu, že Koreje známe od té doby dvě – Severní a Jižní. Také Jižní Korea nabízí návštěvníkům mnoho krás – členité pobřeží s mnoha ostrovy a ostrůvky či krásné hory, které pokrývají asi 70% země. V nich se ukrývají starobylé buddhistické chrámové komplexy (staré až 1500 let) a další památky na bohatou historii. Není divu, že kulturní a přírodní hodnoty země ocenilo UNESCO zápisem dosud již 10 položek na seznam světového dědictví lidstva (všechny byly na programu naší cesty). Průmyslové komplexy jsou do pohledné krajiny citlivě umístěny a evidentně se tu dbá na ekologii.\nHistorie obou zemí (na kterou tu bohužel není prostor) je strhující a pro nás může být překvapivé, jak moc se našich či obecně evropských dějin dotkla. A že stačilo málo a všechno u nás mohlo být úplně jinak.\nV jednu dobu ve středověku se dějiny obou zemí vzájemně protkly (Korea patřila pod Velkou mongolskou říši), a obě země provázely v průběhu času obavy z jedné nepřátelské země – Mongolsko se bálo Číny, Korea Japonska.\nPro obě země je společné také to, že byly v průběhu času mnohokrát zdevastovány válečnými událostmi či zeměmi, které je okupovaly (Japonsko Koreu) nebo „určovaly směr“ (Sovětský svaz Mongolsku - Mongolsko bylo již od 20. let 20. století druhou socialistickou země na světě, se všemi průvodními jevy).\nSpolečné pro ně je i to, že v obou je velký podíl ateistů, a že klasická náboženství koexistují s tradičním šamanismem. Je to možná překvapivé, ale i ve vyspělé Jižní Koreji tomu tak je. V obou případech jsou šamany většinou ženy.\nSpolečné je i to, že obě země si velice váží svých tradic a dbají na to, aby ani u mladé generace neupadly v zapomnění. Pro nás víc než příkladné !\nObě země byly z cestovatelského hlediska úžasné.\nVzhledem k rozlehlosti země bylo třeba vybrat, kam se vydáme. Mezi fenomény Mongolska patří na prvních místech: Čingischánova říše, velká jezera, koně Převalského a poušť Gobi, a proto kromě hlavního města Ulánbátaru byla v programu návštěva Charchorinu ve středu země, kde stávalo Čingischánovo hlavní město Karakorum, návštěva národního parku se slavnými divokými koňmi, návštěva nejkrásnějšího mongolského jezera Khovsgul v tajze poblíž sibiřského Bajkalu, a pár dní putování po poušti Gobi.\nLetiště v Ulanbátaru (a také mongolské pivo či spousta dalších zdejších produktů) se jmenuje Čingischán. Nikdo není od začátku na pochybách, na co jsou Mongolové hrdí. Hlavní město Mongolska ovšem nepatří mezi nejkrásnější města světa. Zato prý má nejhorší ovzduší ze všech hlavních měst. Socialismus v Mongolsku skončil ve stejnou dobu jako u nás, a od té doby město nepochybně změnilo tvář důkladně, leč poměrně zmateně a neuspořádaně. Nomádská tradice země je i tady stále patrná a hlavně na zimu se do okrajových jurtovišť stahují desetitisíce lidí. Centrum města tvoří Suchbátarovo náměstí, kde v roce 1921 byla vyhlášena nezávislost Mongolska na Číně, a kde se také odehrály protesty, které vedly v roce 1990 nakonec k pádu socialismu. Vládní budovu zdobí u prostředního vchodu veliká socha Čingischána, střed náměstí pak pomník národního hrdiny Suchbátara.\nV „UB“, jak se často hlavnímu městu říká, mají ovšem výborná muzea. Mongolské národní muzeum zahrnuje exponáty z celé historie země, vynikající kolekci oděvů a šperků všech etnických skupin v zemi, šamanské propriety a další.\nZanabazarovo muzeum vystavuje díla nejen tohoto umělce a významného historického náboženského činitele, ale také nejrozsáhlejší mongolskou sbírku maleb (buddhistické thangky), taneční masky, dřevořezby a umělecké předměty od neolitických dob do současnosti.\nMuzeum dějin přírody láká na svůj Paleontologický sál se sbírkou úplných koster dinosaurů, včetně světově proslulých „bojujících dinosaurů“ – velociraptora a protoceratopse, kteří byli pohřbeni zaživa pod zřícenou dunou uprostřed boje na život a na smrti asi před 80 miliony let. Jenže ten nejslavnější exponát byl prý právě zapůjčen do zahraničí.\nKlášter Gandan je nejvýznamnější buddhistický klášter v Mongolsku. Je to komplex několika objektů s různou funkcí. V té největší stojí unikátní socha Avalokitešvary, bodhisattvy milosrdenství, patrona Tibetu, z pozlacené mědi, naplněná drahými kameny, 27 tunami léčivých rostlin a 2 miliony svitků popsaných posvátnými mantrami. U jednoho z velkých modlících mlýnků zase stojí naše milá mongolská průvodkyně Toya, a u posvátného sloupu lidé prosí o splnění svých přání.\nPalác Bogd Chána - sídlo osmého mongolského žijícího Buddhy a posledního vládce předkomunistického Mongolska, dnes muzeum.\nZaisan Hill - na vrcholu kopce na jihu města stojí památník mongolsko-sovětského přátelství s vyhlídkou na celé město, oblíbené místo vycházek jeho obyvatel.\nKašmír a výrobky z něj jsou jednou z hlavních exportních mongolských komodit. Prohlédly jsme si celou výrobu od začátku zpracování vlny kašmírských koz až po zhotovování a barvení výrobků. V prodejně byly sice věci cenově přijatelné a velmi krásné, ale pouze asijských velikostí.\nV našem hotelu se konala svatba – někteří svatebčané byli v tradičním oděvu, jiní v evropském.\nKhovsgul. Na severu Mongolska při hranicích s Ruskem leží nádherný kraj šťavnaté tajgy s borovicovými lesy. Jezera a řeky, jejichž vody odtékají do nedalekého Bajkalu (195 km), jsou plné ryb (které ovšem Mongolové neloví a nejedí !). Nádherné jezero Khovsgul je právem považováno za klenot mongolské přírody. Je to druhé největší jezero v Mongolsku - 136 km dlouhé, 30 km široké, až 262 m hluboké. Je 14. největší zásobárnou pitné vody na světě (1-2% světových zásob pitné vody).\nPozemní cesta by se vzhledem ke stavu mongolských komunikací (pokud vůbec existují a nejede se jen tak rovně za nosem) dost protáhla, a proto jsme z Ulánbátaru nejprve odletěly do města Moron, centra celé zdejší oblasti, ležícího 100 km na jih od začátku jezera. Na letišti mají pomník mnicha, který byl jakýmsi mongolským Ikarosem. Ve městě pak kromě jiného sportovní halu na zápas, který patří k hlavním mongolským sportům. Později jsme mohly na vlastní oči vidět, že takovým osobitým způsobem opravdu jásají vítězové zápasů – stejně jako to znázorňovala socha zápasníka. Na trhu to bylo zajímavé, jak na trzích bývá, a mimo jiné jsme mohly vidět zblízka mongolskou oblíbenou pochoutku – jádra šišek.\nTerénním vozem jsme cestou a necestou (to hlavně) vyrazili na cestu k jezeru. Potkávali jsme pasoucí se krávy, koně, kozy a ovce, vzduchem létali dravci, občas byla vidět i liška. Tu a tam stály bílé jurty, posvátná místa byla označena pruhy hedvábné látky převážně modré barvy a čas od času jsme míjeli posvátné pyramidy zvané ovó – které byly k vidění i později všude v Mongolsku. Ovó mají přinášet štěstí nejen místu, kde stojí, ale všem kolemjdoucím či projíždějícím, kteří se zde zastaví a provedou patřičný rituál, který spočívá v tom, že se ovó třikrát obejde ve směru hodinových ručiček a při každém okruhu se na hromadu něco přihodí. Ovó je posvátné, nic se z něj nesmí brát či jej jinak poškozovat, protože by to mohlo způsobit neštěstí.\nMongolská krajina je značně mystická a duši dělá dobře. V severním Mongolsku (a jižní Sibiři) k tomu přispívají i menhiry (stély) zvané jelení kameny, které vznikly ve skytském období v letech 800 - 500 před naším letopočtem. Říká se jim tak proto, že hlavním zobrazovaným zvířetem na nich jsou jeleni.\nDo jezera Khovsgul se vlévá 96 řek a vytéká z něj jediná - Egín gol, která brzy přes další mongolskou řeku Selenge napájí Bajkal. Podél řeky jsme dorazili k jezeru, kolem kterého se všude pásli převážně už jen jaci. Musím se zmínit i o muži, který je zachycen na jednom snímku. To byl náš zdejší řidič, nezapomenutelný případ. Říkaly jsme mu „strýc Pepin“. On totiž neustále od rána do pozdního večera mluvil a mluvil, a to nejhlasitěji, jak to jen šlo. Co říkal, nevíme, protože mluvil jen mongolsky. Podle reakce domorodců se zdálo se, že asi dost přehání.\nJezero Khovsgul je podlouhlé a na délku severojižně orientované. Od Moronu se tak přijede k jeho jižní užší části. Tam leží vesnice Khatgal, která vypadá podobně, jako všechna ostatní mongolská menší osídlení či okraje měst. Každý si v Mongolsku může zabrat 700 m2. Ty jsou pak obehnány dřevěnou ohradou. Jak říkala Toya – lidé u jezera jsou bohatí a proto zde na pozemcích stály jen domy a nebyla mezi nimi žádná jurta jako tomu bylo jinde.\nPodél západního okraje jezera jsme dojeli k našemu nádherně umístěnému jurtovému kempu. Mimochodem – jurta se mongolsky jmenuje „ger“. Mimo UB jsme všude bydlely v jurtách. Bylo to fajn, jurty jsou čisté, prostorné, pohodlné a jediné, na co se nesmí zapomenout – sehnout se při vstupu poměrně nízkými dveřmi. Jeden den se otevřenými vraty v plotu dostalo dovnitř kempu pár jaků, kteří byli nadšeni vysokou nespáslou trávou pod gery. Turistům se v jurtových kempech vaří lépe, než se lidé v Mongolsku obecně stravují. Mongolská tradiční strava je dost nezdravá a na nízkém věku dožití je to znát. Ve městech už osvěta více zapůsobila a Mongolům pomalu začíná chutnat i zelenina. Ale jde to opravdu pomalu a spoustě mouky a masa, často velmi tučnému, mnoho lidí stále dává přednost.\nProcházky podél nádherného jezera přímo u našeho kempu v čistém voňavém vzduchu byly nezapomenutelné. Úplné vršení požitků. Na mnoha místech v Mongolsku jakési rostliny v trávě úžasně voní a květiny mívají většinou modrou barvu. Uctívání duchů ani tady nechybělo.\nKolem jezera vede silnice, po které jsme se vydali za Cátany a jejich šamany. Kromě jiných etnik žije v okolí jezera pomalu mizející etnikum nomádských Cátanů - „Sobích lidí“, chovatelů domestikovaných sobů a vyznavačů šamanismu (podobně jako druhá dvě zdejší unikátní etnika Darchadi a Burjati). Cátani si nestaví jurty, ale stany podobné típí amerických indiánů. Kolem cesty se pásla stáda jaků a jačátek, která se jak děti ve školce držela spolu pohromadě, a co chvíli jsme míjeli animistická posvátná místa.\nCátani se bohužel s blížícím se podzimem přestěhovali týden před naším příjezdem na jiné místo, ale měli jsme štěstí, že jejich šamanka tu ještě měla nějakou nedokončenou práci a že se za nimi vydá později. Byly jsme obě se Zorkou nadšené, jak nás přijala, a strávily jsme s ní skvělé dopoledne. Navíc jsme se tu setkaly i s dalším pozoruhodným člověkem. Mladý charizmatický francouzský zpěvák z Bretaně sem jezdí na pár měsíců každý rok a cosi u šamanky studuje. Naučil se navíc mongolskou zpěvní specialitu, která byla zapsána na seznam nehmotného kulturního dědictví UNESCO, kterou je tzv. chúmej, typ hrdelního zpěvu připomínající mručení, užívaný v tradiční hudbě v Mongolsku a v sousední sibiřské Tuvě. Dokonce složil v tomto projevu svou vlastní píseň, kterou nám také zazpíval. Naše nadšení nebralo konce !\nSkvělý den jsme zakončily projížďkou na koni, jak se v Mongolsku sluší a patří.\nKarakorum. V místech dnešního Charchorinu se nacházelo ve 13. století hlavní město Velké mongolské říše Karakorum, které sloužilo jako centrum říše, která sahala od Trenčína až k Japonsku, a zahrnovala i Čínu a Koreu. Karakorum zničila čínská (mandžuská) vojska v roce 1388. Cestou do Charchorinu jsme se jednak naobědvali v motorestu „U Čingischána“ tak, že jsme si na grilu pekli plátky masa a kousky zeleniny. Dostali jsme na to slušivé zelené zástěrky. Náš řidič pro Ulanbátár a okolní výlety byl starší noblesní a laskavý pán, velmi nepodobný „strýci Pepinovi“. Dále jsme cestou viděli poblíž silnice větší stádo koní a bylo patrné, že jeho majitelé jdou právě dojit klisny, z jejichž mléka se vyrábí proslulý kumys.\nTakže jsme si tu udělali přestávku. K pozorování a prozkoumání toho bylo víc. Jednak bylo pro nás nezvyklé vidět tak spokojené koně – jedině za výjimečných podmínek si kůň lehne a přímo se natáhne. To se u nás dá vidět opravdu zřídka. Dojení koní u nás navíc neznáme vůbec, a tak bychom třeba nevěděli, že si hříbě musí nejprve párkrát cucnout a klisnu tak rozdojit. (U jaků se dojí obráceně – nejprve se něco nadojí a teprve pak se dostane zbytek mléka na jačátko).\nKromě toho se tu chystali poprvé osedlat dva mladé koně. A nejen to, hned na ně posadit jezdce - malé chlapce. Ti snad jezdí od narození. První malý koníček strašně zlobil, vztekal se a válel se po zemi, a že nic takového dělat nebude. Jen na něho hocha posadili, vystartoval jak vítr a dost nám zatrnulo, protože kromě jiného přeběhl silnici. Když se pak dvojice velkým obloukem vracela, koníček vypadal, jako že nikdy nic jiného nedělal. Druhý koníček měl povahu opačnou a od začátku byl velmi hodný.\nByli jsme také pozváni do jurty mladých manželů. Matka muže bydlí v jurtě opodál. Už dříve jsme si všimly, že u mnoha jurt stojí sluneční kolektory. Ochutnaly jsme kumys a jak se sluší zase předaly naše dárky. Po chvíli se ze zakryté hromádky na pohovce vyklubal malý chapeček a jeho maminka se bez skrupulí dala do kojení. Děti se v Mongolsku často kojí až do 5 let.\nDalší pohledy cestou do Charchorinu.\nV Charchorinu toho zbylo z někdejší metropole středověké mongolské říše Karakorumu jen velice málo. I na stavbu prvního mongolského buddhistického kláštera Erdenezú (Tisíc Pokladů) použili mnoho materiálu ze zničeného města. Slavný klášter, který je dnes zdejší hlavní památkou, založil potomek Čingischána Abatajchán v roce 1586. V době největší slávy a rozkvětu bylo na veliké ploše kláštera 100 chrámů a svatyní a žilo zde 1000 mnichů. Smrtelnou ránu mu zasadili komunisté, kteří obrovský komplex, až na tři chrámy, zlikvidovali. Zdejší mniši, stejně jako mniši odjinud, byli pobiti nebo odvlečeni na Sibiř, odkud se již nikdy nevrátili. Mobilní památky kláštera byly naštěstí díky několika vojenským velitelům zachovány a uloženy v okolních horách nebo u místních lidí. Klášter byl znovu otevřen až po pádu komunismu v roce 1990. Rozlehlý klášter je obehnán vysokou zdí, z níž každých 15 metrů ční celkem 108 stúp (číslo 108 je svaté číslo buddhismu). Za klášterem se nachází kamenná želva. Je to jedna ze čtyř želv, které byly jedním ze symbolů města Karakorum a které v minulých dobách tvořily jeho hranice (želvy jsou považovány za symbol věčnosti). U klášterní brány jsme potkali nevěstu se ženichem v tradičním oblečení, uvnitř pár mnichů.\nNad Charchorinem stojí památník věnovaný nejslavnějším obdobím mongolské historie a o kousek dál Falický kámen, který navštěvují ženy toužící po dítěti. Podle pověsti je to však prý penis záletného mnicha, který špatně dopadl. U zdejšího jurtového hotelu nás vítala dívka v kroji majoritního mongolského etnika Chalchů.\nNárodní park Khustain. V několika mongolských národních parcích žijí koně Převalského (včetně těch, kteří byli nedávno převezeni z pražské zoo do rezervace Chomyn Tal). My jsme navštívili NP Khustain, který byl sice moc pěkný, ale dlouho to vypadalo, že žádné koně nepotkáme. Ovšem pan řidič jezdil zarputile tak dlouho, až jsme na ně konečně narazili, a to dokonce dvakrát. Výhodou je velký zoom u fotoaparátu, protože tito koně se nijak s návštěvníky nebratří. Podařilo se mi také konečně zachytit i neposedu sviště s nádhernou kožešinou, kvůli které byl tento živočišný druh v Mongolsku skoro vybit. Dnes je chráněn.\nJižní Gobi. Gobi, pokrývající třetinu Mongolska, je jedno z nejřidčeji osídlených míst na Zemi. Nejsou to jen nekonečné hory písku, jak si mnozí představují – písečné duny pokrývají jen 3% její rozlohy. Gobi znamená v mongolštině „polopoušť“ a tvoří ji různé druhy krajiny (Mongolové rozlišují 33 druhů polopouště). Letecky jsme se z Ulánbátaru přemístily do města Dalanzadgad, centra ohromné oblasti Jižní Gobi.\nPo příletu jsme se dozvěděly, že máme velké štěstí, protože tento den se koná v jedné vesnici na cestě našim směrem mimořádně slavnost Nádam. To nás moc potěšilo. Nádam se odnepaměti slaví jako každoroční pocta tradicím kočovného národa. Tento druhý mongolský nejvýznamnější svátek (po lunárním Novém roku) se po celé zemi slaví v červenci, ale zde k výjimečnému termínu navíc byl pořádný důvod – tři lidé z jedné zdejší rodiny dostali vyznamenání. Jeden je učitel, druhý zpěvák a třetí sportovec. Svátek Nádam se slaví soutěžemi ve třech tradičních mongolských sportovních disciplínách: zápas, jízda na koních a lukostřelba. Pochopitelně jsme se tady na pár hodin zastavili. Slavnost začala projevy, zpěvem tradiční písně a vztyčením státní vlajky. Diváci vše sledovali ze svých terénních vozů či koní, na kterých sem přijeli. Nejprve se konal závod na koních. Závodníky jsou děti mezi 4 a 10 lety. Zápas je nejpopulárnější disciplínou. Zápasníci mají na sobě malé vestičky, přiléhavé plavkové šortky, speciální čapku a vysoké mongolské kožené boty. Vítěz, který dostane soupeře na zem, pak pomalými pohyby a máváním paží napodobí let orla. Prvé dvě disciplíny – závod na koních a zápas jsme stihli shlédnout, ale na lukostřelbu už jsme se zdržet nemohli. A tak z ní jen záběry, jak si to za dohledu trenérky zkouší jakýsi známý herec, kolem kterého se všichni úslužně motali, jak si to zkouší náš urostlý gobijský pan řidič a jak střílí naše Zorenka, která byla ovšem z nich nejšikovnější, i když se jí okolostojící kibicové měli tendenci zprvu pošklebovat.\nVydali jsme se dále na cestu do Chongorin Els k prvému cíli v Gobi, kterým byly nejvyšší duny pouště Gobi. Říká se jim „Zpívající duny“ proto, že když přes ně vane vítr, písek hučí. Bylo dobře, že tentokrát nezpívaly, to by fotoaparáty trpěly. Když jsme se blížili, bylo vidět jak duny se pozvolna zvedají mezi travnatou plání a horským pásmem až do výšky několika set metrů. Na jejich okraji teče říčka, okolo které se pasou stáda, opět všeho možného, ale tady v Gobi navíc velbloudů. Pouze zde v Gobi (v Mongolsku a v Číně) žijí dvouhrbí velbloudi neboli drabaři. Zorka šplhala na dunu, já jsem zatím šla podél dun a fotila a fotila, takže se mi zase špatně malá ukázka vybírá.\nNa ohromném území oblasti Jižní Gobi existuje pouze 15 vesnic. Přes zase úplně odlišnou krajinu jsme projížděli jednou z nich. Bylo 1.září a děti právě vycházely ze školy, kde byly po prázdninách poprvé. I v postsovětské době tu holčičky nosí školní uniformu a chlapečkové si na první den školy oblékají pánský oblek. Mnohé děti nastupovaly do první třídy a tak je doprovázeli rodiče nebo i další příbuzní.\nPlanoucí útesy či mongolsky Bajanzag je místo proslulé po celém světě jako ohromné pohřebiště dinosaurů. Tady ve 20. letech 20. století objevil americký zoolog Roy Chapman Andews obrovské množství dinosauřích hnízd, kostí, vajec a dalších paleontologických nálezů. Navíc je to místo velice krásné - skalnatá poušť s červeným pískem a s unikátními saxaulovými lesy (nízká dřevina s uzlovitým tělem a drobnými ostny). Podél nich jsme se pak po prohlídce slavného místa projely na velbloudech (jak se rovněž v Mogolsku sluší a patří).\nYolyn Am - Kondoří rokle se jmenuje část národního parku Gobi Gurvan Saikhan. „Jol“ je druh kondora (orlosup bradatý), tedy „Kondoří rokle“ či „Orlí rokle“. Je to dlouhý horský zužující se kaňon s místy, kam nikdy slunce nevkročí a tak někdy se tam dokonce udržuje malá oblast ledu po celý rok. Tato část Gobi vypadala zase naprosto jinak než předchozí. V našem zdejším kempu odněkud shromáždili skvělé staré kamenosochařské práce. Kromě nádherné vycházky roklí jsme si prohlédly i muzeum zdejší přírody (mj.divoký osel) a paleontologie - dinosauři.\nPoslední, co jsme si v Mongolsku užili, byl závěrečný večer po návratu z Gobi do Ulanbátáru s velice hodnotným představením tradičního mongolského folkloru.\nPoděkování za spolupráci při přípravě a realizaci naší cesty patří Annie z mongolské cestovní kanceláře Juulchin. Pokud byste se někdy do Mongolska chtěli vypravit, vřele vám jejich služby doporučuji. Kontaktovala jsem více mongolských CK, a přestože CK Juulchin patří pod bohatou společnost, která vlastní špičkové hotely a leccos dalšího, byly nejen jejich služby výborné, ale přitom jejich cenová nabídka výrazně nejlepší.\nDo země se přilétá na letiště ve městě Inčchon, tedy přesněji letiště leží na ostrově, který je s městem spojen nádherným 24-km dlouhým mostem, jedním z nejdelších mořských mostů na světě.\nHlavní město Soul na severozápadě Jižní Koreje leží poměrně blízko hranice se Severní Koreou. Město má za sebou dlouhou historii, počínající již před začátkem našeho letopočtu. Nejvýznamnější pro něj byla doba dynastie Čoson (od 14. století po počátek 20. století), ze které pochází 5 soulských královských paláců. Hlavním z nich je palác Kjonbok (Palác zářného štěstí), který byl kdysi válečnými událostmi hodně poškozen. V jeho komplexu se nachází také Národní folklorní muzeum v objektu připomínajícího pagodu, které návštěvníkovi dá rychle představu o tradicích země. Jídlo považují Korejci za významnou součást života. Na rozdíl od Mongolska je jídlo v Koreji velice zdravé, se spoustou zeleniny, jejíž tradiční fermentovaná úprava se jmenuje kimči. (O kimči, korejském fenoménu, které je součástí každého jídla, jsem četla velmi různorodé vzpomínky těch, kteří Koreu navštívili. Nám ze Zorkou ovšem jak kimči, tak kimpap či bibimpap, a další korejská jídla, nesmírně chutnaly. A o darech moře na ostrově Čeču bych vám mohla dlouho vyprávět !). Že jídlo patří k významným fenoménům země, svědčí i to, kolik místa je mu věnováno, a to nejen v tomto muzeu. Další snímky ukazují tradiční oděvy, svatbu, pohřební vůz a truchlící oděv. V jiném pavilonu paláce Kjonbok probíhala zase výuka čajového obřadu.\nPalác Čchangdok (Palác nejvyšší ctnosti), který je na seznamu UNESCO, byl oblíbeným palácem mnoha králů éry Čoson (hlavně v době, kdy byl palác Kjonbok neobyvatelný) a poslední korejský panovník (s titulem císař) Sudžong zde žil až do své smrti v roce 1926.\nSvatyně Čongmjo je podle UNESCO nejstarší dochovaná konfuciánská královská svatyně. Je zasvěcená vzpomínkovým obřadům za zemřelé krále a královny dynastie Čoson. Zdejší rituální obřady pokračují v tradici založené ve 14. století dodnes. Také tato svatyně představuje rozsáhlý komplex objektů s různými funkcemi. Velmi nás zaujalo to, co jsme viděly v parku před bránou svatyně - shromažďují se tu soulští důchodci a tráví tu společně čas meditováním mezi stromy nebo hraním her. Asijky jsou obecně štíhlé, ale zjistily jsme v průběhu našeho putování zemí, že Korejky jsou štíhlostí přímo posedlé. Průvodkyně svatyni byla dokonce tak štíhlá, že až skoro vůbec nebyla. Pro korejské historické stavby není typická velká zdobnost, jako známe třeba z obdobných paláců a chrámů v Číně, ale typický je pro ně jejich význam, který pro obyvatele země mají.\nNejvýše se v Soulu nachází park Namsan, v jehož středu stojí jedna z nejvyšších věží na světě - Seoul Tower (483 m), ze které jsme si pochopitelně nemohly nechat ujít vyhlídku na velkou část města s řekou Han. Na terase pod věží si mladí lidé slibují věčnou lásku tak, že ji zde zamknou na zámek.\nV Soulu se při cestě autem obtížně zastavuje vůbec, natož pak na zvlášť významných místech - a tak pár záběrů cestou kolem Cheongwadae neboli tzv. Modrého domu, prezidentského sídla s modrými taškami na střeše.\nJako pilný čtenář všeho možného a dlouholetý sběratel informací do svého obsáhlého archivu o všem, co mě zajímá, jsem samozřejmě předem věděla, že v Soulu stojí kopie staroměstské radnice s orlojem, ve které je pivovar a restaurace. Korejci totiž, na rozdíl od mnoha jiných zemí na světě, o naší zemi vědí a mnoho z nich Prahu navštívilo či se navštívit chystá. Považují ji za jedno z nejkrásnějších míst na světě. (Vzhledem k tomu, že mají většinou jen týden dovolené za rok, se jen pár z nich u nás podívá i mimo Prahu, ale aspoň tak). Náš korejský průvodce a řidič v jedné osobě Yu o existenci „Castle Praha“, jak se objekt jmenuje, dosud nevěděl a byl rád, že si díky nám svoje znalosti o takovou zajímavost rozšířil. Soul je ovšem opravdu veliké město, a tak znát tady všechno dá trochu víc práce.\nDMZ neboli Demilitarizovaná zóna na hranici se Severní Koreou je místo, které asi žádný návštěvník země nevynechá. Korea byla jako výsledek sovětské a americké okupační politiky po osvobození země z japonské okupace v roce 1945 rozdělena na dva státy : komunistický na severu a kapitalistický na jihu, s hranicí na úrovni 38. rovnoběžky. V letech 1950-53 obě země pak zdevastovala Korejská válka. Příměří, které bylo podepsáno na hranici v Panmundžomu v roce 1953 mezi Korejskou lidově demokratickou republikou s hlavním městem Pchjongjangem a Korejskou republikou s hlavním městem Soulem, trvá dodnes, protože mírová smlouva dosud podepsána nebyla. Tři roky války nevyřešily vůbec nic, jen zničily obě části Koreje. Ztráty na lidských životech i ztráty hmotné byly obrovské. S podpisem příměří tu vznikla Demilitarizovaná zóna, která představuje, podobně jako tomu bylo ve Vietnamu, místo nejmilitarizovanější a hranici nejpřísněji střeženou. Navzdory proklamovanému odhodlání obou států k opětovnému sjednocení jsou výsledky občasných jednání zatím nevalné. Došlo sice k setkání malého počtu lidí z válkou navždy rozdělených rodin, bylo připraveno zprovoznění silnice a železnice přes mezikorejskou hranici. Vlak však přejel pouze jednou. Byly jsme velmi překvapené tím, že návštěvníci jako my (předem ohlášení a registrovaní) se na jihokorejské straně mohou volně pohybovat a hlavně že si mohou cokoli fotografovat. Kudy prochází hranice je velice dobře rozlišitelné již z dálky – všechny lesy na severokorejské straně byly vykáceny jak z důvodů strategických, tak i kvůli potřebě dřeva.\nPřímo na hranici stojí nejen železniční most, ale také „Most svobody“ (dřevěný most, přes který si po podpisu příměří obě strany vyměnily zajatce, a ti, kteří přes most běželi ze severu na jih volali „svoboda, svoboda !“ – co říkali ti v opačném směru, známo není). Stojí tu také jako memento parní lokomotiva, která tu byla zničena silným bombardováním. Na plotě jsou uvázány stužky jako přání těch, kteří sem chodí prosit o to, aby se mohli setkat se svými blízkými na druhé straně. Lze tu vidět vše, čím si obě strany vzájemně ničily svá území, a pár pomníků pro všechny ty spousty lidí, které v konfliktu, který nepřinesl žádné řešení, zemřeli. Tzv.Třetí tunel je jedním z několika, které nechala vyhloubit severokorejská vláda pro infiltraci špionů a vojenských jednotek do jižního státu. V den naší prohlídky nebyl fyzicky přístupný, tak aspoň snímek vystavené fotografie.\nNa jiném místě na hranici, na soutoku řek Han a Imdžin, postavili Jihokorejci observatoř Dorasan, ze které je dobře vidět na severokorejskou stranu. Tam stojí makety domů, které měly ukazovat úroveň bydlení v Severní Koreji, ve kterých ale nikdo nebydlí, jak se brzy zjistilo.\nOstrov Čeču (na seznamu UNESCO) je nejjižnějším bodem Koreje. Je to kouzelný vulkanický ostrov, kterému dominuje nečinná sopka Halla s velkým kráterem, která je se svými 1950 metry nejvyšším vrcholem Jižní Koreje. Naposledy vybuchla v roce 1007. Na subtropickém ostrově s osobitou kulturou se nachází mnoho pozoruhodností. Co však bylo patrné na každém kroku, byl nesmírný poklid ostrova a neuspěchanost, které se tolik lišily od života na pevnině. Celá Jižní Korea byla moc pěkná a všude se nám líbilo, ale na ostrově Čeču úplně nejvíc. Ovšem o tom, že i Čeču je součástí Jižní Koreje a že je i zde je třeba být neustále ve střehu, svědčí dva radary, které jsme viděli při příletu na zdejší letiště. Většina ostrova je dodnes pokryta lávou a byly to právě tři unikátní lávové lokality (o celkové rozloze 18.846 ha), které vynesly ostrovu zápis do seznamu UNESCO. Cestou k nejdelšímu lávovému tunelu na světě, k lávové jeskyně Manjaggul, jsme se zastavily u pěkného buddhistického chrámu a potěšily pohledem na lávou pokryté pobřeží s azurovou barvou moře.\nRaritou ostrova Čeču jsou zdejší tradiční potápěčky zvané henjo. Ženy, často i kolem sedmdesátky, dokáží vydržet pod vodou dlouho a potopit se do hloubky až dvaceti metrů, aby ulovily a prodaly vyhledávané mořské pochoutky. Na Čeču jsme měly báječnou kamarádskou průvodkyni (a současně také řidičku) Kim, která o tradičním životě na Čeču věděla mnoho, protože jako dítě žila na vesnici a všechno si z té doby pamatovala, a protože její teta byla henjo, věděla od ní spoustu dalších detailů. Co není běžně známo je, že tradice žen-potápěček pochází původně z Čeču, odkud se rozšířila do mnoha dalších okolních zemí – viz mapka. Henjo vždy patřívaly na nízkou příčku společnosti a proto je nesmírně potěšilo, že jim a jejich způsobu života bylo na Čeču postaveno Muzeum henjo. Potápěčky vždy držely pohromadě a hodně si vzájemně pomáhaly. Součástí jejich zvyků byly i šamanské obřady. Henjo se zapsaly velkým písmem také do moderní historie, protože se aktivně účastnily odporu vůči japonské okupaci Koreje. V muzeu byly opět ukázky typického korejského jídla (tak vypadá běžně), a ten strašidelně působící člověk má pouze na sobě pláštěnku.\nSymbolem ostrova jsou harubangy, tajuplné kamenné postavy zhotovené z lávy, nejspíš duchové předků. Zarážející je jejich podobnost v mnoha ohledech se sochami moai na Velikonočním ostrově. V reálu mimo muzea je k vidění jen několik málo původních starých harubangů – bývaly umístěné u bran starobylých hrazených měst - ale jejich rozkošných kopií lze potkat víc (a malé jako suvenýry si koupit, také jednoho harubánka mám).\nÚžasnou lokalitou je sopečný kužel Seongsan Ilchubong (Sunrise Peak) na břehu moře. Na prvním místě uvádím letecký snímek, protože zdola ani shora osobně nelze fantastický celek vidět v plné kráse. Strmá cesta nahoru ke kráteru ovšem poskytuje mnoho nádherných pohledů. Když jsme sestupovaly pak dolů, viděly jsme, že dole v přístavu henjo právě předvádějí ukázku své práce.\nSvah ke kráteru vyhaslé sopky Sangumburi pokrývá starý hřbitov. Kráter se fotil špatně, ale zato byl odtud konečně výhled na nejvyšší vrchol Jižní Koreje, na sopku Halla, pokrytou původním tzv. Gotjawalským lesem, kterou nám dosud odevšad zakrývala oblaka, jak se tu často stává. Pak jsme se ještě zastavily u vodopádu Cheonjeyeon, jehož vody padají přímo do moře, kde Zorka pořídila pěkný snímek naší průvodkyně a kamarádky Kim.\nDo moře se vlévala půvabná řeka a pod Dračí skálou čistily henjo svůj ranní úlovek. A nesmím zapomenout ukázat – protože jsme v Koreji, automobilové velmoci – jakým pěkným autíčkem nás Kim tady na Čeču vozila. Strávily jsme tu blažený čas.\nPusan. Z Čeču jsme se zase letecky přemístily na pevninu, tentokrát do Pusanu na jihovýchodě poloostrova. Pusan je největším přístavem a druhým největším městem Jižní Koreje. Je to velice pohledné město, o čemž jsme se přesvědčily také z vyhlídky televizní věže. Socha před věží patří velké osobě korejských dějin 16. století : admirál I Sun-Sin, který v první korejsko-japonské válce zemi zachránil. Bylo by o něm pěkné povídání, ale to až zase někdy jindy.\nMezi místa, které v Pusanu nelze vynechat, patří rybí trh Jagalchi u přístavu. Už jsem ve světě viděla mnoho „mořských potvor“, ale to, co bylo k vidění uvnitř velikého zpracovatelsko-velkoobchodního centra i venku u desítek stánků (kde to navíc ukrutně vonělo pečenými pochoutkami), předčilo vše. A to uvádím jen malou ukázku.\nMezi Pusanem a Kjondžu stojí největší buddhistický chrám v Koreji, a bezesporu také nejkrásnější - chrám Tongdosa, patřící mezi tři nejslavnější buddhistické chrámy Koreje (“Tři klenoty”), z nichž dva byly v programu cesty (ještě chrám Haiensa). K 65 objektům chrámu, rozesetých po okolní hornaté krajině, vede kouzelná cesta zvaná “Borovice tančí ve větru”. Bylo to potěšení pro oko i pro duši. Mniši chodí v Koreji v nenápadných šedých šatech.\nKjongdžu bylo hlavním městem starobylého království Silla (57 př.n.l. – 936). Toto období korejských dějin bylo dobou velkého rozkvětu buddhismu a je považováno za zlatou kulturní éru Koreje. Nachází se tu ohromné množství historických lokalit a památek, které jsou jednou položkou na seznamu UNESCO. Další položku na tomto seznamu pak tvoří společně zdejší buddhistický klášter Bulguksa a svatyně Sokkuram z 8. století. V Kjondžu jsou všechny hotely soustředěny u jezera na okraji města – pro množství památek by je uvnitř historického města nebylo kde postavit.\nSokkuram na kopci nad městem je buddhistická jeskynní poustevna, která byla uměle vytvořena na příkaz prvního ministra Kim Te-songa jako jeho privátní svatyně. Vede k ní příjemná cesta lesem. V hlavní ze dvou síní se nachází žulová socha Buddhy v lotosové pozici.\nTaké klášter Bulguksa založil týž první ministr království Silla, na počest svých rodičů v předchozím životě. V klášteru se nachází sedm tzv. národních pokladů – dvě pagody, tři kamenné mosty symbolizující přechod do duchovního světa, a dvě pozlacené bronzové sochy z 8. století.\nDalšími nejvýznamnějšími kjonžskými poklady jsou: astronomická observatoř Chomsongdae ze 7. století a park Tumuli s královskými hrobky ze 3. století, které zvenčí vypadají jako úhledné zelené kopečky. Hrobky s vydřevěnou pohřební komorou byly – až na jednu – všechny dávno vykradeny. V roce 1973 došlo k nečekanému objevu nevykradené královské hrobky Chonmachong, které se podle vyobrazení v ní říká také „Hrobka létajícího koně“. Pár pokladů z hrobky bylo ponecháno na místě, ostatní pak jsou vystaveny v kjonžském Národním muzeu. Takových půvabných hrobek se v Kjonžu, i mimo park Tumuli, nachází celkem 1500 !\nNárodní muzeum v Kjondžu soustřeďuje uvnitř i venku ohromné poklady. A tak jen malá ukázka (včetně největšího zvonu Emille z 8.století, se kterým je spojena velmi smutná pověst o obětované holčičce či včetně zlatých pokladů z královské hrobky – náušnice, čapka, královská koruna a opasek).\nNa seznamu UNESCO je uvedena rovněž nedaleká vesnice Yangdong (která na seznam byla zapsána s další tradičně zachovalou vesnicí Hahoe, kterou jsme navštívily později). Lidé v obou velkých vesnicích dostávají státní příspěvek na to, aby své domy a jejich okolí udržovali v původním stavu. Střechy bohatších lidí byly z tašek, chudších byly pokryty slámou. Rasa pejska na snímku existuje už od počátků království Silla, jak jeho majitelé mají hrdě napsáno na cedulce. Jak jsem uvedla na začátku – korejské děti se v hojné míře seznamují s tradičním životem, jaký ještě jejich prarodiče pamatují. Že to berou vážně, je patrné z toho, že se na výlet i s učitelkami slavnostně oblékly do korejských národních oděvů. Na výletě tu byla i mateřská školka.\nV národním parku Gaja, který je proslulý svou půvabnou horskou krajinou, je nejcennější památkou klášter Haiensa (Klášter zrcadlení moře) z roku 802. Je to buddhistický komplex, ve kterém je uložena sbírka dřevěných tiskařských desek ze 13. století s úplným překladem buddhistických kanonických spisů, tzv.Tripitaka. Buddhistické texty byly v letech 1236-1251 vyryty oboustranně do dřevěných desek, protože Mongolové tu zničili podobný starší soubor s texty Tripitaky z 11. století. Sbírka má celkem 81.258 dřevěných matric a je ceněna nejen jako vzácná dějinná a náboženská památka, ale také jako hodnotné uměleckořemeslné dílo. Takových souborů bylo ve východní Asii vytvořeno asi 20 a ten korejský, zvaný Tripitaka Koreana, je považován za nejlepší. V roce 1995 se stal jednou z prvních korejských památek zařazených na seznam světového dědictví UNESCO. Na prvním snímku jsou sochy v parku před naším horským hotelem, na posledním pohled dovnitř vzduchem klimatizovaných prostor knihovny s deskami Tripitaky (tajně pořízený).\nVesnice Hahoe poblíž Andongu, v krásné krajině u řeky Nakdong, se také pyšní zachovalými tradičními domy. Spolu s dříve uvedenou vesnicí Yangdong u Kjondžu tvoří dohromady položku na seznamu UNESCO. Uprostřed vesnice stojí 600 let starý strom, který je svatyní tří bohů a strážcem ducha vesnice, u kterého vesničané konají každého 15. ledna rituální obřad.\nV Hahoe mají navíc ještě výborné Muzeum tradičních tanečních šamanských masek – samozřejmě většinu masek z Koreje, ale také masky z mnoha dalších částí světa. Opět jen malá ukázka rozsáhlé sbírky.\nSowon (konfuciánská škola) Dosan. Od 15. století začal v korejské společnosti převažovat konfucianismus, který akcentoval racionální přístup k řešení problémů, a buddhismus citelně ztrácel své dosavadní vůdčí postavení. A nejen to, klášterům byla zabavena půda a otroci, a král vydal zákaz zakládání nových klášterů. Místo toho byly zakládány tzv.sowony neboli soukromé akademie, kterým král naopak daroval půdu a které postupně získaly pozici, kterou dříve měly kláštery. Významný sowon Dosan byl založen v 16. století. Leží dnes na břehu velikého přehradního jezera a vršek kopce, kde se předčítaly básně, ční dnes z vody.\nNárodní park Serak (Seraksan). Serak je třetí největší pohoří v Jižní Koreji – jeho Daechongbong Peak měří 1708 metrů. Je to nádherné pohoří s tvary, jaké lze tu a tam v Asii nalézt, které připomínají známé čínské nebo korejské tušové malby. Už když jsme přijeli do Seraku a ubytovali se v hotelu v srdci národního parku, bylo jasné, že je tu senzačně – pohled z balkonu pokoje a na nejbližší okolí.\nJenže večer při příjezdu pršelo a také ještě následující den ráno. A tak jsme se nejprve vydaly do termálních lázní, protože ve zdejší seismicky aktivní přírodě se nachází řada horkých pramenů. Bylo to slastné dopoledne, během kterého jsme si ve společnosti přátelských Korejek ráchaly těla v několika bazénech s různou teplotou vody a s různým složením, a nechaly do sebe bušit proudy vody. Mezitím se počasí trochu vylepšilo a tak jsme se vydali s naším Yu nejprve okolo obrovské sochy Buddhy k chrámu Shinheungsa. A pak lanovkou na vrchol hory, kde stávala pevnost Kwongumsong, která sloužila lidem z okolí jako útočiště ve zlých dobách. Její zbytky jsou součástí horní stanice lanovky.\nSkanzen korejské vesnice jsme navštívily v den, kdy v Koreji byl státní svátek Den díkůvzdání. Na silnicích byl nával, protože v tento den lidé navštěvují hroby předků a také ve skanzenu byla velká návštěva. Bylo fajn pozorovat, jak se Korejci umí dobře bavit. Temperamentní folklorní vystoupení sklidilo mnohokrát obrovský potlesk. Zaslouženě, protože výkony vystupujících, pod vedením charismatického vedoucího, byly skvělé.\nSuwon, v Koreji jediné zachovalé město s hradbami, mělo za sebou již dlouhou historii, když na konci 18.století plánoval král Čongdžo, že se stane hlavním městem země, což se nakonec nezdařilo. Kvůli tomuto plánu však vznikl rozlehlý komplex staveb s pevností Hwasong na vysokém kopci, další korejská položka na seznamu UNESCO, obehnaný šesti kilometry hradeb. Hradby byly původně koncipovány jako opevnění kolem celého města s královským palácem, ovšem Suwon se později rozrostl i vně hradeb.\nNakonec jsme opět přejeli dlouhý mořský most mezi městem Inčchon a jeho letištěm na ostrově, nastoupily do letadla, a výletu byl konec.\n(Pro úplnost uvádím, že také se spoluprací na přípravě a s úrovní služeb korejské cestovní kanceláře B.B.Bridge, jsem byla velmi spokojená a mohu ji doporučit těm, kteří by se za poznáním Jižní Koreje chtěli vydat).


Hotely – Pinehurst | Hotels.comSee this page in Englishčeština (Česká republika)Rezervujte online nebo telefonicky 239 014 224? Dle zßkladnφch sazeb?. 24 hodin denn?; 7 dnφ v t²dnu (hovory pouze v angli?tin?)Domovská stránkaNabídky hotelůSkupinyZásady pro cookiesNápovědaVáš názor na tento webPřihlášení a účetPřihlásitZaložit účetVaše rezervaceHodnotit hotelHotels.com™ RewardsVaše rezervaceHotelyHotely v zemi Spojené státy americkéHotely ve státě TexasHotely ve městě PinehurstHotely – PinehurstHledat hotely – PinehurstMěsto, památka, název hotelu, adresa nebo PSČPříjezdOdjezd Neznám přesná dataPokoje123456789+Pokoj 1:Dospělí12345678Věk 18+Děti0123Do 17 letVěk v den příjezdu:Dítě 1:-?-<11234567891011121314151617Zobrazit nabídkyChcete zobrazit Tajné ceny vybraných hotelů?Tyto ceny nejsou dostupné všem zákazníkům.OdemknoutČeským zákazníkům se líbí:Hotely – PinehurstPopulárníHoliday Inn Express & Suites Houston NW - Tomball AreaVynikající kvalita 4,8 / 5( 141 autentických hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 56 uživatelů. Americas Best Value Inn and Suites TomballDobrá kvalita 3,6 / 5( 84 autentických hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 20 uživatelů. Maple Creek Bed and BreakfastVynikající kvalita 5,0 / 5( 3 autentická hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 17 uživatelů. Hampton Inn and Suites TomballVýborná kvalita 4,5 / 5( 98 autentických hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 16 uživatelů. La Quinta Inn & Suites TomballVýborná kvalita 4,2 / 5( 39 autentických hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 16 uživatelů. Palace Inn TomballUspokojivá kvalita 2,5 / 5( 17 autentických hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 12 uživatelů. Magnolia Inn And SuitesUspokojivá kvalita 2,5 / 5( 13 autentických hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 5 uživatelů. Hotely vzdálené max. 15 km od PinehurstStaybridge Suites TomballVynikající kvalita 4,8 / 5( 4 autentická hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 47 uživatelů. Comfort SuitesVýborná kvalita 4,2 / 5( 164 autentických hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 27 uživatelů. La Quinta Inn & Suites Woodlands NorthwestVýborná kvalita 4,2 / 5( 81 autentických hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 16 uživatelů. Další hotely ve městě PinehurstU většiny pokojů platba ihned nebo pozdějiPro většinu pokojů možnost zrušení zdarmaZáruka cenyZobrazit hotely ve městě Pinehurst na mapěPředstavujeme destinaci PinehurstHotels.com vám pomůže najít ty nejlepší hotely ve městě Pinehurst.\nAbychom vám pomohli najít ideální hotel a pokoj v destinaci Pinehurst, zjedodušili jsme porovnávání hotelů, mezi nimiž najdete i naše nejoblíbenější hotelové řetězce. Nejoblíbenějším z hotelů ve městě Pinehurst je momentálně Maple Creek Bed and Breakfast, který si jen za poslední hodinu rezervovalo 5 zákazníků. Při rezervaci na webu Hotels.com zároveň sbíráte noci do věrnostního programu Hotels.com Rewards. Členství je zdarma a registrace trvá jen dvě minuty. Členové získávají za každých 10 noclehů jednu noc zdarma.* I krátký víkend ve městě Pinehurst se tak může stát vaším prvním krokem k získání noci zdarma. Proč rezervovat ubytování ve městě Pinehurst na webu Hotels.com? U nás najdete ideální hotel pro každou příležitost a ve městě Pinehurst budete mít na výběr z 10 hotelů. Porovnejte si hotely v našem pohodlném a rychlém vyhledávači a pak můžete filtrovat podle následujících kritérií: - Cena\n- Část města Pinehurst\n- Turistické atrakce v destinaci Pinehurst\n- Podrobná mapka znázorňující polohu hotelu a okolní dopravní infrastrukturu i turistické atrakce ve městě Pinehurst\nChcete-li naše služby využívat naplno, stáhněte si naši mobilní aplikaci Hotels.com a přihlaste se k odběru našeho e-mailového bulletinu. Můžete si nás také přidat na Facebooku, Google+ nebo na Twitteru a budeme vás informovat o nejnovějších nabídkách hotelů a akčních slevách webu Hotels.com na pobyty v tuzemsku i zahraničí.Další hotely ve městě PinehurstChcete-li získat přístup k Tajným cenám vybraných hotelů, vyberte si jednu z následujících možností.E-mailPo registraci získáte naše nejnovější akční nabídky.Aplikace Hotels.comStáhněte si naši aplikaci a rezervujte hotely přímo z telefonu.Hotels.com™ RewardsZaregistrujte se a za každých 10 nocí získáte jednu zdarma.*Nejoblíbenější destinaceHotely v New YorkuHotely v PařížiHotely v LondýněHotely v ŘíměHotely v San FranciscuHotely v Las VegasHotely v AmsterdamuHotely v Miami BeachHotely v MiláněHotely v BudapeštiHotely v KodaniHotely v BerlíněHotely ve FlorenciiHotely – ŽenevaHotely – Los AngelesHotely v OrlanduHotely v BarceloněHotely – WashingtonHotely ve StockholmuHotely v BruseluHotely v NeapoliHotely – AnaheimHotely – San DiegoHotely – TorontoZákaznická službaVaše rezervaceČasté dotazyKontaktujte násVáš názor na tento webHodnotit hotelPro dodavatele, partnery a zástupce tiskuPřidejte váš hotelJak se stát naším partneremInzerujte u násCestovní kancelářeTiskové střediskoPodmínky použití a zásady ochrany osobních údajůVšeobecné podmínkyOchrana osobních údajůZásady pro cookiesO násPracovní místaPrůvodci50 nejoblíbenějších městVšechny zeměVšechny hotelyMapa stránek© 2016 Hotels.com, L.P. Všechna práva vyhrazena. Hotels.com a logo Hotels.com jsou ochranné známky nebo registrované ochranné známky společnosti Hotels.com, LP, v USA a jiných zemích. Všechny ostatní ochranné známky jsou majetkem příslušných vlastníků.* Další informace o programu Hotels.com™ RewardsABOUT SSL CERTIFICATES


Otevírací doba Móda | oteviraci-doba.cz\nOtevírací doba Móda\nOtevírací doba - Móda\nIrský oděvní maloobchod Primark, populární především nízkou cenou a módním vzhledem svého zboží, je jedním z nejvýznamnějších globálních prodejců oblečení. Navštivte Primark prodejny a prohlédněte si dámskou, pánskou a dětskou módu, spodní prádlo, kosmetiku a domácí potřeby. Přinášíme vám produkty, které vyhovují vašemu rozpočtu i životnímu stylu.\nOrsay je synonymem aktuální trendové módy pro dívky a ženy. Móda je určena mladým, aktivním, přirozeně krásným a sebevědomým ženám, které chtějí být ve shodě s nejnovějšími trendy. V kolekcích Orsay, které měníme každý týden, kombinujeme současné trendy, moderní siluety a detaily k jednotlivým stylům. Pestrou kolekci tvoří tři styly: CITY, CASUAL a PARTY, díky kterým mohou ženy podtrhnout své ženství.\nPEPCO nabízí oblečení pro celou rodinu a výrobky pro domácnost za nízké ceny. V naší nabídce naleznete také hračky, hry, koupelnové vybavení, záclony, plédy, deky, vybavení kuchyně, polštáře, peřiny, lampy, dekorativní předměty, úklidové náčiní a výrobky pro skladování.\nH&M prodejce módního oblečení pro ženy, muže, děti a teenagery - móda a kvalita za nejlepší cenu! V prodejnách H&M naleznete nejen klasickou a sportovní módu, spodní prádlo a doplňky, ale také jedinečný koncept bytových doplňků H&M HOME.\nTAKKO Fashion, trendy móda pro dospělé i děti, vám nabízí široký sortiment módního oblečení, včetně spodního prádla a doplňků. U nás vždy najdete něco nového, od atraktivního kousku oblečení až po skvěle sladěný outfit.\nKiK textil je cenově výhodný a rychle expandující obchodní řetězec s oblečením. Firma byla založena v roce 1994 a dnes provozuje okolo 3 900 poboček po celé Evropě. KiK si v ČR získal mnoho věrných zákazníků, kterým přináší levný textil, tvořící asi 70 % nabídky. Sortiment textilu je dále doplněn například dárkovými předměty, doplňky, hračkami a psacími potřebami.\nTerranova, italská módní značka, která vznikla roku 1988 v Rimini. Terranova, to je oblíbené oblečení pro každou příležitost, můžete obléknout od hlavy až k patě, a to také díky široké škále doplňků, jako je bižuterie, šály, šátky, pásky, obuv a kabelky. V každém obchodě Terranova lze zažít ten pocit volnosti a lehkosti.\nDedoles to je pestrobarevné oblečení, obuv a doplňky s rozmanitými motivy, které ti zaručeně rozveselí den. V Dedoles nabídce jsou veselé ponožky, nadkolenky, spodní prádlo, legíny a pantofle. Neustále se rozrůstáme, chceme být ještě blíže k našim zákazníkům, proto naše kiosky najdete ve městech napříč celým Českem.\nBogner je dlouhodobým lídrem vynikajících sportovních kolekcí inspirovanými nejnovějšími trendy, především však kvalitních lyžařských oděvů. Příjemnou atmosféru prodejen Bogner doplňuje profesionální personál, který se Vám bude individuálně ochotně věnovat a s radostí Vám poradí s Vaším výběrem.\nHalfPrice nabízí širokou škálu produktů od oděvů, obuvi, přes kosmetiku, hračky po bytové doplňky. HalfPrice odebírá značkové zboží přímo od výrobců a nabízí je tak za nižší ceny. Kolekce značek v sítí HalfPrice se neustále rozšiřuje a zákazníci se tak mohou spolehnout na velmi rozmanitou nabídku.


1 2 3 4 5 6 7 8 9 43 44 45 46 vypsat vše\n14.1.2019 12:43 - Jerson\nosvětlené bych tomu úplně neříkal. Bylo v tom pokoji dost šero :) Kamarád v něm bydlel a dost času jsem tam v období gymplu trávil i hraním DrD.\nNa průchozí prostory stačí osvětlení tuším 5 luxů, což pokud si správně vzpomínám je světlo asi 5 svíček, takže ve skutečnosti docela slušné světlo. Rozdíl mezi tím a naprostou tmou je dost zásadní, a takto konstruované chodby ničím nevyvrací nesmyslnost knihovny bez oken.\nNo ... ale je třeba vysvětlit, co tím je myšleno. Imho to není tak, že bys sestoupením na nižší oběžnou dráhu zrychlil. Ale tím, že zpomalíš, sestoupíš na nižší oběžnou dráhu.\nNižší oběžná dráha je "rychlejší" v tom smyslu, že tam potřebuješ "vyšší rychlost", aby ses na ní udržel.\nNení to tak, že by tam "tekla" nějakou rychlostí oběžná dráha, na kterou si můžeš nasednout, a ta rychlost by byla vyšší směrem dolů!\nAno, kdyby raketa zapnula motory a zrychlovala, dostávala by se na vyšší oběžnou dráhu.\nALE, ona může zároveň měnit i sklon své oběžné dráhy (tedy manévrovacím motorem "nahoru"/"dolů" ... v tomto případem tlačit "shora dolů", aby si při zvýšení rychlost zároveň vykompenzovala změnou sklonu nabíranou výšku a zůstala na stejné oběžné dráze.\nAno, pro kosmické manévry je třeba používat přesnější terminologii. Takže ve skutečnosti nechci zrychlit, ale chci se vzdálit od pronásledovatelů. Laiokovi na lodi to bude opticky připadat, jako že jsem musel zrychlit, i když na své zadnici bude cítit, že vlastně brzdím (Což je taky zrychlení, jen na opačnou stranu).\nNa nižší oběžnou dráhu potřebuju nižší rychlost na udržení. Prostě to není intuitivní pro neznalého člověka.\nTo "tlačení dolů" nefunguje - jakmile zrychluješ ve směru oběhu, tak se dostáváš na vyšší oběžnou dráhu, přesněji napřed měníš eliptickou dráhu na kruhovou a až pak se dostáváš na vyšší dráhu, ale od určité chvíle tu žádný tah motorů "dolů" nijak nepomůže dostat se na bod na nižší oběžné dráze.\nJo, ale vypnout proud je technicky o něco jednodušší (přepnout vypínač/jistič), než "zrušit lustr". Jakkoli to často někdo připomíná jako cool fantasy akci, mně to vždycky přišlo jako bullshit.\nZcela upřímně - nevím. Z takových akcí nikdy žádný záznam nikdo nedělal, takže se není historicky o co opřít. Ale je to asi stejný bullshit jako kdybys chtěl ukázat, jak v historii někdo někoho zabit tím, že ho nechal zmrazit do bloku ledu. Lidé s nočním viděním a lustry se svíčkami zavěšené na laně se nevyskytovaly najednou ve stejné dobře a prostoru, takže tahle taktika při přepadu nedává v lidském světě smysl. Ve fantasy světě ano, stejně jako stovky dalších taktik založené na schopnostech mimo reálný (historický) svět.\nTomu říkám uvěřitelnost nebo vnitřní logika settingu a znamená to, že se z fantasy prvků přidaných do základu pseudoreálného světa dají dovozovat další efekty, které z daného prvku přímo neplynou. Třeba pokud existuje relativně rozšířená teleportační magie nebo levitace, tak ochrana důležitých prostor nebude tvořena jen plotem nebo zdí, třeba i vysokým.\nJo, to je celé založené na tvém vnímání dané situace.\nA teď si představ, že to budeš hrát u nějakého GM, který, když mu to celé popíšeš, zrealizuješ, tak ti řekne "ha, poznali tě, hned jak na tebe prvně koukli". protože (podobně třeba jako já), bude přesvědčen, že to není dobrý způsob jak se maskovat a že to prostě každý v tom domě hned prokoukne.\nBudeš mít pocit křivdy?\nBylo by řešením, abys po vzoru, který tu doporučoval třeba York, si s GMem nejdříve vyjasnil, co je tvým záměrem a třeba rovnou při plánování ti GM řekl, že podle něj to nebude fungovat, resp. šance na úspěch je velmi malá?\nV tomhle je dobré se odkázat na nějakou mechaniku. Hodit si a pokud je převlek úspěšný, najít ve fikci řešení, které se pozdává oběma. A pokud úspěšný není, popsat jak se to zvrtlo (tam je možností fůra včetně toho, že narazíš zrovna na toho, kdo ty ručníky má nosit :)\nAž mě někdo naláká na kosmickej vandr s lasery, fasery, světelnými meči a galaktickými impérii a pak vytáhne astrofyzikální scripta pro velmi specifický akademický obor, pošlu ho tam, kam ani lightsaber nesvítí :)\nJestli chce někdo bržděním zrychlovat a přitom se otáčet okolo libovolné osy, ať si na to vezme trik +2 k řízení lodi v kritických situacích. Že to občas uvede nějakým technoblábolem (nebo i funkční technoteorií, což ostatní stejně nerozeznají), to už k tomu patří.\nÚvaha: Vlastně mám dojem, že stejně jako v mém minulém postu, jde o to zda rozhodovat pomocí mechanik, nebo z logiky věci.\nNa tohle všechno odpovím souhrnně, protože to ukazuje na různé vnímání hry. Začnu od konce.\nLogika hry a mechaniky nemusí být v rozporu - přesněji podle mě v dobré hře logika hry mechaniky musí být ve shodě.\nJá osobně neuznávám žádné "Nenápadný pohyb 5" nebo "Vesmírné manévry +2", které hráč používá stylem "Tak já použiju nenápadný pohyb" nebo "tak já použiju trik Vesmírné manévry" - hod - "povedlo se, GMme, popiš to."\nTaková hra mě nebaví ani z pohledu hráče, ani z pohledu spoluhráče, ani z pohledu GMma. Ve hrách s mou účastí (jedno v jaké roli) chci slyšet, jak to dotyčný dělá. Nějaký popis. Je jedno, zda má být realistický nebo žánrový, nebo cool - chci jen, aby byl uvěřitelný (v rámci daného settingu).\nTedy pokud řeknu, že se chci v domě nenápadně dostat k baronovi, tak si popíšu opatrnou chůzi po chodbě s tím, abych se dostal k oblečení sloužících, převlékl se mohl jít do patra, kam hosté běžně nechodí. A očekávám, že ten můj převlek bude fungovat v situacích, kdy budu procházet kolem někoho z rodiny z předměty zakrývající mi obličej, nebo když mě někdo zahlédne vstupovat do místnosti, kam sloužící chodí, ale lidi zvenčí nikoliv, a nebo že získám moment překvapení, když vlezu do koupelny, ve které bude baron, on jen koutkem oka zahlédne známou uniformu a tak řekne "Podej mi ručník" nebo "Voda je moc studená, přines další horkou."\nJe mi celkem jedno, zda pravidla a GM tenhle popis považují za potřebné k popisu použití plížící dovednosti, nebo za to dostanu nějaký bonus navíc, nebo dostanu jen to, co říká hodnocení dovednosti na kartě postavy. Ale pokud GM řekne "To je blbost, to nebude fungovat, všichni sloužící i rodina znají všechny ve městě a ani na sekundu a třeba na šest metrů, v tomhle temném domě nebudou mít pochybnosti o tom, že jsi nějaký cizák," tak jo, budu zklamaný. A budu to brát jako že GM nestojí i jiné řešení než to, které si naplánoval. Stejně tak se mi nebude líbit, když GM řekne "tak si hoď - hm, neúspěch (o 1)- baron tě hned odhalil a útočí na tebe." Nebylo by to poprvé, znechutí mi to hru a příště už s tím člověkem hrát nebudu.\n(Reálné příklady, kde to funguje ve skutečnosti teď vynechám)\nStejně tak pokud budu hrát Star Wars, nebudu do hry tahat astrofyziku - protože vím, že SW vesmír musím brát jako povrch jedné planety, po kterém se pohybují velké lodě ve stylu pokročilých vzducholodí a malé lodě ve stylu druhoválečných stíhaček a bitevníků, a že každá "planeta" je jedno prostředí - poušť, džungle, velkoměsto", mezi kterými se dá přesunout buď normálním letem (když je to blízko), nebo "nadsvětelnou rychlostí", což je ekvivalent cestování pomocí čáry na mapě ve filmech Indiana Jonese.\nNicméně když budu hrát třeba setting Firefly, tak jako pilot lodi nějaký takový manévr popíšu, (a běžně budu říkat takové věci jako "Zaparkujeme u stanice v Lagrangeově bodě L4, tam se udržíme i bez motorů" a jindy "setkáme se v libračním bodě L1, abychom mohli rychle vypadnout".) Tím pro ostatní vytvořím cool scénu, ve které uteču nepřátelům tím, že "jakoby zabrzdím, abych pak zrychlil", budu schopný v roli pilota své záměry vysvětlit smysluplně ostatním hráčům a přitom tak, že to úplně nebudou moct pochopit, čímž podpořím dojem, že fakt hraju kapitána kosmické lodi a ne jen člověka, který má v deníku napsáno "pilotování lodí +10" - a na to všechno mi bude stačit půl hodina googlování před hrou.\nSamozřejmě že případný spoluhráč s diplomem z raketového inženýrství bude vědět, že to má různé mouchy, ale nebude to zjevná blbost. A splní to svůj účel, totiž pobavit sebe, spoluhráče i GMma, a určitě víc než jen prostým prohlášením "zkouším uniknout křižníku, hážu si na pilotáž."\nTL,DR: Za ideální považuju dobrý popis činnosti postavy, který se vyhodnotí obvyklými mechanikami - buď tak, že akci vůbec lze provést, že dostane standardní hodnocení akce, že dostane bonus za popis nebo jinak, podle použitých pravidel a zvyklostí skupiny. Nejsem pro ultimátní vyhodnocení akcí pomocí nenapadnutelné logiky, ani pro řešení pomocí mechanik a hodu bez popisu.\nUvěřitelný popis zapadající do hraní role je pro mě základ, cool popis založený na půlhodině hledání na netu před hrou je pak příjemný bonus.\n14.1.2019 13:09 - Log 1=0\nNa nižší oběžnou dráhu potřebuju nižší rychlost na udržení.\nNemyslím si. Rychlost je nepřímo úměrná odmocnině poloměru. Nižší hladina, menší poloměr i jeho odmocnina a tedy vyšší rychlost.\n14.1.2019 13:11 - LokiB\nAle pokud GM řekne "To je blbost, to nebude fungovat, všichni sloužící i rodina znají všechny ve městě a ani na sekundu a třeba na šest metrů, v tomhle temném domě nebudou mít pochybnosti o tom, že jsi nějaký cizák," tak jo, budu zklamaný. A budu to brát jako že GM nestojí i jiné řešení než to, které si naplánoval.\nJá to vidím z toho pohledu z zkušenosti, kdy jsem sice neměl naplánované žádné předepsané řešení, ale to popsané mi (optikou onoho "implicitního hledání děr a možných fuckupů", o čemž jsme se bavili před tím) nepřišlo jako funkční. A daného hráči ano. Ostatním hráčům to třeba bylo celkem jedno, nebo někteří byli víc pro jiní proti.\nA vznikla půl hodinová debata na téma např. "jak moc si člověk zakryje obličej tím, že nese prádlo, a jaká je pak šance, že je sice dobře krytý, ale spadne co dva metry, protože sám nic nevidí?"\nJako ilustrační příklad.\nA pak to pochopitelně vedlo k tomu, že jsme řekli "tak si prostě řadši hoď", protože jinak jsme to rozsoudit neuměli a už to otravovalo hru moc dlouho.\nJako je fajn, když se sejdou hráči, kteří tu uvěřitelnost mají velmi podobně nastavenou, to se pak v popisech můžou krásně rozjet. Ale když to tak není, ať už proto, že věci vnímají odlišně, nebo proto, že jeden je v daném oboru zcela netknutý a vůbec neví, tebou popsaný proces nefunguje tak, aby byli všichni spokojeni. aspoň v mojí zkušenosti.\nJasně, mohl bych jako GM couvnout a prostě říc, že tomu teda "věřím" (i když bych nevěřil) ... tomu nic nebrání. Kromě mojí osobní hádavosti, pochopitelně :)\n14.1.2019 13:11 - Aegnor\nAle vyšší rychlostí pak zvedneš svoji oběžnou dráhu.\n14.1.2019 13:17 - LokiB\nJá jen aby se nepletly pojmy ... jedna věc je změna rychlosti pro přechod mezi drahami, další věc je rychlost, kterou je třeba na oběžné dráze mít. Na kruhové oběžné dráze, má-li být stabilní, se musí letět přesnou rychlostí, vycházející z výšky té oběžné dráhy.\nEDIT: a fakt pro fanouški scifi doporučuju ten román Seveneves. Česky Sedmeroev\n14.1.2019 13:26 - York\nedit: Byl jsi rychlejší ;-)\nedit2: BTW na tomhle je krásně vidět, k čemu může bejt dobrá abstrakce přes herní mechaniky. Pokud teda nechcete strávit večer počítáním zážehů při přechodech mezi různými eliptickými oběžnými drahami :D\n14.1.2019 13:35 - Jerson\nJá to vidím z toho pohledu z zkušenosti, kdy jsem sice neměl naplánované žádné předepsané řešení, ale to popsané mi (optikou onoho "implicitního hledání děr a možných fuckupů", o čemž jsme se bavili před tím) nepřišlo jako funkční.\nChceš říct, že když se budu chtít nenápadně pohybovat po větší domě, do jehož některých částí chodí civilisté, zatímco do jiného jen panstvo a sloužící, tak v oblečení sloužícího nebudu mít vyšší šanci, že se nenápadně dostanu někam, kam bych se v civilním oblečení nebo dokonce s výbavou plně naloženého dobrodruha nedostal? Nebo že bude stejně nápadné, když mě někdo v domě zahlédne vstupovat do ložnice barona v mém běžném oblečení jako v oblečení sluhy / služky? Zejména, když taková akce bude vykoupená předchozím vyšším rizikem při získávání té uniformy?\nNemluvě o tisících reálných případů, kdy se člověk ve vhodném převleku dostal někam, případně odněkud?\nTakový nápad ti nepřijde funkční, ale odmítnutí cikánské kovbojky u FBI ti přijde jako zabíjení hráčské invence? :-) Protože pokud ano, tak už netuším, jak máš nastavené posuzování použitelných a příliš zvláštních nápadů. Asi úplně opačně než já.\nNepochopil jsem, jak to myslíš. Každopádně pro Zemi je minimální oběžná rychlost 7,9 km/h (u povrchu, vzhledem k povrchu Země). Zvýšením rychlosti se raketa dostane výše.\n14.1.2019 13:47 - York\npro Zemi je minimální oběžná rychlost 7,9 km/h\nNaopak maximální. V dané výšce je pro daný tvar oběžné dráhy (tedy poměr malé a velké osy elipsy) pevně daná rychlost - nezávisí na hmotnosti tělesa. A při stejném tvaru elipsy s rostoucí vzdáleností od Země oběžná rychlost klesá - takže na povrchu je největší možná.\nedit: Úplně přesně je to teda maximální oběžná rychlost pro kruhovou oběžnou dráhu. Když budu mít hodně protáhlou eliptickou dráhu, tak při průletu kolem Země budu mít rychlost mnohem větší (a naopak při průletu kolem druhého ohniska se budu plazit pěkně pomalu).\nZvýšením rychlosti se raketa dostane výše.\nAno, ale nebude to oběžná dráha, nýbrž úniková dráha.\nMáš to ostatně napsané i v tom článku. Na to, aby ses přesunul na jinou oběžnou dráhu, potřebuješ dva zážehy. Jeden na to, abys opustil tu stávající a druhý na to, aby ses z únikové dráhy dostal zase na oběžnou.\n14.1.2019 14:29 - LokiB\nChceš říct, že když se budu chtít nenápadně pohybovat po větší domě, do jehož některých částí chodí civilisté, zatímco do jiného jen panstvo a sloužící, tak v oblečení sloužícího nebudu mít vyšší šanci, že se nenápadně dostanu někam\nJo, důležitý je ten pojem "vyšší šanci". To mít budeš. O kolik? o 5%? o 20%, 50%, 100% či více?\nFunkční to nebylo v tom smyslu, když by kategoricky prohlašoval (jak to znělo od tebe) "takže si mě nevšimnou".\nA počítáš i tisíce reálných případů, kdy se tam člověk ve vhodném převleku nedostal,nebo od někud?\nNe o těch nemluvíš ... mají poměr 1:1? 1:10?\nTobě stačí "stalo se to v reálu aspoň jednou, tak není důvod to nepoužít". a ve hrách, které pracují se šancí na neúspěch, je třeba ale říc, jak velká ta šance je. to je základ těch mechanik.\nYork: přesně to jsem tím myslel a popisoval.\nLidi jsou zmatený filmama a běžnou představou, takže je zažité "po každé výšce si mohu lítat jakou chci rychlostí a honit se tak jako ve 2D sférické ploše.\nPohyb po oběžné dráze je pohyb zcela fundamentálně "rovný" - raketa / satelit / ... se pohybuje po přímce konstantní rychlostí, nepotřebuje na to žádný motor, žádný tah. A to, že se pohybuje "po kružnici" je dáno praktickou ukázkou obecné teorie relativity, tedy že prostor je zakřiven hmotným tělesem (zde Zemí). Raketa ale při tom nějak nezatáčí, letí opravdu "rovně".\nKlasickou fyzikou by se to vysvětlilo tak, že gravitace Země působí na raketu a tím se mění její vektor rychlosti, že je ve výsledku vždy "tečnou" dané kružnice (elipsy).\nKdyž zažehneš motor v dopředném směru (zrychlíš), tak tě "Země nedokáže udržet", "překonáváš její přitažlivost" a vzdaluješ se od ní.\nKdyž zažehneš motor v opačném směru (zpomaluješ), tak "Tvoje rychlost nedokáže tak vyrovnávat gravitační působení Země" a tedy "přitažlivost vítězí" a ty se přibližuješ k Zemi.\nNa to, abys na každé další "výšce" zaparkoval (tedy opět se uvedl do stavu, kdy bez působení motorů zůstáváš na stejné oběžné dráze), musíš opět svoji rychlost upravit (zpomalit nebo zrychlit).\nje to matematicky celkem triviální :) - když si odmyslíme odchylky způsobené vlivem Měsíce, Slunce a dalších objektů.\n14.1.2019 14:35 - Jerson\nAno, já jsem to četl. A v obou případech musíš při přechodu na kruhovou dráhu udělit raketě impuls ve směru pohybu, tedy "zrychlit" (podle toho co budeš cítit tělem, víc tě to zatlačí do sedačky). Jenže na vyšší oběžné dráze budeš mít "nižší rychlost" - to je právě ten paradox, o kterém jsem mluvil na začátku, kdy se "bržděním" dostanu na nižší orbitu a tím vyšší rychlost (vůči Zemi).\nProstě to jsou ne úplně intuitivní věci, kterými lze dosáhnout překvapivých cool efektů.\nA opět to bylo míněno jen jako poznámka mimoděk a už se z toho stává samostatné téma. Není až tak důležité řešit, jak to přesně funguje. Šlo mi o to ukázat, že i "realistické" akce v RPG můžou být dost zajímavé a přitom nikterak složité.\n14.1.2019 14:35 - York\nLidi imho v tomhle ohledu zmatený nejsou, protože nepředpokládají, že budeš při boji trvat na tom, že musíš bejt na oběžný dráze ;-) Zmatenej je jenom Jerson.\nkdy se "bržděním" dostanu na nižší orbitu a tím vyšší rychlost (vůči Zemi).\nTohle právě není pravda.\nBrzděním zpomalíš a začneš padat k Zemi - to ale není oběžná dráha. Aby ses z toho pádu dostal na oběžnou dráhu (níž než původně), tak musíš znovu začít zrychlovat.\n14.1.2019 14:46 - Jerson\nTo mít budeš. O kolik? o 5%? o 20%, 50%, 100% či více?\nPopravdě, nevím. Už osmý rok pravděpodobnost ve svých hrách nepoužívám, tedy ne jako zvýšení šance na úspěch. Podle pravidel Omegy by takový převlek znamenal výhodu, ale také bych se díky němu dostat do většího průseru, než kdybych ho neměl.\nA "Takže si mě nevšimnou" je stručný popis efektu - zejména když píšu z mobilu, tak mě nebaví vypisovat "takže bych mohl mít větší šanci, že si mě nevšimnou".\nPokud se budeme bavit v tomto stylu, budeme tedy počítat bojovníky, kteří zemřeli v prvním boji? Kolik jich bylo v poměru k těm, kteří přežili i desátý boj na život a na smrt? 1:1? 1:10? Jak běžné je ve tvých hrách, že postavy zemřou v boji? Záleží jim na použití věcí, které jejich šanci na vítězství zvýší třeba o 5 nebo 10% (tedy při hodu d20 na bonusu +1 nebo +2)?\nMně stačí, že to půjde použít a bude to mít nějaký vliv na hru, jiný než "takový pokus vždycky selže / výsledek bude horší než kdybys to (=takové blbosti) nezkoušel dělat."\nNicméně mám dojem, že teď kritizuješ něco úplně jiného, totiž můj přístup zkoušet i jiné postupy než obvyklé. Že takové chování hráčů (vůbec?) nepotřebuješ nebo nechceš (?)\n14.1.2019 15:14 - LokiB\nJako sorry, ne že bych chtěl bazírovat na slovíčkách, ale mezi tím je právě dost zásadní rozdíl, proto jsem na to upozorňoval. někdo to pak bere jako ultimátní "mám prostě dobrý plán, takže si mě nevšimnou, hotovo".\nTvoje přístupy nejsou až tak odlišné od obvyklých. Převlečení za sloužící napadne skoro každého. Efekt zakrývání obličeje už nezmíní každý,protože tam už nějaká autocenzura "to asi nebude fungovat" u hodně lidí zafunguje.\nprostě nenavrhují věci, o kterých si nejsou jistí. Ty si buď seš jistý, nebo tu jistotu nepotřebuješ, nevím.\nPlus hrají hru v systému, který jim dává nějakou pravděpodobnost a do té pravděpodobnosti už je započtena "kompetence postavy" (tedy to, co ty nechceš mít implicitně dané, ale chceš to nutně řešit popisem). Jestliže má zloděj na takovou akci 90%, je to i proto, že je tak dobrý, že ho takové řešení (převlek, cokoli) napadne a zrealizuje ho. Ten popis navíc už nemá jiné než fluffové místo v takové hře.\nŽe ty takovou hru nechceš chápu, jiní ji naopak chtějí, což chápu taky.\nNo a mně to nestačí, protože, jak jsem ti tu psal, mi to jako GMovi někdy způsobovalo dlouhé dohadování s hráči nad tím "JAKÝ EFEKT" to bude mít (když už to bude chtít započítat a neberu to implicitně v kompetenci postavy v jejích schopnostech). Protože hrajeme hry, kde je to důležité určit. A to i číselně, protože je třeba zachovávat nějaký konsenzus napříč hrou - jestli toto přidá 50%, pak by i jiné obdobné věci měly pomoci podobně ... zase není to nutné, ale mně to přijde správné, proto je to pro mě důležité.\n14.1.2019 15:21 - Jerson\nYorku, podívej se prosím na tento obrázek. ukazuje postup, jak se z původní červené dráhy dostanu přes elipsovitou žlutou přechodnou dráhu dostanu na zelenou cílovou dráhu. Toho dosáhnu dvěma zážehy, ve směru pohybu, tedy "zrychlení" - první v perigeu, kdy z červené přejdu na žlutou dráhu, druhý v apogeu, kdy ze žluté přejdu na zelenou dráhu. V obou případech jsem "zrychlil", působil jsem motory ve směru letu. Ve výsledku jsem na vyšší dráze, která je "pomalejší" - pod sebou uvidím objekty na červené dráze, které se budou vynořovat za mnou, podlétávat mně a uhánět k obzoru "rychleji" než já.\nPři přechodu ze zelené dráhy na červenou to udělám přesně opačně - napřed zabrzdím v apogeu v opačném směru, než je naznačeno šipkou, tedy motory proti směru pohybu, tím se dostanu na žlutou čárkovanou čáru, a v perigeu "Zabrzdím" znovu, čímž jsem se dostal na nižší, "rychlejší" dráhu - rychlejší v tom smyslu, že objekty na vyšší oběžné dráze budu nechávat za sebou (v rámci první poloviny mého oběhu).\nCelý ten únikový manévr, který jsem tak neprozřetelně zmínil, by měl několik fází. Dejme tomu, že letím na zelené dráze. Za mnou je velký imperiální křižník - neřešme jak se tam dostal, prostě tam je. Chci mu uniknout. Potlačím instinktivní snahu pustit motory na plný plyn. Místo toho se otočím a pak je pustím na plný plyn, abych začal brzdit. Tím se dostanu na elipsovitou dráhu, která má vzdálený bod od planety na stejné dráze, na které jsem začínal, ale blízký bod má mnohem níže, možná těsně nad povrchem (pokud planeta nemá atmosféru, nebo ji má hodně moc řídkou). Ve chvíli, kdy se dostanu do bodu "na druhé straně planety", nejblíže jejímu povrchu (na obrázku tečka s nápisem "zážeh v perigeu"), tak křižník na zelené dráze bude teprve někde v levé části zelené dráhy (pokud taky nezpomaluje, ale dejme tomu, že mu to nejde tak dobře jako mojí malé a obratné lodi - má vyšší hmotnost, tím větší hybnost, atd.) Tak nebo onak v perigeu pořádně osolím motory ve směru vpřed. Tím se moje žlutá dráha protáhne nahoru mnohem výše než je zelená dráha. Pak letím dál. Když se křižník dostane do spodní části zelené dráhy, někam k 6. hodině, já budu někde nahoře, u cca 1. hodiny protnu zelenou kružnici a budu směřovat stále vzhůru, dál a výš ke hvězdám. A aby mě už opravu nechytil, tak ve vzdáleném ohybu mé nové dráhy, než bych se zase začal vracet k planetě, tak znovu zrychlím, čímž ze své silně elipsovité dráhy udělám kruhovou a následně parabolickou (či jakou) někam do háje, k jiné planetě.\nPro jednoduchost si to lze velmi nepřesně představit tak, že když jedu ve sporťáku a honí mě někdo v nakláďáku s návěsem, tak na kruháči zatáhnu za ručku, smykem ho obkroužím co nejblíže středu a vyrazím opačným směrem dřív a rychleji, než se kamion otočí na obvodu kruháče (protože potřebuje větší poloměr).\nPřitom jsme zanedbal zásobu paliva a specifický impuls motorů v poměru k hmotnosti obou našich lodí, přesněji jsem si řekl, že moje loď je na tom alespoň o trošíčku lépe než křižník, aby mělo smysl tenhle manévr provádět. Ono by to tedy mělo smysl i tak, protože by na mé straně stála rychlost reakce - kapitán křižníku by napřed musel odhalit, co chci udělat, a pak by to musel zopakovat přesně stejně jako já - jen by svou velkou kraksnu asi tak rychle neotočil a asi by se neodvážil tak blízko planetě, atd ... tedy v řeči RPG bych třeba mohl dostat nějaký bonus na únikový manévr za takový plán a jeho popis.\n14.1.2019 15:24 - Jerson\nněkdo to pak bere jako ultimátní "mám prostě dobrý plán, takže si mě nevšimnou, hotovo".\nBer to tak, že jako GM ses mě zeptal na záměr, co chci udělat, jak to chci udělat a co si od toho slibuju, a já ti to všechno řekl.\n14.1.2019 15:31 - todor\nJen mala poznamka... Hohman se pouziva proto, ze je energeticky/palivove nejekonimictejsi. Vyuziva gravitaci aby spotreboval co nejmin paliva (je ho malo a kazdy kg co se dostane na orbitu je drahej). Pokud mame paliva dost a chce se nam plytvat (napr. proto ze jsme imperialni kriznik), lze to protlacit i pres proste zrychleni jednim delsim zazehem.\n14.1.2019 15:48 - LokiB\nA tím jsi přidělal práci mně, protože já si vzhledem k aktuálnímu hernímu systému musím vyhodnotit, jak to budu interpretovat, a pak riskuji, že budeš můj výrok brát úkorně a mračit se na mě. Děkuju pěkně :)\nKdybychom hráli DnD, tak si myslím, že je zcela adekvátní říc "děkuju za popis je fajn, hoď si, tenhle tvůj záměr je již započítaný v příslušné schopnosti postavy a tedy hod je nemodifikovaný".\nResp. pakliže je tvoje schopnost malá, tak to odráží i to, že se nedokážeš věrohodně převléci, chovat se jako sloužící, zakrýt si v pravý okamžik obličej, aniž bys u toho upadl atd.\nCož se ti dle předchozího výroku, jestli jsem ho pochopil správně, nelíbí, ty bys byl rád za svůj "skvělý nápad" odměněn, například bonusem či výhodnou (zde DnD výhodou, ne Omega výhodou) ke svému pokusu.\nEDIT: jiné systémy možná zas diktují "musíš popsat", abys vůbec mohl házet. to zase nemění "pravděpodobnost úspěchu". a není ani cílem řešit, jestli to je zajímavý nápad nebo ne, cílem je prostě hráče nutit k postihu.\na jiné systémy ti za zajímavý/dobrý nápad dají bonus ... ty jsou pro tebe v tomto ohledu asi přijatelnější (kdyby sis měl vybírat, co budeš hrát)\n14.1.2019 16:04 - York\nJerson: Mno jo, máš pravdu. Kážu bludy*. Tvoje vysvětlení je ale hodně zmatené, protože občas "rychlostí" míníš "linear velocity" a občas "angular velocity".\n* Impuls aplikovaný na těleso na oběžné dráze ho dostane na únikovou dráhu pouze při přesáhnutí únikové rychlosti, jinak to bude samozřejmě eliptická oběžná dráha. A při pohybu po eliptické dráze se mění rychlost, takže opravdu můžu dvakrát po sobě zrychlovat (nebo taky ne, záleží na tom, kde přesně budu na elipse ve chvíli, kdy se do toho pustím), protože mě mezitím zpomalilo to, že jsem se vzdaloval od Země.\n14.1.2019 16:20 - Šaman\nMěl jsem rozepsaný dlouhy příspěvek, ale pak jsem ho radši smazal. Pohádat se zvládáte i beze mě.\nJerson: Jestli tě baví takovéhle dohady při hře, tak proti gustu žádný dišputát. Až se shodnete na základech, můžete přibrat hmotnosti, schopnost zrychlení začít simulovat, jestli tomu křižníku jsi vůbec schopen uniknout, nebo ne.\nJá dávám přednost tomu, aby tohle vyřešila herní mechanika bez hádek. Navíc to dává šance hrát pilota i někomu, kdo nestudoval vejšku technického směru. Nebo barda někomu, kdo koktá. A kouzelníka tomu, kdo reálně nesešle ani cantrip :)\nJinak samozřejmě souhlasím, že být schopný zaimprovizovat nějaký technoblábol / magičblábol / šermířblábol je fajn, ale není to podmínkou hry. Aspoň u mě ne.\n14.1.2019 16:24 - York\nŠaman: Tohle je středoškolská fyzika :-)\n(A jak vidno, tak v ní plavu i poté, co jsem si to trochu osvěžil. Bez toho osvěžení bych byl úplně ztracenej...)\nČAS neregistrovaní : 0.047589063644409 sec;\nČAS 0.23759007453918 secREMOTE_IP: 35.172.233.2


Kolimátory Warrior - Kolimátory | Zbrane-vzduchovky.cz\nDoprava zdarma pro objednávky nad 490 Kč. Jen do pondělí 23.5.\nNakupte zboží ještě za 490 Kč a dopravu máte zdarma\nKolimátory - Kolimátory Warrior\n(zobrazeno 4 z 4 produktů)\nKolimátory Warrior Kolimátor Warrior 552 pískový\nCena s DPH: 1 543 Kč\nTento taktický otevřený kolimátor v pískovém provedení je určen pouze pro airsoftové zbraně. Zpětné rázy u ostatních zbraní mohou kolimátor poškodit a rozhodit záměrnou osnovu. Zaměřovač si můžete přichytit na Weaver lištu za pomoci montážního šroubu.\nKolimátory Warrior Kolimátor Warrior RGB 1x30\nTento uzavřený kolimátor je určený pouze pro airsoftové zbraně. Máte možnost zvolit si mezi červeným, zeleným nebo modrým podsvícením záměrného bodu s regulací intenzity jasu ve třech úrovních. Zaměřovač můžete přichytit na standardní weaver lištu.\nKolimátory Warrior Kolimátor Warrior Mini\nCena s DPH: 1 166 Kč\nKompaktní reflexní kolimátor pro airsoftové zbraně. Zpětné rázy u ostatních zbraní mohou kolimátor poškodit a rozhodit záměrnou osnovu. Záměrný bod ve tvaru tečky vám umožní přesné a rychlé zamíření cíle. K napájení slouží 3V CR1632 baterie.\nKolimátory Warrior Kolimátor Warrior AG Plus\nTento kvalitní uzavřený kolimátor je určený pouze pro airsoftové zbraně. Matné kovové tělo má délku 153 mm a jeho váha činí 380 g. Objektiv má průměr 30 mm. Tento model se dodává s montáží na 11 mm a 22 mm montážní lišty.\nStrana 1 / 1 (4 produktů celkem)\nTyto internetové stránky používají soubory cookie. Více informací zde. (34.231.247.88)


KITOKO AGE-PREVENT- Šampon pro oslabené vlasy 250 ml\nŠampon pro lámavé a vypadávající vlasy ASP - Age Prevent\nODSTRAŇUJE ZBYTKY PRODUKTŮ • Extra šetrné složení bez sulfátů• Obsahuje extrakty z mahagonového dřeva, zeleného čaje, tulipánového stromu, karité, ... celý popis\nVlasy časem stárnou, čímž dochází k jejich postupnému oslabování a celkově ztrátě kondice. Tento proces nelze zcela zastavit, ale dá se s ním účinně bojovat. S použitím šamponu na vlasy ASP Kitoko Age Prevent dokážete vlasy skvěle vyživit a posílit. Děje se tak díky mnoha přírodním složkám, ze kterých musíme na prvním místě zmínit výtažky z micro řas, které podporují zdravý růst a brání vypadávání. Zelená káva s obsahem kofeinu zase stimuluje prokrvení pokožky, což vytváří zdravé prostředí pro růst silných a krásných vlasů. Modrý lotos také podporuje cirkulaci.\nV našich šamponech se často setkáváme s obsahem smektického jílu a Kitoko Age Prevent není výjimkou. Ten zajišťuje jemné čištění vlasů, čímž snižuje frekvenci jejich mytí. Ani zde nechybí technologie elektronových přijímačů, která spolu s bambuckým máslem chrání vlasy a pokožku před UV zářením a dalšími negativními vlivy prostředí. Také obsahuje specifickou formuli pro ochranu barvy vlasů.\nMytí vlasů šamponem se obecně doporučuje cca 3x týdně pro dosažení požadovaného efektu a jinak tomu není ani v tomto případě. Z tohoto důvodu se perfektně hodí pro domácí použití, ale profesionálních výsledků s ním dosáhnete i v kadeřnickém salonu.\nVlasová kosmetika ASP Šampóny Péče KITOKO Šampony na suché a oslabené vlasy


Houby už rostou, dá se najít i sto křemenáčů na jednom místě\nTNBiz (TN.cz), 7.06.2019\nZdá se, že houbařská sezóna právě odstartovala. Lidé už z lesa začali nosit plné košíky. Velký úlovek teď hlásí Svitavsko. Jeden muž tam během půl hodiny našel více než sto křemenáčů a hřibů.\nHoubař Láďa Diviš si svá místa přísně střeží. Když se s ním reportér TV Nova před lety setkali poprvé, zavázal mu před vstupem do lesa oči - tak moc se o svoji lokalitu bál. I tentokrát musel Petr Brzek přísahat, že ve vysílání neřekne, kde natáčí.\nBěhem půl hodiny našel pan Diviš sto křemenáčů s dobře narostlými klobouky a hlavně bez jediného červa. "Je to nádherný, když na vás svítí ty oranžový hlavy," popsal houbař své nadšení.\n"Dá se to považovat za mimořádný nález, především tím počtem," doplnila mykoložka Tereza Tejklová. Pan Diviš přitom vyrazil do lesa ještě jednou a hlásil dalších sto zdravých kousků. "Musíte mít intuici, musíte mít štěstí," prozradil houbař.\nLoňská sezóna byla nejhorší za posledních deset let. Kdo na zimu ušetřil alespoň jednu zavařenou skleničku, mohl ji vyvažovat zlatem. Zdá se, že letos by mohlo počasí houbám přát. "Už rostou dubové hřiby, případně hřiby kováře," uvedla Tejklová.\n"Ideální počasí, teploty do 25 stupňů a větší srážky," dodala mykoložka. Podle odborníků teď uspěje hlavně ten houbař, který má svoje místa. Na horách je stále chladno a v nížinách je ještě sucho, a tak je velmi pravděpodobné, že spíše než houby si z lesa odnesete klíště.\nNázory na článek Houby už rostou, dá se najít i sto křemenáčů na jednom místě


Bavlněné povlečení 140x200+70x90 - Love tyrkys :: TopProstěradla.cz\nProdukt Bavlněné povlečení 140x200+70x90 - Love tyrkys\nBavlněné povlečení 140x200+70x90 - Love tyrkys\n21,31 € 34,78 € 17,76 € bez DPH\n9,66 € - 22,28 €\n21,31 € vč. DPH Původní cena: 34,78 €\nProdloužené bavlněné povlečení 140x220+70x90 - Love tyrkys\n22,28 € vč. DPH Původní cena: 38,62 €\nBavlněný povlak na polštář 70x90 - Love tyrkys\n9,66 € vč. DPH Původní cena: 11,28 €\nSet bavlněný povlak na polštář 70x90 - Love tyrkys + polštář\n18,52 € vč. DPH Původní cena: 27,42 €\nČeská kvalita, moderní vzory. Sada povlečení se velice snadno udržuje a zaručuje dlouholetou kvalitu. Zapínání na knoflíky.\nAnonym 13.8.2018 16:02\nViera 8.6.2017 17:55\nJsem moc spokojená a určitě to není můj poslední nákup u vás\nrýchlé dodání objednaného zboží\nPokud máte dotaz týkající se Bavlněné povlečení 140x200+70x90 - Love tyrkys, vyplňte následující formulář níže na stránce. Váš dotaz zodpovíme v nejbližším možném termínu, obvykle v nejbližší pracovní den. Odpověď Vám bude také zaslána na vyplněnou e-mailovou adresu.\n21,31 € 34,78 €


Snídaně formou teplých a studených bufetových stolů, obědy\na večeře formou servírovaného menu.\nUbytování: hotel Hvězda\nNachází se v městečku Dudince, které je známé především pro své termální lázně. Klienti hotelu mohou využít hotelový bazén – vstup do hotelového bazénu ZDARMA. Bazén poskytuje kromě plavecké části i unikátní hydro-masážní část. Přímo v budově hotelu se nachází rehabilitační centrum a Wellness centrum. Zvýhodněná cena vstupu do saunového světě 8 euro/osoba/2 hod. Celý komplex je obklopen zelení a parkem a nabízí tak klientům možnost\nnerušeného oddychu. Tato oblast je ideální pro načerpání nových sil. Součástí hotelu je také Lobby bar – kavárna propojená s letní terasou, kde si můžete v klidu vychutnat šálek kávy. Můžete také využít bowling baru.\nUBYTOVÁNÍ: standardní dvoulůžkové pokoje s možností jedné přistýlky s vlastním sociálním zařízením, balkonem, TV a telefonem. Wi-fi připojení gratis. Všechny pokoje jsou po rekonstrukci\n21.4.2020 24.4.2020 6390 Kč objednat


Na lodě ve Vaňově se bude nastupovat z nového můstku | Žít Ústí\nÚvodZprávyNa lodě ve Vaňově se bude nastupovat z nového můstku\nNa lodě ve Vaňově se bude nastupovat z nového můstku\nPřístaviště osobních lodí v ústeckém Vaňově získá novou podobu. Bude vybaveno novým plovoucím můstkem, ten původní je už na konci své životnosti. Příští rok se doplní nové kotven, připojení lodí na elektřinu a pitnou vodu.\n„V neděli 23. srpna přistane u starého můstku poslední loď na své plavbě z Litoměřic. Během následujících dvou dnů Ředitelství vodních cest ČR nainstaluje nový plovoucí můstek a ve středu ráno 26. srpna od něj vypluje první linková loď směrem na Nučnice,“ říká mluvčí ústeckého magistrátu Romana Macová.\nNový můstek přijde na 5,4 milionu korun a je financován z prostředků Státního fondu dopravní infrastruktury. „Lodní doprava je pro město významná nejen pro pravidelnou přepravu osob, ale i pro turistiku. Podařilo se obnovit můstek, který bude dál sloužit pro komfortnější vodní dopravu. Cestující jistě ocení novou podobu zastávky autobusů, kterou přebuduje město Ústí nad Labem. Bude tam velká čekárna, bezbariérové nástupiště a pohodlný chodníku směrem k lodi,“ dodal ústecký primátor Petr Nedvědický.\nNové molo v ostrém provozu si může veřejnost vyzkoušet už v pátek 28. srpna při mimořádných plavbách. Loď Orion vypluje od nového mola v 16:00 a 17:00 na okružní plavbu po zdrži jezu Střekov. Kapacita lodi je omezena na 200 osob.


Maruška – Wikizdroje\nZdroj: ŘÍHA, Václav. Zvířátka a petrovští. 7. vyd. Praha : Albatros, 1977. s. 101–105.\nByl jeden král a ten měl tři dcery. Když mu počínala hlava sněhem zapadat a údy mu již nevládly, staral se, která z jeho dcer by měla být po něm královnou. Zavolal si je k sobě do jizby a pravil:\n„Dívky moje, starý jsem a neznám, dlouho-li budu ještě s vámi. Rád bych věděl, kterou z vás mám ustanovit za královnu. A to bude ta, která z vás mě má nejraději.“\n„Otče můj,“ řekla ta nejstarší a otci ruku políbila, „já vás mám ráda i nade všechno zlato světa.“\n„Hodná jsi dcera,“ řekl král, „zasluhuješ, abys byla královnou.“\n„Drahý otče,“ řekla ta prostřední a klekla před otcem na kolena, „já vás miluji víc než svůj vínek zelený.“\n„Děkuji ti, dceruško, i ty zasluhuješ, abys byla královnou,“ řekl král.\nTa nejmladší, Maruška, chystala zatím otci snídani. Král se na ni obrátil, pravil:\n„A co ty, Maruško, jakpak ty mě ráda máš?“\n„Jako sůl, tatíčku,“ řekla radostně Maruška a otci snídani podávala.\n„Och, ty na nic hodná,“ vykřikly její sestry, „tak málo ty svého otce ctíš?“\n„Jdi mi z očí, dcero nezdárná, ať tě na svém hradě nevidím, a dřív se mi nevracej, dokud nebude sůl dražší nad zlato — pak ty budeš královnou.“\n„Kampak jdeš, Maruško, když tě ze zámku vyhnali?“\n„Kam mě nohy nesou, babičko, nemám kde hlavu složit.“\n„Ráda bych u vás, babičko, sloužila, ale chyba, že hospodářství nerozumím, ani trávy nažnout, ani kozy podojit neumím.“\n„Však ti toho nebude potřeba, Maruško,“ řekla babička.\nVzala ji s sebou, až přišly do krásného zámku ve skálách. Ze zámku vyběhlo plno malinkých človíčků, svítili jim pochodněmi, radostně je vítali. Maruška byla jako ve snu, když do zámku vešla, jakživa takovou krásu neviděla. Uhostili ji jako princeznu, nic nemusila dělat, jen v prachových peřinách líhat, dobrá jídla jídat, po zámku se procházet. Celý den jen hedvábí tkala, zlatem, perlami vyšívala, človíčci jí snesli, co jí na očích viděli.\n„Děvečko milá, už je tomu tvému stýskání konec. Tu máš mošničku a jdi, kam tě moji človíčkové povedou. Co ti dají, schovej do mošničky, dones svému otci, panu králi; uvidíš, jak tě uvítá.“\nTak Maruška vzala mošničku, pěkně babičce poděkovala za všechnu lásku, rozloučila se s ní a šla za těmi človíčky, kteří na ni před zámkem čekali. Šli dlouho a dlouho širými lesy, pustými skálami, až přišli k jednomu vrchu. V tom vrchu byla černá díra. Človíčkové lezli do díry, svítili kahánky. Maruška šla za nimi hluboko do tmy, až přišli na široké stupně a po stupních do nesmírného bílého sálu; stěny toho sálu jiskřily jako sníh, ze stropu visely křišťálové střechýle a podlaha byla průhledná, hladká jako led. Človíčkové se hemžili po sále se svými kahánky jako svatojánské mušky a rozlézali se do tmavých chodeb. Za těmi chodbami byly podzemní zahrady plné krásných květů, jako ze skla udělaných; škoda že nevoněly. Maruška stanula jako omámená tou divnou krásou; utrhla si jeden kvítek, vidí, že je tuhý, křehký jako ze zmrzlého jíní, a když se ho dotkla jazykem, cítila. že je to sůl. Človíčkové ji provedli po celém tom podzemním království, nasypali jí soli do mošničky, a když ji zas na světlo denní vyvedli, pěkně se s ní rozloučili; pravili:\n„Zdráva bud, paní naše! Kdykoli přijdeš, vítána budeš, poklady země budou ti otevřeny.“\nPotom zmizeli do země a Maruška se dala na cestu do královského zámku. Bála se, jak ji asi otec uvítá. Šla dlouho, až už měla hlad. Vešla do chalupy, prosila pro lásku boží kousek chleba zajíst. V chalupě byla žena s dětmi; smutněji vítala, pravila:\n„Ráda bych ti chleba dala; chyba, že soli nemám, bez soli hlady mřeme.“\n„Což o sůl,“ řekla Maruška, „soli bude dost, jen si naberte z mošničky.“\nJak to řekla, žena radostí zaplakala, děti se hned vrhly na sůl, solily, jedly jako vlčata, dávno se tak dobře nepomněly. Jak se lidé o tom dověděli, že přišla poutnice a sůl rozdává, zástupy se za ní táhly, o špetku soli prosily. Maruška rozdávala plnými hrstmi, a z mošničky jako by ani soli neubývalo. Tak šla a šla až k tomu královskému zámku, lidu s ní jako procesí, všichni ji velebili, že je od hladu zachránila.\nKdyž došli do zámku, Maruška prosila, aby ji pustili ke králi, ale vrátný ji odbýval, že král je nemocný, div neumírá. Co by také chudá poutnice směla se opovážit krále obtěžovat! Maruška prosila zas, aby ji jen pustili, že nese králi uzdravení. Ale vrátný ji vyháněl, kdyby všechny poklady světa měla, že by králi nepomohla, leda by měla sůl.\n„Ach, soli mám dost,“ řekla Maruška a otevřela mošničku. Jak vrátný uviděl sůl, hned s ní běžel úprkem ke kuchaři, kuchař nasolil pečeni, utíkal ke králi, padl na kolena, křičel: „Sůl! Sůl!“ Král, jak se najedl, všecek ožil, šel přivítat tu poutnici, která jim přinesla sůl, vzácnější nade všechny poklady světa. Sotva ji uviděl, zaplakal:\n„Kdyby jen tu byla moje Maruška, která mě nade všechny poklady světa měla ráda!“\n„Tu jsem, tatíčku,“ řekla Maruška, „však jsem litovala, že jsem vás tak dlouho trpět nechala.“\nTak starý král ji hned objal, políbil, kázal ji vyhlásit královnou, svým dcerám, jejím sestrám, přísně naporučil Marušce sloužit, jako královně se jí kořit. Když bylo po všech těch radovánkách, vzala Maruška otce do kočáru, jeli k té skále a navštívili její podzemní království, už měli soli navěky. Ale když potom ten zámek hledali, babičce se poděkovat chtěli, nijak ho nemohli najít — a po človíčcích nebylo od té chvíle ani vidu, ani slechu.\nCitováno z „https://cs.wikisource.org/w/index.php?title=Maruška&oldid=244224“