Bile zbozi | male spotrebice | kuchynske spotrebice | varice\nBile zbozi | male spotrebice | kuchynske spotrebice | varice\nElektrická trouba s možností nastavení doby pečení 0 - 60 minut se zvukovou signalizací a automatickým vypnutím. Dvířka jsou vybavena dvojitým skleněným průzorem pro lepší tepelnou izolaci. Madlo dvířek je tepelně izolované.Součást balení: plech na pečení grilovací rošt držadlo na vyjmutí plechu/roštuTechnické parametry a specifikace: světelná indikace provozu plynulá regulace teploty v rozsahu 90-230 °C napětí 220 - 240 V kmitočet 50/60 Hz.. Info Sencor >>\nElektrický jednoplotýnkový vařič Orava VP-901 s příkonem 1500 W vyniká velice snadným ovládáním, které zvládne opravdu každý. K dispozici máte 6stupňovou plynulou regulaci. Varná plotýnka má průměr 185 mm. Díky kompaktním rozměrům můžete spotřebič jednoduše vzít například i na dovolenou. Samozřejmostí je u tohoto modelu indikátor ohřevu.Technické parametry: světelná kontrolka provozu plynulá regulace teploty termostatem napájení: 230V ~ 50H.. Info Orava >>\nElektrická pečicí trouba s grilem a 2 horními litinovými plotýnkami vhodná pro využití nejen doma, ale i na chalupách, chatách, ubytovnách, studentských kolejích apod. Výhodou trouby je její velký objem 45 l. Trouba disponuje ventilátorem, který zajistí rovnoměrné proudění vzduchu uvnitř a tím i rovnoměrné udržování teploty, což oceníte především při pečení např. buchet a moučníků.Balení obsahuje: 1x trouba 1x otočný rožeň 1x pečicí plec.. Info Vigan >>\nElektrická trouba s plynulou regulací teploty v rozsahu 90-230 °C je ideální do malých kuchyní, na chaty a chalupy. Trouba je vybavena 60minutovým časovým spínačem se zvukovou signalizací a automatickým vypnutím. Dvířka trouby mají dvojitý skleněný průzor pro lepší tepelnou izolaci.Otočný ovladač se šesti volitelnými programy: horní ohřev spodní ohřev horní a spodní ohřev horní ohřev + gril spodní ohřev + gril horní a spodní ohřev + grilSouč�.. Info Sencor >>\nElektrická trouba se dvěma plotýnkami má vnitřní objem trouby 28 l. Bez problémů lze spustit současně funkce trouby a vařiče. Trouba je navíc vybavena grilovacím roštem a odkapávací pánvičkou. Využijete ji v malých domácnostech, na chatách a chalupách i v ubytovacích zařízeních. Technické parametry a specifikace: příkon grilu 700 W příkon trouby 1500 W (700 W + 800 W) litinové plotny o průměru 15,5 (700 W) a 18,8 cm (1000 W) samostatná regulace j.. Info Orava >>\nElektrická trouba s plynulou regulací teploty v rozsahu 90-230 °C je perfektním pomocníkem do malých kuchyní, na chaty a chalupy. Trouba je vybavena 60 minutovým časovým spínačem se zvukovou signalizací a automatickým vypnutím.Otočný ovladač se čtyřmi volitelnými programy: horní ohřev spodní ohřev horní a spodní ohřev vypnutoSoučást balení: smaltovaný plech na pečení pochromovaný grilovací rošt pochromované držadlo na vyjmutí plechu/roštuTechnic.. Info Sencor >>\nIndukční sklokeramický vařič je perfektní pro úsporu času a energie při vaření. Má 9 volitelných stupňů ohřevu od 100 W po 2 000 W a 8 úrovní nastavení teploty od 70 ° C do 240 ° C. Technické parametry: LED displej a světelné kontrolky snadné čištění vysoká bezpečnost potřebné nádobí: s feromagnetickým dnem o průměru od 12 cm do 22 cm maximální hmotnost hrnce s obsahem: 6 kg rozměry (š x v x h): 280 x 60 x 350 cm napájení: 230V ~ 50Hz.. Info Orava >>\nElektrický vařič ETA 31009 90010, jednoplotnový e-shop >>\n Elektrický jednoplotýnkový vařič české značky ETA 31009 se jednoduše ovládá a zejména jej pro potřeby vaření přenesete, kam potřebujete... Info Eta >>\nIndukční varná deska ECG IV 29 2in1 je volně stojící, ale i vestavná. Elegantní design a dotykové ovládání dodávají desce šmrnc. Nastavenou teplotu a čas uvidíte na LED displeji a pro větší bezpečnost má deska ochranu proti přepětí a přehřátí.Technické parametry: 10stupňové nastavení teploty 60 – 240 °C 10stupňové nastavení výkonu časovač 1 – 180 minut dotykové ovládání průměr velké plotýnky: 24 cm průměr malé plotýnky: 1.. Info ECG >>\nElektrická trouba v krémovém retro designu skvěle doplní interiér vaší kuchyně. Upečete si v ní chutné sladké i slané pokrmy. Součástí trouby je jeden smaltovaný plech v černé barvě. Ovládací prvky: termostat - nastavení teploty přepínač funkcí - nastavení požadovaného způsobu pečení časový spínač světelná kontrolka - rozsvítí se po zapnutí trouby Příslušenství: 1x pečicí plech 30 x 26 x 3 cm 1x nerezový roštTechnické parametry a spe.. Info Kalorik >>\nBravo B 4256 jednoplotýnkový vařič 185 mm, bílá e-shop >>\nBravo B 4256 jednoplotýnkový vařič . Praktický pomocník k ohřívání. Není potřeba mít celý sporák, stačí opravdu málo.Jednoplotýnkový vařič s plynulou regulací teploty a světelnou signalizací chodu vařiče využije v kuchyni každá hospodyňka. Vrchní deska vařiče je profilovaná pro zachycení přetečených kapalin. Vařič je vybaven ochranou proti přehřátí. Velmi dobré funkční vlastnosti, řízení teploty je zajištěno pomocí bimetalového termo.. Info Bravo >>\nPraktický vařič Orava VP-902 je výborným řešením, jak si uvařit teplý pokrm tam, kde není dostatek místa pro klasický sporák. K dispozici máte 2 plotýnky s celkovým příkonem 2250 W. Větší plotýnka má průměr 185 mm a menší 155 mm. Plynulá regulace teploty je pomocí otočného ovládání. U tohoto modelu nechybí ani indikátor ohřevu. Vařič Orava VP-902 vyniká velice snadným ovládáním, které zvládne opravdu každý.Technické parametry: plynulá .. Info Orava >>\nJednoplotýnkový elektrický vařič ECG EV 1510 v bílé barvě, s plynule regulovatelnou teplotou, světelnou signalizací provozu a bezpečnostním vypínačem proti přehřátí. Pro lepší stabilitu a bezpečnost je vařič opatřen protiskluzovými nožičkami. Vařič má praktické, velké a ergonomicky tvarované ovládací knoflíky. Technické parametry: průměr plotny: 18,5 cm úložný prostor pro kabel.. Info ECG >>\nElektrická trouba v červeném retro designu skvěle doplní interiér vaší kuchyně. Upečete si v ní chutné sladké i slané pokrmy. Součástí trouby je jeden smaltovaný plech v černé barvě. Ovládací prvky: termostat - nastavení teploty přepínač funkcí - nastavení požadovaného způsobu pečení časový spínač světelná kontrolka - rozsvítí se po zapnutí trouby Příslušenství: 1x pečicí plech 30 x 26 x 3 cm 1x nerezový roštTechnické parametry a spe.. Info Kalorik >>\nDvouplotýnkový elektrický vařič se sklokeramickými plotýnkami o průměru 19 cm / 1200 W a 16 cm / 800 W ze speciálního krystalického skla. Nový elegantní design vařiče je navržen pro efektivní směřování tepla. Technické parametry a specifikace: broušené (matné) nerezové provedení snadná údržba světelná signalizace provozu plynulá regulace teploty pojistka proti přehřátí délka napájecího kabelu: 76 cm rozměry: 46,8 x 24,7 x 7,1 cm.. Info Vigan >>\nElektrická trouba s dvěma plotnami a plynulou regulací teploty v rozsahu 90-230 °C je ideální do malých kuchyní, na chaty a chalupy. U každé plotýnky lze samostatně regulovat teplota. Elegantní nerezový panel je lehce udržovatelný a snadno jej očistíte.Otočný ovladač se šesti volitelnými programy: horní ohřev horní a spodní ohřev horní ohřev + gril spodní ohřev + gril horní a spodní ohřev + grilSoučást balení: smaltovaný plech na pečení pochrom.. Info Sencor >>


Úvod Domácnost Zabezpečení Atrapy kamer Atrapa bezpečnostní kamery König SAS-DUMMY120W\nAtrapa bezpečnostní kamery König SAS-DUMMY120W Atrapa bezpečnostní kamery, infračervené LED, válcová, venkovní, IP44, bílá\nTato König atrapa venkovní bezpečnostní kamery pomůže odradit zloděje, a to jen za zlomek ceny, kterou byste zaplatili za skutečnou kameru. Má zabudovány infračervené LED diody, které se ve tmě rozsvítí, takže je pak tato profesionální atrapa k nerozeznání od skutečné kamery. Atrapa je napájena dvěma AA bateriemi. Montážní sada šroubků zajistí rychlé a pevné uchycení.\nModelové číslo: SAS-DUMMY120W


Formule.cz - Ferrari v problémech?\nFerrari v problémech? F1\nPrvní data nového vozu prý nejsou pozitivní\nNásledující zpráva není nijak ověřená a vlastně by byla ničím, kdyby nepřišla z důvěryhodného zdroje. Nedobrou zprávu do světa vypustil žurnalista Leo Turrini, nejuznávanější italský expert na Ferrari, jenž udržuje dobré vztahy s členy týmu na všech úrovních od vrcholového managementu až po řadové zaměstnance různých oddělení. Pojďme se tedy podívat na to, co mu řekli.\n"Tak se mi zdá, že první čísla ze simulátoru a aerodynamického tunelu inženýry moc nepotěšila. Ale nezapomínejme, že zbývá ještě dost času," píše Turrini.\nItal také tvrdí, že dny Sebastiana Vettela v Maranellu ještě nejsou zdaleka sečteny: "Vůbec si nejsem jistý, že rok 2020 je Vettelovým posledním v červeném overalu. Hlavně teď, když Verstappen prodloužil s Red Bullem. Vettelovi přitom nevraživost italského tisku vůči němu téměř nevadí. Z prostého důvodu, že skoro nic z toho nečte."\nTřetí zpráva se netýká přímo týmu Ferrari, ale sesterské Alfy Romeo. Díky propojení Ferrari s Fiatem, pod který značka Alfa Romeo patří, se před sezonou 2018 podařilo sjednat třístrannou dohodu mezi společností Sauber jako vlastníkem malého týmu, Alfou Romeo jako titulárním sponzorem a Scuderii Ferrari, jež vyrábí motory, převodovky a další části vozu. O ty je ochotna podělit se s menším týmem, ale potřebuje někde testovat mladíky z jezdecké akademie Ferrari. Za dohodou ovšem stál zesnulý Sergio Marchionne a platí jen do konce tohoto roku.\n"Dostat Alfu Romeo do F1 byl Marchionneho nápad, jenže prodeje automobilů Giulia a Stelvio naneštěstí nejsou nijak oslnivé," připomíná Turrini.\nFanoušky Ferrari možná čeká další studená sprcha.


Švédsko se pyšní nádhernou krajinu a okouzlujícími památkami, které stojí za to navštívit. S námi se můžete těšit na nezapomenutelné zážitky a prozkoumávání největších krás tamější země. Nabízíme poznávací zájezdy do Švédska pro rodiče s dětmi, pro seniory a další zájmové skupiny. Durrës je město plné památek a tajemných koutů. Se zkušeným průvodcem, který vám ukáže ty nejkrásnější pamětihodnosti a prozradí ty nejzajímavější historky, zažijete opravdová dobrodružství a shlédnete obdivuhodná místa, které toto město nabízí.\nAť už se rozhodnete pro poznávací zájezdy do Durrësu nebo do jiného města Švédska, po celou dobu budete v milém a sympatickém kolektivu. Kromě nezapomenutelných zážitků, suvenýrů a desítek vyfocených fotografií si tak můžete odnést i nová přátelství. Všechny poznávací zájezdy do Švédska mají zajištěné ubytování v příjemném prostředí poblíž centra a s blízkým napojením na komunikaci. Součástí bohatého programu je i dostatek volného času pro vlastní procházky, návštěvy restaurací či nákupy upomínkových předmětů.\nVybírat můžete z 0 skvělých poznávacích zájezdů do Durrësu a okolí. Mezi velmi oblíbené poznávací zájezdy Durrës patří například . Procestujte s námi Švédsku a prozkoumejte všechny krásy světa! Všechny potřebné služby za vás zajistí naši zkušení průvodci, kteří jsou vám k dispozici od začátku zájezdu až po příjezd do vaší domoviny.


Malárie: největší zabiják cestovatelů | Zdraví | Lidovky.cz\n3. května 2011 7:00 Lidovky.cz > Relax > Zdraví\nVýskyt malárie v konkrétní oblasti závisí na nadmořské výšce, ročním období a dalších faktorech. Častým místem líhniště komárů jsou rýžová pole. Dolet komárů je jen několik málo kilometrů, může se tak klidně stát, že zatímco jedna vesnice má s malárií problém, ve vedlejší je situace bezproblémová. V dnešní době je navíc výrazným fenoménem migrace populace z venkova do měst a to na všech kontinentech. Protože přenašeči malárie žijí v subtropech a tropech prakticky všude (dokonce i u nás v Evropě), k nákaze cestovatele může dojít i mimo typické endemické oblasti.\nCestovatelé se často brání preventivnímu užívaní jedné tablety jednou týdně a chtějí spíš využít možnost tzv. stand-by, nebo-li pohotovostní samoléčby. Bez laboratorního vyšetření však nelze diagnózu malárie potvrdit a odlišit jí od jiných horečnatých stavů. Cestovatel odmítající jednu tabletu týdně preventivně tak může úplně zbytečně při zvýšené tělesné teplotě užít šest tablet v průběhu několika hodin k samoléčbě, což je pro organismus neporovnatelně větší zátěž. V malarické oblasti není infikovaný každý komár, můžete mít štěstí, ale nemusíte. Je to jako ruská ruleta a v sázce je váš život. Známe případy "hrdinů" zrazujících ostatní od užívání antimalarik s argumentem, že již v dané oblasti byli dvakrát a malárii nedostali. Následně se dovíme, že třetí návštěva je téměř stála život. Navíc první příznaky malárie nemusíte včas rozpoznat, někdy se může projevit chřipkovými symptomy a průjmem, dokonce i bez horečky. Pokud vám malarický parazit zablokuje přítok krve k životně důležitým orgánům jako mozek nebo ledviny, na léčbu může být už pozdě. Takový je osud téměř tří miliónů obětí této nemoci ročně.\nDalší užitečné informace a diskuzi najdete na cestovatelském portále Hedvabnastezka.cz\nPokud jde o nákup repelentů nebo léků na místě v rozvojových zemích, i když jsou často levnější než léky u nás, nemusí obsahovat účinnou látku nebo jenom její stopové množství. Mám s tím jako lékař odpovědný za nákup léků pro naše "free care" kliniky v Asii i v Africe bohaté zkušenosti. A to nemluvě o podmínkách jejich skladování (teplo, vlhko, plíseň, ignorace exspirace apod). Pokud jste v dané zemi nikdy nebyl/a, vemte si z domu alespoň minimální zásobu léků pro začátek pobytu, než se na místě zorientujete.\nA na závěr ještě jedno doporučení: informujte se před odjezdem u specialistů na očkování a cestovní medicínu. Praktičtí lékaři mají široký záběr, a proto nemají časovou kapacitu sledovat epidemie probíhající ve světě a aktuální vývoj epidemiologické situace. Konzultovat můžete i na bezplatné zelené lince 800 123 321 nebo na E-mailové adrese info@ockovacicentrum.cz.\nRastislav Maďar, Hedvabnastezka.cz


Software pro PalmOS & Pocket PC - PDASoft\nV tuto chvíli je 34 návštěvník(ů) a 0 uživatel(ů) online.\nPDASoft: Software pro PalmOS & Pocket PC\nPro všechny: 50% sleva na všechen software od Splash Data\nPokud chcete výhodně nakoupit software pro Palm OS nebo Windows Mobile, můžete tento víkend na PalmGearu a Pocketgearu pořídit všechny aplikace od Splashdata s padesátiprocentní slevou.\n(Zobrazit celý článek | 3. července 2010 | přečteno 2341x | Hodnocení: 0)\nInfo o SW: Palm&WM: Snadné psaní pro vaše PDA: MobileWrite Handwriting\nMobileWrite je aplikace, která umožní snadné zapisování dat do jakékoli aplikace ve vašem PDA jednoduchým psaním na displej místo nutnosti používat malou klávesnici. Je to vylepšení klasického systému rozpoznávání znaků, který se nachází ve většině kapesních počítačů. MobileWriter ale nemění žádný systém vestavěný ve vašem přístroji – instaluje se jako samostatná aplikace.\n(Zobrazit celý článek | 19. května 2009 | přečteno 3869x | Hodnocení: 2)\nRecenze Palm: SuperMemo 2.0 - Učte se efektivně metodou SuperMemo\nNa tvrdém memorování, dření se něčeho, nikdy nebylo nic výjimečného. Vždycky jsme hledali různé zkratky, jak vyzrát nad ve svém principu jednoduchým, ale jinak velmi náročným zdoláváním znalostí určitých předmětů jejich neustálým opakováním. Existovaly různé metody, které měly pomoci, na čas to byly hity, pak ze světa ale zmizely stejně rychle, jako se na něm objevily.\n(Zobrazit celý článek | 18. listopadu 2008 | přečteno 4018x | Hodnocení: 0)\nRecenze Palm: ListPro 5.0  Všechny poznámky na jednom místě\nČasto jsem slyšel různé lidi a uživatele kapesních počítačů hovořit o ListPro, nikdy jsem se ho ale nerozhodl vyzkoušet. Měl jsem přeci SplashShopper a Úkoly. Ale po třech dnech s ListPro nechápu, jak jsem to bez něho mohl zvládat. Výhodou je, že ho může použít opravdu každý – ať již uživatel Palmu či Windows Mobile, nejste ale ztraceni, ani když handheld nemáte – existuje i verze pro PC.\n(Zobrazit celý článek | 5. června 2008 | přečteno 2539x | Hodnocení: 5)\nRecenze Palm: Ringo Pro - Vyzvánění pro váš smartphone\nRingoPro je již dlouho jednou z nejpoužívanějších utilit pro správu vyzváněcích melodií na Palm OS přístrojích. Není příliš obtížné pochopit, proč tomu tak je. Jednoduše je to nejjednodušší, ale zároveň nejkomplexnější program v této oblasti pro Treo a Centro.\n(Zobrazit celý článek | 2. června 2008 | přečteno 3612x | Hodnocení: 0)\nRecenze Palm: Mundu IM  skoro jako Trilian a jemu podobní\nŽijeme ve světě, kde je čas omezený a čím méně času proplýtváme, tím více ušetříme peněz. Proto se zdá být logické udržovat přes internet několik souběžných hovorů, protože nevyžadují, abyste jim věnovali celou svou pozornost, stihnete během nich další věci, které si hektický den vyžaduje. A také se snažíme všechno co nejvíce urychlovat, tak proč nemít i rychlý kontakt se svými kamarády?\n(Zobrazit celý článek | 17. prosince 2007 | přečteno 2942x | Hodnocení: 4.5)\nRecenze Palm: Treo Handy Weather  Rosnička ve vašem Treu\nNově vydaná aplikace Treo Handy Weather (pro Trea s Palm OS i Windows Mobile) je adeptem na titul krále aplikací na sledování počasí – nabízí skvělou grafiku, přehledné a jednoduché zobrazení informací a příjemné uživatelské rozhraní.\n(Zobrazit celý článek | 4. července 2007 | přečteno 3079x | Hodnocení: 5)\nRecenze Palm: Warden 2.0  Ochrana vašeho Trea před nočními můrami\nVětšina lidí se nestará o to, co by se stalo, kdyby ztratili své Treo, většinou přemýšlí o ceně a problémech při nakupování nového zařízení. Každopádně Treo je mnohem víc než obyčejný telefon a důsledky ztráty by mohly být mnohem horší než výdaje, případně i čas a potíže při nakupování nového přístroje.\n(Zobrazit celý článek | 23. dubna 2007 | přečteno 3205x | Hodnocení: 5)\nRecenze Palm: Mundu IM V4  Jeden z nejlepších kecálků pro Palm OS\n(Zobrazit celý článek | 21. března 2007 | přečteno 3580x | Hodnocení: 5)\nRecenze Palm: TréoCiel - Aneb jak na počasí v Treu\nExistuje mnoho způsobů, jak bezplatně získat předpověď počasí do Trea. Nejčastěji to je přes Blazer a některou z webových nebo wapových stránek. Další možností je stahování streamovaných předpovědí pro mobilní telefony přes Kinoma Player. Dnes si ale povíme o něčem jiném, o aplikaci TréoCiel.\n(Zobrazit celý článek | 12. března 2007 | přečteno 2763x | Hodnocení: 5)\nRecenze PocketPC: Resco Photo Viewer 6.01  Prohlížeč obrázků\nUžitečnou funkcí PDA je schopnost zobrazovat a editovat obrázky. V samotném operačním systému Windows Mobile je program Obrázky a videa, který umožňuje prohlížení obrázků. Neobsahuje však příliš mnoho funkcí a náročnějšímu uživateli jistě nebude stačit. Tomu se jistě zalíbí program Resco Photo Viewer.\n(Zobrazit celý článek | 6. března 2007 | přečteno 4392x | Hodnocení: 0)\nRecenze Palm: My Sport Training - Cvičení pro Palm OS i Pocket PC\nZačínáte si občas všímat rostoucího biercepsu nebo trpíte pocitem méněcennosti? Nebo si jen občas máte chuť zacvičit a protáhnout se, ale nevíte pořádně jak na to? Pokud své elektronické pomocníky neodkládáte z ruky, budou vám pomáhat i v této oblasti – obrázkový návod krok za krokem je zde.\n(Zobrazit celý článek | 29. ledna 2007 | přečteno 3286x | Hodnocení: 4.42)\nPro všechny: SPB Mobile DVD - Jak na DVD filmy pro PDA\nPoužíváte svá PDA jako multimediální přehrávač nejen na muziku, ale i na filmy? SPB Software House pro vás připravil program, kterým si snadno a rychle převedete jakékoliv DVD pro přehrání v PDA. Vybavte se na dlouhé cesty!\n(Zobrazit celý článek | 4. prosince 2006 | přečteno 8246x | Hodnocení: 5)\nRecenze Palm: Bartender´s Drink Encyclopedia - Pane vrchní, dejte sem 4 rumy\nSilvestr, den jehož závěr pro většinu lidí matně mizí v mlžném závoji alkoholového opojení, se pomalu, ale nezadržitelně blíží a tak pokud chceme být alespoň trochu na úrovni, měli bychom své okolí opít poněkud stylově. Pro takové případy je dobré sáhnout po nějaké šikovné encyklopedii drinků a nejlépe jen do kapsy pro své PDAško.\n(Zobrazit celý článek | 30. listopadu 2006 | přečteno 2156x | Hodnocení: 5)\nRecenze PocketPC: KeyPlus - Citlivá data pod zámkem\nŽijeme v době pinů a hesel, kterými jsme obklopeni doslova na každém kroku. Každý mobil, PDA, platební karta nebo přístupy na internetové schránky, pojišťovací smlouvy, kontakty, emaily, aktivační klíče programů, prostě všechno je chráněno nějakým heslem a dalo by se toho vyjmenovat jistě více. Ale kdo si to má všechno pamatovat. Papírky již dávno nejsou v módě a navíc se snadno ztrácejí. Od toho zde máme prográmek s názvem KeyPlus. Jediné co proto musíte udělat, je vlastnit nějaké PDA s operačním systémem Palm nebo Windows Mobile.\n(Zobrazit celý článek | 2. října 2006 | přečteno 2318x | Hodnocení: 0)\nRecenze PocketPC: Lingvosoft FlashCards 2006  učení podle kartiček\nNedávno jsem zde hodnotil program MCards, který slouží k výuce pomocí kartiček (třeba slovíček cizího jazyka apod.). Na podobném principu je založen i program FlashCards. V čem se liší? Je lepší nebo horší? Tak o tom se můžete dočíst více v dnešní recenzi.\n(Zobrazit celý článek | 25. září 2006 | přečteno 2984x | Hodnocení: 5)\nPro všechny: Vánoční dáreček pro vás a vaše PDA\nDnes je Štědrý den, většina z nás už nedočkavě čeká na štědrovečerní večeři, aby se pak vrhli pod stromeček a těšili se z toho, co jim jejich okolí nadělilo. A protože na vás myslíme i my, máme pro vás a vaše PDA bohatou nadílku.\n(Zobrazit celý článek | 24. prosince 2005 | přečteno 2576x | Hodnocení: 5)\nPro všechny: SmartMaps 3 Navigator ještě jednou\nO mapách SmartMaps asi už slyšela většina z nás. Pokud ne, jedná se o rastrové mapy a jak už název napovídá, v této verzi i s možností navigace. Díky panu Žemlíkovi z Planstudia se mi dostal do rukou balíček SmartMaps 3 Navigator: START PLUS určený pro PalmOS. Rád bych se tedy s vámi podělil o své první dojmy.\n(Zobrazit celý článek | 15. prosince 2005 | přečteno 2798x | Hodnocení: 5)\nRecenze Palm: SmartMaps 3 Navigator - Abyste se neztratili\nJezdíte často autem a vlastníte už nějaké PDA? V tom případě by Vás určitě zajímalo pomocí jakého SW je možné z Vašeho mobilního miláčka udělat důstojný navigační systém. Možností výběru softwaru je několik a my se dnes podíváme na řešení firmy Plan Studio, na aplikaci SmartMaps 3 ve verzi Navigator.\n(Zobrazit celý článek | 12. prosince 2005 | přečteno 5553x | Hodnocení: 5)\nSW info Palm&PPC: TCPMP 0.70 pro Palm OS i PPC\nThe Core Pocket Media Player už je docela dlouho jedním z nejoblíbenějších a nejrozšířenějších přehrávačů videa na kapesních zařízeních – umí toho hodně, je stabilní a hlavně zcela zdarma.\n(Zobrazit celý článek | 17. listopadu 2005 | přečteno 3956x | Hodnocení: 0)\n26 článků (2 stránek, 20 článků na stránku)


Moje cesta k minimalismu – Blueberry Pink\nDuben 12, 2017 /\nMinimalismus je poslední dobou docela trendem a tak mě napadlo napsat vám o tom, jak to mám já, jak jsem se k minimalismu dostala, jak si ho udržuji a co to pro mě vůbec znamená.\nJeště než jsem začínala s blogem a později i Youtube kanálem, scházelo se mi doma opravdu hodně věcí, at už kosmetiky, DIY potřeb, oblečení, prostě všeho. Hodně jsem si toho nakoupila sama, něco jsem později v rámci spoluprací dostala. A najednou mi začínaly být skříně malé, přetékaly věcmi, které v nich byly uloženy „na potom“. Rozuměj – to by se mohlo „někdy“ hodit.\nAni nevím, čím a kdy se tohle zlomilo, možná jsem jen dospěla, ale jsem člověk, co od mala miluje organizování a plánování a tak bylo nutné udělat neorganizovaným věcem utrum a dát jim nějaký řád. Nemusím vám asi vyprávět, kolik pytlů odpadků jsem postupně vyházela. Asi to prostě chce se k tomuto dopracovat a mít při třídění pevnou vůli a ruku. Bohužel moje mamka tohle stále nechápe a každá prkotina se jí „hodí“, rozuměj – to by se „někdy“ mohlo hodit. Naštěstí já už jsem se od tohoto problému odprostila a výrazně mi to usnadňuje žití.\nJsem ten typ člověka, který miluje, když může všechno ze skříní jednou za čas vyndat, všechny poličky a zásuvky vytřít do čista od prachu a věci si zase protřídit a zorganizovat. A zrovna je to aktuální, jelikož mám vystěhovaný pokoj a rozhodla jsem se vymalovat, takže právě dnešní večer, než mi uschne první vrstva malby, sepisuju tento článek a nesmírně se těším, až budu zase nastěhovaná zpět a vše si znovu srovnám k obrazu svému.\nCo pro mě minimalismus znamená? Nehromadit zbytečnosti. Takto stručně by se to dalo shrnout, ale tento článek nepíšu samozřejmě proto, aby tu byla jedna věta, takže to trochu rozveďme.\nDávno jsem pochopila, že člověk k životu nepotřebuje deset makeupů, dvacet paletek a třicet krémů. Víte, já mám s tímhle jeden velký problém – jakmile toho mám opravdu hodně, nemohu si vybrat a jsem z toho nervózní. Proto je pro mě ideální mít toho minimum. I teď, když mám ve své sbírce čtyři skromné kosmetické paletky, jsem nesvá z toho, že nestíhám pravidelně prostřídávat všechny stíny a některé tak zahálí.\nTo samé se týká pracovního prostředí – jakmile nemám uklizeno, po stolech se válí neuložené věci, na posteli zůstane stát kabelka po příchodu z práce, přes židli visí svetr a všude jsou neroztříděné dokumenty, nejsem schopná dělat nic. Nedokážu se v tomto nepořádku soustředit a jediné, na co dokážu v tu chvíli myslet je to, že mi poházené věci překáží. Takže jsem se naučila mít uklizeno, protože stejně to vždy spělo k tomu, že než jsem začala něco dělat, musela jsem jít nepořádek uklidit.\nVíte, jako papírenský maniak jsem byla vždycky nadšená z toho, když se mi dostala do ruky nějaká pěkná krabička a tak jsem si ji schovala. A takhle jsem krabičky schovávala, až to dospělo k tomu, že jsem měla uložené malé krabičky ve větších a ty větší v ještě velkých a ve finále byly všechny prázdné, protože jsem do nich neměla co dát. Do dneška sama sebe moc nechápu, proč jsem něco takového dělala. Ale jak osvobozující bylo všechny tyto blbiny vyhodit a udělat si ve skříni místo? K nezaplacení! A ve finále jsem z toho měla větší radost než z těch samotných krabic…\nLíbí se mi vzdušný, čistý prostor, minimalistické bydlení, nepřeplácané, jednoduché a přesto stylové. A tímto se snažím řídit. Ve všem. Jak v kosmetice a vůbec veškerých materiálních věcech, v bydlení, ale i v životě. Nepotřebuji kolem sebe desítky přátel, kteří si na ně jen hrají a vzpomenou si na mě, jen když něco potřebují. Neříkám, že je umění vystačit si sám, každý někoho potřebujeme, ale nač se obklopovat lidmi, kterým na vás nezáleží?\nPro každého znamená pojem minimalismus něco jiného, to je důležité zmínit. Pro někoho je minimální mít deset kabelek, dvacet paletek. Pro někoho to je jedna kabelka a dva monostíny. Pro mě je normální mít tolik svíček. Pro někoho z vás je zase normální mít třicet párů bot nebo stovka laků na nehty. Nejde to nijak specifikovat, záleží jen na nás, co je pro nás akorát a co je už moc. Člověk by si měl vystačit s málem a spíš než materiální věci hromadit zážitky a vzpomínky.\nAni nevím, jestli moje dnešní povídání dává nějaký smysl, ale snad je to jasné a povedlo se mi vám něco předat, i kdyby to měla být jen dobrá myšlenka. Určitě mi dejte vědět, co znamená minimalismus pro vás, baví mě sledovat, jak to má každý jinak.\nOd blueberry pink 6 komentářů\nDuben 12, 2017 at 4:37 pm Odpovědět\nMyšlenka minimalismu s emi líbí od té doby, co jsem byla v zahraničí a obdivovala jsem skandinávské byty, kde není nic ZBYTEČNÉHO.\nJenže hůř se to dělá:D\nDuben 13, 2017 at 1:25 pm Odpovědět\nminimalizmus mám veľmi rada, i keď nie vždy je to aj splniteľné,a nedá sa všetko tak schovať alebo odstrániť aby bývanie pôsobilo minimalisticky 🙂\nDuben 16, 2017 at 6:21 pm Odpovědět\nKdyž jsem začala Tvůj příspěvek číst, právě mě napadlo, že já sama vnímám minimalismus úplně jinak. Pro mě je minimalismus šatník v černé barvě s pár kusy v bílé/šedé/tmavě modré/vínové, téměř absentující vzory, kdy ráno příliš nepřemýšlím nad tím, co si vzít na sebe, protože se všechno k sobě hodí. Všechno, co do toho konceptu nezapadá, jsem poslala pryč, a už takhle funguji rok, a jsem z toho hodně nadšená 🙂 Hezké Velikonoce, Terka\nDuben 16, 2017 at 6:47 pm Odpovědět\nTo je jasné, to je i na mě moc, některé byty mi přijdou zase až moc holé, jak nějaká karanténa 😀\nDuben 16, 2017 at 6:48 pm Odpovědět\nSamozřejmě, že se člověk nezbaví všeho, ale zbytečnosti si snad odpustit dokážeme 😉\nDuben 16, 2017 at 6:49 pm Odpovědět\nTo je zase na mě moc, ačkoliv tedy taky nijak extrémně nepřekypuji vzory a potisky a mám raději jednoduché věci 😉


Základní pou č ky Použijte podle svého uváženíPoužijte podle svého uvážení. - ppt stáhnout\nPrezentace na téma: "Základní pou č ky Použijte podle svého uváženíPoužijte podle svého uvážení."— Transkript prezentace:\n1 Základní pou č ky Použijte podle svého uváženíPoužijte podle svého uvážení\n2 V tramvaji Nikdy nepoušt ě j nikoho sednout na své místo, odpo č ívej tak dlouho, jak to jde až budeš starý, pak už si nesedneš! Když st ř ílíš po revizorovi, dávej pozor, abys netrefil ř idi č e. Musel bys na své zastávce vyskakovat za jízdy. Nedávej si nohy na sedadlo, aby sis neušpinil boty. Nikdy nevíš, jaký prase tam sed ě lo.\n3 V blázinci P ř i první návšt ě v ě se vždy slušn ě p ř edstav (nap ř. "Dobrý den, já jsem žárovka"). Pokud se ti na takovéto p ř edstavení dostane odpov ě di typu "T ě ší m ě, já jsem hromosvod!", z ř ejm ě jsi dosud nenarazil na léka ř e.Neskákej z okna, které má m ř íže.\n4 V zam ě stnání Ř i ď se starým č eským p ř íslovím, že co m ů žeš ud ě lat dnes, odlož na pozít ř í a celý zít ř ek budeš mít volno. Neotravuj zam ě stnavatele domáháním se své výplaty. Má d ů ležit ě jší starosti. Uv ě dom si, že i když t ě nad ř ízený pošle do prdele, nesmíš opustit pracovišt ě. Inteligentní jedinci si mohou ud ě lat obrázek o tom, kde že se ta prdel nachází.\n5 Ve škole St ř ílet po u č iteli ze samopalu se pokládá za krajn ě nevychované. Když se nacvi č uje požární poplach, zapal se spolužáky alespo ň jednu u č ebnu. U č iteli tak ud ě láš radost, že t ě zachránil p ř ed uho ř ením (ovšem pouze za p ř edpokladu, že se mu to skute č n ě poda ř í). P ř i hodinách n ě meckého jazyka nehajluj!\n6 V televizi Když už t ě jednou pozvou do televize, využij toho a zamávej mám ě. Nikdy neplivej do kamery, byl bys špatn ě vid ě t. Jsi-li v p ř ímém p ř enosu, nikdy ne ř íkej moderátorce, že má velký kozy.\n7 Mezi bezdomovci Zpívání č eské hymny by vzhledem k jejímu obsahu mohlo být považováno za provokaci. Pozor na to! V zim ě si neple ť bezdomovce se sn ě hulákem. Pokud bys mu totiž cht ě l dávat místo nosu mrkev, mohl by se urazit. I kdyby ses jednou stal bezdomovcem, nikdy nežer zbytky chleba ze zem ě to tam hodný lidi házej pták ů m a ne tob ě.\n8 U po č íta č e Nemla ť do klávesnice. Tu to nebolí. Mla ť rad ě ji mladšího bratra (u staršího si to dob ř e rozmysli). Lé č ení po č íta č ových vir ů penicilinem zhoršuje vztahy mezi po č íta č em a uživatelem. P ř íkaz formát c: používej č asto, ale nikdy ne na svém po č íta č i.\n9 Na st ř eše Pro zdravení nízko letících letadel je slušné použít znakovou ř e č. Pokud sout ě žíš s holubem, jestli poflušeš víc lidí než on posere, nezapome ň v zápalu boje na to, že nemáš k ř ídla. Rupne-li ti v bedn ě a budeš chtít prozkoumat komín, nelez hlavou nap ř ed.\nStáhnout ppt "Základní pou č ky Použijte podle svého uváženíPoužijte podle svého uvážení."


Autor legendární série Ultima by v ní rád pokračoval, EA o to nestojí - iDNES.cz\n6. září 2011 13:00, aktualizováno 13:00\nRichard Garriott, který je otcem série Ultima i titulu Ultima Online, má jasnou představu o možné budoucnosti značky. "Doufám, že Ultima přežije navždy, ale zároveň mám samozřejmě i své konkrétní nápady pro to, co by Ultima mohla a měla za čas být," řekl Garriott pro server Industry Gamers.\n"Takže uvidíme, jestli věci pojmou tak, jak bych to udělal já," dodal Garriott. Spolupráci se společností Electronic Arts, která značku vlastní, se Garriott prý nevyhýbá. "Tomu bychom (jako společnost) byli otevření. Dokonce jsme měli určité debaty na vysoké úrovni, ale jedinci, kteří momentálně dohlížejí na tuto značku, v tom podle všeho nejsou příliš zaujatí," vysvětluje Garriott situaci.\n"Kdo ví? Nikdy nevíte, co se v budoucnu stane... pokud budou mít někdy zájem, dveře jsou vždy otevřené," uzavírá Gariott.\nUltima je série her na hrdiny z fantasy světa, která se dočkala řady pokračování a britský server Eurogamer v dubnu začal spekulovat o vývoji dalšího dílu Ultima Online.\nRichard Garriott je herní vývojář, který svou první hru vydal v roce 1980 a byl mimo jiné hlavním producentem on-line her Lineage 1 a 2 či Tabula Rasa.


Rychlotesty? Ano, ale nic moc nevyřeší | iDobryDen\nFoto: KHS Zlín\nRychlostesty na nový typ korinaviru čelí kritice lékařů Uherskohradišťské nemocnice, kterým vadí jejich nízká spolehlivost. Už prvotní zkušenosti ukazují, že rychlý test z odebrané krve pacienta, jehož výsledek je známý do 15 minut, pomůže jen ve výjimečných případech. Potvrdit jej stejně musí laboratorní test.\nRychlotesty je podle lékařů možné využít jen u pacientů, kteří mají potíže minimálně sedm dnů. „Ze vzorků krve je možné testovat hladinu protilátek, které se u koronaviru zvyšují. Nejde o přímý důkaz přítomnosti viru. Vzhledem k několikadennímu intervalu od prvních příznaků do nástupu protilátkové odpovědi mají takzvané rapid testy pouze podpůrnou roli a slouží spíše jako doplněk klasického testování v laboratoři,“ tvrdí Lubor Hruška, primář anesteziologicko-resuscitačního oddělení a následné intenzivní péče Uherskohradišťské nemocnice, která má rychlotesty k dispozice od poloviny týdne. „U těžkých případů se zatím nejvíce osvědčuje kombinace laboratorní PCR metody a vyšetření plic pomocí CT přístroje,“ dodal Hruška.\nMetodou PCR (polymerázová řetězová reakce) se prokazuje přítomnost nukleové kyseliny ve vzorku odebraném pacientovi výtěrem z nosohltanu. „Metoda je náročnější na čas, výsledek je znám v řádu několika hodin nebo až během dvou dnů v závislosti na kapacitě laboratoře,“ poznamenal Egon Havrlant, mluvčí Uherskohradišťské nemocnice.


skoky.net - tisk zprávy: Jakub Janda, Roman Koudelka a Rostislav Jozífek o letošní skokanské sezoně\n25.1.2018 - Jakub Janda, Roman Koudelka a Rostislav Jozífek o letošní skokanské sezoně\nUplynulé dny byly na webu i obrazovkách České televize obzvlášť bohaté na skokanské zprávy. Bohužel se nenesly v úplně pozitivním duchu, jelikož aktuální zima rozhodně neprobíhá dle českých představ. Na rozhovor byli na Kavčí hory pozvání Jakub Janda a Rostislav Jozífek, své vyjádření připojil rovněž Roman Koudelka. Odkazy na všechna tři "vystoupení" nabízíme níže.\nVěcí, na kterých by se všichni tři diskutující shodli, je zřejmě pramálo. Katastrofálnost letošní sezony a nevhodnost nového materiálu jsou však jedněmi z nich. Zatímco Jakub Janda podtrhuje současný velmi špatný stav tuzemského skokanské zázemí a nutnost zavedení pořádné koncepce na samotném svazu, Roman Koudelka si během své závodní pauzy zarybařil a skokanské starosti pustil z hlavy. Uvidíme, zda mu to pomohlo nejen k OH, ale také k SP v Zakopanem, jenž se uskuteční již nadcházející víkend. O poznání zajímavější je vyjádření sportovního ředitele úseku skoků, Rostislava Jozífka. Zmiňuje, že předsezónní tréninky byly z českého pohledu vynikající a zaměřuje se především na psychické problémy našich skokanů, které údajně souvisí s nevolí FIS dovolit našim skokanům skákat v polepech generálního sponzora BWT. Jelikož však rakouská firma BWT od letošní sezony vstoupila do skokanského světa rovněž jako dodavatel lyží pro mnohé špičkové týmy, je zřejmé, že generální partnerství jedné konkrétní reprezentace již v mantinelech a snadno dohledatelných pravidlech FIS úplně není. Mezi další zajímavé vyjádření patří tvrzení, že "na vině rozhodně není český tým ani svaz lyžařů."\nNa kompletní rozhovory se každopádně můžete podívat sami, všechny totiž byly umístěny na web České televize. Doufejme, že tato zvýšená publicita pomůže českým skokům zvednout se od něčeho, co se nebezpečně přibližuje dnu.\nRozhovor s Jakubem Jandou\nRozhovor s Rostislavem Jozífkem\nVyjádření Romana Koudelky\nFoto: Roman Koudelka (autor: Sabine Link)


Bible 21 (CZ - 2015) with deuterocanonical booksPsalms - 19. chapter - Psalms - chapter 19\n1Pro předního zpěváka. Žalm Davidův. 2Nebesa vyprávějí o Boží slávě, o díle jeho rukou mluví obloha. 3Jeden den druhému slovo uděluje, jedna noc druhé zjevuje poznání. 4Není slov a není řeči, kde by jejich hlas zůstal neslyšen; 5jejich zvuk ozývá se celou zemí, do krajů světa doléhá jejich zvěst. Bůh stan postavil slunci v nebesích 6a ono jak ženich vychází z komnaty, jak hrdina dychtící na cestu vyrazit. 7Vychází na jednom konci nebe, k druhému konci míří obloukem, před jeho žárem se nikdo neskryje. 8Hospodinův Zákon je dokonalý, život do duše navrací. Hospodinova svědectví jsou věrná, i prosté činí moudrými. 9Hospodinova pravidla jsou poctivá, srdce naplňují radostí. Hospodinovo přikázání je ryzí, oči člověku rozzáří. 10Úcta k Hospodinu je čistá, obstojí navěky. Hospodinova nařízení jsou pravá, plná spravedlnosti, 11nad zlato vzácnější, nad zlato nejčistší, nad med nejsladší, nad med z pláství kanoucí. 12Poučením jsou pro tvého služebníka, v jejich dodržování je hojná odplata. 13Kdo ale rozpozná vlastní poblouzení? Od skrytých hříchů mě očisti! 14Zbav svého služebníka i těch úmyslných, nikdy ať nade mnou nepanují! Pak budu bezúhonný a nevinný, své veliké viny zbavený. 15Slova v mých ústech, v mém srdci myšlení kéž se ti, Hospodine, zalíbí – skálo má, můj Vykupiteli!


Od her k prasátkům: Vzdělávání bitcoinových "nezletilých" budoucnosti - Fast-Change\nNástroje, hračky a hry, které jsou k dispozici, aby učily děti o zdravých penězích a síti Bitcoin – koneckonců jsou to oni, kdo je bude používat.\nKrypto zima je tady. Je to těžká doba, protože ceny klesají, ale je to nejlepší okamžik pro budování a učení. Pro některé bitcoinery je medvědí trh časem k výsadbě stromů nebo vytváření memů. Pro ty, kteří mají děti, je to vítané vybrání, které se používá k rozšíření mysli nezletilých Bitcoin (BTC).\nCointelegraph hovořil s tvůrci populárních her a vzdělávacích nástrojů souvisejících s Bitcoinem, aby pochopili, proč je výuka dětí o zdravých penězích kritická a některé z nejlepších způsobů, jak to udělat.\nSHAmory, portmanteau SHA-256 (kryptografická funkce, která hashuje vstupy v Bitcoinu) a paměti, patří mezi nejprodávanější bitcoinové hry. Tvůrce Scott Sibley, který se zaměřil na děti ve věku od čtyř let, se podělil o to, že má své "batole v mysli jak pro tvorbu hry, tak pro knihu".\nBitcoin těžební hra, SHAmory. Zdroj: Shamory.com\nSibley a jeho žena také vymysleli Goodnight Bitcoin, součást rostoucí knihovny knih souvisejících s Bitcoinem. Vášnivý pedagog Sibley řekl Cointelegraph, že prolomení tabu peněz a vzdělávání dětí o financích je rozhodující:\n"Finanční vzdělávání, zejména finanční vzdělávání, které zahrnuje Bitcoin, je něco, co děti ve většině "tradičních" škol nedostanou. Takže právě teď je na bitcoinových rodičích, aby našli způsoby, jak toto vzdělání splétat doma. "\nSibley navrhl, aby děti viděly, interagovaly a rozpoznaly něco tak jednoduchého, jako je "logo Bitcoin" nebo dokonce "hraní naší hry a pak se zeptaly, jak funguje těžba bitcoinů", je klíčem k dlouhodobému přijetí. Navíc generace Gen-Z – Zoomer – má náskok v chápání nehmotných digitálních produktů: "Transakce v Bitcoinu se nebude lišit od nákupu nové kůže nebo úrovně ve videohře, kterou právě hrají."\nWill Reeves, spoluzakladatel Fold App – bitcoinové debetní karty odměn – spoluzaložil bitcoinovou hru Bitopoly. Reeves řekl Cointelegraph, že "první verze Bitopoly se vynořila z konverzace kolem jídelního stolu, ve kterém jsme se pokoušeli učit přátele a členy rodiny o Bitcoinu." Řekl:\n"Hry poskytují lidem skvělý způsob, jak porozumět složitému konceptu tím, že ho "prožívají", spíše než aby se ho "učili". Lidé vždy používali hry, aby hráli tuto roli v celé historii, a pomáhali lidem pochopit podle svých vlastních podmínek. "\nStejně jako Sibley, Reeves vysvětlil, že nejlepší věcí pro adopci Bitcoinu je učit děti, zejména proto, že nemají žádné "předpojaté představy".\n"Děti nepřistupují k Bitcoinu s celoživotními předpojatými představami, takže jsou schopny ho pochopit rychleji a s menším tlakem proti své vlastní předpojatosti," řekl.\nBitcoin je opravdu jen hra.\nUdělali jsme hru o hře, abychom přiměli lidi hrát skutečnou hru. Jmenuje se Bitopoly.\nÚtoky klíčem, výzvy k dodatkovým úhradám, těžební farmy, nehody na lodích a důkaz klíčů – to má všechno. Pouze 500 prvních vydání dostupných na https://t.co/L1mzWk2mqC pic.twitter.com/xO5jZ4w4qu\n— Will Reeves (@wlrvs) 26. května 2021\nV komentářích, které mohou znít pravdivě pro dospělé čtenáře, Reeves řekl, že Bitcoin je tvrdý proces "odnaučování" jejich dříve držených myšlenek a chápání toho, co jsou peníze.\nMTC, zakladatel Sats Ledger, řekl Cointelegraph: "Chtěl jsem se podělit o Roberta Breedlove a další Bitcoinery," se svou mladou rodinou. Jako bitcoinový influencer a maximalista svobody ví, že realisticky by žádné pětileté dítě nesedělo hodinovým podcastem Breedlove, který se lyrizuje o zdravých penězích, libertariánských principech a vývoji daňového systému.\nMTC se zamyslel nad svým vlastním dětstvím, během kterého "opravdu rád šetřil". Vzpomněl si na spořitelní knihy, které pilně vyplňoval a sledoval, jak jeho bohatství roste. Zkombinujte to s tím, že "děti nemají rády, když jsou podváděny z věcí, a 'moje' je jedním z prvních konceptů, kterým dítě rozumí," a sats Ledger se narodil.\nMTC řekl, že Sats Ledger je zábavná, fyzická úsporná kniha pro děti, aby zaznamenaly své úspory Satoshi, peníze, které "od nich nikdo nemůže vzít".\nSats Ledger úsporná kniha plus samolepky. Které dítě nemá rád samolepky? Zdroj: Twitter\nS Sats Ledger se děti dostanou do problémů s bitcoiny a penězi – učí se, jak HODL pomocí preferencí nízkého času. MTC řekl Cointelegraph: "Pokud můžete povzbudit děti, aby viděly, že jejich úspory rostou, pak je to staví na cestu k pochopení zdravých peněz a Bitcoinu."\nDalší dětský spořič, Pigtoshi Nakamoto, vylíhl bitcoinový twist na předním dětském záchranném zařízení – prasátku. BitPiggy pracuje s OpenDime, bitcoinovým USB klíčenkem, který umožňuje lidem utrácet dolarové bankovky podobné bitcoinům, aby naučil děti, jak ušetřit některé nebo všechny své peníze v Bitcoinu.\nBitcoinová spořitelna, Bitpigg.\nPigtoshi řekl Cointelegraph: "Přišel jsem na to brzy, že kdybych zachránil brzy v životě, pak by se věci později v životě zjednodušily. Zvláště když jste mladí. Když jste mladí, pak se můžete dostat dopředu." Od té doby spolupracují se Sibleym ze SHAmory, takže na obzoru by mohly být další hračky a hry.\nVe Velké Británii bitcoiner coach Carbon vzal "krásnou hru" fotbalu a zkombinoval ji s vynálezem Satoshi Nakamoto. Trenér života a zdraví – a celoživotní fotbalový fanoušek – Coach Carbon založil akademii Bitcoin Ballers, kde děti pracují na kombinaci "důkazu o práci, osobní odpovědnosti a boje proti FUD na fotbalové cestě," řekl Cointelegraph.\nPříspěvek na Instagramu od Coach Carbon's BitcoinBallers.\nFotbalová tréninková cvičení Bitcoin Ballers zahrnují "51% útok"; tréninkovou hru nazvanou "vystupování z nuly" a úpravy obtížnosti v rámci určitých tréninkových cvičení, kde jsou přidáni obránci nebo je velikost hřiště zaboxována. Pro Coach Carbon to není jen o propagaci Bitcoinu:\n"Hlavní věc je dostat se na 'co jsou peníze?' Není to jen měna, je to čas, je to hodnota a je to energie. Tato otázka není položena dostatečně, a pokud se o ní ve školách nemluví, kde se to lidé naučí?"\nV zásadě, vzhledem k tomu, že bitcoinová síť je sotva teenager – jen dvě země z možných 195 formálně přijaly Bitcoin – a globální míra přijetí sedí na méně než 1%, "hyper-bitcoinizace" (když se Bitcoin stane globálním uchovatelem hodnoty) je vzdálená vyhlídka. Jak vysvětlili pedagogové, vystavení Bitcoinu od mladého věku je dalším malým krokem na této cestě.\nSouvisející: Je vzdělávání klíčem k omezení vzestupu podvodných projektů s vysokým APY?\nNavíc neočekávaným výsledkem vzdělávání dětí o zdravých penězích je dominový efekt, který má na rodiče. Reeves dospěl k závěru, že "výuka dětí o Bitcoinu je jednou z nejúčinnějších strategií pro urychlení přijetí Bitcoinu."\nZatímco pro Sibleyho jsou hry, knihy a vzdělávací nástroje "tajným způsobem, jak žmolkovat lidi", zejména rodiče.\nStupně šedi hlásí, že 99% dopisů s komentáři SEC podporuje spot Bitcoin ETF\nKrypto příběhy: YouTuber Paco de la India vysvětluje své cesty pomocí Bitcoinu


Obchodn� akademie a jazykov� �kola s pr�vem st�tn� jazykov� zkou�ky,\n�st� nad Labem, p��sp�vkov� organizace\nmodulyobchodn� akademieecdl startcen�kp�ihl�kakontakt\nredak�n� syst�md�le�it� term�ny\nstudijn� oborysou�asnostp�ij�mac� zkou�ky\naktu�ln� nab�dka kurz�pomaturitn� kurzst�tn� jazykov� zkou�kypodnikov� kurzy\ne-gramsipvz�e�en� projekty - sipvzformul��e ke sta�en�\nProgram ECDL na obchodn� akademii\nPro z�sk�n� ECDL certifik�tu je nutn� �sp�n� absolvovat sedm zkou�ek, kter� se vztahuj� k jednotliv�m modul�m. Zkou�ky lze skl�dat jednotliv�, ale tak� v libovoln�ch kombinac�ch, �i v�echny najednou.\nKonaj� se ve vypsan�ch term�nech v prostor�ch Obchodn� akademie, �st� nad Labem, Pa��sk� 15. Ka�d� �sp�n� slo�en� zkou�ka je uchaze�i zaznamen�na do indexu.\nPro z�sk�n� ECDL Certifik�tu je tedy nutn� odevzdat ECDL Index se z�znamy o �sp�n�m absolvov�n� v�ech sedmi zkou�ek. Po �sp�n�m ukon�en� v�ech sedmi test� V�m bude ECDL Certifik�t do t�iceti dn� zasl�n na Va�i adresu.\nPr�va a povinnosti uchaze�e o ECDL Certifik�t\nUchaze� o ECDL Certifik�t mus� vyplnit a podepsat "Z�vaznou p�ihl�ku k ECDL test�m" a zaplatit ur�enou ��stku. Uchaze� se mus� k testu p�ihl�sit a vyplnit z�vaznou p�ihl�ku k ECDL test�m nejpozd�ji t�den p�ed jejich za��tkem. ��dosti uchaze�e z�vazn� p�ihl�en�ho na m�n� ne� 7 modul�, kter� by po�adoval po zah�jen� test� slo�en� zkou�ky i z dal��ch modul� na n� nebyl z�vazn� p�ihl�en, nelze v ��dn�m p��pad� vyhov�t.\nPokud se uchaze�, kter� je z�vazn� p�ihl�en� a registrovan� na dan� term�n testu nedostav�, nebude mu test zaznamen�n jako ne�sp�n�.\nPokud se uchaze� v pr�b�hu ji� zah�jen�ho ECDL testu rozhodne nezah�jit zkou�ku z n�kter�ho z modul�, na kter� je z�vazn� p�ihl�en a pokud je�t� na po��ta�i nebyl nainstalov�n test z dan�ho modulu, nen� takov�to zkou�ka zaznamen�na jako ne�sp�n�.\nP�ed testem se uchaze� mus� prok�zat platn�m pr�kazem toto�nosti a odevzd� vedouc�mu test� sv�j ECDL index. V pr�b�hu testu sm� uchaze� pou��vat pouze p�id�len� po��ta� a sm� pracovat pouze s pom�ckami, kter� obdr�el od vedouc�ho testu.\nUchaze� nesm� v pr�b�hu testu pou��vat ��dnou literaturu ani vlastn� pozn�mky, m��e v�ak nahl�et do informac� poskytovan�ch funkc� "Help" p��slu�n�ho SW pou�it�ho k testov�n� dan�ho modulu.\nUchaze� se nesm� v pr�b�hu testu bez dozoru vzd�lit z u�ebny ani komunikovat s jin�mi uchaze�i.\nUchaze� o ECDL Certifik�t m� pr�vo vyjad�ovat sv� p�ipom�nky, p��n� a p��padn� n�mitky proti postupu pou�it�mu v jeho p��pad� �i proti hodnocen� sv�ho testu.


Před 3 měsíci jsem přestala kojit - Diskuze - eMimino.cz\nPřed 3 měsíci jsem prestala kojit\nprosím o rady a zkusenosti. Mam dva prcky mladsi ma osm mesicu prestala sem ho v peti mesisoch kojit protoze sem prisla o mleko. Po porodech mam cykly o 28-30 dnech posledni MS sem mela v kvetnu a ted mi uz dvy tydny vychazi pozitivni ovulacni testy ale jasne pozitivni a posledni tyden mam duchy na tehoteskych testech ale velice slabe muze to byt rozhazenymi hormony po kojeni nebo uz mi hrabe\nPokud testy nesili, měla bych trochu strach, že by to mohlo být mimoděložní těhotenství… rozházené hormony nevytvoří HCG\nCo má informace o tom že si přestala kojit společného s tím, že jsi možná těhotná? Kojení žádný vliv na hodnotu hcg nemá\n@lachtanice86 no dneska sem rano zkousela tri ruzne testy s ruznou citlivosti (10,20,25) a pozitivni vysel ten 20 ty druhe dva upe negativni ale ani duch ani naznak tak me napadlo jesi sem nemela vadnou sarzi tehotenskych testu cele byly z jednoho balicku (adiel) tak me spis napadlo jesi mi jen hormony nerozhazujou ty obu testy\nJe nesmysl mit ducha na testu s citlivosti 20 a na 10 nemít nic. Si zajdi na krev jako samoplatce a budeš vědět hned\nJdu ve stredu ale uprimne me vydesila moznost toho mimodelozniho\nAle je ti jasný, že potřebuješ odběry dva


mBank půjčka s úrokem 0%! | Objektivni.cz\nmBank uvádí speciální nabídku v podobě první mPůjčky na zkoušku. Její splatnost je dvanáct měsíců a banka za ní na začátku účtuje dvě procenta z vypůjčené částky, přičemž úroková sazba je 0 % p.a. mBank tak umožňuje vyzkoušet si jednoduché a cenově dostupné vypůjčení finanční částky za předem jasně stanovených podmínek.\nPůjčka s nulovou úrokovou sazbou je dalším rozšířením transparentní nabídky mBank v oblasti úvěrových produktů. Banka v prvním půlroce úspěšně uvedla na trh refinancovaní úvěrů, přičemž následně představená konsolidace půjček je klientům k dispozici od září tohoto roku. Akce „Získej svoji první mPůjčku“ je určena pro klienty, kteří ještě žádnou půjčku v mBank neměli. Její RPSN je 3,81 % a nabídka je platná do 15. 12. 2015.


Kotoučové pily - Výrobce DeWalt - Cochces.cz\nKde jsem: CoChceš.cz > Dům, byt a zahrada > Dílna a nářadí > Elektrické nářadí > Pily > Kotoučové pily > Výrobce DeWalt\nKotoučové pily - Výrobce DeWalt\nTechnický popis Příkon 1.750 W Výkon 960 W Otáčky naprázdno 4.700 /min Průměr kotouče 235 mm Průměr upínacího otvoru kotouče 30 mm Kapacita šikmých řezů 45° Max. hloubka řezu při 90° 86 mm Max. hloubka řezu při 45° 62 mm Délka x výška 430 x 290 mm Hmotno...\n3,7 kg - Hmotnost 1350 W - J - menovitý příkon 42 mm - Max. hloubka řezu (45° - ) 184 mm - Průměr pilového kotouče 65 mm - Max. hloubka řezu (90° - ) 16 mm - Průměr upínacího otvoru 0 - 48 ° - Řezání pod úhlem 5500 ot/min - Volnoběžné otáčky...\n4,0 kg - Hmotnost 1600 W - J - menovitý příkon 49 mm - Max. hloubka řezu (45° - ) 67 mm - Max. hloubka řezu (90° - ) 190 mm - Průměr pilového kotouče 30 mm - Průměr upínacího otvoru 0 - 57 ° - Řezání pod úhlem 5200 ot/min - Volnoběžné otáčky...\n3,6 kg - Hmotnost 1200 W - J - menovitý příkon 35 mm - Max. hloubka řezu (45° - ) 55 mm - Max. hloubka řezu (90° - ) 165 mm - Průměr pilového kotouče 20 mm - Průměr upínacího otvoru 0 - 48 ° - Řezání pod úhlem 5500 ot/min - Volnoběžné otáčky...


Inkoustová tiskárna Epson FOTO L1800 C11CD82401 | eShop s výpočetní technikou a spotřebním materiálem | jhcomp.cz\nÚvod Tiskárny & spol Inkoustové s USB Inkoustová tiskárna Epson FOTO L1800\nEpson FOTO L1800 Kompaktní šestibarevná tiskárna L1800 formátu A3+ pro domácnosti a kanceláře s omezeným rozpočtem vytiskne fotografie přibližně za 191 sekund. Díky systému vysokokapacitních inkoustových nádržek vytiskne 1... více\nEpson FOTO L1800\nKompaktní šestibarevná tiskárna L1800 formátu A3+ pro domácnosti a kanceláře s omezeným rozpočtem vytiskne fotografie přibližně za 191 sekund. Díky systému vysokokapacitních inkoustových nádržek vytiskne 1 500 fotografií bez nutnosti doplnění inkoustu. Má minimální nároky na údržbu a přináší cenově výhodný a bezproblémový tisk, takže se skvěle hodí pro domácnosti, fotografy a kanceláře, které chtějí tisknout velké množství fotografií a barevných dokumentů.\nDíky vestavěnému systému vysokokapacitních inkoustových nádržek je tiskárna L1800 ideální pro velkoobjemový tisk, při němž je velmi důležitá nízká cena za tisk jedné fotografie nebo barevné stránky. Model L1800 se skvěle hodí pro domácnosti a malé kanceláře, které mají zájem o tisk velkého množství fotografií a barevných dokumentů, a je vybaven šesti 70ml velkokapacitními lahvičkami inkoustu.\nVestavěný systém inkoustových nádržek tiskárny L1800 umožňuje vytisknout až 1 500 fotografií nebo 2 600 stránek černobílého a 4 700 stránek barevného textu bez doplnění inkoustu3. Jakmile je nutné doplnit inkoust, nenaděláte žádný nepořádek. Díky technologii rychlého doplňování inkoustu, jasnému značení a tryskám bez kapání je tento postup u modelu L1800 jednoduchý, rychlý a čistý.\nModel L1800 má nízké nároky na údržbu a je vybaven technologií Micro Piezo a originálním inkoustem Epson, které spolu s průběžným doplňováním inkoustu zajišťují vynikající a stálou kvalitu barevného tisku fotografií i dokumentů až ve formátu A3+. Speciální vestavěná odolná inkoustová nádržka omezuje prostoje a předchází špatné kvalitě tištěných materiálů, které může zapříčinit používání neoriginálních systémů inkoustových nádržek třetích stran. Se zárukou na 12 měsíců (nebo 30 000 stránek) na tuto tiskárnu získáte klid a pomoc, kdykoli ji potřebujete. Model L1800 vytiskne fotografie přibližně za 191 sekund. Maximální rychlost tisku je 15 str./min černobíle i barevně.\nTiskárna je dodávána se sadou inkoustů pro naplnění inkoustových tanků, které nabízí celkovou výdrž až 1500 fotografií formátu 10 x 15 cm.\nRychlost tisku: 2,6 str./ min\nRychlost tisku barevně (stran/min): 15\nSpotřeba (W): 6.3\nSpotřeba max. (W): 15\nPohotovostní spotřeba (W): 2\nModelové číslo: L1800


1 AUSTRÁLIE 2007 Terra Australis Incognita Neznámá Jižní země (z latiny). Australis znamená,,jižní. Tak Austrálii nazývali již od doby římské. Legendy vyprávěly mnoho příběhů o tajuplné zemi, která leží daleko na jihu. Na mapách byla zakreslena jen namátkou. První Evropan, který doplul v roce 1606 k australským břehům byl Nizozemec Willem Janszoon. Rozhodl se pojmenovat zemi Nové Holandsko. Objevitelé byli dobří mořeplavci, ale asi neměli příliš bujnou fantazii na jména. Mnoho míst na světě je pojmenováno stejně tak, jako místo z kterého vypluli, jen s dodatkem přídavného jména nový-á-é (viz Nová Anglie, Nový Hampshire, Nový Amsterdam, Nový York, Nový Orleans, Nový Zéland atd.). Nicméně název Nové Holandsko se v tomto případě nechytilo. Začal se rozšiřovat název Austrálie, který byl dávno zaveden v navigačních lodních denících. V osmnáctém století do Austrálie doplul také James Cook /džejms kuk/ a prohlásil území za britskou kolonii. Dnes je Austrálie suverénním státem a Den nezávislosti slaví 1. ledna již od roku Patří však stále, stejně jako NZ, mezi anglické državy. Zemi vede premiér (t.č. John Howard) a královskou korunu zde zastupuje generální guvernér (t.č. Michael Jeffery). Generální guvernér bývá do funkce dosazen na doporučení královny (Elizabeth), a ten pak zase doporučuje do funkce premiéra. Funkce prezidenta v Austrálii není. Austrálie mi od malička byla velice blízká. Slyšela jsem o ní vyprávět velmi často. Moje sestřenice Věruška je rozená Australanka ze Sydney. Teta Jiřinka a strýček Edmund sedm let žili a vedli obchod ve městech Melbourne a Sydney. Děda Gusta mně zdlouhavě a často popisoval australskou faunu, klokany, a především divoké psy dingo, kterými jsme byli oba fascinováni. Dále za doby mého dětství postupně odešlo z naší čtvrti do Austrálie několik rodin, aby zde nalezly nový domov a start do života bez komunismu. A nakonec československá socialistická televize vysílala mnoho australských seriálů. Americké jim vadily, ale australské ne, a tak jsem si zcela jista, že jsem zhlédla úplně všechny, které byly k vidění. Jako dítě jsem byla televizní a knižní maniak a veškerý volný čas po škole a povinných aktivitách (klavír, gymnastika, atletika atd.) jsem strávila čtením nebo díváním na televizi. Na úkoly mi většinou nezbýval čas. Sedmnáctého srpna jsme přistáli v australském Melbourne /melbrn/, kam jsme přiletěli z Nového Zélandu australskou společností Qantas. Byli jsme sedmý den na cestách. Čas se nám posunul o dvě hodiny dozadu. Stejně tak jako na Novém Zélandu i zde nás po výstupu z letadla čekalo mnoho kontrol osobních zavazadel kvůli zavlečení nákazy z ovoce či jiných přírodních předmětů (rostlin, ořechů, sazenic, semen, škeblí atd.). Možná si budete pamatovat jak končil dopis o Novém Zélandu: Michaela čistila nasbírané škeble a kamínky novým kartáčkem na zuby a vařící vodou a doufala, že jí je na celnici neseberou. A nesebrali! Kontrola nás poctivě prohlédla, také boty, zda nemáme v podrážkách zanesený ovčí trus a škeble nás nechali vybalit až ze spodku kufru. Celník uznal, že škeble vypadají velice čistě a nejsou cítit. Několikrát si nás změřil pohledem. Cítila jsem, že váhá. Očima těkal ze škeblí na nás a z nás na škeble. Michaela trpělivě, soustředěně ale napjatě čekala, jak se k jejím pokladům vyjádří. Nevydržela jsem pohled na vyčkávající dítě a váhajícího celníka. Přistoupila jsem k němu a podrobně mu popsala proces jakým Michaela předešlý večer mušle, kamínky i škeble čistila. Celník se usmál a škeble Míše vrátil Asi měl doma také děti.\n2 V Melbourne bylo 12 C a zataženo. Stejně tak jako na NZ i zde měli období zimy. Na letišti jsme si vypůjčili menší Toyotu a prokličkovali městem až do samého centra, kde se nacházel náš hotel Pacific International. Melbourne je velkoměsto s 3 a půl milionu obyvatel. (Celá Austrálie má přes 21 milionu obyvatel). V centru se místem šetří a budovy se staví vysoké. Zaparkovat jsme museli v garážích pod hotelem. Nájezdní plocha byla malá, a tak nás do garáží svezl výtah do kterého jsme najeli i s autem. Trikem bylo se do úzkého výtahu dostat, ale zvládli jsme to. Byli jsme vděčni za malé auto. Náš apartmán byl pěkný, velice moderní v osmém patře s výhledem na celé město. V Melbourne nás čekalo 3 a půl dne. Melbourne leží ve státě Victoria. Austrálie se skládá ze šesti států a dvou teritorií: Západní Austrálie, Jižní Austrálie, Queenslandu, Nového Jižního Walesu, Tasmánie, Victorie, Severního Teritoria a Teritoria hlavního města Austrálie. Město nás mile překvapilo. Neměli jsme jasnou představu, ale tu co jsme měli to předčilo. Melbourne je pěkné, moderní město, kde se nezapře britský vliv a doba viktoriánská. Nová architektura se prolíná se starou a navzájem se neruší, naopak to dává městu osobitý šarm. Všude rostou eukalyptové stromy, žádná změna z jižní Kalifornie, kde nám také rostou na každém kroku. Proč jsme si vybrali zrovna Melbourne? Zvědavost. Austrálie je velikánská země - kontinent, není možné ji celou projet a poznat za týden. Ale někde jsme začít museli. V Melbourne dostal Bruce pracovní nabídku a má možnost učit na zdejší universitě. Zajímalo nás, jak to zde vypadá, zda bychom tu mohli žít a o čem toto místo světa vlastně vůbec je. Melbourne je také druhé největší město Austrálie. V neposlední řadě je to město, kam se před mnoha lety také přistěhoval můj spolužák a soused z Jahodnice Radek Prchal. Při našich cestách si často záměrně vybíráme místa, kde bydlí naši přátelé a známí. Život je krátký a musí se využít každé chvíle, abychom se setkali s lidmi které máme rádi, kteří jsou nám milí a které vidět hlavně chceme. V každodenním životě se setkáváme často s lidmi, kteří nám nejsou až tak milí a příjemní, a přesto s nimi trávíme náš drahocenný čas. Člověk by proto nikdy neměl zmeškat šanci vidět toho koho vidět chce a kdo jeho život obohacuje a dělá veselejším. Radek a jeho rodina patří právě mezi tyto lidi. Katunku s Míšou jsme nechali v hotelu odpočívat. Poprvé za celou cestu měly dovolenou televizi. Televize na NZ i v Austrálii vysílá mnoho amerických a britských pořadů a seriálů. V USA máme britské, ale žádné australské či novozélandské se nevysílají. Sami s Brucem jsme se vydali do podvečerního melbournského centra, abychom nakoupili zásoby do hotelové lednice. Prošli jsme čínskou čtvrtí a obešli široké okolí našeho hotelu. Ulice tu mají názvy anglické monarchie, které se nám dobře pamatovali, a tak jsme se orientovali rychle. Je tu ulice Královny, pak ulice Elizabeth, ulice Viktoria a prince Williama atd. Samoobsluhy v Austrálii se také podobají více moderním supermarketům, které známe z Čech a Evropy než těm, které známe z Ameriky. Stejně tak, jako na Novém Zélandu i zde jsem našla chuťovky podobné českým a k naší první australské večeři nakoupila klobásy, sýry a pečené kuře. Také housky a chleba je tu velice chutný a lehoučký. Bruce ale všechno co má evropskou chuť nejí, tím pádem hledal potraviny na které je zvyklí ze své rodné země. Nakonec našel australské dobroty podobné jeho oblíbeným z Evropy a Čech a byli jsme spokojeni všichni. Ovoce mají výborné svoje nebo dovážené z vedlejšího Nového Zélandu. Myslíme si, že jídlo je většinou zvyk - chutná nám to, na co jsme prostě zvyklí. Také ale existuje pár chutí, které jsou prostě lepší tam či onde, i když se jedná o stejné jídlo. Vím, že vás bude zajímat příklad. Třeba\n3 jogurt: mnoho lidí se shodne na tom, že nejlahodnější jogurty jsou české. I když je jméno firmy po celém světě ucelené (např. Danone), jogurty chutnají v každé zemi jinak. Naopak nikde jinde jsme zatím nenašli lepší steaky než v USA (potvrzeno i zkušenými gurmány). Stejné mají prý také v Japonsku ale jsou tam převelice drahé. Zde dochází na rčení:,,když dva dělají totéž, není to totéž. A tak je to se vším. Byli jsme na cestách osmý den a psalo se 18. srpna. Kanceláře se vyprázdnily a ruch města změnil své tempo i atmosféru. Byla sobota a lidé odpočívali. Chtěli jsme dělat to co dělá běžný,,melbourňan o volném dni. Vyjeli jsme z města směrem na jih a směřovali na ostrov Filip. Ostrov Filip je rekreačním místem pro turisty i místní. Roste zde mnoho eukalyptových stromů, které jsou domovem medvídků koala. Také jsme se dočetli o klokanech, kteří zde volně žijí. Nejlepší jsou však malé soukromé zoo, kde si můžete zvířátka pohladit, nakrmit, pochovat a vůbec s nimi strávit tolik času kolik se vám zlíbí. Cesta na ostrov nám příjemně ubíhala. Také se zde jezdí vlevo, ale na to už jsme byli zvyklí. Dálnice okolo Melbourne jsou mnoha proudové, přehledné a musí se platit. Na zaplacení poplatku máte 72 hodin a musíte se dálniční kontrole nahlásit sám. Vaše auto je pak několikrát za den snímáno kamerami umístěnými na mnoha místech a každé auto je tak evidováno několikrát za den. Prý se ví o každém autě, které projede bez zaplacení. Raději jsme si to neověřovali. Policie je tu přísná a pokuty vybírá hned. Nehody jsme žádné neviděli i když provoz je veliký a auta často překračují povolenou rychlost. Řekla bych, že řidiči jsou o trochu ráznější a drzejší než řidiči v Americe, na druhou stranu mnohem ukázněnější a tolerantnější než řidiči z Čech. Krajina se nám zdála velice zelená, stromy vzrostlé a vysoké. Přesto měli ve státě Victoria stav pohotovosti kvůli suchu a nesměla se používat zbytečně voda. Mytí aut bylo také zakázáno. Všichni čekali na pořádný déšť. Nám se zdálo celkem chladno a o proti Kalifornii i velmi vlhko, místní nám však tvrdili opak, a tak jsme se znovu přesvědčili, jak je všechno na světě relativní. Zastavili jsme na farmě s kravami, kde se zpracovávalo mléko. Měli zde k pohlazení malá telátka a jehňátka. Katunka i Míša se zamilovávaly do každého zvířete, které jsme potkali a mohli si ho pohladit či vidět zblízka. Současně zde v domácí stylové restauraci nabízeli mléčné výrobky a pečivo. Neodolali jsme a s chutí si dali druhou snídani. Pak jsme pokračovali dál, a než jsme přejeli most na ostrov Filip zastavili jsme v zoo. Přesně takové, kterou jsme měli na mysli. Bylo tu dovoleno krmit klokany i jiná zvířátka. Klidná, hezká a mladá zaměstnankyně nám trpělivě a podrobně vyprávěla o každém tvorečku, kterého tu měli. Klokani nám přirostli k srdci okamžitě. Měli tu několik druhů. Vyhřívali se v zahradě na slunci. Leželi dál od cesty na které jsme stáli s miskou plnou dobrot a pozorovali jsme jeden druhého. Pak jim dal jejich vůdce povel, aby vstali a šli se najíst, a tak k nám při hopsalo celé stádo. Malí klokánci se houpali maminkám v kapse a často jim koukala nejen hlava, ale také nohy. Klokaní matky jsou velice trpělivé a hodné a nechají klokánka pobývat v kapse, i když už je docela velké a mělo by běhat samo. Matka se s ním urputně tahá dál, a když je venku a foukne na něj vítr nebo má chuť na mléko od maminky, dobrácky dítěti pomáhá nacpat se zpět do kapsy. Klokani mají dlouhé nehty a rádi se s nimi drbou a čistí zaprášenou srst. Také si s nimi bravurně přidržovali misky z kterých jsme je krmili a o které se neradi dělí s někým jiným. Vydrželi jsme u nich velmi dlouho. Měli zde také koaly, které jsou roztomilé, ale vlastně stále spí, a tak s nimi moc zábavy není. Několik psů dingo nás pozorovalo přes plot i jiná australská zvěř, kterou nikde jinde na světě volně nenajdete. Zaujal nás rodák z Tasmánie - samostatného ostrova na jih od\n4 Austrálie - Tasmánský ďábel. Zvíře je to velice smutné a celý den vydrží běhat okolo své ohrady. Vypadá jako větší pes, ale s nehezkou hlavou a velkými zuby. Živí se zdechlinami, které při svém pomalém klusu neustále hledá. Přestože vypadá smutně a možná by se vám ho chtělo pohladit, v mžiku je schopen zlomit nastavenou paži ohromnou silou svých čelistí. Většina australských zvířat má na svá mláďata kapsu, ve které si je nosí dokud jejich dětičky nevyrostou. Na ostrov Filip jsme dojeli v podvečer v čase večeře. Cílem byla zátoka malých modrých tučňáků, kteří zde žijí volně a toto místo je jejich domovem. Tučňáci jsou celý den na širokém moři za potravou a na večer se vrací do svých brlohů na pláži. Celý den si plavou každý sám za sebe, ale když přijde večer čas návratu, čeká jeden na druhého na okraji pláže. Netroufnou si přeběhnout pláž sami a houfují se do skupin pěti a více tučňáků. Pak ve své skupině zvolí vůdce, který je nejodvážnější a vyběhne jako první. Ostatní ho pak tryskově kolébavým během následují přes asi 200 metrů širokou písečnou pláž, dokud nenarazí na travnatou plochu svého domova. Zde se opět rozcházejí již volným tempem k jednotlivým domovům. Lidé zde vystavěli tři pozorovací plochy ke kterým se dojde přes dřevěné mosty tak, aby se nepoškodily domovy tučňáků. Poučí vás o tom, co se bude dít, a pak už jen vyčkáváte. Stanete se návštěvníkem v přírodě a pozorujete tučňáky v jejich přirozeném domově. Nic není naprogramované ani připravené, tučňáci si sami určují své tempo a rozvrh podle kterého se vrací. Musíte být trpělivý. Rozhodli jsme se obohatit o tuto zkušenost. Začalo se stmívat a studený vítr se zdvihal. Oceán bouřil a vlny se zdály větší a větší a narážely na kamenné útesy u pobřeží. Moře dělalo veliký rámus, mohli jsme si klidně zakřičet do dálky a nikdo by nás neuslyšel. Obloha s vodou se propojila v jednu dlouhou modravou plochu. Začalo pršet. Měli jsme deštníky i nepromokavé bundy, rozhodli jsme se vytrvat. Setmělo se a ohromné lampy osvítili celé okolí. A pak už pomalinku a s nejistým přešlapováním začal vycházet jeden tučňáček za druhým, a jen co se odvážili, spěchali přes pláž k domovu. Michaela usíná okamžitě se západem slunce, a tak jsem ji hned po pár prvních skupinkách tučňáků, které přeběhly úspěšně pláž, vedla zpět k autu. Byla unavená a mokrá. Dřevěné mosty vedou tak, aby jste měli také dobrý výhled na tučňáčky. Jeden kráčel celou dobu hned vedle nás. Také unavený, mokrý, ale určitě nasycený. A zítra začne celou svoji výpravu nanovo. Ještě než jsme přijeli do Melbourne domluvili jsme se s Radkem a jeho paní Silvou, že se sejdeme v neděli ráno a celý den strávíme společně. To jsme také udělali. Radek s rodinou nás vyzvedli v hotelu a společně jsme vyšli na pěší zónu Melbourne. Naposledy jsem viděla Radka před 13 lety (1993/4) ale pořádně jsme si nepopovídali od jeho odchodu v r Bylo co dohánět. Radek má za ženu velice příjemnou manželku Silvu, která pochází z Bratislavy. Mluvilo se proto česky, anglicky a sem tam i slovensky. Spolu mají sedmiletou holčičku Nicole a dvouletého chlapečka Michaela /Majkla/. Moc jsme si vážili, že se Radek s rodinou vydali za námi na celý den do města, protože víme jak je to s malými dětmi náročné, kdy se jim výletem naruší denní režim. Malý Michael byl ale statečný, všude kráčel s námi, vše ho zajímalo a zdříml si až když byla příležitost. Nicole je k věku naší Míši, a tak se holčičky během dne velmi sblížily. Melbourne má velice pěkná místa na procházení, hlavně místa okolo řeky Yarry /Jary/, která protéká přímo centrem. Vyjeli jsme na rozhlednu, nově vystavěnou věž Eureka a užívali si výhledu na město. Eureka má víc jak 90 pater a slouží jak k bydlení, tak pro kancelářské prostory. Z věže jsme viděli do všech koutů Melbourne. Leží v zálivu a je to průmyslové, přístavní a sportovní město. V Melbourne sídlí tenisová hala Australien Open, jezdí\n5 se tu Grand Prix a také je tu velký stadion pro hráče australského fotbalu. Australského fotbalu? Ano, existuje normální fotbal, tak jak ho zná celý svět, pak americký fotbal a také australský fotbal. Podívaná je to pro nás nezvyklá. Hraje se se šišatým míčem, podobně jako americký fotbal, ale ten míč si hráči mezi sebou kopou tak jako při světovém neboli normálním fotbalu (při americkém si ho hází). Hráči mají svůdné dresy, velmi upnuté a trenýrky trochu kratší než je vidět při jiných fotbalech. Chrániče téměř nemají. Pravidla jsem nepochopila, ale byl to pro nás nový, zajímavý, sportovní objev Na věži Eureka jsme se ještě setkali s Markem, bratrem Radka, a Markovou milou přítelkyní Luisou. Marek je o dva roky mladší než my, ale ze školy i z ulice jsem si ho pamatovala také dobře. I Marka jsem na moment viděla před dávnými 13 lety, při jeho návštěvě v Čechách. Bylo moc fajn, že si na nás udělal také chvíli. Čas nám strašně letěl, protože jsme si toho chtěli tolik říci a zeptat se jeden druhého na tolik věcí. Na naše životy v Austrálii, na naše životy v Americe a také zavzpomínat na naše životy v Čechách. S Radkem jsem chodila do jedné třídy sedm let, a tak známe mnoho stejných lidí, učitelů a zažívali jsme stejné zážitky. Je zajímavé vidět věci z dětství pohledem dospělého člověka a srovnat si to s dalším svědkem vašich školních let. Stůl pro deset jsme si objednali v nádherné a moderní budově Casino a poobědvali. V budově Casino je také velké nákupní centrum a večer je zde podívaná pro kolemjdoucí - šlehající plameny ze dvou velkých trychtýřů umístěných na střeše budovy. Zdálky to vypadá jako dvě ohromné ohnivé pochodně. Po obědě jsme se vydali auty za město, směr do oblasti Dandenong, kde všichni Prchalovi žijí. Měli jsme také v plánu zastávku u rodičů Radka, kteří bydlí v okolí. Projížděli jsme krásnými rezidenčními čtvrtěmi, kde bydlí běžní Australané. Rodinné domky a obydlí vypadají velice podobně jako čtvrtě v Americe. Kdybychom neřídili auto vlevo, mohli bychom si klidně myslet, že jsme se ocitli v jakékoliv lepší americké čtvrti. Austrálie je směsice Evropy a Ameriky a z toho si vytvořila svůj vlastní styl, který je pro ni specifický a originální. Pochopili jsme, že Austrálie je dalším originálem, který nikde jinde nenajdete. Radek se Silvou a dětmi žijí ve velice pěkném domě, který si dle času a možností stále vylepšují a zdokonalují. Děti nám ukázaly své útulné pokojíčky a naše děti si trochu po domácky odpočinuly. Katunka si pustila na videu český film Diskopříběh a Michaela si hrála s Nicole. Posvačilo se štědré pohoštění paní domu. Pak jsme se přesunuli k Markovi a Luise, kteří si právě dokončili svůj velice moderní a nový dům. Byli jsme jako jedna velká cikánská rodina, která se to odpoledne přesouvala z místa na místo, jeden za druhým. To vše za velkého halasu a humbuku či výbuchů smíchu, protože kluci Prchalovi jsou rodilý baviči a rádi se smějí a žertují. Smích je nakažlivý, a tak jsme se nasmáli hodně. Bruce si s klukama padl do oka hned a já mám pocit, že znám Silvu i Luisu již dávno. Doufám, že i oni se cítili podobně. Poslední přesun dne se konal již za šera k rodičům, Líbě a Bohoušovi. Neviděla jsem je 23 let! Nemyslím, že se moc změnili. Kdybych je někde potkala, tak je poznám. Pamatuji si je jako příjemný, zábavný, pohledný pár, a tím jsou i dnes. Paní Líba pro nás měla také připravené pohoštění, a kdyby to šlo, povídalo by se asi dál až do noci. I loučení ale musí jednou přijít, druhý den byla práce, škola a naše expedice také pokračovala dále. Bylo moc hezké a uspokojivé vidět všechny v pohodě. Radek je dnes povoláním stavební inženýr a má svoji vlastní firmu. Myslím, že může být na svůj život právem hrdý. Sama ze své zkušenosti vím, jak je těžké a odvážné změnit vlast, jazyk, kariéru i přátelé. Někdy nám ale odchod z toho co je nám\n6 tak známé a blízké otevře nové možnosti a naučí věci o kterých jsme netušili, že existují. Naše třída VIII.B. na ZŠ Kyje, z které jsme v roce 1985 vycházeli, byla tehdy určena k sebe zániku. V očích ředitelky i naší třídní jsme byli, až na výjimky, třídou rebelů, propadlíků, hlupáků, komediantů a buržoazních potomků. Většina z nás se horko těžko dostávala na střední odborná učiliště, a ty s trochou štěstí, na učiliště s maturitou či střední školu. Na gymnázium a posléze na vysokou školu se dostal ze třiceti šikovných dětí, jestli se nepletu, jen jeden spolužák. Ostatní jsme se probíjeli jak to šlo. Tři z nás žijí v zahraničí. 19. srpen byl pro nás nezapomenutelný den, a teď víme, že kdybychom se náhodou na nějaký čas v Melbourne ocitli, že tam máme hned celou partu známých. Rodině Prchalových děkujeme Dvacátého srpna 1998 se nám ve městě Portsmounth v americkém státě Nový Hampshire narodila dcera Michaela. Co na tom, že na své dnešní deváté narozeniny byla v Austrálii, na opačném konci světa, chtěla slavit normálně a mít svůj den. Předložili jsme ji proto nabídku zábavy pro děti ve městě Melbourne. Vybrala si Vědecké muzeum na předměstí. Vědecká muzea jsou velmi oblíbeným místem i pro děti v Americe. Jedná se o místo, velkou budovu, ve které se děti zábavnou formou učí o fyzice, chemii, matematice, ale i historii a dalších vědách. Vše si zde můžete vyzkoušet, osahat a prozkoumat - to děti baví. Navíc se vždy dozvíte mnoho i o oblasti ve které se muzeum nachází, a to bylo nejen zábavné, ale poučné pro celou rodinu. Naučili jsme se tu mnoho o Austrálii a státě Victoria. Jaká zvířata tu žijí, jaké tu mají přírodní živly, jak se tu lidé stravují, kam a proč se chodí za sportem, co dělat když potkáte krokodýla, jak a kdo vymyslel umělou hmotu a seznam by tak mohl pokračovat dál. Vrcholem dne byla návštěva Pokoje blesků, kde nás poučili o tom, jak a proč se vyrábí elektřina. Michaelu vybrali za dobrovolnici, kterou nabili (za bezpečnostních opatření) tisíci volty a tím jí zvedly všechny vlasy na hlavě. Myslím, že to pro ni nebyl jen zážitek dne, ale i zážitek roku! Do muzea a zpět jsme se dopravili městským vlakem. V Melbourne mají pro veřejnou dopravu vlaky, tramvaje, metro i autobusy. Vlakovému řádu jsme moc nerozuměli, ale za pomoci ochotných pracovníků drah vše našli a na místo dojeli. Na závěr dne prošli večerním Melbourne. Bylo chladněji a déšť měl na krajíčku. Město žilo rychle, lidé spěchali z práce. Stejně tak jako na Novém Zélandu i zde se v zimních měsících nosí hodně černá. Avšak móda je tu více podobná americkému stylu oblékání. Australané a hlavně Australanky jsou pohledné a atraktivní. Některé země prostě mají hezčí lidi než země druhé, to je fakt s kterým se nedá argumentovat. Lidé tu na sebe dbají a strojí se do slušivých, značkových kostýmků. Australané hodně kouří. V restauracích se nesmí, a tak si svůj zlozvyk užívají na ulici. Všude přítomní kuřáci se nedají přehlédnout. Velkou populaci Melbourne tvoří asiaté. Stěhují se do Austrálie ve velkém. Především za posledních pár desetiletí. Mnoho lidí opustilo Hong Kong po tom, co padl pod čínskou vládu, ale i další asiaté (Čínani, Korejci ap.) tu nacházejí svůj domov. Finančně se nám v Austrálii ulevilo. Na NZ všechno stojí dvakrát až třikrát tolik. To víte, izolovaný ostrov, doprava na něj drahá, a tím pádem i všechno zboží. Samy děti usoudily, že se za některé věci na NZ prostě jejich kapesné nevyplatí utrácet. Zato se však rozšouply v Austrálii Již známými ulicemi plných australských suvenýrů jsme pomalu došli až k oblíbené samoobsluze, kde si Michaela slavnostně vybrala dort a svíčky. V hotelu jsme jí k dortu zazpívali a rozdali mini dárky, které jsme jí každý sám za sebe připravili a vzali sebou z domova. Druhý den jsme přelétali do Sydney\n7 Kvůli tomuto vnitrostátnímu letu z Melbourne do Sydney jsme měli dovoleno vzít na cestu pouze malá zavazadla. Váha i hmotnost byla velice limitována. Každý jsme měli svůj malý cestovní kufr a do ruky tašku nebo batoh. Byla to pro nás docela událost, protože ani já ani Bruce nejsme ten typ, co nosí jedno tričko týden. Alespoň jsme si mysleli, že nejsme. Cesty po Novém Zélandu a Austrálii nás přesvědčily o opaku Ne, nebylo to tak hrozné. Prádla jsme měli dost a to co bylo potřeba se na cestě přemáchlo. Hotely mají prádelny, ale také jsem se vrátila ke starému dobrému mýdlu s vodou. A při tom jsem si vzpomněla co mi říkávali doma:,,co se v mládí naučíš, ve stáří jako když najdeš. Letadlo do Sydney bylo téměř prázdné a milá posádka se nám velmi věnovala. Svačinu jsme dostali zdravou jedno velké zelené jablko. Líbilo se nám to, bylo to takové skautské. V Americe jsme velice opečováváni a takové jablíčko by nám pravděpodobně přinesli nakrájené, oloupané, v hygienickém sáčku a s citronovou šťávou proti hnědnutí. Všímali jsme si, že jsme v zemi jiných podmínek, jiné kultury, jiných zvyků a jiné mentality. Nevím proč, ale i přesto, že jsem o Austrálii něco věděla, myslela jsem si, že si jsou z nějakého důvodu s Amerikou více podobné. Možná proto, že to jsou obě bývalé britské kolonie? Nevím, ale mýlila jsem se. Těšila jsem se proto do Sydney, kde celá historie australského národa započala, a kde mi možná na některé z mých otázek odpoví. Flotila s prvními osídlenci Nového Jižního Walesu vyplula z Anglie v roce Ve městě Sydney státě Nový Jižní Wales lidé začínali nový život. Není žádným tajemstvím, že první australští přistěhovalci byli vězni. Od irských politických odsouzenců až po nejhorší zločince a vrahy všeho druhu. Anglie si tím vyčistila vězení a své okolí od nebezpečných lidí. Mezi odsouzenci bylo také mnoho šikovných lidí a kolonii se začalo rychle dařit. Netrvalo dlouho a našlo se tu zlato. Jen šest let poté, co sem přivezli první odsouzence, začali do Austrálie připlouvat také první svobodní lidé usedlíci dobrodruzi zlato kopové. Těch bylo stále více, mnohem více než původních vězňů. Nedá se proto jednoznačně říci, že Austrálie započala svoji historii pouze s vězni, tak jak jsem to slyšela některé lidi tvrdit. Stejně tak, jako si rodilí Novozélanďané vymysleli přezdívku Kiwi, tak si rodilí Australané nechávají říkat Aussie (ozí). Pokřiky při hře a skandování obsahují přezdívku Aussie, v neposlední řadě se také používá jako jméno australských výrobků např. šamponu. Přezdívka Aussie vzešla ze zkratky názvu psí rasy - australského ovčáka (Australian Shepard). Tento pes je však původem ze západních Spojených států amerických, kde se začal v 19. století chovat. Australané milují přezdívky a zdrobněliny osobních jmen, připadá jim to více důvěrné, bližší. Pokud máte dlouhé jméno tak jako například já Kateřina okamžitě by si to upravili na kratší a domáčtější verzi jména, pravděpodobně Kate /Kejt/. Američané to nedělají, respektují jméno, kterým se jim představíte. Postupně do Austrálie připlouvalo mnoho nových přistěhovalců a emigrační vlny se tvořily spolu s událostmi okolo světa. Druhá světová válka a další změny utvářely bleskový nárůst australského obyvatelstva. V roce 1959 Austrálie dosáhla 10 milionů obyvatel, v r to bylo 17 milionů obyvatel a dnes je to již přes 21 milionů obyvatel. Lidé sem přijíždějí ze všech koutů světa a v posledních letech jsou to především přistěhovalci z Asie, jak jsem se již zmínila výše, když jsme cestovali v Melbourne. Můžete proto v dnešní Austrálii najít všelijaké lidi. Od jemného džentlmena, který vám v metru uvolní místo až po hrubiána, který se nestydí na lidi rozeřvat kvůli maličkosti. Potkali jsme zde různé typy. Byli jsme tím trošku zaskočeni, protože\n8 ve všech cestovních příručkách, které jsme četli se psalo jen o těch přátelských a slušných Australanech, ale nikdo nás neupozornil na ty z hrubšího zrna. Reakce lidí nás občas překvapila, hlavně v Sydney nedalo lidem mnoho práce vyskakovat jako čertík z krabičky. Nakonec si člověk musí říci: A kdo jsem já, abych soudil druhé? Osobně hledám všechny odpovědi v dějinách a tam je také nalézám. Kritizovat a soudit je snadnější než pochopit. Když to jen trochu jde, stojí za to dát si tu práci s pochopením, odměna bývá sladká Sydney nás uvítalo odpoledními paprsky zimního slunce z okénka letadla, odkud jsme viděli Operu a most Harbour. Do hotelu Best Western, který byl opět v samém centru, jsme se dopravili přímo z letiště metrem. V Sydney jsme si auto nepůjčili. Metro, vlaky i jednokolejové vlaky mají dobrý systém a jezdí spolehlivě. Chystali jsme se také hodně chodit. Děti se začaly zabydlovat v hotelu a chtěly chvilku pro sebe. Sami s Brucem jsme se proto vydali k domu Opery. Metrem jsme přejeli pár stanic a vystoupili na Circular Quey. Australané to vyslovují jako /sirkulr ký/, ale Američané jako /sirkulr kvej/ a tak jsme se chvilku s místními dohadovali, zda jsme se ocitli na správném místě. Australská angličtina nám dělala větší problémy než novozélandská. Nejen kvůli silnějšímu přízvuku, ale také proto, že v Austrálii se slova vyslovují úplně jinak. Navíc mají svůj slovník a pokud mluví hodně rychle a přihazují do toho právě tato specificky australská slova, ztratí se v tom na chvíli i člověk jehož mateřským jazykem je angličtina. Můj český přízvuk v mé angličtině v Austrálii ani na NZ nikdo neslyšel. Všímali si jen mého amerického přízvuku, a tak hned věděli, že pocházím z Ameriky S dalším vysvětlováním jsem se většinou nenamáhala. Byla jsem potěšena. V Americe nikdo neslyší moji americkou angličtinu, ale všichni slyší český přízvuk. A tak mi moje snaha, naučit se pořádně anglicky, už nepřipadala tak marná. Sydney je veliké město roztroušeně vystavěné v zálivu a proto má i několik center. Jedním z nich je místo kde je vystavěna Sydney Opera. Byla již tma, když jsme došli k budově Opery. Symbolická stavba Austrálie stojí na malém poloostrově. Byla večerně osvětlena. Byl klid a od moře vál teplý vítr. Neumím popsat pocit, který mě naplnil, když jsem Operu poprvé spatřila na vlastní oči. Místo o kterém sníte, že se tam jednou podíváte, že se ho dotknete tu najednou bylo. Hned před námi. Obešli jsme s Brucem celou stavbu kol dokola. Nemohli budovu vystavět na lepším místě. Za námi osvícené město s mrakodrapy, před námi záliv, ze strany most Harbour a z druhé strany Opera - jaká to podívaná. Chápu lidi, kteří ryjí do stromu nápis Byl jsem tady, také se mi chtělo zařvat:,,jsem tady!, a tak jsem si zakřičela do tmy, do šplouchajícího moře pod námi, nikdo tam zrovna nebyl (alespoň doufám, že ne). Byli jsme s Brucem nadšení a začali se těšit na druhý den, kdy jsme se přihlásili na exkurzi Operou. Psalo se 21. srpna, ale kalendáře v Americe i Evropě stále ještě ukazovaly 20. srpna. Michaela se nedá ošidit, a tak i dnešního dne jsme ji před spaním koupili malý dort a zapálili svíčku. Ráno nás v Opeře přivítal skvělý průvodce. Lepšího jsme si opravdu nemohli přát. Vypadal jako člen skupiny Beatles v době kdy zpívali. Měl smysl pro humor, který přidával do výkladu, a tak jsme se opravdu bavili. Opera je rozlehlá. Z pěti divadel, které opera obsahuje, jsme viděli čtyři. V jednom z nich sídlí Filharmonie ze Sydney. Hrají se zde různá představení. Od klasických až po moderní. Umělci jsou domácí nebo přijíždějí na návštěvu z celého světa. Vnitřek není nijak zvlášť luxusní ani přepychový. Podlaha je tvořena z betonových drsných desek a chvílemi to vypadá jako kdyby jste kráčeli stále ještě venku na chodníku. Každý sál je jinak zařízen a vyzdoben. Dle potřeby a účelu. Přepychové jsou tu nové\n9 záchody. Umyvadla jsou vytvořena jako dlouhý potůček s fontánkou a voda z vašich rukou mizí do neviditelného odpadu. Je to opravdu dílo. Budova byla slavnostně otevřena v r. 1973, výstavba trvala 14 let. Od té doby se stále vylepšuje a postupně rekonstruuje. Obyvatelé Sydney si na ni velmi zakládají a vymýšlejí další věci čím by návštěvníky uchvátili. Střecha je vystavěna ze samo omyvatelných dlaždic vyrobených ve Švédsku a barvu má béžovou. Na fotografiích vypadá většinou jako bílá, ale to je jen světelný efekt, který dlaždice tvoří. Střecha tak mění barvu podle světla, které na ni dopadá. Večer je téměř žlutá, ve slunci bílá. Je to dobrý trik. Budovu navrhl dánský architekt Jorn Utzon. Stavbu provází mnoho příběhů, ale na to bychom potřebovali celou další kapitolu. Na každý pád je to úžasná budova a v Sydney na ni mohou být opravdu pyšní. Odpoledne jsme si vyjeli lodí po moři do nedalekého přístavu Manly. Účelem projížďky po zálivu bylo spatřit Operu také z jiného úhlu, prý toho nejlepšího. Na moři foukal vítr a vlny houpaly naší lodí. Ty největší přelétaly přes palubu. Manly je plážové městečko s pěší zónou a mnoha obchody pro turisty, suvenýry, příjemnými kavárnami, restauracemi a jídelnami. Stejně tak jako na NZ i v Austrálii se všude prodává a servíruje k pití čaj. Když neobjednáte jinak, automaticky vám ho naservírují s mlékem. Jediné australské jídlo, které nikde jinde na světě nenajdete je tzv. Vegemite /vedžímajt/. Chutná pouze Australanům, Silvě Prchalové (z Melbourne) a mě. Jsou to vlastně kvasnice - plné vitamínu B, posolené a zpracované do černé pomazánky, která vypadá spíše jako vazelína na boty než něco k jídlu. Prošli jsme pobřeží Jižního Tichého oceánu a obdivovali jemný písek na pláži a vytrvalé serfaře v černých kombinézách. Asi by nás Manly uchvátilo více, kdybychom nežili v Kalifornii, kde je takových míst k vidění mnoho. Třináctý den na cestách. Za celou dobu jsme nepotkali jediného Čecha ani Slováka. Přestože nosíme mikiny s nápisy: Bruce - Praha nebo Kolorado, já - Česká republika nebo Český Krumlov, Katunka všechno možné. Pokud jsme někde nějakého minuli nevíme. Češi se k sobě na cestách moc nehlásí. Pokud se nepřihlásím sama první, normální český turista nás mlčky přejde. Halasně a s radostí se k vám bude hlásit Čechoslovák, který žije již dlouhou dobu v cizině a má radost, že vidí krajana. Bruce byl ze začátku tímto chováním překvapen, protože Američané se k sobě hlásí všude a hned si mají co říci, jako kdyby jste potkali staré známé. Inu, jiný kraj, jiný mrav. Až jednoho dne v hotelu, vidím recepčního se jmenovkou Pavol. Řekla jsem si, že to může být jedině Slovák, a hned jsem ho také oslovila. Pavol byl milý, hodný člověk z Bratislavy žijící již dlouhá léta v Sydney. Laskavě a trpělivě mi vyhledával v encyklopediích na internetu odpovědi na mé australské otázky a díky jemu se o ně teď mohu dělit s vámi. Ostatně Američany jsme na této cestě také nepotkávali dokud jsme nedorazili do Sydney. Zde se jich pohybovalo dost a ne jeden byl z Kalifornie. Srdečně se k nám hlásil mladý pár, který uviděl nápis na mikině Katunky z kalifornského sportovního centra. Po chvíli jsme se domluvili, že bydlíme deset minut od sebe. Tento pár jsme pak v Sydney, ale i v okolí potkali ještě několikrát měli jsme asi stejnou knihu pro turisty Každý den jsme od našeho hotelu k metru procházeli přes park, který se jmenoval Hyde Park /hajd park/, stejně tak jako ten v Londýně. Sydney má nádherně upravené parky, s fontánami a ptactvem, které tu žije. V Hyde parku byl navíc nádherný památník pro vojáky\n10 z druhé světové války. Stejně tak jako na NZ i zde se chová veliká úcta ke všem padlým či těm co sloužili v jednotkách ANZACu (Australský a novozélandský armádní sbor). Dnešní den jsme objevovali Sydney z výšky. Vyjeli jsme na rozhlednu jménem Věž. Moderní stavba uprostřed města. Viděli jsme jak je Sydney rozčleněné a kolik vody ho obklopuje. Co se týká vody, je Sydney něco jako italské Benátky nebo podle Bruce, švédský Stockholm (ten jsem já neviděla). Vodní trajekty tu mají stejný jízdní řád jako autobusy a na vodní taxi si můžete mávnout u jakéhokoliv mola. Z výšky jsme ještě viděli mnoho kriketových hřišť, zdejší oblíbená hra. Po obědě jsme pokračovali do přístavu Darling, který jsme si vyhlédli z výšky a moc se nám líbil. Trvalo nám celé odpoledne než jsme si ho prohlédli a celý obešli. Je tu také velmi pěkné akvárium s tou nejlepší přehlídkou vodních a mořských živočichů, krokodýlů a aligátorů. Tam jsme museli. Zvířat jsme si užili na NZ i Austrálii opravdu mnoho. My měli prázdniny, ale australské děti ne, a tak jsme v akváriu potkávali mnoho školáků. Také australské děti nosí do školy uniformy a mají krásná, klasická, anglická jména (James, Charles, William atd.), tato jména v Americe již vyšla nebo vycházejí z módy. I zde se nám děti moc líbily a připomínaly postavy z anglických seriálů. 24. srpna jsme se probudili do mokrého dne. Chvíli pršelo a chvíli ne. Rozhodli jsme se pokračovat v plánech a vydat se vlakem a autobusem za město do malé soukromé zoo jménem Koala Park. Jak už napoví název, měli tu koaly. Děti měly pocit, že si koaly moc neužily a kdyby to šlo si znovu pohladit i nějaké roztomilé klokany. Kvůli sychravému počasí tam mnoho návštěvníků nebylo, a tak jsme si vše v klidu, téměř sami, procházeli. Koala Park byla malá přátelská zoo, kde jsme si mohli dlouze šimrat koaly, pomazlit se s nimi a vyfotit je. Dcery i my byli nadšení. Také klokany jsme znovu krmili a měli tu i modré mini tučňáky, které jsme poznali v jejich domově na ostrově Filip u Melbourne. Když jsme procházeli parkem slyšíme jak na nás někdo volá: -,,Hello, jak se máš, máš dobrotu, máš dobrotu? Byli to papoušci. Předváděli se před námi a moc nás tím pobavili. Dlouze a dojemně za námi volali,,gud báj. V zoo měli všechna australská zvířata, také ptáky emu a ovce. Takový méně uhlazený,,krokodýl Dandý středního věku, v klobouku, košili a džínách, které toho hodně pamatovaly, tu předváděl stříhání ovcí. Šli jsme se dívat. Dlouze a obšírně nám povídal o australském venkově, ovcích, stříhání vlny, kvalitě vlny, proč a jak jde cena nahoru a dolu, kolik střihači dostanou za jednu ovci (jsou to 2 australské dolary) a kolik musí takový střihač za den oholit ovcí aby se uživil (alespoň 150). Pak už se konečně začal chystat oholit ovci, ale pak si to rozmyslel a pravil, že jí nechá oholit někým z nás. Přistoupil ke mě, přátelsky mě plácnul přes rameno a pravil: Hej šíla, jdi, vezmi ovci a strojek (šíla znamená v australštině holka, děvče). K jeho i údivu ostatních diváků jsem vstala, šla na pódium vzala strojek a ptala se, kde má tu ovci (byla v chlívku za pódiem). Říkala jsem si, jak těžké může být oholit ovci, když hlavy holím už tolik let. Chvíli bylo ticho a Bruce byl v takovém šoku, že zapomněl fotit. Když se vzpamatoval také Dandý, ptal se mě, zda chci opravdu holit. Říkám, když mi pomůže ovci přidržet, pak to nebude snad tak velký problém. (Asi jsem trochu přeceňovala své možnosti i schopnosti, ale už jsem stála na pódiu a utíkat jsem nechtěla). Dandý si mě dlouze změřil pohledem, a pak mi povídá: Hej, šíla, že ty seš holič? Začala jsem se smát a kývat hlavou. Dandý pak divákům pravil, že dělá tuto šou pro lidi již pět let, ale ještě na žádného holiče nenarazil. Pak se otočil a řekl, že když jsem tedy ten holič, tak že do toho se mnou jde. Pak\n11 jsme si chvíli povídali o rozdílu mašinky na lidi a na ovce a společně oholili moji první ovci v životě! Byl to pro mě nezapomenutelný zážitek. Alespoň jednou za výlet necháme vždy Katunce její vlastní prostor, kdy si ráda zaleze do hotelového pokoje a chce si číst, psát deník anebo dlouze koupat. Bez sestry, bez rodičů. Musíme její soukromí dospívající dívky respektovat, a proto jsme se vydali na závěr dne zpět do města bez Katunky. Dalším zajímavým historickým místem v Sydney jsou tzv. Rocks (skály). Je to místo, kde poprvé přistál James Cook a kde je vystavěno původní centrum města. Taková,,Zlatá ulička Sydney. Z Rocks je malebný výhled na Operu, most a záliv. Zde jsme také zakončili den chutnou večeří v příjemné restauraci. V noci se pořádně vypršelo. Probudili jsme se do teplého a slunečného dne. Na Sydney nám zbýval poslední den. Prošli jsme Hyde Parkem okolo katedrály sv. Mary a ocitli se u Národního muzea. Chtěli jsme se co nejvíce dozvědět o Aboriginals (aboridžinls), původních obyvatelích Austrálie o kterých se v národním muzeu vypráví. Aboriginals (aboridžinls), stějně tak jako američtí indiáni věří, že vzešli ze země. Chovají proto velkou úctu k přírodě, vodě, stromům i zvěři. Stejně tak jejich kultura, výtvory, kresby a malby mají náměty z přírody, ale v abstraktním provedení. Jejich náboženství je učí, že vše co se rodí a pochází z matky země si je rovné, a mělo by se proto navzájem uctívat a respektovat. Tento jejich duchovní svět nazývají sněním. Mezi sebou se rozdělují na mnoho skupin podle toho z které oblasti pocházejí. Každá skupina Aboriginals má trochu jiné zvyky i jazyk. Žili na australském uzemí tisíce let, v klidu, harmonii s přírodou a své víře. Do doby než území zabrali Britové. Příjezd Britů pro Aboriginals znamenal téměř jejich konec. Myslím si, že vždy tam kam vstoupila noha bílého Evropana nic dobrého na původní obyvatelstvo nečekalo. Populace Aboriginal obyvatel se po objevení Austrálie rychle zmenšovala. Jako první je hubily neštovice, které vyhladily téměř 50% domorodců. Pak přišli misionáři, kteří věřili, že Aboriginals jsou Neznabozi. Vzali právo do svých rukou a snažili se Aboriginals převychovat. Pokud se místní vzpírali (nebo nerozuměli) čekala je smrt, děti jim odejmuli a dali na převýchovu do bílých, katolických rodin. Přestože byli Aboriginals nábožensky založení a žili velice duchovním životem, misionáři jejich víru nebrali na zřetel. Svatá místa domorodců prostě přehlíželi. 80% původních obyvatel bylo vyhlazeno jedním nebo druhým zlem. Nejhorší na tom je, že toto vyhlazování a převýchova trvala až do roku 1969! To znamená, že to postihlo také děti mojí generace! Lidi kteří jsou stejně staří jako já, jako vy, jako vaše děti, ale náhodou se narodili jako Aboriginals byli automaticky odebíráni na převýchovu do bílých rodin. Dodnes tyto děti pátrají po svých rodičích a předcích. Někteří z nich vystudovali a snaží se žít spokojený život a hlavně pochopit bezpráví, které se na nich napáchalo. Také skloubit původní duchovní život s křesťanskou vírou. Hodně jich bylo zneužíváno a týráno, a jako dospělí končících ve vězení a jiných ústavech. Udělalo se mi nevolno. Vyšla jsem ven abych se nadýchala čerstvého vzduchu. Jakým právem jeden národ přijde a vyhladí druhý? Snad zákonem silnějšího? Proč to v Austrálii trvalo tak dlouho, když už bylo lidstvo té doby poučeno druhou světovou válkou, genocidou a bezprávím? A proč tato bezpráví a vyhlazování trvá na jiných místech do dnešních dnů? Můžeme to nazývat jakkoliv. Plyne z toho jen jediné:,,lidstvo je nepoučitelné. Fanatismus, ignorance a arogance je nebezpečná. Nadějí je vzdělání, poznávání, cestování, pochopení a zkušenost. Žij a nech žít!\n12 Jak mi pravil jeden starý německý profesor humanitních věd: Kdyby každý člověk na světě poznal alespoň jednoho cizince zblízka a osobně, pak by jeho národ nikdy nenapadl cizincův národ, protože by tím pádem napadl přítele. Kdybych já jako mladíček znal jednoho Čecha osobně, pak bych neuvěřil Hitlerovi co o vás říkal a nikdy bych nenastoupil do armády. A omluvil se mi - nám Čechům za svůj německý národ. Aboriginals se prvních ochranných zákonů dočkali až v letech V roce 1992 byl zaveden tzv. Native Title (Titul Původu), který lidem umožňuje aby se přihlásili ke svému původu. V Australském hlavním městě Kanbeře (Canberra) otevřeli ambasádu, která zastupuje zájmy a práva původních obyvatel Austrálie. Zastupitelství poznáte podle jejich vlajky (černočervené s velkým žlutým sluncem uprostřed), která na nich vlaje. Jednu takovou budovu jsme viděli také v Sydney. Dnes žije v Austrálii cca 200 tisíc Aboriginals. Vyšli jsme z muzea a pokračovali zpět do centra, táhlo nás to opět směrem k Opeře. Každý jsme chtěli vidět jiné místo, vrátit se tam, kde se nám nejvíce líbilo nebo na co jsme neměli mnoho času. Prošli jsme nádherné botanické zahrady, viděli mnoho květin a palem, které v Sydney košatě rostou. Také knihovna a radnice stojí za povšimnutí. Australané rádi vyvěšují národní vlajku a úřední budovy navíc zdobí národní symbol, znak ze dvou zvířat: klokana a ptáka emu. Australané si dali do znaku klokana a emu, protože to jsou prý jediná zvířata, která neumí couvat - chodit pozadu. To se Australanům líbilo a sami sebe také chtějí prezentovat jako národ, který nikdy necouvne a postupuje vždy jen směrem kupředu. Vrátili jsme se oklikou zpět na Circular Quey, Rocks a vylezli na most Harbor odkud je nádherný výhled. Děti si přály projížďku lodí se zpáteční cestou okolo večerně nasvícené Opery. Znovu jsme se proto ocitli v přístavu Manly, kde jsme povečeřeli v Bavorské restauraci. Právě zde probíhal pivní festival a za velkého halasu a dobré nálady nabízeli všechna německá piva kterými se dobře zapíjela typicky německá kuchyně. Vyčerpáni a plni zážitků jak z celého dne tak krásného západu slunce nad Sydney jsme se vraceli do hotelu. Ráno nás čekala daleká cesta zpět domů přes oceán. 26. srpna ráno jsme se rozloučili se Sydney, s Austrálií. Poznali jsme nový kontinent, novou zemi, dva nové australské státy. Potkali mnoho zajímavých lidí, naučili a pochopili nové věci a ochutnali nová jídla, nasáli zdejší atmosféru. Austrálie se nám líbila a určitě bychom se sem chtěli brzy vrátit. Za poznáním dalších krásných míst, kterými tato obrovská země nešetří. Po návštěvě Melbourne si myslíme, že pokud by pracovní nabídka trvala i do dalších let, nevadilo by nám poznat zdejší život ještě blíže a nějaký čas v tomto městě pobývat. Ze Sydney jsme mířili leteckou společností New Zealand s přestupem v novozélandském Aucklandu zpět do Los Angeles. Kráčeli jsme letištní halou na jeden z našich spojů, když si Michaela oddychla a pravila: Jsem tak ráda, že umím šest jazyků, neměla jsem tím pádem zase při našem cestování problémy s domluvou. Zastavili jsme se a sborově se jí zeptali: Jak to myslíš, že umíš šest jazyků? Michaela si přehodila plný batůžek plyšových hraček na druhé rameno a odpověděla: No, mluvím přece česky, slovensky, anglicky, britsky, australsky a novozélandsky, ne? KD


Strašná chyba lékařů: Místo oka černá díra! A teď oslepne úplně? | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Musíte vědět! >Strašná chyba lékařů: Místo oka černá díra! A teď oslepne úplně?\nStrašná chyba lékařů: Místo oka černá díra! A teď oslepne úplně?\nMalý Ben má místo pravého oka černou díru. (: Profimedia.cz)\nSTOKE ON TRENT – Býval to nejhezčí malý chlapeček v britském městečku Stoke on Trent. Ve třech letech ale Benu Marsonovi nevinná dětská hra navždy zničila život. Dnes má místo pravého oka jen ošklivou černou díru, zřejmě ho čeká znetvoření obličeje a možná dokonce úplně oslepne…\nKdyž byly Benovi tři roky, naboural na tříkolce do dřevěného plotu a zarazil si do oka třísku. Přes okamžitý zásah lékařů se mu oko zanítilo a jeho zrak se natolik zhoršoval, až mu lékaři po tříleté léčbě museli pravé oko vzít.\nAž poté doktoři zjistili, že během první operace opominuli maličký kousíček třísky, který celou infekci zavinil. Zánět se bohužel rozšířil i do kosti, a tak po dalších dvou letech budou doktoři muset malému Benovi zanícenou kost vyoperovat a zjistit, zda se infekce nešíří lebkou dál.\nNejen kvůli tomu, ale i proto, že pořád ještě roste, mu zatím nemohou dát skleněné oko. A prognóza navíc nevěští nic hezkého. Poté, co mu vezmou zanícenou kost, bude mít navždy znetvořený obličej! A možná přijde i o druhé oko!