Spojkové vypínací čepy\nHřídel ukazatele zařazeného stupně\nPřítlačné spojkové kotouče\nZápadky přesuvné páky\nŠtít přední brzdy\nKryt ohebného hřídele tachometru\nKrk řízení a brejle\nZátky zadních kluzáků\nŠtíty zadní brzdy\nPáčka zadní brzdy\nExcentry zadního kola\nPo mnoha zkušenostech od spousty kamarádů a známých jsem zjistil, že se motorek verzí B, T i C dochovalo v absolutně původním stavu jen velmi málo. Bylo to jednak dáno touhou si motorku pokud možno modernizovat a upravit si ji k obrazu svému, ale i jako důsledek kritického nedostatku náhradních dílů. A protože všechny tyto verze mají velmi podobnou konstrukci, bylo možné spoustu dílů vzájemně zaměňovat. V tomto článku bych chtěl popsat alespoň nejznámější rozdíly různých dílů. Byť je nanejvýš na slunce jasné, že všechny díly určitě nepostihnu, alespoň se o to pokusím.\nTakže začneme postupně a pokud možno chronologicky.\nTyp 125B je nejstarší a konstrukčně nejzastaralejší model, který byl ještě v\troce\nsvého uvedení na trh, tedy v roce 1947, modernizován. Zastaralá koncepce přední vahadlové vidlice s jednou centrální pružinou a třecími tlumiči (systém webb) byla nahrazena modernější teleskopickou. Bohužel, jak už to bývá, tak si mnoho tehdejších majitelů touto vidlicí modernizovalo také na svých, už vyrobených, strojích. Z toho důvodu se verze B dochovalo velice málo a je u sběratelů dosti ceněná. Toho si naneštěstí všimli různí překupníci, kteří ceny šroubují neúměrně vysoko.\nModernizovaná verze 125T se s nepatrnými konstrukčními změnami udržela ve výrobě\naž do roku 1950, kdy jí vystřídal zcela nový model C. Model C se nabízel ve dvou objemových kubaturách, a to 125 ccm a 150 ccm. U tohoto modelu, jako u JEDINÉHO, se krom standardní chromované verze prodávala i tzv. lidová neboli kominíček či havran. Tato verze měla jen minimální chromování. Standardně jen kolena výfuků, ale dochovaly se i lidovky s chromovanými řídítky, rámečkem světlometu, klaksonem nebo rybinami. Nikdy se však neobjevila lidovka s chromovanou nádrží.\nUž v roce 1951 došlo k modernizaci modelu C, kdy dostal pérování zadního kola. Hmotnost motocyklu sice vzrostla z 84 na 90Kg, ale mnohem lepší jízdní vlastnosti upraveného podvozku tento nedostatek vykompenzovaly.\nZadní pérování pro ČZ 150C\nČZ 150C neodpružená v lidovém provedení\nČZ 150C neodpružená v klasickém provedení\nČZ 150C odpružená v lidovém provedení\nZ těchto fotografií je celkem dobře patrné, že Céčko zaznamenalo fenomenální úspěch. Vyrábělo se v opravdu velkém množství modifikací.\nČZ 150C odpružená v klasickém provedení s kompletními dobovými doplňky ČZ 150C odpružená ve vývozním provedení\nLinkování je u těchto modelů také velice často diskutovaným tématem. Verze B i T se vyráběly jen v chromované verzi a linované byly. A to hlavně nádrž, ráfky, blatníky, přední vidlici a zcela výjimečně i nářaďový kastlík a kryt řetězu. U verze C je to více sporné. Pokud pomineme vývozní červená céčka, která měla vždy zlatě linkované blatníky, přední vidlici, kastlíky i nádrž, tak klasická černá chromovaná verze měla standardně bíle linkovanou jen nádrž. Na speciální přání zákazníka se občas objevilo linkování i přední vidlice a blatníků.\nVětšinou si ale dodatečné linky dodělávali až noví majitelé, proto nemůžou být považovány za originální. Bohužel se v dnešní době při renovaci céčka linkují podle vzoru červených vývozek. A to je velice špatně. Poslední verzí, kterou jsem ještě nezmínil je lidové céčko. To mělo standardně linkovanou jen nádrž a ráfky kol. Samotnou kapitolou je rikša, proto o ní napíšu samostatný článek. Ale teď už k jednotlivým odlišnostem:\nNikoho asi nepřekvapí, že hlavním rozdílem mezi těmito modely je motor. U všech tří modelů jde o jednoválcový tříkanálový dvoutaktní vzduchem\tchlazený motor blokové konstrukce s třístupňovou převodovkou. Výkon je přenášen\tpřes vícelamelovou spojku v olejové lázni. Zapalování je řešeno za pomoci setrvačníkového magneta s výkonem 6V/25W (model C), popřípadě 6V/15W (model B, T). Tímto ale v podstatě všechny podobnosti končí. Spousta lidí také ví, že model T není ničím jiným, než model B s jinou přední vidlicí, ale už skoro nikdo neví, že motory na tomto motocyklu prošly vývojem, a že tedy můžeme hovořit celkem o třech verzích.\nTaké motor pro typ C prošel zásadní rekonstrukcí. Dostal jinou klikovku a menší setrvačníky (na rozdíl od Béčka a Téčka, u kterých se původně nepočítalo se setrvačníkovým magnetem), čímž se dosáhlo jiného zdvihu. Celý válec se tak mohl více zapustit do karterů. Karburátor přiváděl pohonnou směs do prostoru klikové skříně\n(namísto do válce u verzí B a T). Proto se mohl zapouzdřit obdobně, jako tomu bylo i u Jawy. Dosáhlo se také většího výkonu, přepracovaly se převody a spojka dostala osmizubé lamely (na místo šestizubých). Poprvé se krom standardní stopětadvacítky\nSpojkové lamely B, T Spojkové lamely C\nobjevila i kubatura 150ccm (se 150ccm se už laborovalo při vývoji předválečné 175ky) Tímto vším vzrostla maximální rychlost až na 75 km/hod u motorů 125ccm a na 85 km/hod u kubatury 150ccm.\nMotory 125ccm Pro verzi B a první série T (výrobního čísla 150 014 - 176 112)\nTuto verzi poznáme hlavně podle nízkého výrobního\tčísla. Motor má hranatou hlavu se svíčkou uprostřed. Rozetky stahující výfuková kolena mají ještě jemnější a větší žebrování. Startpáka sklopná.\nNákres motoru Motor\nMotory 125ccm druhé série T (výrobního čísla 176 113 - 213 120)\nPro tyto motory je charakteristickým znakem odlišný klikový hřídel, změny se dočkalo také vypínání spojky a nožní řazení.\nMotory 125ccm třetí série T 1949 (výrobního čísla 213 121 - 229 043)\nV tomto období došlo k zcela zásadnímu\tpřepracování. V první řadě u tohoto\tmotoru bylo upuštěno od dekompresoru. Motor se již vypínal zkratovacím tlačítkem na pravém motorovém víku, obdobně jako u modelu C. Vypínání spojky bylo\npřepracováno a dosud nešťastně vedoucí lanko kolem sekundárního řetězu bylo\tvyvedeno na spodek motoru. Pro účely vývozu motocyklů byla odlita zcela nová\thlava kulatého tvaru, u níž se svíčka zašroubovává na pravou stranu. Nejdříve se tato hlava montuje opravdu jen na vývozní stroje, později se začíná objevovat i na strojích určených pro domácí trh.\nPorovnání staršího (hustší žebrování) a novějšího provedení výfukových rozetek\nMotory 125ccm a 150ccm modelu C\nU těchto motorů již nedošlo k žádné podstatné úpravě během výroby. Za zmínku snad stojí jen nahrazení pevné startovací páky pákou sklopnou, ke kterému došlo 2. ledna 1951 u obou kubatur (v.č. 246 804 - 125 ccm,\t282 539 - 150 ccm). Někdy v polovině února 1952 se také nahrazují dvou kroužkové písty tří kroužkovými. Zajímavostí jsou také motory výrobních čísel 359 215 - 360 128, které byly osazeny pravostranným řízením. Pro účely motocyklových soutěží byly tyto motory také osazovány čtyřrychlostní převodovkou.\nMotory 125 a 150 se liší pouze vrtáním (52mm/57mm).\tZdvih zůstává beze změn. Rozdílné díly jsou hlava válce (poznáme podle nálitku u\tlevého žebra), válec, píst, pístní kroužek, pístní čep, řetězové kolo (16 zubé / 18 zubé), karburátor JIKOV 2918 HC (hlavní tryska 75 / 80-85), hnané kolo náhonu\tna tachometr (9 zubů / 10 zubů). Ostatní díly jsou naprosto totožné.\nTyto motory byly později převzaty do motocyklů Jawa-ČZ 125/351 a 150/352. Poznáme je podle výrobního čísla začínajícího\t4xx xxx (125ccm začíná v.č. 400 000, 150ccm 420 000). Dále došlo k odstranění\tzkratovacího tlačítka z pravého motorového víka (motor byl zhášen klíčkem ve spínací skříňce na nádrži). V důsledku použití kompletně zapouzdřeného sekundárního řetězu byly pozměněny i samotné kartery. Otvor pro řetěz u verzí 125/150C\nmá oblé rohy. Kývačkovské motory mají otvor hranatý. Také zanikl závitový otvor, kterým se upevňoval kryt řetězu u céček. Je to patrné z fotografií.\nDalší změnou bylo nahrazení sekundárního kolečka a tím pádem musel být v hřídeli\tukazatele\nČZ 150C Jawa-ČZ 150/352\nzařazeného stupně vyříznut otvor pro větší kolečko. Došlo také ke změně celkového převodu v náhonu na tachometr, pozměnila se i vývodka kabelů,\tkondenzátor byl přemístěn. Ostatní změny jsou pak už jen minimální.\nOdlišnosti jednotlivých motorových dílů\nChtěl bych tu ukázat alespoň pár rozdílných dílů motorů B, T a C.\nAčkoliv modely B, T a C jsou jen tři, hlav se montovalo verzí 6.\nHlavu pro ČZ 125B poznáte bezpečně při pohledu zeshora, protože tato hlava postrádá výztužný kruh. Tuto hlavu s největší pravděpodobností dostala i úplně první Téčka v době souběžné výroby.\nHlava 125B Hlava 125B\nTéčko tuto hlavu v podstatě převzalo, ale došlo u ní k změně. Tato hlava dostala zesilovací kruh kolem dokola spalovacího prostoru.\nOd roku 1949 (výrobního čísla 213 121) došlo k přepracování a zrušení dekompresoru. Hlava tak přišla o otvor pro dekompresní ventil.\nV této době je pro účely vývozu odlita další - tedy již čtvrtá varianta hlavy. Jedná se o kulatou verzi bez dekompresoru, u které je svíčka umístěna na pravou stranu. Později se začíná montovat i na modely určené pro domácí trh.\nHlava 125T s dekompresorem - první provedení\nHlava 125T bez dekompresoru - druhé provedení\nKulatá hlava 125T bez dekompresoru - třetí provedení Takto probíhal vývoj u modelu T\nU modelu C pak již během výroby ke změnám nedošlo. Je však samožřejmé, že existovaly hlavy dvě - pro objem 125 a 150. Rozeznáme je podle nálitku u levého chladícího žebra. Fotografie napoví víc.\nJeště si neodpustím jednu poznámku. Bývalo zvykem a dobovou úpravou dávat na 150ccm motor 125ccm hlavu. Zaškravala se dosedací plocha, keterá čněla do spalovacího prostoru a vadila pístu. Zvýšila se tak komprese a motor měl na úkor životnosti trochu větší výkon. Jednalo se tak o dobový tuning. Proto nelze 100% odlišit 125ccm 150ccm motocykl jen dle hlavy a v.č.\nHlavy C Hlava 125C Hlava 150C\nMontují se celkem 4 verze. Pro Béčko a první Téčka (do v.č. *213 120*) byla určena sklopná startpáka, kterou poznáte lehce - na rozdíl od pozdějších je horní část pevná a neotáčí se. Seshora uvidíte šroub. Viz fotografie číslo 1.\nNa všechna Téčka počínající v.č. *213 121* se již standardně montuje\nStartpáka B Startpáky\nstartpáka pevná. Tu převzalo i Céčko, na které se montuje, jak jsem již psal v úvodu, do 1. ledna 1951 včetně (v.č. 246 803 - 125 ccm, 282 538 - 150 ccm). Od tohoto data už na Céčkách najdeme jen sklopné startpáky, avšak nového provedení. Všechny tyto páky jsou chromovány.\nPoslední modifikace - smaltovaná - tentokrát již bez chromu, se objevuje převážně na kývačkách 351 a 352 a také je uvedena jako ND v katalozích. Stejnou povrchovou úpravu pak měla i řadící páka.\nČepů a páček, které ovládají vypínání spojky bylo také několik typů\nNa prvním obrázku vlevo najdete čep s těsnícím plstěným kroužkem a páčkou motoru ČZ 125B/T (do do v.č.*213 120*) s horem vedenou spojkou.\nUprostřed můžete vidět čep s guferem a páčkou motoru ČZ 125T (od v. č.*213 121*) se spodem vedenou spojkou.\nNo a úplně vpravo je sestava pro céčko a kývačky 125/351 a 150/352.\nČZ 125B/T se spojkou\nhorem, uprostřed pro T se spojkou spodem a vpravo pro céčko\nNa dalším obrázku najdete porovnaná dvě rozdílná provedení vypínacího čepu. Obě jsou určeny pro motor B/T se spojkou vedenou horem, avšak ten čep s kuželem je staršího provedení.\nČepy pro motory B/T se spojkou horem\nHřídelky zařazeného stupně poznáme velice snadno. Hřídelka pro B/T je krátká jen tak, aby po vložení do karteru "koukala" ven jen o malý kousek.\nHřídelka C je oproti Téčkové delší. Navíc je zakončená kuželem pro zapuštěný šroub.\nPro úplnost dodávám ještě i obrázek kývačkovské hřídelky. Kvůli použití 16" kol bylo nutné použití většího sekundárního kolečka. Z toho důvodu musela být do hřídele vyříznuta drážka, která zajišťuje, aby se sekundární kolečko mohlo volně točit.\nVysokonapěťový snímač je další odlišností. Hlavním rozpoznávacím znamením je užší kovový kontakt a kulaté osazení nad závitem pro model B a T. Vyráběl se ve dvou barevných modifikacích. V černé a hnědé. Opatřený byl hliníkovou maticí.\nVN snímač staršího provedení pro ČZ 125B/T VN snímače mladšího provedení pro ČZ 125/150C\nVN snímače, montované na ČZ 125B/T, 125/150C a kývačky\nNa céčka se začal osazovat VN snímač s větší dosedací plochou pro VN cívku. Osazení nad závitem nyní mělo tvar osmihranu. Stejně, jako u starší modifikace existují dvě barevná provedení. Kovová matice se montuje nespíše ještě i na první mezytypové půlbubnovky v roce 55 a 56.\nOčko pro uchycení VN kabelu na svíčce\nPo zavedení nutnosti povinného odrušení vozidel se krom montáže odrušených fajek na svíčky měnily i kovové matice za bakelitové. Nejspíše právě ve spojení s odrušenou fajkou probíjely.\nStandardně byla na tyto zetky montovány na VN kabely pouze očka, uchycená na svíčky matičkou. Posléze se měnily za poviné fajky. Proto již dnes prakticky neobjevíte zetku s původním očkem a matičkou. Zapalovací kabely byly opředené. Vše máte na fotografiích vedle textu.\nRotor na první pohled poznáme podle otvorů. Motory B a T mají vyvrtány otvory nestejně velké a nestejnoměrně rozložené. Zato rotory céček mají otvory všechny stejně velké a stejnoměrně rozmístěny. Fotografie napoví. Samotná kotva s cívkami také není záměnná.\nRotor B, T Rotor C\nStator zapalování T vypadá na první pohled stejně, jako stator C. Bohužel ale vzájemně záměnné nejsou, resp. jsou, ale stator s magnetem jsou dimenzovány pro daný příkon, tj. u ČZ 125B/T je to 15W, u C a kývačky je to\nKotva B, T Kotva C\n25W. Proto vzhledem k danému příkonu to není vhodné. U ČZ 125B/T i C nelze zaměnit cívku zapalovací za světelnou ani jako náhradu za probitou. Mají jinak polohovány otvory pro stahovací šrouby.\nNa první pohled od sebe statory rozeznáme podle středového otvoru. U zapalování z motorů B a T má středový otvor kruhovitý tvar, zatímco otvor pro motory C má tvar kapky. Rozdílně je vyřešeno i uchycení kontaktu přerušovače a excentru nastavujícího odtrh.\nTi všímavější si určitě všimnou i použití jiného typu kondenzátoru. U typu B, T je to kondenzátor ESA a u typu C KONDENSIA. Změnu u typu T, zaznamenalo zapalování absencí dekompresoru a použitím zkratovače zapalování podobně, jako u Céčka. To však většinou souvisí jen s "káblovaním".\nU typu B, T byl světelný kabel vyveden na pravou přední část motoru, kde se na něho napojoval kabel, který pokračoval do předního světlometu. Za zmínku stojí i používání různých modifikací snímače vysokého napětí - buď s hliníkovou anebo bakelitovou maticí.\nTaké bych neměl zapomenout na změny související s použitím kabelu vysokého napětí buď s textilním opletením, nebo později bez něho. Na všechny motocykly byly také montovány koncovky na svíčky zajištěné matičkou. V 60 letech však vešla v platnost vyhláška stanovující povinnost odrušení vozidel, proto byly tyto koncovky zaměněny za klasickou "fajku". Odrušovací odpor ale dosti drasticky snižuje životnost indukční cívky, proto radím použití neodrušené svíčky i neodrušené "fajky".\nOdrušení vozidel Odrušení vozidel Odrušení vozidel\nO zapalování na těchto motocyklech si můžete přečíst i tady:\nPro ucelení ještě uvedu rozdíl mezi zapalováním pro Céčka a kývačky.\nU kývaček došlo k přesunutí kondenzátoru, tlumivky i usměrňovače do spínací skříňky. Zrušil se zkratovač. Pro rozlišení je však směrodatné označení na spodní části kotvy.\nZpůsoby, jak vypnout běžící motor, byly využívané v podstatě dva. Pominu-li vypínání zařazením rychlosti a puštěním plynu nebo vypnutím paliva.\nStarší provedení, tedy Béčka a Téčka do roku 49, měly motor vypínaný dekompresorem.\ndekompresor ČZ 125B/T složený dekompresor ČZ 125B/T rozložený\nTen byl umístěný na přední straně hlavy motoru a byl ovládaný páčkou na levé straně řídítek.\nOd roku 49, konkrétně od v.č. *213 121* (třetí, tedy poslední provedení motoru T), je dokompresor nahrazený zkratovacím tlačítkem motoru, chcete-li chcípákem. Celý komplet máte na fotografii.\nMotorovým víkem je prostrčeno tlačítko s pružinkou, které je zajištěno roznýtovanou podložkou. Samotný kontakt zkratovače se nachází uvnitř bakelitového izolátoru, zajištěného ve víku pojistným kroužkem.\nSystém vypínání motoru tlačítkem na motorovém víku\nZkratovač motoru 125T\npak převzalo i Céčko. Samotná konstrukce se však podstatně zjednodušila.\nZkratovač motoru 125/150C\nCelou sestavu máte opět vyfocenou k porovnání.\nDo víka je nasunuté tlačítko s pružinou, zajištující neustále rozepnuté kontakty. Toto tlačítko je proti vypadnutí zajištěno závlačkou.\nSamotný kontakt zkratovače je pak umístěn\nna motorovém karteru, v nálitku na přepážce, mezi rotorem zapalování a sekundárním řetězem.\nNa poslední fotografii máte porovnaná samotná tlačítka zkratovače. Delší je céčkové.\nStartovací segment pro verzi B/T a C je na první pohled stejný. Na druhý pohled tu ale menší rozdíly jsou. Hlavně drážkování hřídele u verze B/T, které bylo u verze C nahrazeno tisícihranem. Dalším rozdílem jsou také pružiny - u verze B/T jsou umístěny 3 po obvodu, u verze C jedna centrálně vinutá. Celkový počet zubů, a tedy i celkový převod se také odlišuje.\nI když je jasné, že klikovky zaměnit nelze, jejich obrázky tu uveřejním. Motor B/T původně nebyl zamýšlený pro setrvačníkové magnetové zapalování. Proto jsou setrvačníky na kubaturu 125ccm nezvykle velké a těžké.\nKliku rozeznáme také podle způsobu zajištění řetězového primárního kolečka. V čepu je drážka pro pero.\nNaopak u modelu C se již se setrvačníkovým magnetem počítalo, proto byly setrvačníky zmenšeny a odlehčeny.\nČep pro primární kolečko dostal nyní tisícihran. Naprosto stejné klikové hřídele bylo použito i u kývačky 351 a 352.\nKlikové hřídele Klikové hřídele\nSpojkový koš se v průběhu výroby měnil také. Najstarší verze určená pro Béčka a starší Téčka byla s řetězovým kolem nýtovaná. Kluzné pouzdro bylo mazáno třemi dírkami se dvěmi tenkými drážkami. Montuje se během let 47-48.\nV letech 49 a 50 dochází ke změně systému mazání. Kluzné pouzdro je již mazáno třemi podélnými drážkami. Stále zůstává nýtovaný.\nJak jsem již uvedl na začátku, Céčko dostalo na rozdíl od Téčka osmizubé lamely. Spojkový koš je již také zhotovený s ozubeným kolem dohromady.\nSpojkový koš 125B/T do roku 1948 Spojkový koš 125T od roku 1949 Spojkový koš C\nFotografie napoví víc, než popis. Nalevo je pro ČZ 125B do výr.čísla *159 235* kde je stavěcí šroub a pojistná matice M6, uprostřed pro ČZ 125B a T od výr.č.*159 236* do *238 543* se závitem M8(tyto kotouče byly pravděpodobně i na prvních Céčkách) a napravo kotouč pro ČZ 125/150C a kývačku 351,352. Hlavním rozdílem je, že samotný kotouč již není uprostřed prolisovaný, ale vyztužený dalším kusem kovu.\nPřevodovka pro modely B/T i C byla třírychlostní. V obou případech jsou rozměrově takřka totožné a konstrukčně vycházející ještě z modelu A. Se zvýšením výkonu u modelu C však došlo ke změně celkového převodu, a proto k jinému počtu zubů. Na první pohled mají Céčkové převodovky zuby širší.\nPřevodovky od sebe také rozeznáme podle zakončení hřídele, zapadajícího do náhonu tachometru.\nTak, jako vždy jsou na fotografii vlevo díly z Téčka, vpravo Céčkové.\nHlavní hřídel B/T a C\nPředlohová hřídel B/T a C Kompletní převodovky B/T a C\nŘadicí mechanismmus doznal během doby poměrně rozsáhlou modernizaci.\nStarší mechanismus, na první fotografii, pro Béčka a Téčka do 2. serie byl výrobně nákladnější a mechanicky složitější. Většina jeho součástí navíc byla obráběná,\nŘadící mechanismus ČZ 125B a T do v.č. 205 670\nŘadící mechanismus ČZ 125B a T do v.č. 205 670 rozložený\nDetail vypínání západek s přesouvacím segmentem ČZ 125B a T do v.č. 205 670\nŘadící mechanismus mladšího provedení s kyvnou západkou pro ČZ 125T (od v.č. 205 671), typ C a kyvky 351, 352\ntakže i výroba byla časově velmi náročná. K posunu přesouvací páky slouží odpružené západky v unašeči Každá západka má vlastní pružinu, zajištěnou v unašeči kolíčkem. Při sešlápnutí řadící páky dojde k vymáčknutí příslušné\nzápadky a západka která není zatlačená unáší segment přesuvné páky.\nMladší mechanismus pro 3. serii téček a následně pro Céčka byl už zjednodušen. Při výrobě se využívalo jednoduchých výkovků a plechových výlisků s menším počtem obráběcích prací. Použita je jen jedna kyvná západka s torzní středící pružinkou. Západka se tak při pohybu řadící páky zaklesne svými ozuby do vybrání v přesouvacím segmentu.\nNevýhodou tohoto mechanismu je právě tato středící pružinka, která byla poddimenzovaná a velmi často praskala. Právě proto pamětníci většinou popisují, že se\nzetkám dost často "sypaly převodovky". Prasklá pružinka se projevuje obvykle tím, že nejde nebo jen velmi obtížne zařadit I. rychlostní stupeň a tato závada je bohužel dost nepříjemná, protože k výměně této pružinky je nutné půlit motor.\nŘadící mechanismus ČZ 125T (od v.č. 205 671), typ C a kyvky 351, 352 rozložený\ndetail přesouvacího segmentu se západkou,pružinkou západky a středící příložkou\nPáku pro Béčko a Téčko se páka liší nejvic. proto si ji jistě nespletete. Máte vyfocenou vlevo.\nPro ČZ 125/150C a kývačky 351, 352 uprostřed.\nU nejmladších kývaček došlo u této páky k zezílení. Na fotografii je úplně vlevo.\nZápadky přesuvné páky tu zmiňuji spíše jen pro informaci. Již od pohledu je vidět, že samotné přesuvné páky mají u B/Téček a Céček jiný tvar a i na jiném místě umístěnou aretaci na západku, takže logicky se i zádaky musí odlišovat.\nNa fotografii máte vlevo západku ČZ 125B/T, která je zapuštěná do stěny levého karteru, vpravo pro motory ČZ 125/150C a kyvky 351/352 s pružinkou a čepem. Myslím, že další popis je celkem zbytečný.\nKrom toho, že se odlišují zevnějškem, tak mají i odlišný převod. Téčkový má na sobě šroub, který prochází víkem motoru a kouká ven. Vzájemně ani záměnné nejsou, protože téčkový je o něco širší a do víka C prostě nesedne. Na\nNáhony tachometru T, C Náhony tachometru T, C\nfotografii jsou porovnány náhony T a C. T je nalevo, C napravo (má mazničku).\nCéčkový náhon od kývačkového poznáme podle osičky ozubeného kolečka, která zapadá do sekundárního kolečka, popřípadě po rozborce podle počtu zubů v převodech. U kývačky je ona osička mnohem delší. Je to z důvodu toho, že kývačkové sekundární kolečko má miskovitý tvar, zatímco Céčkové je ploché. Porovnané je máte na následující fotografii.\nOsky náhonu C a kývačka\nKarburátory také prošly vývojem. U verzí B a T ne až tak markantním, ale o to větší u modelu C. Pro motory 125B a T je určený PAL-Jikov ČSR 2916. Jedná se o přírubový karburátor s vlhčeným drátěným filtrem na sání. Pro snadnější startování byl vybaven uzavírací clonkou. Tento karburátor má jen velice málo seřizovacích prvků. Palivo se přivádělo pomocí měděné trubičky. V průběhu výroby dochází k nahrazení trubičky za gumovou hadičku. Pro model C byl vyvinut karburátor zcela nové koncepce, který je kompletně zapouzdřen a opticky nekazí vizuální dojem z uhlazených linií motoru. Jedná je o karburátor\nJikov 2918HC, vybavený sytičovou klapkou na sání pro lepší starty studeného motoru. Vzduch je čištěn vlhkým drátěným filtrem umístěným na víku motoru. Tyto karburátory se dodávaly ve velkém množství povrchových úprav a provedení.\nKarburátor C Sytičová clonka Odlišná povrchová úprava\nVýrobní čísla u motorů B a T byla umístěna na levém karteru u předního držáku. U modelů C se čísla přemístila k zadnímu okraji. Vždy měla tvar *XXXXXX*. Na spoustě motorů jsou však vidět čísla v jiných tvarech. Prakticky ve všech případech se jedná o nepůvodní motor zakoupený jako ND ať už kvůli havárii nebo přestavbě. Tato čísla byla udělena příslušným úřadem a většinou z nich lze vyčíst minimálně rok, kdy k výměně došlo.\nUmístění výrobního čísla u modelů B a T\nUmístění výrobního čísla motoru C Číslo vyměněného motoru Číslo vyměněného motoru\nČíslo vyměněného motoru (ČZ 125T)\nU posledních verzí motorů T se objevuje výrobní číslo také na levém karteru vzadu obdobně, jako u verze C.\nUmístění výrobního čísla u modelů T\nRám zůstal v podstatě u všech typů konstrukčně totožný. Jedná se o jednoduchý rám svařený z bezešvých trubek kruhového průřezu. Avšak jinak řešené a různé umístění některých součástí výstroje si vyžádaly některé odlišnosti u jednotlivých modelů.\nJak už jsem psal v úvodu, tak je model T v podstatě inovací modelu B. Proto i rám modelu B je prakticky totožný s Téčkovým. Pouze nemá ještě žádné výztuhy. Rám modelu B a T poznáme velice jednoduše. Sedlo tohoto motocyklu je v zadní části zavěšeno na dvou pružinách, pro které jsou\nSedlová partie T Rám T\nna horních rámových trubkách uzpůsobeny úchyty. Rám B, T lze také poznat podle úchytu pro klakson. Nachází se nalevo pod sedlem. Výztuha u krku řízení se zřejmě objevila již na posledních verzích T, takže bych ji jako rozpoznávací znamení neuváděl. Přední\ndržák nádrže byl k rámu přibodováván.\nU verze C musíme rozlišovat mezi rámem pro odpruženou nebo neodpruženou motorku. Rám ale bezpečně poznáme podle způsobu uchycení sedla. Sedlo je na tomto modelu výkyvně zavěšeno na jedné centrální pružině, umožňující štelování přepětí\npodobně, jako u Péráka. Odlišné je také umístění klaksonu, pro který je na rámu C přivařený úchyt pod sedlem na vertikální trubce. U neodpružené verze se klakson objevuje buď ještě po vzoru modelů B a T nalevo u sedla nebo i za motorem jako u odpruženého C. Během výroby (zřejmě v roce 1952)\nRám pro neodpruženou verzi C s ještě starším umístěním držáku klaksonu Rám pro odpruženou verzi C\nSedlová partie C\ndochází také k dalšímu vyztužení rámu. A to v zadní partii u spodních držáků kluzáků. Na rámech se také objevují vyražená čísla. A to buď u brzdového pedálu nebo u krku řízení. V prvním případě se jedná o rok\nvýroby. V tom druhém o nově přidělené číslo rámu v okamžiku výměny příslušným dopravním úřadem. Např. z důvodu havárie a poškození původního. Sériově začíná továrna razit výrobní číslo\nRámové číslo Rámové číslo\nna krk z pravé strany v roce 1952. U typu 125C konkrétně od v.č. *251 218* a u ČZ 150C od v.č. *341 543*.\nBohužel si dosti často majitelé neodpružených modelů rámy dodatečně doplňovali zadními kluzáky, takže potkat v dnešní době rám z téčka s odpérovaným zadkem není ničím neobvyklým.\nPoznat nádrž je velice jednoduché. Nádrž pro model C má v zadní partii výřez z důvodu jinak řešeného držáku sedla. Nádrž pro B a T tento výřez postrádá. Také musím upozornit, že existují 2 modifikace nádrže pro B/T.\nNádrž C Nádrž B, T\nDvouotvorová nádrž B/T jednootvorová nádrž B/T\nJedna verze má dva vypouštěcí otvory na spodu (zřejmě se jedná o starší provedení pro motocykly B a první Téčka) později se objevuje i jednootvorová.\nNádrž C Odlišná nádrž C\nTaké není bez zajímavosti podotknout, že se v roce 1952 objevuje nová modifikace nádrže pro Céčko. Má trochu jinak umístěné výpustné otvory a v nalévacím hrdle postrádá kroužek držící sítko.\nNa všechny modely se montovaly benzínové kohouty vysunovací, těsněné korkem. Při renovacích se bohužel do nádrží v poslední době šroubují různé kohouty pozdější výroby. Hlavně otočné pérácké nebo jikovácké. Na zetkách\nTahací kohout Tahací kohout Motex\nse objevují různé tahací kohouty, ale dle katalogu ND tam patří jen jeden. Viz poslední fotografie.\nTahací kohout Tahací kohout Tahací kohout ČZ\nMontovalo se chromované kulaté ČZ, pro vývozní motocykly opatřené odměrkou oleje. Teprve až na lidových černých verzích modelu C se objevuje černé bakelitové. Nezaměňujte víčko ČZ s Jawáckým hranatým!\nVíčko ČZ chromované Víčko ČZ chromované vývozní Víčko ČZ bakelitové\nJak jsem se již zmínil, objevují se na těchto strojích celkem dva typy přední vidlice. Na verzi B je to vahadlová systému webb s centrální pružinou a třecími tlumiči a na verzi T a C kluzáková. Vahadlovou vidlici si jistě nespletete,\nVidlice B Vidlice T Vidlice C\nproto popíšu rozdíly teleskopické vidlice mezi T a C. Verze T má přední blatník neodpružený. Je součástí přední vidlice. Tomu odpovídají držáky blatníku. Jsou připevněny k vnějším lisovaným trubkám. Z počátku výroby se na vnější trubkách neobjevují úchyty pro blatník. Byly to zřejmě kluzáky určené k přestavbě typu B na T (jistou dobu také probíhala souběžná výroba). Naproti tomu céčko má blatník odpružený\nsoučasně s kolem. Je proto upevněný ke kluzákům poblíž osy kola. Během výroby typu T také dochází k zjednodušení konstrukce (hlavně v horních partiích kluzáků se zjednodušilo pružení). Také je třeba podotknout, že lanovody přední brzdy mezi verzemi B a T také nejsou záměnné.\nPro lepší rozeznání samotných kluzáků vkládám tento obrázek. Jsou vedle sede porovnány postupně kluzáky pro Téčko, pevné Céčko a Céčko se zadním pérováním\nTeleskopy T starší provedení - všimněte si nálitků pod osou\nNa Téčko se montovaly v podstatě dvě verze teleskopů. Starší provedení. Poznáme podle nálitku, který je možné najít u osy kola - zespoda.\nZajímavé je, že dvě verze kluzáku se objevily i na Céčku. Starší provedení pro pár kusů pevné verze. Celý\nPorovnání staršího teleskopu pro pevné C a novější pro odpruženou verzi.\nKluzáky novějšího provedení pro Téčko. Porovnání pístů pro T a C Porovnání tlumičů pro T, pevné C + první kusy odpružených a pro odpruženou verzi\ndržák je užší, než pro pozdější kusy jak pevné, tak odpérované verze. Tyto teleskopy máte na obrázku vedle.\nNa dalším obrázku jsou porovnány pneumatické tlumiče. Tato fotografie perfektně dokládá postupné zjednodušení výroby. Zase jsou seřazeny postupně pro model T, pevné C a první odpérované kusy a odpruženou verzi.\nVšechny typy byly vybaveny 19" drátěnými koly. Jsou dráty průměru 3mm. B a T by měly mít kola celolakovaná a linkovaná. Klasická a vývozní verze C celochromovaná. Lidovky byly vybavovány černě lakovanými koly s bílým linkováním. Středy jsou u všech verzí lakovány. Zajímavé je taky to, že existují 2 verze středů u typu C. Jeden z nich má uprostřed mazničku. Kola Béček a prvních Téček mají být obuta do pneumatik 2,5x19". Pozdější modely T a C přešly na rozměr 2,75x19" Standardním továrním obutím byly pneumatiky Barum Super Sport.\nV předních kolech Béčka(vahadlová vidlice)a zadních pro Béčko i Téčko byla použita ložiska 6301.\nU předního kola typu T a C se montovala ložiska 6202.\nV zadních kolech typu C pro odpruženou i neodpruženou verzi bychom měli zase najít 6203.\nPřední kolo Béčka je užší, oproti přednímu kolu T/C\nKolo B Kolo T/C\nZaústění středové trubky do brzdového bubnu je kulaté a bez viditelných svárů. Takto provedené je to na obou kolech motocyklu.\nKulaté osazení bubnu kola B Kompletní sestala předního kola B\nU Téčka je z počáku zaústěné provedeno stejně, později jsou po obvodu viditelné sváry. Ke konci výroby se objevuje i hranaté zaústění.\nStarší provedení zaústění středu 125T Novější provedení zaústění středu 125T Obě provedení\nCéčkové kolo dostává zakončení středové trubky čtyřhranné, stejné, jako poslední verze pro model T.\nHranaté zaústění středu posledních Téček a modelu C\nJeště přikládám fotku atypického předního středu s maznicí. Zda šlo o ND, nebo seriovou výrobu netuším.\nPřední náboj s maznicí\nSice je to jen detail, ale je dobré ho tu také zmínit. Ráfky pro Béčka a první Téčka mají trochu jinak vyrobené prolisy pro nyple. Celkově je přechod ostřejší. Později se zakulacují.\nRáfek B Ráfek T/C\nPro přední blatník platí v podstatě to, co jsem již napsal k přední vidlici. Jen ještě doplním, že samotný blatník je u všech typů stejný. Liší se jen vzpěrami - podle způsobu uchycení. Pro typ B byl u horní části blatníku vytvořen úhelník, sloužící k uchycení k vidlici.\nSPZ sekera na blatníku C SPZ boční\nHorní držák předního blatníku B\nU verze T již tento držák nenajdeme. Je nahrazen dvěma vzpěrami spuštěnými z horní hrany směrem dolů k ose kola. Verze C již má vzpěry vedeny až na kluzák blízko středu, proto si ho nemůžete splést. Navíc jsou již vzpěry na rozdíl od Béčka a Téčka nýtovány\nSPZ boční na blatníku T\nPřední blatník B\npřímo na blatník. Předchozí modely měly vzpěry snýtované s pásovinou, která byla teprve spojena s blatníkem.\nNa všech typech byla továrně umístěná SPZ nahoře. Tzv. Sekera. Někdy v 60. letech však vešla v platnost nová vyhláška, která stanovila povinnost tyto SPZ zrušit. Zřejmě kvůli bezpečnosti. Proto se začaly umisťovat po stranách blatníku. Mototechna dokonce prodávala k touto účelu tabulky. Na mém blatníku jsou dochovány držáky sekery, ale v bocích mám také vyvrtané otvory pro tyto tabulky.\nMotocykly B, T a C měly svoje vlastní přední vidlice. Je tedy zcela pochopitelné, že každý typ měl také odlišný štít přední brzdy. Brzdový šít pro Béčko bezpečně poznáme podle proříznutého "ucha", sloužícího jako záchyt reakce při brzdění.\nŠtít přední brzdy ČZ 125B Štít přední brzdy ČZ 125B\nByl pro něj na vidlici uzpůsobený držák. Vyfocený je na prvních dvou fotografiích.\nPro štít určený na motocykl 125T je velmi jednoduchým rozeznávacím znakem tisícihran v otvoru pro osu kola. Stejný tisícihran nejdeme i na ose kola a v pravém kluzáku. Sloužil k záchytu reakce brzdy.\nPoznat štít na céčko také není složité. Tisícihran, jako záchyt reakce, byl nahrazen obdélníkovým nálitkem, který sloužil jako protikus zapadající do pravého kluzáku.\nŠtít přední brzdy ČZ 125T\nŠtít přední brzdy ČZ 125/150C Pružiny brzdy odpružené ČZ 125/150C Brzdové pakny a pružiny\nDlužno poznamenat, že čelisti s brzdovým obložením byly u všech verzí totožné, ale existují ve dvou provedeních. Samozřejmě jsou záměnné.\nStarší pakny mají u plošky pro brzdový klíč ohnuté packy, které novější provedení postrádá.\nObě provedení brzdových paken\nJe to sice jen detail, ale ke změně došlo i při výrobě brzdových klíčů, rozevírajících brzdové čelisti.\nStarší provedení, tedy Béčka a Téčka do roku výroby 48, dostaly brzdový klíč s kónicky zakončeným tisícihranem.\nNa mladší modely, tedy Téčka od roku 48 a Céčka, se montovaly již výrobně levnější klíče s rovným tisícihranem. Viz fotografie vedle.\nPorovnání brzdových klíčů staršího a novějšího provedení\nOsy předních kol také zaměnit nelze. Fotku béčkové máte na první fotografii. Je to v podstatě stejná osa, jako na zadním kole.\nTéčkovou poznáme podle již zmiňovaného tisícihranu, který zapadá do\nOsa předního kola B Osa předního kola T\nštítu brzdy a pravého kluzáku.\nCéčko má osu jednoduchou - zcela válcovitou. Závit je levotočivý a hlava šestihranná.\nOsa předního kola C\nPřední světlomet je u všech typů totožný. Liší se však hlavním přepínačem světel a usměrňovačem. První provedení přepínače, určené pro modely ČZ 125B měly svorkovou desku prakticky stejnou, jako pozdější Téčka. Narozdíl od nic však byly některé kontakty proklemovány napájenými drátky.\nPřepínací deska byla stejná, jako u modelu C! Tedy dva plíšky, upevněné do tvaru V. Na fotografii vedle jsou\tmezi sebou porovnání svorkové destičky přepínače ČZ 125B a ČZ 125T\nporovnány svorkové destičky B a T. Na následující fotografii jsou k porovnány přepínače T a C. Vlevo je pro typ T a vpravo pro C. Svorková deska se u typu C objevuje ve dvou verzích, proto byl také držák této desky ve světlometu pootočený. Všechny 3 přepínače porovnané vedle sebe máte na následujícím\npřepínač ČZ 125T a ČZ 150C-ZP(od výr.č.*307 528*), nahoře samotná páčka přepínače s pružinou přepínač ČZ 125T a ČZ 150C-ZP(od výr.č.*307 528*), nahoře samotná páčka přepínače s pružinou\nUsměrňovače byly dvojího provedení. U verze B a T jednoduchý. Po zavedení modelu C se zvýšeným výkonem magneta byla snaha dobíjet baterii. Proto byl zaveden do výroby usměrňovač dvojitý, který se používal až od výrobního čísla 307527.\nzleva ČZ 125T, ČZ 125/150C starší provedení, ČZ 125/150C mladší provedení\nReflektor B,T Reflektor C Jednoduché usměrňovače\nV té době došlo znova ke změně elektrického zapojení. Začal se montovat opět jednoduchý usměrňovač, jež máte na fotografii. Selénové usměrňovače již v dnešní době většinou nefungují, a proto se nahrazují polovodičovou diodou. Trojvrstvý (dvojtý) usměrňovač Trojvrstvý (dvojtý) usměrňovač\nElektrické zapojení prošlo u všech typů během výroby jistým vývojem. Jednak došlo ke změnám na samotné elektroinstalaci a jednak se nahrazovaly i samotné izolace kabeláže. Do roku 51 byly montované opředené kabely barvy šedé a černé, od poloviny roku 51 je nahradily kabely v černém PVC.\nDochází i ke změně přepínače - u typu T od v.č. 238 543. Dvojitý selénový usměrňovač je nahrazen jednoduchým verze 125C od v.č. 380 000 a u 150C od v.č. 307 528.\nvýrobní číslo motocykl charakteristika\n150 004 - 168 837 typ B,T Starší typ elektrického zapojení - baterie se za jízdy se světly nedobíjí\n168 838 - 238 543 typ T Novější typ elektrického zapojení - baterie se za jízdy se světly dobíjí\n240 001 - 259 999 typ 125 C Dvojitý selénový usměrňovač\n260 001 - 307 527 typ 150 C Dvojitý selénový usměrňovač\n307 528 - 362 215 typ 150 C Jednoduchý selénový usměrňovač\n380 000 - 390 880 typ 125 C Jednoduchý selénový usměrňovač\nMontovaly se dvě verze - s černou a stříbrnou stupnicí.\nPro B a T je určen tachometr s černou stupnicí ocejchovanou do 100km/hod. Můžeme se setkat s tachometrem VDO či Křižík. Pro vývozní exempláře se montovaly se stupnicí v mílích.\nNa verze C se montovaly tachometry se stříbrnou stupnicí\nTachometr B, T VDO\nTachometr B, T KŘIŽÍK Tachometr VDO v mílích pro exportní kusy B, T Tachometr TECHNOMETRA pro rikšu C s denním počítadlem Tachometr TECHNOMETRA pro C\nocejchované do 100km/hod. Tyto tachometry měly několik modifikací, určujících výrobce.\nPro rikši byly určeny tachometry se stříbrnou stupnicí do 50km/hod. Tyto motocyklové tachometry, jako jediné v celém ČSR, měly denní počítadlo.\nNedávno jsem také na aukru objevil obrázek dalšího provedení, tachometru určeného pro motocykly ČZ 150C.\nTachometr PAL pro model C Tachometr AUTOPAL pro rikšu C v mílích\nTachometr AUTOPAL v mílích\nJedná se o tachometr pro rikšu v mílích. Je to celkem logické, protože prakticky 90% výroby rikš šlo na vývoz. Dodnes jsem se s ním však nesetkal.\nTaké mi napsal jeden člověk jako reakci na diskuzi na veteranforu, která proběhla právě na toto téma. Psal mi, že má rikšu s tachometrem bez denního počítadla. Zřejmě se montuje pro\nTachometr PAL pro rikšu C bez denního počítadla\nrikši určené k osobní dopravě. Jedná se tak o další provedení tachometru určeného pro motocykly 125/150C.\nJak to tak vypadá, nebude asi ani tento výčet kompletní. Proto pokud vlastníte někdo další odlišné provedení, pošlete mi prosím fotky. Díky.\nMeela mi poslal obrázky dalších provedení tachometrů na céčko. Je opravdu zajímavé, kolik modifikací vlastně existuje. Tachometr TECHNOMETRA v mílích pro C Tachometr AUTOPAL pro C Tachometr KŘIŽÍK pro C\nKryt náhonu - vlevo B/T, vpravo C\nKryt náhonu pro tachometr musíme také rozlišovat. Béčko a Téčko má k liště úchyty pevně přibodovány. Celý držák tak vytváří organický celek, naproti tomu u Céčka jsou již držáky volně. Z toho důvodu jsou na krycí liště vytvořeny prolisy, které zabraňují posunu držáků.\nPod kryty je na obrázku vyfocená spona, držící ohebný hřídel pod motorem.\nPáčka dekompresoru Řídítka T\nŘídítka jsou všech typů tvarově totožná. Liší se jen nepatrně pro verzi B a první modely T. Je to z toho důvodu, že tyto motocykly mají dekompresor. Proto je u páčky spojky ještě jeden větší otvor (prochází jím čep páčky dekompresoru).\nPáčka dekompresoru Páčka dekompresoru Rozložené páčky\nTen u céčka nenajdeme.\nTaké rozdílné jsou přepínače světel. Pro verzi B a T se montovaly hliníkové přepínače s velkým tlačítkem klaksonu. Existují ve dvou provedeních. S rovným nebo vypouklím tlačítkem. Stejné se montovaly i na Péráky. Jsou také o něco vyšší.\nŘídítka T Řídítka C\nPorovnání přepínače B/T s vypouklým a rovným tlačítkem Přepínač B/T Přepínač C\nCéčko má standardní chromovaný přepínač používaný i na kývačkách a pérácích.\nNa modely B, T a lidová C byly montovány standardně páčky hliníkové. Pro vývozní červené kusy C byly vyhrazené chromované. U klasických céček se pak objevují obě provedení. Bohužel jsou v dnešní době chromované dost špatně sehnatelné, takže se nahrazují hliníkovými.\nRozdílné jsou také horní\nupínky řídítek. Verze T a první modely C mají upínku připevněnou dvěma šrouby. Později je již montovaný šroub jen jeden.\nPorovnání úpinek T a C Úpinka T Úpinka C\nÚpinka T Úpinka C\nA když jsem již nakousl upínku, musím se také samozřejmě zmínit i o růžici řízení. Na verzích B a T byly montovány růžice vykrajované se znakem ČZ. Na verzích C došlo k záměně za kulaté bez znaku. Ovšem se ale najdou občas i céčka s béčkovou růžicí. Viz např. moje zetka.\nZajímavé je, že i samotná růžice bez znaku pro Céčka existuje ve dvou provedeních. Nemá cenu rozepisovat se o odlišnostech, když fotografie řekne víc.\nRůžice řízení pro ČZ 125/150C\nPáčku dekompresoru zcela logicky najdeme pouze u modelu B a starších Téček. Zhruba do roku 48 se dává užší páčka, ale nejspíše kvůli praskání se od roku 48 zesiluje.\nPorovnané páčky dekompresoru\nTlumiče řízení pro Téčko a Céčko je také potřeba od sebe rozlišovat. Téčka a první modely céček měly tlačnou matici průchozí se závitem a pojišťovací maticí. Pozdější céčka již tuto matici průchozí neměly. O samotné bakelitové matici jsem psal již v kapitole řídítka.\nTlumiče řízení Tlumiče řízení\nAč se to nezdá, krk a brejle také nejsou záměnné. Sice vypadají na první pohled stejně, ale odlišnosti tu jsou. Starší provedení - tedy pro model T nemá na brýlích žádné jištění proti pootočení vůči krku. Model C má vyfrézovánu v krku i v brejlích drážku na středící pero. Krk i brejle (tedy jako celek) zaměnit jdou. Vzájemné kombinování ale nedoporučuju. Více zase napoví fotografie.\nKrk řízení C\nKrk řízení T Brýle T Brýle C\nPro úplnost ještě vkládám obrázek krku řízení pro model B. Je na první pohled vidět velká náročnost výroby, která byla díky teleskopům odstraněna.\nKrk řízení B Krk řízení B\nDejte si také pozor na klínky stahující a zajišťující krk řízení. U téčka je v levém klínku vyříznutý závit, do kterého se šroubuje šroub M8x45 s pérovou podložkou.\nNaproti tomu u céčka došlo ke zjednodušení, spočívajícím v použití\nSvorníky brejlí T Svorníky brejlí C\ndelšího šroubu M8x50 a absenci závitu. Svorníky se tak k sobě stahují již klasicky maticí.\nSedla. To je kapitola sama o sobě. Začalo to koženýma, přes gumová, aby se znova továrna vrátila ke koženým.\nPro verzi B bylo dodávané kožené sedlo "terry" totožné se sedly předválečných čezet. Toto sedlo se montuje i na první verze T.\nBrzo však dochází k přechodu na sedla s gumovým potahem od firmy Baťa. Tatáž sedla se montují i na verzi C. Avšak jak jsem již řekl na začátku, verze C má přepracované uchycení a pérování. Samotné sedlo je však totožné.\nPo znárodnění již logo Baťa na sedačkách nenajdeme, ale objevuje se logo Svit a Barum. Zřejmě měla každá firma jinou formu, protože sedlo Svit má trochu jiné vzorování než Barum. Na spodní straně můžeme také najít vyražený rok výroby.\nV roce 1952 se začíná na verze C sériově montovat kožená (případně koženková) sedačka převzatá z péráka. Montuje se ve dvou odstínech - tmavě nebo světle hnědá. Mechanismus pérování zůstal zachován, ale změnil se držák.\nNa rámech C můžeme gumová i kožená sedla zaměňovat. Pasují obě verze.\nSedlo terry Sedlo terry\nSedlo T Kožené sedlo C\nDržák koženého sedla pro model C Držák gumového sedla pro model C\nKostra koženého sedla pro model C Kostra gumového sedla pro model C\nPokud nevíme, jaké sedlo na motocyklu původně bylo, řídil bych se rokem výroby. Do roku 1952 gumové a od 1952 kožené. Výjimky lze ale najít vždy. Např. kožená sedačka je originálně doložena již na ČZ 150C z roku 1951 výr.čísla *296 202*.\nGumové sedlo Baťa pro Téčka před znárodněním podniku Gumové sedlo Svit po znárodnění Gumové sedlo Barum po znárodnění\nNa dalších fotografiích jsou ukázány odlišnosti mezi sedlem Svit a Barum.\nKromě znaku na zadní straně sedla můžeme najít ještě pár drobných odlišností.\nSedlo Barum má rovné okraje ve stejné úrovni, jako vzorování. Naproti tomu má Svit tento okraj vyvýšený. Je to patrné z fotografii.\nSedlo Svit Sedlo Barum\nTaké samotné rozmístění obdélníčků je trochu jiné.\nAni klaksony používané u T a C nebyly stejné. Zaprvé došlo u typu C ke změně umístění (a tím i o otočení o 180o). Tím byl samozřejmě otočen i znak ČZ vzhůru nohama (pokud byl ovšem montovaný). Za druhé došlo i k pozměnění vnitřností. U některých klaksonů se uvnitř objevuje kondenzátor. Zatím se ale nepodařilo zjistit,\nPorovnání klaksonu T a C Porovnání klaksonu T a C\nKlaksonu pro model T a pozdější C, případně kývačky\nu kterých být má a u kterých ne. Poslední modely Céčka tak prakticky převzaly klaksony od Jawy. Všechny klaksony by měly mít chromovaný (lidovky lakovaný) rámeček - tzv. sluníčko či kytička. Model T a první modely C mají mít znak ČZ upevněný na rámečku dvěma šroubky (dnešní repliky ho mají lisovaný v celku s rámečkem). Později Céčko o znak přichází zřejmě kvůli standardizaci výroby s Jawou.\nKlakson T od C poznáme velice jednoduše buď podle otočení znaku ČZ na rámečku nebo ze zadní strany podle kontaktnice. Model T má jinak řešené uchycení kabelů. Víc napoví fotky.\nKlakson C se znakem ČZ\nBlatník B, T Blatník C\nZadní blatník je u všech verzí totožný. Liší se jen vzpěrami, prolisem ve středu a uchycením zadní odrazky. Nejlépe lze poznat blatník pro odpruženou verzi C, protože jsou vzpěry na sebe kolmé a tvoří písmeno L. Blatník pro verzi T a B poznáme od blatníku pro neodpérované céčko právě podle zadní odrazky. Verze C má zadní odrazku integrovanou do blatníku, podobně\njako pérák nebo kývačka. Naproti tomu B a T má odrazku přišroubovanou.\nZadní blatník C odpružená Zadní blatník C neodpružená Výztuha blatníku\nZřejmě v roce 1952 dochází k dodatečnému vyztužení blatníku u odpruženého céčka (ve stejnou dobu se vyztužuje i rám). Tuto výztuhu najdeme ve spoji vzpěr.\nNa motocykly ČZ 125B a T byly osazovány zpětné odrazky, upevněné na blatník pomocí šroubu M6. Tato odrazová sklíčka poznáme podle nápisu "ejc 2540-PALA SLANÝ", který se nahází na horní straně\nOdrazka B/T Odrazka B/T Odrazka B/T\nU modelu C se odrazka zapouští do blatníku.\nStejným principem je pak upevněná i na kývačkách v pozdějších letech.\nZadní osu také zaměnit nelze. Nikoho asi nepřekvapí, že zadní osa pro Čezetu B a T je shodná. Jedná se o rovnou osu se závity z obou stran. Kompletní sestavu zadní osy máte na obrázku vedle.\nZadní osa B/T - samostatná Zadní osa B/T - kompletní\nNa dalších fotografiích jsou porovnány osy pro model C. Osa pro pevnou verzi má šestihrannou hlavu s osazením. Osa má průměr 12 mm a celkovou délku 233 mm. Oproti tomu se na\nZadní osa C - pevná Zadní osa C - pevná\nodpružené céčko montuje osa válcová, podobná pérácké o průměru 17 mm a délce 313 mm. Jednoduchým rozpoznávacím znakem je otvor. Od Pérácké ji odlišíme právě podle délky. Pérák má osu delší - 340 mm.\nZadní osa C pevná Zadní osa C odpružená Zadní osy C a Pérák\nZátky byly montovány pouze na motocykly vybavené zadním pérováním. Tedy na Céčka. Tak, jako byly dvě verze motocyklu - lidová a klasická, byly i dvě verze zátek. Pro klasickou verzi byly určeny chromované (popřípadě lakované), pro lidovku bakelitové.\nNosičů se během výroby montovalo také několik verzí. Pro motocykly B a první série modelů T s dekompresorem byl určen nosič staršího provedení, který byl snýtován v jeden celek se vzpěrou blatníku.\nNosič B Nosič B\nNosič T Nosič C\nV roce 1948 se začíná objevovat nové provedení, kdy jsou úchyty u nosiče prodlouženy a společně se vzpěrami uchyceny k blatníku obdobně, jako na verzi C. Zřejmě byly nějakou dobu\nmontovány nosiče obou provedení souběžně tak, jako probíhala souběžná výroba typu B a T (během roku 1947). Nosič pro verzi T poznáme od nosiče pro model C podle tvaru. Téčkový oproti céčkovému postrádá výstupky kolem otvorů v rozích. Nosiče ale jdou po menší úpravě vzájemně zaměnit.\nZadní světlo se během celé výroby nezměnilo. Pouze došlo k výměně tvaru zadního sklíčka. Na verze B a první modely T se osazovalo světlo se sklíčkem s vertikálními pruhy. Později došlo k záměně za diamant používaný i na jawách. Toto světlo dostaly i modely C\nZadní světlo pruhy Zadní světlo diamant\nTaky chci upozornit, že patice zadního světla není zaměnitelná. ČZ 125B/T má k patici veden jeden drát, obdobně jako Jawa, kdežto céčko dráty dva. Patici B/T poznáme podle toho, že má jeden konektor, zatímco céčková dva.\nPatice ČZ 125B/T Patice ČZ 125/150C\nZ výroby byly veškeré tyto díly černé. Mototechna však prodávala jako ND i jiná barevná provedení. Krom černého i šedé a hnědočervené. Proto je možné je považovat za originální. Vkládám sem fotograie, které se ke mně dostaly.\nNa zetky se osazovaly hefty tzv. ananasy, které měly vroubkování po celém obvodu. Dříve se vyráběly v replice pouze soudečkové pro péráky a kývačky. Dnes je však možné již je koupit. Fotky máte vedle.\nHefty černé Hefty šedé Hefty červené\nFotografie máte pod textem. Sehnal jsem všechy 3 provedení.\nNicméně toto není originálně tovární guma. Původní guma měla vzorování "ananas". Byla vyrobena z nekvalitní gumy, proto dlouho nevydržela a nahrazovala se návleky, původně určenými pro Pionýry a Manety.\noriginální návlek řadičky\nGumy řadiček Černá řadička Šedá řadička\nGumy zadní odrazky C\nMám fotky jen černé a šedé verze.\nČerná odrazka Šedá odrazka\nTandemová sedačka byla v podstatě doplňková nadstandardní výbava, kterou si majitel dokupoval sám. Tandemové sedačky vyrábělo mnoho firem, a proto se můžeme na zetkách setkat s velkým množstvím různých sedaček. Ve valné většině bývají na nosičích připevněny tandemy pocházející ještě z předválečných motocyklů ČZ. Jedná se o kožené sedačky, které mají pružinovou konstrukci. S nástupem výroby a montáže gumových vůdčích sedel začala ČZ vyrábět také gumové tandemy. V době, kdy se montují na modely C kožená sedla z péráků, se samozřejmě montují také tandemy převzaté z Jawy.\nTandem předválečný Tandem gumový Tandem Jawa\nTěch se také vyrábělo několik. Pro verzi B a T je totožný. Jednoduchým rozpoznávacím znamením je držák pumpičky. Model C má pro odpruženou i neodpruženou verzi svůj kryt. Tvarově jsou oba totožně, ale odlišují se jinými držáky a prolisem, který si vyžádala změna zadní partie podvozku.\nKryt řetězu B, T Kryt řetězu C neodpružená Kryt řetězu C odpružená\nRozeta byla u modelů B a T napevno spojena se zadním kolem. Proto si myslím, že se nedá splést. Měla by mít 42 zubů. Existuje však ve dvou verzích. B a první modely T dostaly užší provedení s rozměrem 1/2"x5,2.\nRozeta T Rozeta C odpružená Rozeta C neodpružená\nRozeta T 1/2"x5/16" s rozpěrnou trubkou\nNa T byla montována širší 1/2"x5/16". S tím souvisí tedy i použití odlišného sekundárního kolečka a řetězu. U modelu C došlo k zásadnímu konstrukčnímu přepracování. Rozeta už netvořila s kolem celek jako doposud, ale byla s kolem spojena jen 6 unášeči. Díky tomu již nebylo potřeba při výměně kola rozpojovat\nNáboj zadního kola C s rozpěrkou ložisek pro neodpruženou a odpruženou verzi\nPorovnané rozety pevného a odpérovaného C\nřetěz. Rozeta také dostala 44 zubů. Rozetu neodpérovaného modelu C poznáme od rozety pro odpérovanou zetku podle středového otvoru. U neodpérované zetky bylo použito ložisko s menším otvorem.\nStejně tak, jak se od sebe odlišovaly rozety, odlišovaly se i štíty zadní brzdy. Na prvních dvou fotografiích je štít brzdy pro modely B a T. Na následujících dvou je to štít z neodpruženého céčka a poslední fotografie je štít z odpruženého C.\nŠtít B, T Štít B, T\nŠtít C neodpružená Štít C neodpružená Štít C odpružená\nPáčka zadní brzdy se odlišuje u B/T a céčka. B a T má páčku s průměrem tisícihranu - 12 mm. 12 mm má i otvor ve štítu brzdy. Úplně stejná páč pak byla použita i na předním kole. Pevné Céčko dostalo tisícihran o průměru 13,5 mm, ale průměr otvoru ve štítu brzdy je již 15 mm. Odpružené C převzalo páčku z pevného C, ale kvůli kluzákům na zadním kole musela být vyhnuta mnohem více do strany. Samotný otvor pro váleček táhla zůstal nezměněn - 12 mm. S tím samozřejmě pak souvisí i použití klíče brzdy o jiném průměru tisícihranu.\nNahoře páčka brzdy pro B/T, dole neodpružené C\nNa dalším obrázku máte porovnané páčky i s rozpínacími klíče brzdových čelistí.\nVlevo můžete vidět klíč přední a zadní brzdy ČZ 125B/T s gumovým kroužkem, podložkou a pojistnou(dvoudílnou)maticí BERMA M8. Tato konkrétní páčka patří k zadní brzdě. Opěrný čep pro táhlo brzdy je plný, stavěcí matice rýhovaná.\nVpravo je klíč přední a zadní brzdy ČZ 125/150C s gumovým kroužkem, podložkou, pérovkou a maticí M10. Tato páčka je k zadní brzdě neodpružené verze Opěrný čep je trubičkový (dutý), stavěcí matice křídlová.\nVlevo brzdový klíč a páčka brzdy pro B/T, vpravo to samé pro neodpružené C\nJen ještě jeden dodatek: U zadních brzd Céček se zpočátku montovaly opěrné čepy (prochází jimi táhlo brzdy) plné stejně jako u Béčka a Téčka, později se požívaly duté (zřejmě kvůli zjednodušení výroby).\nExcentry jsou také dalším dílem, který je odlišný mezi verzí B , T a neodpruženou C. Fotografie napoví víc. Větší excentr náleží céčku.\nKastlíky na těchto motocyklech prošly také jistým vývojem. Na motocykly B a T byl montován pouze jeden kastlík na levou stranu. Vyklápěl se proti směru jízdy. Byl určen pro nářadí a lékárničku. Obsahoval dvě přihrádky. Po nástupu neodpružené verze C, byly kastlíky přepracovány. Céčko dostalo kastlíky dva, tvarově vycházející ze starších modelů. V levém byla umístěná baterie a nářadí se přemístilo napravo. Tomu byly kastlíky také uzpůsobeny\nKastlík B, T\nKastlíky C neodpružená Kastlíky C neodpružená Kastlík C\nPorovnání uzavíracích šroubů pro odpruženou verzi C (bakelitový) a verzi B/T a neodpružené C (chrom)\nV roce 1951, kdy došlo k přepracování modelu C na zadní pérování, dostaly motocykly schránky převzaté z jawy Péráka.\nU klasické verze byly použity chromované uzavírací šroubky, lidovka dostala bakelitové.\nStupačky prošly také jistým vývojem. Na verze B a T se montovaly jednoduché rovné stupačky opatřené gumou se znakem ČZ. Model C již byl vybaven stupačkami dvoudílnými, přestavitelnými na tisícihranu. Byly řešeny obdobně, jako u Jawy.\nStupačky B, T Stupačky C\nByly podobně, jako tandem doplňkovou výbavou, proto se na zetkách setkáváme s nepřeberným množstvím různých verzí. Z počátku se montují pevné, později i sklopné. Více napoví obrázky.\nStupačky Stupačky Stupačky\nVýfuky také nejsou zaměnitelné. Respektive jsou, ale jen jako celek a po úpravě, tzn., že se dají zaměnit jen rybiny s koleny jednoho typu za rybiny s koleny druhého typu. Kolena mají totiž jiný poloměr, takže by se musela přihnout. Z vlastní zkušenosti ale vím, že to jde. Potkal jsem Céčko s výfukovým potrubím Téčka. Nelze však kombinovat rybiny jednoho modelu s koleny druhého. Je to z toho důvodu, protože na motocyklech B\na T byly montovány rybinové tlumiče, které měly uchycení u konce rybiny. Proto byly celkově posunuty více dopředu. Kvůli tomu jsou také kolena oproti modelu C kratší. Céčkové rybiny poznáme podle toho, že mají úchyty ve středu tlumiče.\nRybiny neodpruženého C se velice podobají Téčkovým, ale úchyty jsou umístěny ve středu. U odpérované verze došlo u držáků ke zkrácení jejich délky. Více zase napoví fotografie. Na prvním obrázku jsou srovnány kolena z verze B,T a C. C je nahoře.\nVýfuky T Výfuky C neodpružená Výfuky C odpružená\nVšechny tři modely měly výrobní štítek umístěný dosti atypicky pod sedlem. Verze B a T měla výrobní štítek totožný, avšak v důsledku jiné vidlice a později i přepracování motoru, se vyražené údaje odlišují. Na model C se během výroby montovaly dvě verze štítků. První vycházela ještě ze štítku téčkového. Montovala se na pevná céčka a první kusy odpérovaných. Mám doloženo, že se tyto štítky montují ještě prvním čtvrtletí roku 1951. Později se přechází na kratší verzi, která zůstala až do konce výroby beze změn.\nUmístění výrobního štítku\nŠtítek B Štítek T Štítek C neodpružená Štítek C odpružená\nFotografie štítků byly převzaty se svolením z http://jawa.mtm.sweb.cz\nŠtítek 125B určený původně pro Áčka\nNa některých raných kusech Béčka se můžete setkat se štítkem, na kterém v podstatě souhlasí jen rok výroby a počet koní. Některé údaje jsou dokonce předtištěny strojově. V tomto případě se jedná o zbytek štítků určených na Áčko, které se použily ještě na Béčko. Bylo to období těsně po válce a šetřilo se materiálem. Je to tedy také originál!\nRevmaplechy, neboli chrániče kolen či formy na chleba byly také doplňkovým nadstandardním vybavením. V současné době jsou na motocyklech B, T a C vidět celkem 3 typy revmaplechů, ale originálně na tyto zetky patří pouze jedny.\nV tomto případě se jedná o originální výrobu ČZ. Tyto chrániče jsou určeny pro naše motocykly. Poznáme je podle vybírání v horních partiích kolem nádrže. Spodní úchyty jsou v celku s chrániči, horní se připevňuje pomocí šroubů M6. Originální linkování je velice sporné.\nOriginální revmaplechy B, T, C\nČasto jsou také vidět tyto chrániče. Jsou prakticky totožné s originální výrobou, ale nemají ono vybírání pro nádrž. Jedná se o výrobu ČZ pro předválečné motocykly. Stejně tak, jako se montovaly na zetky předválečné tandemy, tak se i montovaly předválečné revmaplechy.\nObčas se na zetkách objeví i tyto plechy. Jsou nesymetrické a oba úchyty - horní i dolní - jsou šroubovací. Jsou to chrániče pro motocykly Jawa Pérák a na zetkách nemají vůbec co dělat. Působí, alespoň dle mého názoru, spíše komicky.\nZa doplnění, radu i pomoc děkuju Milošovi, Meelovi, Pájovi, Martinovi\na mnoha jiným.


Truchlení ve školách? S učiteli a žáky o smrti – Perpetuum – vzdělávání bez hranic\n„Dnes to neumíme a je nám v tom těžko,“ píše se na stránkách organizace Cesta domů. O čem je řeč? O umírání, smrtelnosti a schopnosti tato životní fakta komunikovat. Nejen dospělým, ale i dětem. Je třeba s dětmi mluvit o smrti? A má k tomu co říci škola?\nV době, kdy tabu padají jako dominové kostky, se skupina pediatrů a psychologů v nevelkém argentinském městě Bariloche zamýšlí nad tím, jak žákům osvětlit to nejobávanější, a zároveň nejpřirozenější z lidských tajemství – smrt.\n„Děti jsou zvědavé. A smrt, to je mystérium,“ říká odborník z oblasti paliativní péče Alejandro Nespral v přednášce TEDx Talks. Mluví o svém projektu Duelo en las escuelas (Truchlení ve školách), jehož cílem je vzdělávat pedagogy v práci s tématem smrti či těžké nemoci a pomoci jim téma otevírat ve výuce.\nV rámci projektu se Nespralovi a jeho kolegům ze sdružení Ideas Paliativas en Acción (Paliativní myšlenky v praxi) povedlo uspořádat semináře pro patnáct škol po celé Argentině. Dostalo se jim také uznání na oficiální úrovni, když úřady provincie Río Negro, do které město spadá, vyhlásily poučení o problematice smrti vzdělávacím zájmem.\nBuďte citliví a upřímní\n„Téma smrti je v dnešní společnosti ukryto. Ve zprávách se o ní mluví jen ve spojitosti s násilím a tragédií,“ píše se na stránkách projektu. Konstatují, že téma smrti je nejen ve školách velmi upozaděné a že školy jsou po rodině nejdůležitější institucí, jež by měla se smrtí děti seznámit.\nA nejsou samy.\nJak ale mluvit s dětmi o smrti? Neexistuje vzorec. Nespral předně říká, že chceme-li mluvit s dětmi o smrti, musíme sami vědět, co pro nás znamená. Teprve pak se vyjadřuje k samotné otázce rozhovoru: „Beze strachu. A pokud mají (děti) strach, řekněte jim: ‚Musíte být odvážní!‘ To neznamená nemít strach, ale vědět, jak s ním pracovat.“\nDůležité je neříkat věci jako: „Na to jste moc malí“ nebo „To se vás netýká“. Nespral také vybízí k tomu, abychom nechali mluvit děti. „Můžou nás obdarovat opravdu poetickými obrazy.“ Zmiňuje, že pro rozhovor s dětmi o smrti lze také použít písně, příběhy nebo symboly či malůvky.\nZařazení tématu do výuky je věc odvahy\nV Polsku se dokonce objevil termín „thanatopedagogika“ a deník The Conversation píše o možnosti zavedení smrti coby tématu do australských osnov. „Žáci se s těmito tématy setkají skrze média, v pozdější fázi života možná i osobně a určitě ohledně nich budou mít spoustu otázek,“ komentuje pro britský deník The Guardian pedagog Andrew Jones.\n„Učitelé samozřejmě nemusí mít nutně odpovědi, ale můžou pomoci tím, že žákům vysvětlí, proč jsou tato témata tak citlivá a tak často otevírána společenskými komentátory, náboženskými skupinami a politiky.“\nDůležité je neříkat věci jako: „Na to jste moc malí“ nebo „To se vás netýká“.\nJiný názor má ovšem Veronika Plachá z Katedry pedagogiky a psychologie Jihočeské univerzity v Českých Budějovicích. „Záměrné zařazení tématu smrti do výuky vnímám jako věc osobní odvahy a postoje učitele. Nechtěla bych, aby bylo povinné,“ sdělila magazínu Perpetuum. O problematice rozebírání smrti ve školách napsala svou disertační práci. Mimo to jej sama zprostředkovává budoucím učitelům na své katedře a s kolegyněmi pořádá jednodenní kurzy.\nNasměruje Cesta domů\nV odpověď na otázku, zda existují podobně organizované iniciativy, jakou je argentinské Duelo en las escuelas, zmiňuje Plachá poradnu Vigvam se semináři zaměřenými přímo na pedagogy i děti nebo organizaci paliativní péče Cesta domů. Cesta domů se zasazuje o osvětový portál, na kterém Veronika Plachá spolupracuje. Učitelé tam mohou najít zatím jen asi čtyři vzorové hodiny, které jim mohou být inspirací.\n„Na počátku nového roku už by mělo být více hodin i pro více stupňů škol, ještě podloženější a otestovanější učiteli. Zatím je to opravdu jen testovací verze,“ říká pro Perpetuum šéfredaktorka přidruženého Nakladatelství Cesta domů Martina Špinková. Podkladem pro tvorbu vyučovacích materiálů slouží dvanáctiletá zkušenost s výjezdy. „S kolegyní jezdíme po školách a školkách a vedeme besedy s dětmi a pedagogy. Čerpáme tak i od dětí a studentů, klademe sobě i jim otázky a společně pátráme po odpovědích.“ Cesta domů vybízí také veřejnost, aby své zkušenosti a náměty psala na adresu vzdelavani@cestadomu.cz.\nČtení o stáří a pomáhání v první až třetí třídě ZŠ Spálov u Hranic na Moravě. Foto: archiv Cesty domů\nNa jevišti i v hodině občanské výchovy\nPodle disertační práce Plaché se ani Rámcový vzdělávací program ani Bílá kniha k tomuto tématu přímo nevztahují. Zároveň uvádí, že nejčastěji zmiňovali dotazovaní učitelé téma týkající se smrti v českém jazyce, vlastivědě, přírodovědě a případně v etické či dramatické výchově. Právě dramatická výchova umožňuje otevírat těžká témata s nadhledem, v rámci hry nebo představení, a zároveň je nebagatelizovat.\n„Když jsme měli výuku osobnostně dramatické výchovy, stalo se občas, že si děti zvolily scénku o pohřbu nebo smuteční události. Všechno ostatní bylo do legrace, ale v tuhle chvíli se dokázaly zklidnit a zahrát to na smutnou notu,“ vypovídá v práci učitel dramatické výchovy George a dodává: „Mám pocit, že i když o tom děti nemluví, tak ví, že to není žádná veselá věc. Vzápětí si však umí říct stop! a k té veselosti se vrátit.“ Veronika Plachá zároveň komentuje, že smrt je pro děti zajímavé téma. „Vnímají jeho náročnost, v podstatě vlastně jeho dramatičnost.“\nJestliže budeme téma smrti ve školách otevírat, neměli bychom zůstávat jen u vágního vysvětlování procesu smrti či její kultury. Jelikož je smrt velmi osobním tématem, je třeba k němu takto i přistupovat. Předměty jako etická či občanská výchova, případně pozdější společenské vědy, skýtají možnost společně s dětmi prozkoumávat, co smrt v našich životech znamená a jakým způsobem ji přijmout. Koneckonců, všichni se jistě shodneme, že je nakonec jeho součástí.


„Máme snad rovnost! Já nejsem chodící spermobanka a bankomat!“ Zvyšování důchodů. Ve veřejnosti to vře. Hlasitě se ozvali otcové | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Monitor » „Máme snad rovnost! Já nejsem chodící spermobanka a bankomat!“ Zvyšování důchodů. Ve veřejnosti to vře. Hlasitě se ozvali otcové\n„Máme snad rovnost! Já nejsem chodící spermobanka a bankomat!“ Zvyšování důchodů. Ve veřejnosti to vře. Hlasitě se ozvali otcové\n05.08.2021 20:55 | Ze sítí\nZvýšení penzí o 300 korun nad běžnou valorizaci, které schválil v minulém týdnu Parlament ČR, vyvolalo ve veřejnosti opět dost rozporuplné reakce. Zatímco mladší generace za to vládu na sociálních sítích dost kritizovala, starší lidé a senioři toto finanční přilepšení uvítali. Nejednotná byla při hlasování tentokrát i pravicová opozice. Například křesťanští demokraté na rozdíl od ODS a TOP 09 předlohu vládních stran schválili.\nPopisek: Opoziční politici hodnotí návrh vládních stran na zvýšení penzí nad zákonnou valorizaci jako populistický tah před parlamentními volbami. Ilustrační foto\nTerčem kritiky se pak nestal jen samotný fakt, že vláda za zhoršené ekonomické situace si opět sáhne hlouběji do kapsy, ale velmi často se ozývali i muži samoživitelé či rozvedení, kteří napadali novou zákonnou normu s tím, že je genderově diskriminující. Naši zákonodárci totiž odsouhlasili i příspěvek 500 Kč navíc pro toho, kdo strávil s dítětem větší část rodičovské dovolené, což se většinou týká právě ženské části české populace. A tak například jeden z rozhořčených otců, který na facebooku vystupuje jako Honza Skypala, k tomu napsal:\n„Jakým právem dostanou jen ženy 500 korun za každé vychované dítě? Máme snad genderovou rovnost. Máme dvě děti ve střídavé péči a jsem plně přesvědčen, že můj podíl na výchově je přinejmenším padesátiprocentní. Stačilo by se zeptat mých dětí, který rodič se věnuje primárně jim a který se před lety šíleně zamiloval a má své děti až na druhém místě. Jsem si jistý, jak by odpověděly.“\nV podobném stylu se na FB objevila i řada dalších příspěvků. Jeden ze „zneuznaných“ otců – Stanislav – pak ještě uvedl: „Z našeho rodinného hnízda už vylétly tři vychované děti a další do bodu plnoletosti dozrají za čtyři roky. A ženy vychovaly??? Takže já jsem pouze chodící spermobanka a potažmo chodící bankomat!“\nS poněkud osobitým vysvětlením, jak to vlastně Ministerstvo práce a sociálních věcí (MPSV) s příspěvkem myslelo, přišel Vladimír Dostálek, vedoucí tiskového odboru MPSV, kterého ParlamentniListy.cz oslovily:\n„Výchovné je určeno pro toho rodiče, který o dítě převážně pečoval – to může být otec i matka. Oněch 500 korun navíc k důchodu má alespoň částečně pomoci narovnat současný stav, kdy jsou to především ženy, které mají v průměru až o 3 tisíce Kč důchod nižší, a to i z důvodu, že část svého produktivního věku věnovaly péči o dítě.“\nDůchodci si zvýšení zaslouží, mělo ale k němu dojít daleko dříve\nDalší řada ohlasů ohledně zvyšování penzí se týkala skutečnosti, zda má stát opravdu za současné nedobré ekonomické situace dost financí na to, aby zmíněné přilepšení seniorům bez větších problémů zvládl. I v této rovině se názory veřejnosti dost liší. Například Zuzana Sargová, zdravotní sestra z Fakultní nemocnice v Ostravě, nám k tomu sdělila: „Senioři si zvýšení důchodů určitě zaslouží, vždyť si odpracovali velkou část svého života, nicméně to navýšení nad běžnou valorizaci je nyní určitě vyvolané blížícími se volbami, to je přece jasné. Když chtěla vláda důchodcům opravdu přilepšit, mohla to přece udělat už daleko dříve.“\nDalší názor pak prezentoval i bezpečnostní technik z Odborového svazu KOVO Radek Král: „Myslím si, že navýšení nad rámec valorizace je v tomto případě jen dobře. Dle našeho názoru jsou české důchody stále malé a patří k těm nejnižším v Evropské unii. Daleko před námi jsou všichni naši sousedé jako Maďarsko, Rakousko, Polsko, Slovensko i Německo.“\nOdborná část veřejnosti, zvláště pak renomovaní ekonomové, vidí v nynějším zvýšení důchodů jen populistické gesto před volbami a spíše by upřednostňovali vypracování už léta slibované, komplexní důchodové reformy.\n„Osobně nepovažuji schválené mimořádné navýšení důchodů od ledna příštího roku za šťastný krok, ačkoliv tomuto postupu v kontextu teorie blížících se voleb do Poslanecké sněmovny rozumím. Opatření tohoto typu jsou pochopitelně u většiny příjemců dodatečných prostředků populární, i s ohledem na jejich časový horizont rozhodování. Vytvářejí však další tlak na důchodový systém a veřejné finance, už tak výrazně postižené nepříznivým hospodářským vývojem v souvislosti s koronavirovou epidemií. Lze jistě argumentovat očekávaným oživením ekonomiky, stále ještě přijatelnou výší veřejného zadlužení, a potřebností navyšovat – či alespoň stabilizovat – tuzemský náhradový poměr. Dlouhodobé fiskální výhledy jsou však zneklidňující a politici by se proto měli soustředit na skutečné řešení problémů důchodového systému, především v zájmu budoucích penzistů a jejich rodin. Tímto řešením samozřejmě může být jen stále slibovaná, leč odkládaná hluboká reforma. K té je nicméně třeba mít odvahu, vizi a vůli činit, u současníků leckdy nepříliš oblíbené, ekonomické zásahy,“ prohlásil například profesor Martin Macháček, vedoucí ekonomické katedry na Technické univerzitě v Ostravě.\nUherské Hradiště: Na Sokolovské vzniknou nové autobusové zastávky\nPři hlasování o penzích podržela vládní předlohu část opozice\nParlament ČR schválil v minulém týdnu zmiňovaný návrh na zvýšení důchodů 95 hlasy ze 123 tehdy přítomných poslanců. Pro se vyslovili zástupci vládních stran hnutí ANO a ČSSD, ale i z opoziční SPD, KSČM a KDU-ČSL. Novelu zákona naopak nepodpořili poslanci z řad ODS, Pirátů, TOP 09 a Starostů.\nNaši zákonodárci podali k vládnímu návrhu na zvýšení penzí okolo dvou desítek úprav. O většině z nich Sněmovna po schválení pozměňovacího návrhu ČSSD už nehlasovala, protože se vzájemně vylučovaly. Například předseda KDU-ČSL Marian Jurečka navrhoval snížit důchody exponentům někdejšího komunistického režimu. Piráti pak chtěli mírně přidat seniorům, kteří v penzi ještě pracují.\nOficiální údaje z renomovaných statistik, a to i z Eurostatu (Statistického úřadu Evropské unie) dávají však tentokrát za pravdu vládním stranám, konkrétně pak i ministryni Janě Maláčové, která při schvalování novely o navyšování penzí prohlásila, že na seniorech už šetřit opravdu nemůžeme. Čeští penzisté totiž patří s výší svých důchodů na chvost Evropy. Hůře jsou na tom jen důchodci v Bulharsku a také v pobaltských státech. A o penzích, které berou například senioři v Řecku či v Itálii, si mohou nechat jen zdát.\nZatím schválený poslanecký návrh ohledně výše penzí však musí ještě projít Senátem a ten bude mít, alespoň podle kuloárových informací, k této předloze řadu výhrad.\ndůchody , nemocnice , ODS , senioři , TOP 09 , valorizace


V galerii „straší“ nahý oběšenec\nV melbourské galerii mnoho lidí nevychází z údivu, když narazí na dílo nazvané The Hanging Man (Oběšenec). Jde o vydařenou figurínu visícího muže, která je navíc nahá. Instalaci vytvořil Sam Jinks, známý filmovými a televizními speciálními efekty.\nV angličtině není rozdíl mezi "zavěsit" a "oběsit". Podle fota to vidím spíše na "zavěšeného muže" než na "oběšence".\notázka je, co že to vlastně dle nadpisu má pouze "viset" :-D


Byliny s děložními myomy - Hlava July\nLéčba fibromiomu děložní sklovinou se provádí pomocí infuzí, odvarů, alkoholových nebo olejových roztoků. Při přiřazování sloučenin z rostliny pacient bere v úvahu kontraindikace a citlivost na jednotlivé složky bylin: měď, mangan, zinek, třísloviny, flavonoidy a další. Připravte vývar takto:\nLéčte bylinky s hysteromyomem\nKomplexní organismus ženy vyžaduje neustálou kontrolu nad ním v léčebně. Identifikovat příčiny nemoci pomůže vyšetření specialisty. Nezapomeňte, že žena musí nést a porodit dítě. Sledujte své zdravotní potřeby od mladého věku. Včasné zjištěné děložní fibroidy mohou být léčeny bylinami a jinými lidovými léky založenými na přírodních složkách.\nVýsledek je účinně dosažen v rané fázi onemocnění. V některých případech můžete tělu pomoci pomocí nahromaděných znalostí tradiční medicíny. Z myomu dělohy lidová medicína léta vyvíjela, studovala a vyvíjel recepty. Na jejich základě byly vytvořeny drogy, pro které je dnes nutné platit obrovské částky peněz.\nPoužití lidových receptů v jejich exkluzivní a čisté podobě se vyvaruje padělání, které v některých případech existují při výrobě léků. Prostředky k léčbě onemocnění mohou být velmi účinné, pokud používáte lidové recepty na děložní myomy.\nCharakteristika děložního myomu\nBenígní nádor, který vznikl v děložní dutině v důsledku rozdělení svalové tkáně, následovaný reprodukcí a zvýšením objemu, se nazývá myom. Jeho rozměry mohou dosáhnout nekonečna. Existují případy, kdy v těchto případech narostly na tři kilogramy nebo více, léčba nádoru není provedena, je prostě odstraněna. Bez chirurgického zásahu do zdravotnického zařízení není možné tento problém vyřešit.\nLeiomyoma, fibromyom - řada onemocnění dělohy. Myoma se objevuje uvnitř samotné dutiny, nad ní nebo v krku. Jsou možné takové možnosti, pokud ne jeden, ale vzniká několik novotvarů. Nad tempem růstu musí být opuchnutá potřeba neustále pozorovat, protože může prasknout a způsobit nenapravitelné škody na zdraví. Myomii dělohy jsou dobře ošetřeny bylinkami a lidovými léky. Nenechte se zanedbávat nahromaděné znalosti tímto směrem. Tradiční lék na děložní fibroidy ustoupil daleko dopředu.\nCharakterizujeme určité typy formací a jejich umístění ve vztahu k děložní dutině:\nsubserosal - výrůst na vnější straně orgánu, ale pod jeho membránou;\nsubmukózní nebo submukózní - je umístěn uvnitř;\nIntraligamentární nebo vzájemně propojené - vzniká mezi širokými; svalové vazby.\nJe schváleno určení velikostí konsolidací, které je třeba specifikovat v týdnech, což se rovná podmíněnému porovnání s vývojem plodu v těhotenství.\nZvažme každý druh zvlášť.\nSubserózní myom u dělohy\nTvorba uzlu probíhá na povrchu těla dělohy pod vnější vrstvou. Těsnění je umístěno na stonku nebo bez ní a začíná působit tlak na ženské orgány umístěné vedle něj, protože má schopnost rozšiřovat. Vzhled bolesti vás upozorní a upozorní na možnou odchylku ve zdraví. V těch případech, kdy je fibroid uvnitř, možná nebudete schopni hádat, co se zvětšuje v oblasti břicha, a zapsat ji úplně, aniž by došlo k bolestivým pocitům.\nVideo: Léčba děložního myomu\nSubmukózní nebo submukózní děložní fibroidy\nUzel se rozšiřuje do dutiny genitálního orgánu. V tomto případě, stejně jako v předchozím případě, se to stává na stonku bez něj. Nádor se může usadit v libovolné části včetně lumenu, čímž uzavře průchod do potrubí.\nIntraligamentární nebo propojený děložní myom\nV tomto případě uzel roste uvnitř svalové tkáně nebo mezi vazy.\nUmístění umístěné uvnitř děložního čípku zabrání průchodu spermatozoinu uvnitř a výdechu krve během menstruačního cyklu.\nCyklus menstruačních cyklů je výrazně snížena nebo se zvyšuje. Doba jejich průchodu se stává nerovnováhou, v některých případech je těžké zastavit krvácení.\nKrvavé vypouštění není závislé na čase cyklu.\nBolest, která se vyskytuje během menstruace.\nPocit bolestí v pánevní oblasti, spodní břicho.\nSkutečný důvod nebyl plně prozkoumán, ale existuje obecný předpoklad, že jeho formování může být ovlivněno následujícími faktory:\nHormonální selhání těla. Jedná se o jeden z hlavních důvodů pro vznik uzlů. Během menopauzy může uzel vyřešit a lékaři doporučují urychlit jeho přístup. Těhotenství v některých případech také vede k pozitivním výsledkům.\nDysfunkce vaječníků a narušení cyklu menstruace.\nStres a skvělá fyzická aktivita.\nPatologické a chronické změny orgánů močení.\nJakékoliv infekční onemocnění.\nPotrat a důsledky z nich.\nDlouhodobé užívání hormonálních léků včetně antikoncepce.\nNejvíce konzervativní způsob, jak léčit onemocnění dělohy, bude poskytovat prostředky z recepty tradiční medicíny. Byliny jsou základem téměř všech sloučenin. Zvažme některé z nich:\nMrkev z oranžové\nMůže přestat krvácet. Pro vývar použijte čerstvé nebo sušené vrcholy. Stačí, abyste vařili v termosku 4 polévkové lžíce suroviny s jedním litrem vroucí vody. Pro přijetí kompozice nejsou žádná omezení.\nJedna lžíce šťávy nebo 50 gramů vařené infuze ze suché rostliny trvá nejvýše třikrát denně. Tento recept doporučujeme použít v počáteční fázi tvorby uzlů.\nV receptu doporučujeme použít list dospělé rostliny drcené v mixéru. V jedné části půdy aloe přidejte dva kusy medového medového medu (má léčebné vlastnosti), dvě části Cahors a vše promíchejte. Hotový výrobek skladujte ve skříni. Po pěti nebo sedmi dnech může začít léčbu.\nHrnček je dvouletá rostlina. Jeho kořen získává sílu na jaře příštího roku. Doporučujeme použít kořen pro vývar. Deset gramů suroviny se vaří litrem vody a ponechá se v uzavřené podobě. Průběh přijetí je 10 dní, nejlépe před jídlem. Odkapání kořene lopuchu pomůže zastavit krvácení.\nMá tannické vlastnosti a zastavuje krvácení. Bujón by se měl vařit po dobu 10-15 minut. Připravená infúze se probouzí v malých porcích, jak se problém vyvine.\nPodíl: 5 gramů suroviny na jednu sklenici vroucí vody. Složení k použití dvě lžíce.\nVařte čajovou lžičku nakrájené kůry s třemi sklenicemi vroucí vody a trvá 24 hodin. Celá dávka by měla být denně opitá.\nOddělování matic podporuje resorpci zánětlivého procesu. Za tímto účelem se surovina nalije do kontejneru a vodka se nalije tak, že přepážky jsou zcela uzavřeny. Po 10 dnech bude kompozice použitelná. V průběhu léčby se doporučuje pít po jídle lžíci.\nPřipravte čerstvý džus ze zeleniny. Měl by být opilý na prázdný žaludek ráno na půl šálku po dobu šesti měsíců.\nPoplatky za léčení\nShromážděte kopřivu, zase, valerián, rostlinu, mátou, matku, žalud a hlohu ve stejném poměru. Z celkové hmotnosti by měla být nalita dvě polévková lžíce směsných bylin a dvě šálky vroucí vody. Infuze se spotřebuje v noci.\nSbírka anýzu, měsíčku měsíčku, kopřivu, arniku a pastýře, tráva je předem rozdrcena a trvá na termosku. Po 3 hodinách můžete začít jíst 3x po jídle malých množství.\nTinktura z hovězí dělohy se připravuje na vodku rychlostí 50 gramů suroviny na pol litru. Kontejner pravidelně nasaďte na tinkturu. Po deseti dnech se může spotřebovat. První týden pro jednu čajovou lžičku, v následujících dnech - jednu lžíci před jídlem. Doporučuje se pro účinnost léčby pít dvě porce tinktury s mezerou za měsíc.\nChopte sklizeň želatiny, matka a mladiny. Polovina šálku suroviny nalít dvě vroucí vody. Část nápoje je rozdělena na dva dny.\nPoužívejte bobule na vaření čaje.\nLžíce infuze ve 200 g. vroucí vodou. Napijte lék na patnáct dní.\nOdečtěte směs horkou vodou a nechte 2 hodiny. Pro infuzi jsou dostatečné tři skleněné kapaliny. Uchovávejte jej v chladničce. Získat dostatek padesát gramů před jídlem.\nTinktura děložní hlíny stojí dvacet dní na temném místě. K tomu použijte padesát gramů surovin a jednu láhev vodky.\nTinktura malého vinka je připravena v poměru: jedna láhev vodky se nalije s padesáti gramy surovin. Za dvacet dní může být použita pro léčebné účely.\nS květinou z neplodu vařte vývar. V jedné sklenici vroucí vody nalijeme jednu lžíci rostlin a necháme do infuze do rána. Pijí to na prázdný žaludek. Průběh léčby je dva týdny.\nTrvejte na ořechy s celoplošným skořápkem v poměru: dvě stě gramů suroviny na láhev vodky. Po dvou týdnech můžete konzumovat jednu lžíci před jídlem po dobu třiceti minut.\nO výhodách propolisu\nPropolis je účinný v čisté formě v kombinaci s mlékem. Píjem to v noci, zředím malý kousek, s hlavou, v lžíci teplého mléka.\nPro vnitřní efekt odstranění zánětu použijte prostředky bylin a jiných přírodních složek při vkládání tamponů do pochvy. Starověká medicína je založena na těchto metodách hojení.\nŽárovka brousí a zabalí do tamponového tamponu. Postup je přednostně prováděn při spánku po dobu dvou týdnů.\nPro přípravu přípravku se použije poměr 2,5: 10 z mumie a vařené vody. Pro každý postup se používá 0,4 gramů mumií. Léčba deset dní před spaním.\nPro tento postup doporučujeme tampony s olejem v čisté formě. Doporučujeme používat takové značky jako: amaranth, červená, rakytník, lněná a olivová. Tampón se ponoří do připraveného přípravku a vstříkne do vaginy.\nEfektivní je jezevčí tuk a skopové (Kurdyuk). On je zabalen do gázové ubrousky a vstříkne do vagíny na noc. Postup je prováděn po dobu deseti dnů.\nVideo: Lidová léčba děložního myomu\nLidové recepty z děložních fibroidů jsou nyní velmi relevantní a v poptávce. Pomáhají porazit nemoc. Léčba bylinkami děložních fibroidů v počáteční fázi onemocnění přináší výsledek. Vlastnosti jednotlivých druhů rostlin by měly být zohledněny při sestavování kombinovaných činidel. Léčba děložních myomů s bylinami a lidovými léky je k dispozici všem.\nJaké bylinky pomáhají zastavit růst děložních fibroidů?\nByliny pro děložní myomy mohou značně usnadnit pro onemocnění a snížit závažnost vedlejších účinků z hormonální terapie prováděné ve formě nervozita, depresivní stav, bolesti hlavy, nadměrné pocení, a mnohem více.\nLidové metody, které používají léčivé rostliny jako součást komplexní léčby léčivými přípravky, umožňují zastavit vývoj benigního novotvaru, který může výrazně zhoršit kvalitu života života a vést ženu k neplodnosti.\nVýsledek léčby, který lze získat z použití léčivých bylin, závisí především na povaze onemocnění, na stupni závažnosti a na příčinách vzniku tohoto onemocnění.\nHlavní faktory, které způsobily vznik patologického procesu s tvorbou myomatózních uzlů, jsou následující:\nsnížení všeobecných ochranných sil těla;\nPoužití léčivých bylin, které ovlivňují patologické změny v těle, dostatečně efektivně a rychle zlepší celkový stav pacienta se stávajícím myomem, a to:\nzastavit výskyt děložního krvácení;\nzmírnit bolest s menstruací;\ninhibují aktivitu patologických buněk nádoru.\nPři léčbě myomů je komplexní opatření ke zlepšování důležité, kromě hlavního léčby, pokud je to provedeno, a použití tradičních receptů s využitím bylinek, je stejně důležité změnit svůj životní styl, pozorný ke své stravě a vzdát špatných návyků.\nPři použití léčivých rostlin při léčbě myomatózních nádorů je možné všechny tyto skupiny podmíněně rozdělit do několika skupin, z nichž každá bude mít specifický účinek na probíhající onemocnění:\nK léčbě myomatózních formací v děloze může být použito velké množství rostlin, které přispívají k eliminaci nádorového procesu. Existují poměrně silné bylinky, které mohou zastavit vývoj nádoru téměř v jakékoliv fázi vývoje až do posledního. Zástupci oficiální medicíny jsou však na tuto léčbu opatrní a nedůvěřiví, protože většina těchto rostlin je jedovatá. Zvláště se týká protinádorových bylin, jako jsou:\nzápasník Baikal a další.\nJejich použití je přípustné pouze na doporučení lékaře, je pod jeho kontrolou a neumožňuje předávkování přípravku.\nK dispozici je také bezpečnější v tomto ohledu skupina rostlin, které mají schopnost eliminovat patologické změny v děloze ve stavu červené štětce, vlaštovičník bylin, náhorní dělohy, Lycopus, bodlák.\nMají hemostatický, analgetický a protizánětlivý účinek. Nejčastěji se při léčbě myomů uchylují k bylinám, které získaly důvěru s pomocí mnoha let, například:\nRostlina, která má poměrně silný účinek na myomatózní formace, způsobuje jejich absorpci a také čistí tělo. Nejčastěji v této funkci, džus celandine, stejně jako odvar a infuze. Infuze se vaří ze šťávy vytlačené z rostliny, přidávají se k ní alkohol a med. U vývaru se vaří jedna velká lžička trávy ve sklenici vařící vody a ponechá se ve vodní lázni po dobu půl hodiny. Dávkování a doba trvání léčby určuje ošetřující lékař, protože je považován za jedovatou rostlinu, její předávkování je nežádoucí a může způsobit otravu.\nPoužití neplodu u myomů může snížit jeho uzliny, a to nejen proto, že je tato rostlina široce používána k léčbě gynekologických nádorů. Kalendula je schopna mít protizánětlivý účinek, podporuje regeneraci poškozené tkáně a působí jako antiseptikum. Charakteristickým znakem této rostliny je její schopnost potlačit nádorovou aktivitu bez ohledu na její lokalizaci v těle. Přípravky ve formě tinktury se konzumují orálně a také se používají pro vnější použití ve formě tamponů a pro injekční stříkačky.\nŠiroce známá rostlina - aloe, obsahuje více než třicet druhů různých minerálů, které jsou pro tělo důležité, stejně jako velké množství aminokyselin, vitamínů, antioxidantů a dalších živin. Díky této kompozici může šarlatová působit na tělo anestetickým účinkem a působit také jako antiseptické, protizánětlivé, hojivé, antibakteriální činidlo. Vzhledem k přítomnosti hemostatických a imunostimulačních vlastností se rostlina používá k eliminaci bolesti, normalizaci hormonální hladiny, posílení imunity a potlačení růstu myomatózních uzlin. Pravidelné užívání aloe zlepšuje celkový stav těla.\nMotherwort je považován za populární a účinnou rostlinu při léčbě mnoha poruch ženských genitálií, včetně děložních myomů. Nejčastěji se používá jako součást sbírek s jinými léčivými rostlinami. Z ní je připravena vodka tincture, jejíž použití velmi usnadňuje symptomatologii myomatózních novotvarů. Léčba s touto rostlinou je zakázána při snižování tlaku, vředu, gastritidy a v případě individuální nesnášenlivosti.\nBorovaya děloha společně s červenou kartáčem\nTráva hovězí dělohy, považovaná za jednu z nejúčinnějších rostlin z myomu, se používá k léčbě této nemoci. Obsahuje látky podobné rostlinným hormonům, které jsou schopné obnovit hormonální pozadí ženského těla. Větší účinek léčby může být dosaženo použitím červené kartáče spolu s rostlinou borovaya dělohy. Tyto dvě rostliny jsou opravdu spásou při odstraňování mnoha gynekologických patologií, což je zvláště ceněno při léčbě myomových uzlin. Můžete si samostatně vyrobit lékařskou infuzi, která dohromady kombinuje 40 g směsi těchto dvou bylin a 400 ml vodky, poté trvají na dvou týdnech. V jedné lékárně je jednodušší koupit hotový přípravek, a to i ve formě čočky boru a aplikovat ji podle přiložených pokynů.\nJako komplexní léčba fibroidů jsou trávy ve sbírkách účinnější, v této schopnosti se často uchylují k následujícím formulacím:\nimmortelle a motherwort - 3 části;\nhloh a třezalku - 2 části;\nHeřmánkové květy, měsíčky měsíce a kůry z řešetláku - 1 díl.\nČíslo kolekce 2:\nkůra s rajčaty - 2 části;\nlist sporisha, měsíček měsíčku, květy heřmánku, křoviny, kopřiva, třezalka tečkovaná, jahodový list - jen 1 díl.\nhovězí děloha, listy rostlin, kopytina - 2 části;\nkořen lopuchu, červená kartáčová tráva - 1 díl.\nByliny používané jako kolekce, zlepšení jejich terapeutické vlastnosti, díky jejich vyvážené působení běžných hormonů, zvyšují imunitní ochranu, zlepšení fungování vaječníků.\nKořen lopuchu pod myomem má silný cytostatický efekt. Díky svým vlastnostem se myomatózní uzliny zmenšují, metabolické procesy se zlepšují, což bude přínosné pro procesy zaměřené na eliminaci nádoru. Infuze z kořenů této rostliny se připraví běžným způsobem, jako je postup nezahrnuje žádné triky a každý může udělat: kořeny drcený, zalijeme vařící vodou a na tom.\nTato rostlina, která má významné terapeutické vlastnosti a používá se při mnoha nemocech, je u myší dělohy kontraindikována. Sage obsahuje fytoestrogeny, které zvyšují množství estrogenového hormonu v ženském těle, což nepříznivě ovlivní myomy. Šalvějová bylina pomáhá vybudovat endometriální vrstvu v děloze, která v přítomnosti nádoru způsobí velké ztráty krve.\nTato rostlina ve formě tinktury a vývaru pomáhá eliminovat hlavní příznaky myomatózního nádoru a také potlačuje jeho vývoj a eliminuje zánětlivé procesy. Tinktura mořského kořene nebo pivoňky lze zakoupit v lékárně v hotové podobě a pro vývar použít suché kořeny této rostliny, která se vaří s vroucí vodou a trvala pod víkem.\nPoužití propolisu pro léčbu fibroidů poskytuje dvě možnosti použití: vnitřní a jako vnější prostředek pro vkládání do pochvy. Vnitřní použití propolisu ve formě tinktury, ve které se odebere 20 kapek s vodou nebo mlékem. Pro vaginální léčbu použijte vodní extrakt z propolisu nebo propolisového oleje, který impregnuje tampony.\nŠťávy získané ze surových bramborových hlíz díky své hojivé síle se dlouhodobě úspěšně používají při léčbě myomů. Jeho účinné látky mají následující vlastnosti:\nmít účinek hojení ran;\nnormalizuje proces výměny;\nmá imunostimulační a regenerační vlastnosti.\nPřipravte bramborový džus následovně: hlízy surových brambor se umyjí a nastrojí, po které se šťáva vymačká pomocí gázové utěrky. Výsledná šťáva se neukládá a před každým příjmem se připraví čerstvá část, která se odebere nebo použije k praní.\nChaga, rostoucí na břízových houbách, je široce používána při léčbě různých nádorů, včetně toho, že se ukázala být docela účinná proti myomy. Zvyšuje protinádorovou aktivitu a je široce používán při léčbě lidmi. Vzhledem ke svým jedinečným vlastnostem na základě této houby vytvořili mnoho hotových výrobků, se vyrábí ve formě tablet, kapek, v obilí, stejně jako extrakt a léčivé čaje.\nNázory lékařů na používání bylin v myomii se liší. Některé z nich, většinou lékařů, se kloní k názoru, že tato metoda může způsobit vážnější fáze nemoci, kdy k záchraně životů pacientů lze dosáhnout pouze s pomocí chirurgického zákroku k odstranění dělohy a vaječníků jsou běžné. To je usnadněno specifičností jejich terapeutického směru, když je potřeba komunikovat s pacienty, kterým byla léčba odepřena z důvodu její neúčinnosti. Terapeuti také a gynekologů, kteří diagnostikovány počátečních fází myomy, že s pomocí bylinné medicíny je docela možné, jak se zbavit myomy, a to zejména pokud se budete řídit všechna doporučení lékaře a důsledně dodržovat schůzky. Velký význam je uveden bylinné léčby myomů, a v případě složitých technik, kdy recepty tradiční medicíny zvyšuje obranyschopnost organismu a zvyšuje účinnost léků určených k odstranění patologický proces. Vzhledem k tomu, že myom je benigní nádor, je nutné, aby se s ním zacházel vážně a používala pouze kvalifikovanou lékařskou pomoc, která neumožňovala samoléčbu.\nJak efektivní je léčba: recenze\nVětšina pacientů, kteří používají byliny a jejich sbírky pro léčbu fibroidů, zaznamenala zlepšení jejich stavu. Nicméně, jak ukázala praxe, jediným jednotkám se podařilo úplně zbavit myomu tímto způsobem.\nMůžete si nechat své recepty a recenze o výsledcích léčby děložních fibroidů v komentáři níže, budou užitečné pro ostatní uživatele!\nMůj soused v dachu navrhl, jak léčit myomu tinkturou propolisu na alkohol. Celý průběh léčby by neměl být kratší než pět opakování s přerušeními během několika dnů, ale okamžitě jsem měl sedm. Výsledkem bylo následující: krvácení mimo cyklus se zastavilo a měsíčník se stal bezbolestným a méně bohatým. Pásu a spodní břicho také přestaly dělat starosti a bolesti, jak tomu bylo předtím. Bylo devět měsíců od dokončení léčby a myomu už nevyšším. Pravidelně sleduji její stav, navštěvuji gynekologa a dělám ultrazvuk. Doufám, že se mohu vyhnout operaci, zůstane, musíte zkusit něco jiného, co doktor navrhne.\nPři vyšetření bylo zjištěno, že moje myomy začaly růst aktivněji a byla mi nabídnuta operace s úplným odstraněním dělohy. Lékař řekl, že neexistuje žádná alternativa, fáze je daleko a není třeba čekat na nejhorší. Plakala jsem, byla jsem rozrušená, protože jsem se bála operace a toho, co bude následovat. Moje matka mě také litovala a začala s ní léčit. Provedla infuzi a provedla doučování a ačkoli jsem opravdu nevěřila úspěchu léčby touto žíravou a vonnou rostlinou, moje matka nechtěla urazit, snažila se tak tvrdě. Po chvíli jsem si všimla, že tahání bolesti v dolní části břicha zmizelo a menstruace začala příchodem včas a nebyla dlouhá. O měsíc později šel na rutinní vyšetření a doktor dokonce provedl druhý ultrazvuk, aniž by věřil poprvé. Myoma, samozřejmě, nikam nešel, ale jeho uzly se znatelně zmenšily. Tím se zachrání děloha a provede se minimálně invazivní operace.\nI kvůli léčbě žlučníku jsem zahájil myom, skoro ztratil dělohu, odstranil jsem pouze nádor. Je dobré, že jsem se včas obrátil, cítím, že dělám všechno, co potřebuji, že jsem piliny bylin, ale je to ještě horší. Proto nejprve u lékaře a udělejte jen to, co říká.\nProč vůně hnije a zhnití zhnité ústa?\nJód od skvrn po akné\nJak odstranit zápach plynů z úst\nJodová síť pro léčbu štítné žlázy se používá aktivně, ale ne vždy. Hlavní věc je vědět, jaký je problém. Hlavní důraz při ošetření jódu je kladen na nedostatek tohoto prvku v těle nebo jeho nadbytku.


Hamilton už nebyl terčem rasismu - Deník.cz\nHamilton už nebyl terčem rasismu\nMadrid - Podruhé se už rasistické útoky na pilota formule 1Lewise Hamiltona ve Španělsku neopakovaly.\nLewis Hamilton při tréninku ve Španělsku.Foto: REUTERS/Albert Gea\nZávodník stáje McLaren absolvoval ve Španělsku další testovací jízdy. VJerezu se naštěstí neopakovala situace zminulého týdne, kdy vBarceloně někteří fanoušci třiadvacetiletého britského jezdce černé pleti uráželi rasistickými pokřiky.\nPodle agentury Reuters přihlížela testovacím jízdám jen hrstka diváků, kteří se chovali slušně. Po incidentu zBarcelony totiž Mezinárodní automobilová federace FIA pohrozila, že pokud se budou opakovat rasistické útoky vůči jezdcům, byly by španělské okruhy potrestány. Vnejhorším případě by mohly být vyškrtnuty ze seriálu.\n„Jsem si jistý, že už kničemu takovému nedojde. Je to uzavřená záležitost,“ řekl šéf sportovního oddělení McLarenu Norbert Haug. Iproto nemuseli organizátoři přistoupit kpřísnějším bezpečnostním opatřením na španělském okruhu.\nVicemistr světa Hamilton byl po návratu na španělskou půdu nejrychlejší. Sčasem 1:19.287skončil druhý domácí pilot Pedro de la Rosa smonopostem BMW Sauber, třetí nejrychlejší čas si připsal Polák Robert Kubica na BMW. Testy vynechala stáj Ferrari, Toytota a domácím fanouškům se nepředstavil ani Fernando Alonso na Renaultu.


Kraj ocenil pět učitelů ze škol okresu Šumperk :: positivSU\nKraj ocenil pět učitelů ze škol okresu Šumperk\nOlomoucké hejtmanství, které pod sebou má střední školy, ocenilo učitele právě z tohoto vzdělávacího stupně. A abychom mohli spustit fanfárky, vůbec nevadí, že krajské ceny nijak nesouvisí s využitím moderních technologií během koronavirových "prázdnin". Jsou uznáním učitelské profese jako takové, která podle nás patří ke klíčovým pro správný rozvoj společnosti, a proto vám rádi zvěstujeme, že z rukou hejtmana Ladislava Oklešťka převzali cenu Petr Opekar z Gymnázia Šumperk, Bronislava Urbánková ze Střední školy sociální péče a služeb Zábřeh a Roman Zajíc ze Střední odborné školy Šumperk. Cenu náměstka Ladislava Hynka dostali Jiří Coufal z Odborného učiliště a Praktické školy Mohelnice a Petr Vepřek z Vyšší odborné školy a Střední průmyslové školy Šumperk.\nPět medailí v okrese Šumperk máme, 3x sláva!


Mládež kraji 2021 - spuštěno! - Skupovka a Plzeňská krajská rada dětí a mládeže\nDomů / Mládež kraji / Mládež kraji 2021 - spuštěno!\nMládež kraji 2021 - spuštěno!\nMáte nápad jak zlepšit své okolí, ale chybí vám finance? Je vám mezi 15 a 26 lety? Jsme tady. Vyzkoušejte si zrealizovat váš projekt od nápadu až po vyúčtování! Někdo mluví, někdo tvoří. :)\nREGISTRACE NA WEBU WWW.MLADEZKRAJI.CZ\ndo pátku 9. 4. 2021 – registrace nápadů prostřednictvím on-line formuláře\nZMĚNA: 10. 4. – 11.4. 2021 – VÍKENDOVÝ SEMINÁŘ a nebo WEBINÁŘ (dle aktuální situace)\n14. 4. 2021 – odeslání finálních žádostí\n15.-16.4. 2021 – obhajoby projektů před komisemi (drobné změny možné)\n19.-23.4. – kontaktování odsouhlasených projektů – sepsání smlouvy\n26. 4. – 29. 11. 2021 – realizace projektů\n7. 12. 2020 – opravdu KONEČNÝ termín pro vyúčtování projektů\n20. 4. 2021 – seminář bude probíhat ve Skupovce\nBěhem víkendu s vámi probereme následující témata: plánování, strategický managment, grafickou podporu aj.\nBudeme si vzájemně prezentovat své projekty a hledat mezery, tipy, triky a rady…\nPokud by nebylo možné se sejít osobně, budeme pořádat večerní online webináře se stejným obsahem. O nic tedy nepřijdete, ale budeme doufat, že se uvidíme naživo!\nVyúčtování projektu a závěrečná zprávy budou předloženy Plzeňské krajské rady dětí a mládeže do 7. 12. 2021. Vyúčtováním projektu se rozumí formulář závěrečné zprávy a originály účetních dokladů (paragony).


Na Strahově se blýskli Seidlová a Šnejdr - Atletika\nHomepage › Aktuality › Na Strahově se blýskli Seidlová a Šnejdr\n12. ledna 2018, 22:12\nNa Strahově se blýskli Seidlová a Šnejdr\nPáteční podvečer patřil ve strahovské hale veřejným závodům. Na startu se představilo hned několik reprezentantů. O nejvýraznější výkony se postarali sprinterka Klára Seidlová a běžec Filip Šnejdr.\nKlára Seidlová zaklekla do bloku závodu na 150 metrů. Jednalo se o její první letošní start a vedlo se jí opravdu skvěle, když dokázala časem 17.64 historické halové české maximum na této distanci. O pět setin vylepšila rok starý výkon své tréninkové kolegyně Barbory Procházkové. „Běželo se mi velmi dobře. Tak rychlý čas jsem nečekala. Přesto, že tréninky napovídaly, že bych měla běžet lépe než minulý rok, byla jsem ze svého výkonu překvapena. Závod je přeci jen něco jiného než trénink. Už se těším na šedesátku, kde jsou větší předpoklady, že tolik nevytuhnu,“ zhodnotila. Skvělé osobní rekordy zaznamenaly též Lada Vondrová (18.07) a Martina Hofmanová (18.18). Tyto dvě závodnice byly též nejrychlejší i na třístovce a obě si i na této trati vylepšily osobáky. Vondrová proběhla cílem za 38.28 a Hofmanová si posunula hodnotu kariérního maxima na 39.42.\nVelmi rychlý čas byl k vidění i na stopadesátce mužů, kde byl nejrychlejší Jan Jirka, jenž prolétl tuto vzdálenost za 15.98. Šestnáctivteřinové hranici se přiblížil i Michal Desenský (16.16).\nNa strahovském ovále se dařilo i Filipu Šnejdrovi. V závodě na 600 metrů přímo deklasoval zbytek startovního pole a tři okruhy proběhl v čase 1:16.88, čímž se zařadil na druhé místo historických halových statistik v této disciplíně. Rychlejší byl pouze Jan Kubista, který v loňské sezóně zaběhl 1:16.59. O pár desítek později si střihl poloviční trať, kde si též vylepšil osobák na 34.43. Rychlejší byl pouze jeho oddílový kolega ze Slavie Michal Tlustý (34.42). „Běželo se mi dobře. Šestistovku jsem rozběhl rovnoměrně a čtvrtou jsem celkem uvolněně probíhal za 49.5. S časem jsem samozřejmě spokojený, vzhledem k tomu, že je to osobák téměř o dvě vteřiny. Navíc jsem o hodinu později přidal i osobák na třístovce, tak by z toho mohla být i rychlá čtvrtka. Na ostrou půlku se pak vydám za dva týdny do Vídně a moc se těším. Věřím v čas okolo 1:48. To by bylo super,“ sdělil své plány. Mezi ženami byla nejrychlejší šestistovkařkou Kateřina Ulrichová (1:35.88).\nVýčet běžeckých disciplín zakončíme tou nejdelší, která byla na programu, tedy závodem na 2000 metrů. Zde si vedl nejlépe Martin Timko ze Slavie za 5:40.18. Své síly s mužskými kolegy poměřila v přímém souboji Diana Mezuliáníková a byl z toho čas 5:59.22.\nV technických disciplínách předvedl nejkvalitnější výkon domácí dálkař Adam Zelinka, který dolétl na 716 centimetrů.\nPetr Jelínek, foto: J. Uher