Vassili Surikov. "Bojaarinna Morozova". Õlimaal, 1887. Tretjakovi galerii, Moskva\nVanausulised (ka staroveeretsid, halvustavalt raskolnikud; vene keeles староверы, старообрядцы) on 17. sajandil Vene Õigeusu Kirikust eraldunud usuline liikumine.\n1.1 Nikoni reformid\n1.2 Vanausuliste tagakiusamine\n2.1 Preestritega vanausulised\n2.2 Preestritud vanausulised\n2.2.1 Mõned bespopoovetsite sektid\n4 Olukord tänapäeval\n5 Vanausulised Eestis\nÕigeusu kiriku jumalateenistusi viidi kuni 17. sajandini läbi kõrvuti Konstantinoopoli ja Jeruusalemma liturgilise korra järgi. 1652. aastal algatas Moskva ja kogu Venemaa patriarh Nikon reformid, mis olid suunatud rituaalide ja doktriinide vastavusse viimisele Konstantinoopoli emakirikuga. Samas oli Konstantinoopoli õigeusu kiriku liturgia vahepeal muutunud. Teda toetas Moskva tsaar Aleksei I. Tsaar ja patriarh kutsusid abiks mitmeid välismaiseid nõuandjaid (eeskätt Kreeka ja Ukraina alade uniaadikiriku vaimulikke) ning toetusid osalt ka oma isiklikule maitsele.\nJeesus kahe sõrmega, 6. sajandi ikoon\nNikoni reformid[muuda | muuda lähteteksti]\nReformid seisnesid kokkuvõtlikult järgmises:\n"Bütsantsliku" kahe sõrmega ristimärgi tegemise asemel "ladinlik" kolmesõrmeline.\nJeesuse nimi kirjutati kujul Иисус, mitte nagu vanasti Исус.\nRistimise, laulatuse ja pühakoja õnnistamise ajal käimine vastupäeva, mitte päripäeva.\nUsutunnistuses "И в Духа Святаго Господа Истиннаго и Животворящаго" jäeti välja sõna "Истиннаго".\nKahekordse halleluuja asemel kolmekordne.\nLiturgias seitsme armulaualeiva asemel viis.\nMitmehäälne poolamõjuline koorilaul.\nKaotati katoliiklaste ümberristimine.\nKaugeltki kõik usklikud ja vaimulikud ei pooldanud reforme. Nende meelest oli tegu muistsel pärandil püsiva kristliku autoriteedi hülgamisega, õigeusu ajaloo diskrediteerimisega ja tee vabaks andmisega edasisele moderniseerimisele ja ilmalikustamisele. Nad kartsid võõramaa mõjusid ja "ladina orjust". Vanausuliste vaatekohast langes kirik Antikristuse rüppe.\n1658. aastal toimus kirikukogu, kus tsaar hääletas esimesena kõigi uuenduste poolt. Samal ajal suutsid Nikoni vastased tsaari veenda, et patriarhi vägevus hakkab tsaari oma varjutama. Tsaari suhted Nikoniga jahenesid tugevasti ning viimane pidi ametist lahkuma. 1666.–1667. aasta Moskva kirikukogu kiitis taas kõik reformid heaks. Vanade kommete pooldajad pandi kirikuvande alla, neid hakati nimetama raskolnikuteks (раскол – vene keeles 'lõhe, skisma'). Vanausuliste seas omakorda hakati seda kirikukogu nimetama röövellikuks (разбойный) või hullumeelseks (бешеный).\nVanausuliste tagakiusamine[muuda | muuda lähteteksti]\n1681. ja 1685. aasta kirikukogud andsid õnnistuse nn idainkvisitsioonile ning algas vanausuliste tagakiusamine. Rakendati surmanuhtlust, peksu, küüditamist, vara konfiskeerimist; hukatute arvu on hinnatud mitmele kümnele tuhandele. Pealöök anti vastupanijate keskusteks kujunenud kloostrite pihta, mida mõnel pool oldi sunnitud sõjaväega piirama. Tühjenenud kloostritesse toodi mujalt uued asukad, kes said ka uue vaimulikkonna alustaladeks.\nVanausulised põgenesid riigi asustamata äärealadele ja ka naaberriikidesse.\nKaluuga oblastis Borovskis piinati 1675. aastal surnuks kaks Sokovinite bojaarisoost õde – Feodossia Morozova ja Jevdokia Urussova. Vahistatud bojaarinna Morozovat ülestõstetud kahe sõrmega on maalil kujutanud Vassili Surikov. Pärast pagendust ja piinamist põletati 1682. aastal elusalt kangekaelne vanausukaitsja, ülempreester Avvakum. Tema surma järel tõusis vanausuliste vaimseks juhiks Suzdali vaimulik Nikita Dobrõnin. Ta kohtus ka patriarh Joakimiga ning suutis teoloogilises dispuudis viimase kimbatusse viia. Näis, et Joakim oli peaaegu valmis vana ja uue kombe pooldajaid ühendama. Vanausulised juubeldasid, kuid Joakim reetis Nikita ja viimane hukati.\nPagenduses[muuda | muuda lähteteksti]\nArveteõiendamine kestis Peeter I ajani, mil tagakiusamine vähenes peamiselt seetõttu, et pragmaatiline tsaar nägi vanausulistes eeskätt maksumaksjaid.\nVanausuliste seas jätkusid oma kirikukogud pagenduses, Venemaa piiri taga. Neile tegi muret puuduv vaimulikkond, kes oli suures osas füüsiliselt likvideeritud. Vanausulistel puudus piiskop, kuid ainult piiskopid võisid uusi vaimulikke ametisse pühitseda. See probleem põhjustas vanausuliste lahknemise kahte peamisse harru.\nVanausuliste seas püsis suhteliselt laialdane kirjaoskus, sest nende kätte oli jäänud hulk käibelt kõrvaldatud vaimulikku kirjandust. Lastele üritati anda algharidust – nii kloostrites kui ka kaupmehemajades. 18. sajandi alguseks oli juba tekkinud puudus kirjandusest ning asutati põrandaaluseid trükikodasid, sealhulgas Leedus ja Poolas.\n19. sajandi lõpu ja 20. sajandi alguse Venemaal olid vanausulistest kaupmehed edukad tööstuste rajamisel, selle põhjusena on nähtud nii nende traditsioonilist töökust ja visadust kui ka toimivat omavahelist sotsiaalset võrgustikku. Paljud edukad vanausulised ettevõtjad (näiteks Mihhail Sirotkin ja Mihhail Brilliantov) toetasid usuelu, püüdsid korraldada paremaid suhteid riigiga, koostasid palvekirju tsaarile.\nVaimulikku kirjandust kirjutas Uurali piiskop Arseni, kes tegeles ka ulatusliku rahvavalgustusega. Tema algatusel toimusid vanausuliste kongressid ja iga-aastased kirikukogud. Tänu tema initsiatiivile alustas 1905. aastal Venemaal tööd esimene legaalne vanausuliste kirjanduse trükikoda, mis kuulus A. Simakovile.\n16. aprillil 1905 andis keiser Nikolai II ukaasi usuvabaduse kohta.\n1971. aastal tühistas Vene Õigeusu Kirik vanausulistele pandud kirikuvande, kuid nende kogudused on püsinud oma eraldatuses.\nVanausulised jagunesid mitmesse harru. Kõige üldisem jaotus kujunes siis, kui enne kirikulõhet pühitsetud vaimulikud olid kõik surnud.\nPopoovetsid ehk preestritega vanausulised (поповцы) uskusid, et sakramentide jagamiseks on vajalikud pühitsetud vaimulikud, ning lootsid neid värvata uuekombeliste ridadest.\nBespopoovetsid ehk preestritud vanausulised (беспоповцы) keeldusid uues kirikus pühitsetud vaimulikke vastu võtmast ning eelistasid jääda ilma kirikliku hierarhiata.\nKaks peamist haru jagunevad erinevateks gruppideks, mida otsetõlkes võiks nimetada kooskõladeks (соглас, согласие) ja õpetusteks (толк).\nPreestritega vanausulised[muuda | muuda lähteteksti]\nPikemalt artiklis preestritega vanausulised\n1717. aastal Vetka kirikukogust alates hakkasid popoovetsid otsima endale piiskoppe. See oli raske ülesanne, sest vanausuliste silmis olid paljud uueusulised liiga tugeva poola ja ladina mõjude all, rahvast kaugel ja mitte-venepärased. Otsingud edenesid visalt, eriti Nikolai I ajal, kes oli vanausuliste silmis väga kardetud ja vihatud 1826. aastal alanud uue repressioonide laine tõttu. 1835. aasta Moskva kirikukogul otsustati asutada piiskopitool väljaspool Venemaa piire. Mungad Pavel ja Alimpi läksid Austriasse ja esitasid avalduse sooviga lubada neil omada piiskoppi. Luba anti praeguses Lääne-Ukrainas Tšernivtsi oblastis asuvale Belaja Krinitsa kloostrile. Piiskoppi otsiti Egiptusest, Süüriast, Palestiinast, Aleksandriast, Konstantinoopolist ja Jeruusalemmast, otsinguid spondeerisid jõukad vanausuliste kaupmeheperekonnad. Konstantinoopolis kohtusid mungad metropoliit Ambrosiusega (1791–1863), kellele vanausuliste pühendumus nähtavasti muljet avaldas. 1846. aasta mais nõustus ta sõitma Austriasse, kus ta 11. juulil kohtus keisriga, kellele ta kinnitas, et just vanausuliste juures on kõige puhtamal kujul säilinud õigeusu algne pärand. 28. oktoobril 1846 ühines Ambrosius vanausuliste kirikuga ja nii pandi alus Belokrinitsa hierarhiale. Venemaa keiser Nikolai I nõudis Austria keisrilt Ambrosiuse vaimulikust seisusest välja heitmist ning kloostri sulgemist. Metropoliit kutsuti Viini, kus talle tehti ettepanek Konstantinoopoli kiriku rüppe naasta või pagendusse minna. Ta valis viimase ning saadeti Celje (Cilli) linna Slovakkias, kuhu jäi oma surmani 1863. aastal. Enne seda jõudis ta siiski ametisse pühitseda kolm piiskoppi ning panna aluse vanausuliste piiskoppide järglusele. 1853. aastaks oli Moskvas loodud peapiiskopkond, mille eesotsas seisis Vladimiri ja kogu Venemaa peapiiskop Antonius. Esimese kahe tööaasta jooksul pühitses ta ametisse 54 vaimulikku. Tema elu lõpuks oli Venemaal 12 vanausuliste piiskopkonda, oli ehitatud pühakodasid ja palvelaid.\nPreestritega vanausulistel on kaks täiemõõdulist kiriklikku hierarhiat.\nVene Õigeusu Vanakombeliste Kirik (Русская Православная Старообрядческая Церковь ), tuntud ka kui Belaja Krinitsa hierarhia (Belokrinitskaja ierarhia; ka Rogožskaja ierarhia), on esimene täielik ja püsiv vanausuliste kirikuhierarhia, mis tekkis 1846. aastal Belaja Krinitsa kloostris metropoliit Ambrosiuse valitsuse all. Praegu (2005) on selle eesotsas Moskva ja kogu Venemaa peapiiskop, metropoliit Kornelius. Sama hierarhia alla kuulub ka Rumeenia Lipovanide Kirik.\nVene Vana-Õigeusu Kirikule (Русская Древлеправославная Церковь ) – tuntud ka kui Novozõbkovskaja hierarhia ehk peapiiskopkond – pani aluse Belaja Krinitsa hierarhiat mitte tunnustanud grupp, nn beglopopovtsõ (Белокриницкое Беглопоповское Старообрядческое Согласие). 1923. aastal tunnistasid nad oma kirikupeaks endise Saraatovi peapiiskopi, vanausuliste poole üle tulnud Nikola. 1929. aastal liitus veel Sverdlovski piiskop Stefan(us) ning tekkis võimalus hakata pühitsema ametisse oma piiskoppe. Esimene läbinisti vanausuliste piiskop oli Pansofi. Keskus asus Saratovis, siis Moskvas, siis Samaras, alates 1963. aastast Novozõbkovis. Kiriku eesotsas on patriarh Aleksander. Kirikusse kuulub u 75 kogudust 700–800 tuhande usklikuga; kirik jaguneb viieks piiskopkonnaks.\nPreestritud vanausulised[muuda | muuda lähteteksti]\nPikemalt artiklis Preestritud vanausulised\nPreestritud ehk bespopoovetsid keeldusid uues kirikus pühitsetud vaimulikke vastu võtmast ning eelistasid jääda ilma kirikliku hierarhiata. See suund oli rohkem levinud Pihkva ja Novgorodi ümbruses, kus ka õigeusu kirik ise oli demokraatlikum ja rahvalikum, kui Venemaa kesk- ja lõunaosas. Kuni 18. sajandi keskpaigani säilis neil siiski lootus, et selline olukord on ajutine ning et kusagil "metsade sügavuses" võib veel olla vana usu vaimulikke. Vennad Denissovid pidasid salajast kirjavahetust popoovetsitega, lootuses endale siiski vaimulikke saada, olgu või uues usus pühitsetuid, peaasi, et nad vanu kombeid täidaksid. Asi nurjus ning meeleheitel vanausulised hakkasid uskuma, et käes on Antikristuse valitsemisaeg ning lähenemas viimnepäev. Nad loobusid kõigist sakramentidest peale hinge päästmiseks hädapärast vajalike, – nendeks olid ristimine ja piht, mida võisid erakorralistel asjaoludel toimetada ka ilmalikud ja isegi naised. Tavaliselt valiti jumalateenistusi läbi viima vähemalt 40-aastane haritud ja üldiselt lugupeetud mees. Et kadus võimalus abielu laulatada, siis hakkas osa vanausulisi nõudma kõigilt vallalist elu (безбрачные). Tegelikkuses kujunes siiski nii, et elati vabaabielu laulatamata elukaaslastena (vene k. сожитель, сожительница). Teised tunnistasid lihtsa laulatustalituse võimalikkust (брачные). Bespopoovetsid jagunesid ka ümberristijateks ja mitteristijateks – vastavalt sellele, kas nad pidasid vajalikuks oma usku pöördunud teiste kirikute kristlasi ümber ristida. Nii kestis hargnemine väikesteks sektideks kogu 18. ja 19. sajandi.\nMõned bespopoovetsite sektid[muuda | muuda lähteteksti]\nfedossejevlased (федосеевцы) – rajaja Novgorodist pärit Feodossi Vassiljev, eriti varasemal ajal praktiseerisid munklikku askeesi, eitasid abielu, kuulusid ümberristijate hulka; levinud Baltimaades, Loode-Venemaal ja Siberis, keskus Moskvas Preobraženski kalmistul\npomoorlased ehk abielulised bespopoovetsid (поморское согласие, брачные беспоповцы) – ümberristijad; levinud Baltimaades, Lääne-Siberis, Uuralis, Kesk-Volgamaal, Donimaal, Ukrainas ja Valgevenes. Keskused Leedus, Lätis ja Moskvas\npool-abielulised danilovlased (даниловцы полубрачные) – eelmisega tihedalt seotud; asutajaks oli Danila Vikulov Pomorjes Võgi jõel\nfilippovlased (филипповцы) – ümberristijad, eraldusid pomoorlastest 18. sajandi algul, oma kompromissitus vastuseisus riigivõimu ja õigeusuga panid toime mitmeid enesepõletamisi\nartamonovlased – fedossejevlastest lahkulöönud liikumine, kus kompromissina on lubatud laulatus õigeusu preestri poolt\ntroparioni grupp, troparštšikud (тропарщики)\nvanaemalased ehk iseristitud (бабушкины, самокрещенцы) – mitteristijad\nauklased (дырники) – hülgasid ikoonid ning palvetasid ida suunas läbi seinas oleva augu\njooksikud ehk rändurid (бегуны, странники) – juhiks oli endine fedossejevlane Jeftim, liikumine sai alguse u 1715. aastal, keskus kujunes Jaroslavlis, pidasid riiki, seadusi, raha ja kõiki ametlikke dokumente Antikristuse märkideks.\nspassovlased ehk eitajad ehk netovetsid (нетовцы) – liikumine tekkis 18. sajandil Kerženi metsades, eitasid vaimulikke ja sakramente, taotlesid vahetut sidet Kristus-Päästjaga; uskusid, et Antikristus oli sõna otseses mõttes teatud isiku kujul maailmas valitsema asunud; jagunesid omakorda mitmesse harru; keskus Kesk-Volgamaal\ntšasovennõid, ka perekondlased (часовенные, семейские) – Siberi haru, varem tunnistasid preestreid, mitteristijad; liikumine tekkis 19. sajandi algul\nLisaks kahele peamisele lahule tekkis 1801. aastal ühisusuliste liikmine (единоверцы), kes nõustusid kuuluma Venemaa õigeusu kiriku alla, kuid säilitasid oma vanad tavad. Praeguseks on neil Moskvas ja Kesk-Venemaal kokku kolm kogudust.\nErinevate õpetuste vahel valitseb vanausuliste seas küllalt suur lahkmeel; ainsad, kes on omavahel suhteliselt heades suhetes, on pomoorlased ja fedossejevlased. Oikumeenilist liikumist vanausuliste seas praktiliselt ei ole.\nKombed[muuda | muuda lähteteksti]\nVanausulised ei tunnista Nikoni reformidega tehtud muudatusi liturgias ja rituaalides. Nad löövad endiselt risti ette kahe sõrmega, kasutavad reformide-eelset pühakirja ja lauluraamatut. Jumalateenistustel lauldav koorilaul on ühehäälne, kasutatakse spetsiaalset arhailist noodikirja. Ristimine vanausuliste moodi toimub ristitava kolmekordse üleni vette kastmisega. Kasutatakse vana bütsantslikku ikoonimaalimisstiili, kasutatakse ka väärismetallist ja reljeefseid ikoone. Ei austata pühakuid, kes on pühakuks tunnistatud pärast 1666. aastat, kuid austatakse mõningaid oma pühakuid (nagu Avvakum Petrovitš), keda omakorda ei tunnista õigeusu kirik. Lastele valitakse nimed kirikukalendrist.\nJumalateenistused on pikad. Eriti konservatiivsed vanausulised nõuavad, et jumalateenistusel tuleb kanda traditsioonilisi palverõivaid. Naistel on nõutav pikk seelik ja pearätt, mida ei sõlmita, vaid kinnitatakse haaknõelaga. Palvetades tehakse rohkelt kummardusi, sealhulgas maani kummardusi, mille ajal käed toetatakse väiksele vaibakesele (podrutšnik). Palvehelmesteks on lestovka, mis koosneb helmeste asemel väikestest riiderullikestest (17 rulli 17 prohvetliku ettekuulutuse auks, 33 on Kristuse eluaastad, 40 tähistavad Kristuse nelikümmend päeva kestnud paastumist ja kiusamist kõrbes, 12 rulli kaheteistkümne apostli mälestuseks) ning neljast kolmnurksest labast (sümboliseerivad nelja evangelisti).\nRangemates sektides pole meestel lubatud habet ajada, ei tohi juua kohvi, mõnes harus ka musta teed, suitsetamist peetakse patuks. Eriti ranged vanausulised ei jaga isegi oma toidunõusid ja tarbeesemeid võõrausulistega.\nVanausulised Woodburnis Oregoni osariigis\nOlukord tänapäeval[muuda | muuda lähteteksti]\nTänapäeval elab vanausulisi Venemaal, Eestis, Lätis, Leedus, Rumeenias, Poolas, Ameerika Ühendriikides, Brasiilias, Argentinas, Uruguays, Paraguays jm. Kokku võib neid olla paar miljonit. Venemaal taastatakse vanausuliste kirikuid, kuid kogudused oma vara tagasi ei saa.\nVanausulised Eestis[muuda | muuda lähteteksti]\nPikemalt artiklis Vanausulised Eestis\nEsimesed vene vanausulised ilmusid Peipsi rannikule Mustvee ja Kallaste kanti 17. sajandi lõpus. Pärast Eestimaa ja Liivimaa liitmist Venemaaga ning sõjasadama ehitamise lõpetamist Paldiskisse (kuhu vanausulised saadeti sunnitööle koos kriminaalkurjategijatega) jäid nende järglased elama Tallinna piirkonda. 1807. aastal ehitati Tallinnasse vanausuliste palvemaja ning Tallinnas oli ka 160 vanausulist. 18. sajandi algul tegutses Räpinas mõnda aega vanausuliste klooster, mis aga hävitati 1722. aastal. Räpina vanausulised kolisid ära Narva lähedale Mustjõe piirkonda.\nKuigi vanausulised ei olnud reformijad, vaid reformile vastuseisjad, on ajaloos neid vaadeldud kogu Euroopat hõlmanud reformatsiooniprotsessi osana ning ka nende ideoloogias on palju ühisjooni rangete protestantlike usulahkudega (amišid, hutteriidid, mennoniidid jt).\nVanausuliste Usuühingute Liit Eestis\n↑ http://web.archive.org/web/20071031211150/http://kopajglubze.boom.ru/slovar/t.htm ТАЛЛИНСКАЯ (РЕВЕЛЬСКАЯ) ОБЩИНА\nPildid, videod ja helifailid Commonsis: Vanausulised\n30. jaanuar 2013, Nõukogude riigi eest peitu läinud pere elas 32 aastat muust maailmast eraldatuna, forte.delfi.ee\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Vanausulised&oldid=6032672"\nSelle lehekülje viimane muutmine: 18:58, 16. jaanuar 2022.


Seiklused saladuslikul Suurel Punasel saarel - Reisijuht\nSeiklused saladuslikul Suurel Punasel saarel\nAndri Maimets, Go Reisiajakiri\nFotod: Andri Maimets, Markko Pärtelpoeg, Tiit Pruuli\n"Minu kuningriigi piiriks saab olema ookean ja ma ei kavatse loovutada oma maast juukse- karva jagugi!”\nRanavalona I, Madagaskari hull kuninganna\nKaljukitse pöörijoonel, tükk maad allpool ekvaatorit laiuvat Madagaskarit on ilmvõimatu mõista selle hiidsaare minevikku süüvimata. Kujutage ette, see oli üks viimaseid kohti maakeral, kuhu inimese jalg üldse astus – kõigest paar tuhat aastat tagasi. Seega, 90 miljonit aastat häirimatut rahu...\nMuidugi on inimese hävitustöö olnud sellegi napi aja jooksul meeletu, kord saart katnud massiivsetest laantest on tänaseks säilinud alla kümne protsendi, loomalii- kide, eelkõige endeemiliste leemurite, ka- meeleonide ja fossade, saare peaaegu ain- sate endeemiliste lihasööjate populatsioon on drastiliselt kahanenud ning seebude, safiiride ja väärispuidu järele janunevad Aasia ärimehed askeldavad ja ahnitsevad saarel tänini. Nii on iga loodusturismiga riiki voolav sent hädavajalik, sest see aitab paarikümnel saart katval looduspargil ja reservaadil säilida, looma- ja taimeliike uurida ja võimaluse korral laieneda.\nLummavalt segane on olnud ka malagassi rahva enda sünnilugu. Hoolimata sellest, et Aafrika rannik on teispool Mosambiigi lahte umbes sama kaugel kui Stockholm Tallinnast, polnud aafriklastel iidsetel aegadel siia asja – neil oli piisavalt toitu ja merele ei ajanud neid ükski vägi. Selle asemel asustasid saare malai-polüneesia\nmeresõitjad, kelle meretee üle otsatu India ookeani tekitab endiselt küsitavusi: kas nad tulid enam kui 6000 kilomeetri tagant otse üle vee või kulgesid aeglaselt piki Aasia ja Araabia rannikut.\nTundmatud puuviljad müügiks!\nVIDEO: Selline oli Pompei, enne kui vulkaanipurse linna mattis (11) 13.11.2016\nKohalikud – põnev hõimude segu\nEnt kohale nad jõudsid ja siinne rahvaste paabel sai alguse. Iga saarel liikuv reisiline saab aru, et ühtset malagassi rahvast pole tegelikult olemas, see on segu ammustest hõimudest – tankaranadest, sakalavadest, betsimisarakadest, mahafalkidest ja aristokraatlikest merinadest – aafrika ja araabia rahvastest ning vazah’dest, Euroo- pa päritolu võõramaalastest.\nSeda viimast hüüdu („Vazah! Vazah!“) kuulsime igas pisemaski külakeses joogivee ja kütuse ostuks peatust tehes, kui ei-tea-kust üheainsa sekundiga välja vupsanud külarahvas meid sisse piiras ja oma kirevat kremplit – salle, postkaarte, savikujukesi, punutud mänguloomi ja tundmatuid puuvilju – müüa üritas. Ei tasu samas hulluda, kohalikud võivad olla küll üsna lärmakad, aga ega nad solvu,\nkui sinu ariaridest (1 euro on umbes 3400 ariarit, nii et mõnesaja euroga saad igal juhul miljonäriks) sedapuhku ilma jäävad; eks tule uus reisiseltskond.\nMuide, kogu selle lärmi kestel ei näita ainumaski neist sulle näpuga. See on fady, tabu. Austusest kohalike vastu tasuks en- dale eelnevalt selgeks teha, millised kom- bed eri paigus kehtivad: kus pole näiteks lubatud sealiha süüa, jalutades vilistada, hiiepuid patsutada või pühas vees ujuda.\nKüll aga ei jää kellelegi märkamata, et Madagaskari kõrgel keskmaal elavad meri- nade järeltulijad erinevad oma käitumises ülejäänud hõimudest. Nad on vaoshoitu- mad ja väärikamad. Ilmselt üsna sarnased oma esivanematega; neile sõjakuningatele ja -kuningannadele, kes selle riigi aastasa- dade eest tervikuks ühendasid. Siinkohal pole mõtet kogu dünastiat ette lugeda, markantsemad neist olid oma julmade piinamisviiside poolest tuntud ja esiva- nemate usku kas või verise kättemaksuga kristluse eest kaitsev kuninganna Ranava- nola I ning tema kasuisa ja äi (!), vallutaja nimega – pange tähele! – Andrianampoini- merinandriantsimitoviaminandriampan- jaka ehk „Imerina armastatud prints, kes on parem valitsevast printsist”.\nastasnõlvalt vaadates meenutab Analakely turg Antananarivo südames ühte suurt inimsööja-sipelgapesa. Vaatemänguline, ent hirmutav.\nMillest Madagaskaril alustada? Rahu, ainult rahu!\nÜhest vastust pole. Sõiduplaane võib teha lõputult, kuid oluline on võtta endale piisavalt aega, et jõuaksid Madagaskarile tiiru peale teha ning saaksid Punase saare rikkalikust ainulaadsusest võimalikult pal- ju osa. Parim võimalus selleks on kasutada ligi tuhande kilomeetri pikkust riigi „esi- maanteed“ RN7 Antananarivost Toliarani, mis kulgeb saare keskosast lõunasse, läbib vihmametsi, ületab saart selgroona läbistavat kõrgmäestikku, laskub alla janustes- se savannidesse ja kanjonite kõrbekuumu- sesse ning lõpeb viimaks Mosambiigi lahe kaldal.\nEespool kasutatud jutumärgid pole juhuslikud – parimal juhul õnnestub sel teel arendada keskmiselt 40-kilomeet- rist tunnikiirust ning nii venib sõit ühest peatuspaigast teise sageli päevapikkuseks. Sõitu ei pidurda üksnes üüratud asfaldi- augud, siin-seal rattakoobastesse peksev muda, kümned rahvarohked külakesed või maanteel laisalt laiavad seebukarjad. Aga mura-mura – rahu, ainult rahu! See väljend saab Madagaskaril kiiresti selgeks, nii leelotavad mantrana kõik, kellega vaid kokku puutud: giidid, kaubitsejad, pousse- pousse’i juhid.\nRN7 on sisse kukkunud. Õnnetud veokid ei saa ootamatust varingust kuidagi läbi ning ummik lookleb kilomeetreid mööda mäe- nõlva. Meil pole aimu, kuidas sest lõhest üle saame, aga vähemalt on meie autojuht piisavalt rahumeelne, et teiste väikeautode kombel kümnete kaubikute vahelt läbi ukerdada. Väljas pole just eriti tore aega surnuks lüüa – sajab kui oavarrest, punane savimudaplödi on igal pool ja tuul puhub näkku viimsedki ihuhäda riismed, mille oleme sunnitud teeveerde poetama, vastasel juhul oleks me ummikus passiv bussike üpris märjavõitu.\nTegelikult algab iga teekond Madagaskaril muidugi Antananarivost (e.k tuhande sõdalase asupaik) ehk Tanast, tosinal mäenõlval laiutavast pealinnast, mille närvilist elurütmi aimub juba Ivato lennujaamas. See pigem üht räsitud nõukaaegset spordibaasi meenutav paigake on iseene- sest üpris tilluke, kuid see-eest ülimalt rahvarohke ja ääretult kaootiline. Pikast lennureisist hoolimata on olulisim püüda ses tohuvabohus pead, käest kätte rändavat passi, eri järjekordadesse suunatavaid reisiseltsilisi ja kes-teab-millal-saabuvaid kohvreid mitte kaotada. Ning kui tavaliselt tehakse esmane rahavahetus kaugetes lõunamaades just lennujaamas, siis Ivatos pole see eriti mõistlik: lakkamatus mäsus on reisist tuhmunud meeltega turist kerge saak, sest letile laotud rahvavirnade ja vahetuskursi õigsuse üle kaob kontroll kergesti.\nRanomafana sarnaste külade jõekeste äärde ei koguneta Madagaskaril sugugi vaid särke leotama või värsket klatši kuulama. Suurimad pesu- päevad on siin hoopis matused: vanad tavad nõuavad, et lahkunute austuseks tuleb terve suguseltsi rõivakapp jõkke kummu\nVõib-olla teebki see esimene raputus head, sest ülim tähelepanelikkus tuleb 1,6 miljo- ni elanikuga Tanas kasuks. Põhimõtteliselt meenutab see üht meeletu hooga keevat põrgukatelt, mille kohal heljub otsatu heitgaasipilv ja kõrvulukustav lärm, jalge ees haspeldavad kerjused ja krantsid ning mõnest lahtisest aknast võib varem või hiljem saada jalge ette sahmaka pesuvett ja kalapäid. Kui aga soovid kiigata selle katla tegelikku südamesse, siis sea sammud Analakely turule. Meie pisike reisiselts-kond jäi seal toimuvat ostan-müün-vahe- tan-tegevust jälgima, kerge paanikaläige pilgus, siiski taamalt, Iseseisvuse väljaku juurest turule laskuvatelt Ranavalona I treppidelt. Aga lõppude lõpuks, mura- mura!\nEhkki Tana pole ilmselt ühegi reisilise peamine sihtpaik, leidub merinade iidses kantsis siiski külastamist väärt paiku. Üks neist ongi seotud vana võimuga, see on Rova lossikompleks, kunagiste kuningate ja kuningannade elupaik, mille peahoone, brittide näpunäidete järgi rajatud kivist kindlus troonib linna kõrgeimal künkal. Ehkki lossi ennast püütakse pärast paarikümne aasta tagust põlengut ikka veel taastada, paljud puurajatised ongi jää- davalt hävinud ning kõik see on „tegelikult ametlikult suletud“, saavad lossiväravas passivad reisijuhid sind hea raha eest ikka sisse.\nSee viimane on tegelikult öeldud iroonia- ta. Krõbedast sissepääsutasust hoolimata saab siin korraliku ülevaate Madagaskari kultuuriloost. Jah, selles ei puudu veri ega vägivaldsed riitused, näiteks kõrgklassi noorukite kohustuslik ümberlõikamine meheks (selle tunnistuseks seisab lossiväraval kivist hiidfallos) või lootusetu süütusetõestus mürgise tanguena-taime leotist juues. Samas on selle kõige keskmes maagiline esivanemate hingede kultus; vankumatu usk sellesse, et maapealne elu on üksnes ettevalmistus millekski olulisemaks ning vaid lahkunud teavad, mis meid tegelikult ees ootab.\nMadagaskar on Gröönimaa, Uus-Gui- nea ja Borneo järel suuruselt neljas saar maailmas. Võrdluseks, Saaremaa on selles tabelis 176. kohal. Riigi pindala on 587 051 km2, rannajoone pikkus on 4828 km.\nJust siin, Rovas, saime tuttavaks malagassi eriskummalise auriituse, famadihana’ga; suure hilissuvise rõõmupeoga, mille käigus hauad lahti kaevatakse, lahkunud riidesse pannakse ja peolauda tuuakse – ning õnnelik on see, kes lahkunuga omapäi juttu saab puhuda, enne kui esivanem austusavalduste saatel seitsmeks aastaks taas mulla alla aetakse. Oma silmaga meil sellist pidu näha ei õnnestunud, kuid väidetavalt ei ole nad kitsid ka vazah’sid peolauda kutsuma.\nEsimene reisipäev Antananarivos on olnud hoogne – kõik keeled suus segi, peas virvarr ja kõht kahtlane. Aga ei me rõõmsat tuju miski kurvaks tee. Niipea, kui linnast välja saad, teepervi palistavate agaavide otsa riputatud ihupesulaod, almuse ootel ker- juslapsed ja vanurid selja taha jätad, algab selline lopsakus, et lausa lust...\nKui mura-mura mõtteviisiga harjuda, siis muud linnakesed enam nii suurt peavalu ei tekita. Nii võib teel lõunasse julgelt pea- tuda näiteks Antsirabes, mis paari sajandi eest oli kristlike misjonäride kuurortlinn. Ehkki kunagisest glamuurist pole suurt midagi järel ning reisiteatmiku lubatud romantilise alatooniga „walk along dusty streets and enjoy vibrant market that can swallow you for hours“ tähendab maakeeli „eksle räpastel tänavatel ja lärmakalt tu-rult tagasiteed pole“, tasub selle paiga, eriti linnakese stiilse peatänava ja elanikega tutvust teha. Eriti muidugi nende pous- se-pousse’ide (e.k ’lükka-lükka’) pärast. Need on rikšade kohalikud edasiarendu- sed, mille hobujõud sõltub „taksojuhi“ varanatukesest: on motoriseeritud kärud, pedaalitavad kärud ning vankrikesed, mil- lega mehed paljajalu mööda linnatänavaid jooksevad, turjal oma jõuvarusid sääst- vad kohalikud. Viimast varianti ei raat- sinud kuidagi proovida, sest mul hakkas neist kõhnadest sörkijatest ääretult\nkahju. Isegi selle linnakese popim söö- gipaik kannab nime Le Pousse-Pousse, mille kuulsamaid toite pastat ja burgerit – mis Aasiast pärit riisitoitude kõrval on Madagaskaril armastatuimad road, sest nad miskipärast jumaldavad Itaalia toite ja Ameerika kiirtoite – saad nautida vankrikese moodi laudades istudes.\nTeistest inimasustustest olgu kindlasti ära märgitud Ranomafana (e.k kuuma- veeallikas) ja Behenij. Esimene neist on pousse-pousse’ide paradiisist umbes paarsada kilomeetrit lõunas asuva külake, mis on väravaks tihkete palmi- ja eukalüptipadrikutega hiiglaslikule looduspargile. Siinse rahva elukommete, nurgataguste ja kuumaveeallikatega oli meil võimalik tutvuda üksnes seepärast, et keegi ei pea vajalikuks sind oma austavas- se, ent lämmatavasse piiramisrõngasse haarata. Madagaskaril on säärane meeldiv ükskõiksus haruharv. Ning teine külake on tuntust kogunud peaasjalikult oma foie\ngras’ ehk pardi- ja hanemaksapasteediga. Ja kuigi pelk mõte siinsete farmide sani- taartingimustest tekitab külmavärinaid, maitseb nende üks suuremaid (legaalseid!) ekspordiartikleid ilmeliselt.\nSaare lõunaküljel laiuvates savannides ringi rännates saad õige ruttu aru, kui kaugele sa tsivilisatsioonist ja oma argiaskeldusist tegelikult jõudnud oled. Rahu. Vaikus. Õnnis teadmatus. Mäletsevad seebud.\nOtse loomulikult on meie suurim soov jätta igasugune linnakära kaugele ning saada sõbraks saare ürgse looduse ja selle tegelike põliselanikega: kameeleonide, gekode, mürgita madude ja leemuritega. „Sõbrunemine“ on muidugi suhteline mõiste. Tõsi, tee viib mööda mitmest nii- öelda turismitalust, kus kameeleonid ja raagritsikad peesitavad kinnistes aiama- jakestes, veidrad sajajalgsed rullivad end päevavalguse kätte tõstes talitaja käsu peale lahti ja kodustatud leemurid kalpsa- vad üpris rõõmsal meelel sinu juurde. Üks tuntumaid selliseid paiku on Peyrierase reservaat või Andasibe rahvuspargis asuv Leemurite saar, mõlemad teel Tanast ida poole. Oma ringreisil satute ilmselt ka Madagaskari Suure kanjoni ümber rajatud Isalo rahvusparki, mille piknikupaigas pesitsevad leemurid on end eriti mugavalt sisse seadnud ning näppavad turisti tagant viimsegi ripakil toidukübeme. Toredad kohad, ent Madagaskaril ainuüksi selliste paikadega piirduma ei peaks.\nEhkki ühtekokku arvatakse erinevaid leemureid (tegelikult poolahvilisi, kellest leemurid, ladina keeli „vaime“ on vaid üks sugukond) elutsevat Madagaskaril sadakond, tuleb piirduda märksa vähemaga. Põhjus on lihtne, sest enamik neist päeval lihtsalt magab. Ja ööelu tabamine on hoo- pis isevärki kunst. Lubage mul siinkohal jutustada kolmest imelisest kohtumisest.\nSaare idarannikut katvad vihmametsad on suurele hulgale leemuritele ikkagi pärisko- duks ning õnneks nihutatakse ka rahvusparkide piire vajaduse korral vastavalt sellele, kuidas põlisasukad oma perekondi loovad ja ürgmetsas liiguvad. Selle ürgse elu erilisusest saad esimest aru korda alles siis, kui end veel enne koitu oma bangalo rõskest voodikesest välja vead ning heatu- julise ja kohalikku popmeloodiat vilistava giidi jälgedes Andasibe džunglisse vaarud.\nSiin, vihmametsade sügavuses pole lootagi, et leemurid end ise esitlema tulevad. Pea õieli, suu ammuli ja iidsete puujuurte taha komistades tuleb sul giidi kannul aina ti- hedamasse võpsikusse ragistada ja viimaks hinge kinni pidades seisatada, et neid üliägedaid tegelasi nende hommikuaskel- dustel tabada. Seda suurem on rändaja rõõm, kui ta viimaks, pärast kilomeetreid kestnud tihnikutralli viimaks kohalike staaridega kohtub. Seal ta on, sosistab giid läbilõikavalt, osutab sõrmega puude- latvadesse ning meie pilgud suunduvad kümnete meetrite kõrgusele, kus paras- jagu kõõlub puutüvel maailma suurim poolahviline, mustavalgekirju indri-indri oma beebidega.\nKui silm juba teab, keda otsida, avastame, et meie pea kohal lösutab neid ohtralt, kõik oma toimetustega hõivatud ega pea meid seal all millekski. Hiljem kuuleme, et selle tegelase veider nimi, indri-indri tähendabki malagassi keeles „seal ta on!“. Tema teine nimi on babakoto. Kael kange, püüame neist võimalikult häid pilte saada, aga see on paras pähkel, sest suurte silmadega karvakuhilatel endil pole poseerimisest sooja ega külma; nad kalpsavad lakkamatult puult puule ja otsivad, mida hommikueineks hamba alla pista. Ühtäkki kaigub üle džungli eriskum- maline laulukoor – indridel on üksteisele midagi tähtsat öelda. Seda nõiduslikku heli on pagana raske sõnadesse panna, ilmselt võiks niisugust häält teha ka üks kõrre- pilli puhuv ja endamisi laulev vaal. Puu otsas. Ja kuigi indride ühislaulud võivad mõnikord pajatada ohtudest või tungivast paaritumissoovist, kannab meie kohaliku vokaalansambli seekordne kuplee tõenäo- liselt üpris argist pealkirja „On kallis mulle mu kodupaik!“.\nSootuks teistsugune leemuripere ootab meid üle poole tuhande kilomeetri lõuna pool asuvas d’Anja reservaadis. Siin elut- sevad rõngassaba-leemurid ehk kattad, kassleemurid. Nime on nad saanud oma pika musta-valge-triibulise saba järgi, aga ilmselt ka seetõttu, et nende häälitsus\nmeenutab pisut rahulolematult kräunuvat kassi. Varavalges džunglijärve äärde jõu- des avastad, et nemadki alles ärkavad – on hommikuse päikesevanni aeg! Esikäpad õieli, istuvad nad kui joogaarmastajatest päikesetervitajad ja, silm vidukil, tuiguvad endamisi. Sellel eriskummalisel päevita- misel on aga tõsine põhjus, jahedamal ööl võib kattade kehatemperatuur nii mada- lale langeda, et vaid nii saavad nad oma mootori taas töökorda. Kiiremad „käivitu- jad“ on jõudnud juba üht-teist põske pista ja lakuvad usinasti kivikamakaid. Sellelgi on seletus, see tegevus aitab lihtsalt lee- vendada hommikueineks söödud marjade mürki.\nIsola rantšo. Siin on lummav. Ma kujutan ette, et just selline võikski välja näha õhtu\nisa Eefraimi külakeses Kurrunurruvutisaarel – hurtsikud koondunud üheks pisikeseks kogumiks, öö on langenud ning kusagilt bangalost kostev mõnus muusika seguneb õues kõrvulukustava ritsikasirinaga. Rantšorahvas pani mulle kokku muheda nimekirja malagassi muusikast. Vastuta- suks kinkisin baaripidajale oma pastaka, sest see meeldis talle nii väga. Win-win!\nMeie kolmas leemuritega seotud ohoo-ela- mus sünnib pilkases pimeduses, loodus- parkide öömatkadel. Ainuüksi Madagas- karile laskuv kottpimedus on kogemist väärt. Alles hiljuti avaldas Washington Post uurimuse, mis tõi välja nukra tõsiasja: üleilmse valgusreostuse tõttu ei näe suur osa inimkonnast iial tähistaeva tegelikku ilu ning peab isegi Linnuteest suu puhtaks pühkima. Madagaskar on seevastu üks ainsamaid paiku maamunal, kus öötaeva nautimist ei häiri tõepoolest miski – kirgas Linnutee kulgeb üle laotuse ning lõuna- taeva tähtkujud, sealhulgas Lõunarist, Lõvi või Skorpion veiklevad nii eredalt, et neisse võiks tõesõna uppuda. Mõelge siis, milline pilkane pimedus valitseb öistel jalgradadel.\nMeie kohalikke teejuhte ei häiri aga samu- ti miski: oma eredate kaevurilambikestega vaatavad nad küll ühele, küll teisele poole, mõõdavad taskulampidega puid ja askel- davad võserikes. Vahepeal toovad kuuldele veidraid, leemureid väidetavalt peibuta- vaid häälitsusi – mu meelest peletab see kraaksumine ka sipelgad – ning keeravad siis nagu muuseas ümber mõne puulehe, et demonstreerida seal hiirvaikselt küki- tavat kameeleoni. Muide, ööpimeduses on kameeleonid värvitud, nii et neil võtab omajagu aega, et end koguda ja oma „ke- hameiki“ ümbritsevaga sättida. Üks neist öistest kohtumistest, sedapuhku maailma suurim Parsoni kameeleon ei viitsi sedagi, mõtleb end pigem kahvatuks kivikujuks ja loodab, et küll me ta rahule jätame.\nNii ongi. Tegelikult oleme ju üliharuldase hiirleemuri jahil, keda on neil päevil olnud ilmvõimatu märgata, sest on liiga jahe. Ent jällegi – mura-mura! Pärast lõputuna näivat rassimist toob giid viimaks kuuldavale võiduka sosina: olemas! Ning näitab taskulambiga võserikku. Tõesti, seal ta passib, silmad sõna otseses mõttes suured kui tõllarattad, ise kramplikult oksaraost kinni hoides – maailma kõige pisem primaat, nii umbes tavalise teetassi suurune hiirleemur ( ja iga „Madagaskari“ multikafänni lemmik Mort).\nKõiki ülejäänud leemurstaare, kuldseid bambusleemureid, pruunleemureid, pu- nakõht-leemureid, sifakasid kõrvale jättes kripeldab tänini vaid see, et kõige müstili- sem poolahv aieaie (sisuliselt tähendab see „ahah“ või „mäh?“, mis annab tunnistust sellest, et tal polegi nime) jäi meil näge-\nmata. See üliharuldane ööloom on oma ühe ülipika toitlustusküünega lihtsalt nii veider, et kõik kohalikud legendid on talle omistanud Vana Hirmu ja inimesetapja rolli. Tegelikult kougib ta oma kummalise kolmanda küünega puu seest tõuke ja pu- tukaid ega tee kellelegi teisele liiga, liiatigi siis ebausklikule inimesele.\nLeemurite ja kameeleonide kõrval on just baobabid ehk ahvileivapuud ühed Punase saare vaieldamatud tõmbenumbrid. Ometi ei tähenda see, et baobabisalud palistak- sid kogu saart. Selleks on teil vaja esmalt jõuda Madagaskari kuumale lääneküljele Mosambiigi lahe kaldal. Mõni legend pa- jatab, et saatan ise olnud see, kes baobabi selle ilust lummatuna maa seest välja tiris ja keeranud, juured taeva poole, endale silmailuks. Teised ütlevad, et see oli ikkagi jumala kättemaks – maailma esimene puu oli lihtsalt nii ülbe, et karistuseks pöörati ta pahupidi. Võta nüüd kinni, aga midagi saatanlikku neis, veidrate okstega ja töntsakate vett täis tüvedega eelajaloolistes puudes on. Nagu aimub ka Suurest Punasest saarest tervikuna. Eks tähenda see lihtsamalt öeldes seda, et Madagaskar jääbki loodetavasti alati üheks maailma suurimaks mõistatuseks – kommetelt saatanlikuks, loodusest jumalikuks.\nIfati rand. Viimaks, oh viimaks ometi lesi- me India ookeani kaldal ja käime end piki randa vudivate liivakrabide eest kõrvale põigeldes aeg-ajalt vees leotamas. Just nii peabki üks korralik seiklusmatk lõppema. Tõsi, meile on sedapuhku eraldatud kiir- toiduketi rannapuhkus: tuba, kreem pea- le, ookean, päikeseloojang – ja lennukile. Kuid peamine: baobabid on olemas. •


FOTOD ⟩ Männiku teel sõideti parkivale autole otsa, juht põgenes - Krimi - Postimees: Värsked uudised Eestist ja välismaalt\nMänniku teel sõideti parkivale autole otsa, juht põgenes\n30. juuni 2020, 1:32\nFOTOD ⟩ Männiku teel sõideti parkivale autole otsa, juht põgenes\nEsmaspäeva hilisõhtul toimus Männiku teel liiklusõnnetus, milles esialgse info kohaselt sõitis sõiduauto Volkswagen otsa parkinud Mercedes-Benzile. Juht põgenes sündmuskohalt.\nPolitsei teatel sõitis praeguse info järgi üks sõiduk teisele parkivale sõidukile otsa. Keegi kannatada ei saanud, sest parkivas autos inimesi ei viibinud. Küll aga otsustas juht sündmuskohalt lahkuda, keda politsei koertega otsima hakkas.\nEsmaspäeval kella 23 ajal teatati häirekeskusele, et sõiduauto Volkswagen sõitis Saku vallas Männiku karjääri lähedal otsa parkivale sõiduautole Mercedes-Benz. Keegi kannatada ei saanud, sest parkivas autos inimesi ei viibinud, küll aga langesid tee peale mitu puud ning kahjustada sai tänavavalgustus. Päästeametnikud aitasid tee puudest vabastada. Politseinike saabudes oli Volkswageni juht sündmuskohalt lahkunud ning tema otsimiseks kaasati ka koerapatrull. Sõidukit juhtinud 19-aastane noormees tabati veidi enne kella kolme oma kodust Saku alevikus. Tabamisel kontrolliti noormehe kainust ning ta ei olnud alkoholi tarvitanud. Kiirabi vaatas ta samuti üle ning hospitaliseerimist mees ei vajanud. Juhtunu täpsed asjaolud on väljaselgitamisel.\nPealtnägija sõnul põgenes õnnetuses osalenud Volkswageni juht metsa. «Nägime, et politsei on kohal ja päästjad ka. Viimased ütlesid, et Volkswageni juht põgenes kuhugi metsa ning seetõttu saadeti ka vaatajad laiali, et siis politseinikud koos koertega saaksid tulla,» kommenteeris ta. Seejärel otsustas ka tema Volkswageni juhti otsima minna. «Me läksime karjääri juurde, kus oli valvur. Tema käest küsides saime teada, et Volkswageni juht kiirustas ning ei suutnud autot juhtida,» kirjeldas sündmuskohal viibinud mees.


Kuidas saada kutt tagasi, mis teid eemale tõukas - Ex Taastamise Strateegia\nKuidas saada kutt tagasi, mis teid eemale tõukas\nSee on üks hullemaid tundeid maailmas, kui kõik teie suhtes läbib täieliku pöörde. Ühel hetkel on see hea, järgmisel lükkab ta su eemale. Alguses üritate end veenda, et see on ajutine, millest võiksite mööda minna.\nÜtlete endale, et peate lihtsalt rohkem tegema, et ta näeb, kui hea sõbranna sa oled ja siis armastab ta sind rohkem. Ükskõik, mida sa ka ei teeks, lükkab ta sind pidevalt eemale. Nüüd, kui suhe on lõppenud, jääte mitme lahendamata küsimusega mõtlema, mis juhtus.\nKas ta käis läbi midagi, millest ma pole teadlik?\nKas tema tunded lihtsalt kadusid?\nKas oleksin midagi võinud teha?\nMiks pagan tüdrukud eemale tõukavad?\nEelkõige jääb teile küsimus, mida saaksite teha, et ta tagasi saada, kui ta teid eemale tõukas.\nNoh, küsimused peatuvad siin, kohe!\n4 kiirimat viisi, kuidas kutt tagasi saada, kui ta teid eemale tõrjus\nTahad oma kutti tagasi ja tahad teda kiiresti tagasi. Noh, olete jõudnud õigesse kohta.\nMõni neist viisidest läheb nii palju vastuollu sellega, mis tundub loomulik, nii et neid esimest korda lugedes võite arvata, et olen täiesti endast väljas.\nMa luban, et ma pole.\nLahkame neid ükshaaval üksikasjalikult. Kui oleme lõpetanud, on teil edu saavutamiseks vajalikud teadmised /.\nSiin on kiire ülevaade sellest, mida me kajastame.\nMõistmine, miks mehed sind eemale tõukavad\nAndes oma mehele ruumi: uskuge seda\nNappuse, kiireloomulisuse ja kaotuse hirmu tekitamine\nOtsene olemine ja vastandumise käitlemine\nSukeldume otse sisse, kas pole?\n# 1: Saage täielikult aru, miks mehed teid eemale tõukavad\nMa lasen teid saladuses sisse lasta, mehed vihkavad tõesti rääkida meie tegude taga olevatest põhjustest, miks me asju teeme, mida mõtleme.\nAusalt öeldes enamasti me isegi ei tea. Me ei mõtle nii palju või sageli üldse, miks me teeme asju, mida me teeme. Või me teame, aga me ei taha teie tunnetele tõtt rääkides haiget teha.\nKuid mõistmine, miks mees sind eemale tõrjub, nõuab, et uuriksime neid põhjuseid, miks kutt võib sind eemale tõrjuda. Ma ei arvanud, et usute ainult mind, nii et esitasin 1o kutile ühe küsimuse,\n'Miks mehed ajavad naised eemale?'\nTulemused olid väga ausad ja kohati isegi karmid.\nEnamik vastuseid olid sarnased ja ühise teemaga.\nTüütu olemine (kogu aeg sõnumite saatmine / helistamine, soov kogu aeg hängida jne)\nVõitlevad liiga palju\nLiiga kontrolliv olla\nLiiga negatiivne olla\nLiiga palju küsimine või liiga kiire liikumine\nKõigil neil põhjustel on üks ühine joon.\nNimetame neid “liiga kvaliteetseteks”.\nIgaüks neist on midagi liiga palju.\nMida see teile siis ütleb? Mehed tõrjuvad teid eemale, kui tunnevad, et miski on neid lämmatanud. See juhtub siis, kui nad tunnevad, et nad ei saa suhtest piisavalt palju, kui nad soovivad, ja teevad selle asemel ületunde, et proovida teie 'liiga heade omadustega' sammu pidada.\nKui see on jõudnud selleni, on see tõenäoline, kui kutt hakkab teid eemale tõrjuma.\nOle enda vastu aus. Kas teil oli mõni „liiga hea omadus”, mis oleks võinud teie endise poiss-sõbra tahtma teid eemale tõrjuda?\nKui jah, peate endise poiss-sõbra tagasi saamiseks neist teadlik olema ja tegema muudatused, et teie endine poiss-sõber ei tunneks end nii lämmatatuna ega tunneks vajadust teid eemale tõrjuda.\n# 2: Andke oma mehele ruumi\nKui kutt hakkab sind eemale tõrjuma, on seda tunda.\nTa lõpetab sama palju helistamise.\nTa ei tee plaane nii tihti.\nTa tahab rohkem oma sõpradega hängida.\nTa muutub liiga hõivatud, et vastata mõnele teie tekstile.\nUsu mind, kui see juhtub, tunned seda. Võib-olla olete proovinud ennast veenda, et seda ei juhtu, kuid lõpuks mõistate, et on vahemaa, kus seda varem polnud. Siit hakkad mõtlema, kus asjad tegelikult valesti hakkasid minema.\nMõnikord sunnib teie reaktsioon tüübile, kes teid eemale tõukab, teid veelgi rohkem eemale tõrjuma.\nEnamiku naiste jaoks on loomulik, kui soov välja selgitada, milles probleem on, ja proovida seda lahendada, kui kutt neid eemale tõrjuma hakkab. Sa hoolid suhtest ja tahad seda närivat tunnet, et sa kaotad ta, et see kaoks.\nTihedamalt kinni hoides tõukab ta peaaegu alati teid rohkem eemale. Kui anda oma tüübile ruumi, tunnete end alati intuitiivselt.\nMa tean, mida sa mõtled ... 'Uh, mis ?!'\nVaatame läbi, miks see on mõttekas.\nPärast lahkuminekut peaksite oma endisele poiss-sõbrale ruumi andma. See võimaldab teil aega oma emotsioonide vaos hoidmiseks ja tal aega mõista, et ta on eksinud, lastes teil minema libiseda.Kui te ei tea, mis ükski kontakt puudub, või soovite selle kohta lisateavet lugeda, vaadake seda\nRäägime nüüd, miks on teie poisile ruumi anda nii tähtis, kui ta teid eemale tõrjub. Ta ei pruugi sellest isegi aru saada, kuid räägib seda tehes sulle midagi.\nMuidugi ei kavatse ta lihtsalt välja tulla ja öelda teile, et teete midagi, mis teda häirib, või et ta vajab ruumi. See oleks liiga lihtne.\nTeate seda vana ütlust?\n'Teod räägivad rohkem kui sõnad.'\nNoh, see on siin täiesti rakendatav. See, mida ta teeb, räägib palju sellest, mida ta ei ütle.\nMa tean, et 'kosmose' idee võib põhjustada mõne teist paanika.\nÄrge muretsege, ruumi andmine pole tingimata halb asi. Isegi kõige edukamates suhetes on ruumivajadus normaalne. On mitmeid põhjuseid, miks kutt vajas ruumi, kus te midagi valesti ei teinud.\nTema sõbrad on puudu\nSiiski võite olla ka mõned asjad, mis olete teinud, mis võivad põhjustada tema ruumivajadust. See viib meid tagasi “liiga kvaliteedi” juurde.\nLiiga palju aega veedetakse koos\nMõtle selle üle. Kas juhtus midagi, mis oleks võinud panna teda ruumi tahtma?\nEt teda tagasi saada, peate näitama talle, et mis see ka ei olnud, pole see enam probleem. Lihtsaim viis selleks on anda talle esmalt vajalik ruum.\nSiin on video, mille tegime edukate No Contact tulemuste loomise põhitõdesid.\nSelle aja jooksul asendan su endise poisi negatiivsed mõtted ja tunded sinu vastu mõtetega sind puududa.\nKui olete temaga pärast kontakti puudumist uuesti ühendust võtnud, saate seejärel näidata talle, et toetate teda, vältides probleeme, millest varem rääkisime.\n# 3: tekitage vähesus, kiireloomulisus ja hirm kaotuse ees\nKui olete suhtes, on teie jaoks loomulik harjuda oma poiss-sõbrale palju tähelepanu pöörama ja temaga palju aega veetma.\nSamamoodi on ta harjunud, et olete elus ja tunnete end prioriteedina. On täiesti loomulik, et pärast lahkuminekut arvab teie endine poiss-sõber ikkagi, et soovite teda oma ellu esmatähtsaks.\nKiireloomulisuse tekitamine ja hirm teid kaotada paneb teie endise poiss-sõbra kahtluse alla, kas tal on teid ikka veel.\nTegelikult võtan selle tagasi. Puuduse ja kiireloomulisuse tekitamine annab teie endisele poiss-sõbrale teada, et sellel pole enam teid ja ta laseb teil aja jooksul valideerimist taga ajada.\n# 3 hõlmab kolme väga olulise kontseptsiooni valdamist:\nÜlaltoodud video üksikasjad selgitavad neid punkte täpsemalt. Aga räägime sellest edasi.\nNappus tähendab, et olete harva kättesaadav ja peate endise inimese uskuma, et olete ainulaadne ja teid ei saa asendada. Kiireloomulisus tähendab, et panete oma endise mõtlema, et ta peaks teile esimesel võimalusel uuesti maksma või muidu võib ta teid igaveseks kaotada, mis on hirm kaotuse ees.\nKui panete need kolm mõistet kokku, loote kokteili, mis paneb teie endise mõistma, et ta peab kohe uuesti tööle asuma, vastasel juhul kaotab ta midagi väga haruldast.\nAh! Õudne, eks?\nKujutage nüüd ette tema vaadet sellele. Tema tähelepanek võimendub rohkem kui teie oma, sest tema arvates ajate teda taga. Tal on õigus.\nRäägime kõigepealt, miks see töötab, ja siis annan teile paar asja, mida saate teha, et neid asju ellu viia.\nPuudus on mõiste, mis on seotud pakkumise ja nõudlusega. Me kipume asju rohkem hindama siis, kui neid on vähe ja nende järele on suur nõudlus. Oleme valmis tegema rohkem, et saada asju, mida on vähe, mida me teame, et teised inimesed soovivad. Eks?\nSiin on praktiline näide. Mõelge uuele iPhone'ile. Iga kord, kui iPhone vabastab uue mudeli, rakendavad nad selle reaalsuseks. Apple teab, et väga paljud inimesed soovivad uut iPhone'i. Inimesed teavad seda, kuid nad teavad ka, et iPhone'i jaoks pole piisavalt aega, et kõik saaksid selle siis ja seal õigeks. Näete, ainult teatud arv inimesi saab uue iPhone'i kätte selle vabastamise päeval. Kõik teised jõuavad järeltellimuseni.\nKuidas see kuradit siis suhetega seostub ?!\nTeie esimene samm saab olema see, et ennast tunduksite tõesti napilt. Olete uus iPhone. Sa tahad olla haruldane ja omamoodi.\nTee ennast napiks, kui pole liiga kättesaadav. Panete oma endise poiss-sõbra tähelepanu pöörama!\nTehke pärast lahkuminekut korralik kontaktivaba kontakt. Lase tal sind natuke taga ajada, jättes iga vestluse algatamata. Pole saadaval viimase hetke kuupäevadel. Te saate idee!\nSelle teine osa muudab nõudlust. Pidage meeles ülalt: kipume väärtustama asju, mis on napimad ja nõudlikumad.\nPeate end väga nõudma või vähemalt panema endise poisi mõtlema, et teil on suur nõudlus. Teete seda oma aja täitmisega.\nMinge oma sõpradega välja\nVõtke uus hobi, mida olete alati tahtnud proovida\nLooge uusi tegevusi, et ennast hõivata\nSee mängib käsikäes kiireloomulisuse ja kaotuse hirmu tekitamisega. Kui teie endine poiss-sõber hakkab nägema, et olete haruldane ja olete väga nõutud, soovib ta, et ta sooviks teie tähelepanu tagasi.\nSelle efekti suurendamiseks kasutate kiirust ja kaotuse hirmu enda kasuks. Kiireloomulisuse tekitamiseks peate oma endise poisi mõtlema, et kui ta teie tähelepanu nüüd tagasi ei saa, võib ta kaotada teid igaveseks.\nSaate teha ühte väga lihtsalt, kuid väga õudset.\nMine teistele kuupäevadele.\nLas ma ütlen seda uuesti.\nKäige koos teiste inimestega kohtingutel.\nSee näitab talle, et teid otsivad teised inimesed ja ta mõistab võimalust, et võite selle kellegagi kohtingul lüüa. Ta võib sind igaveseks kaotada.\nNäidate oma endisele poiss-sõbrale, kui napp te jääte ja et te ei karda edasi liikumist, dokumenteerides kergelt oma uue tegevuse sotsiaalmeedias. See naaseb teie endise poiss-sõbra juurde, et olete käinud mõnel kuupäeval.\nMa võin teile ühte kindlalt öelda.\nExes kontrollivad ALATI teid sisse ja näevad, millega te tegelete.\n# 4: otsene vastasseis\nHästi, hästi, hästi. Võib-olla olete jõudnud selle artikli lõppu ja teile tundub, et mõni ülaltoodud taktika pole teile muljetavaldav. Otsite otsemat viisi probleemi lahendamiseks.\nSeda võib leida otsesest vastasseisust.\nRäägime sellest, millal on vajalik otsene vastasseis, otsese vastasseisu plusse ja miinuseid ning kuidas seda õigesti teha.\nOtsene vastasseis on asi, mida ma sageli ei soovitaks. Ainult ainult umbes 5% juhtudest.\nMida see sulle ütleb? Seda kiiret viisi peaksite kasutama ainult siis, kui te tõesti ei usu, et mõni teine kiirviis teile sobib või kui olete neid juba proovinud ja need lihtsalt ei tööta teie jaoks.\nOtsene vastasseis võib mõnel juhul olla tõeliselt atraktiivne. Sellel on potentsiaal näidata oma endisele poiss-sõbrale, et teie eemale tõrjumine pole sobiv viis suhtlemiseks ja teid ei saa kõikjal käia. Oma suhetes oma vajaduste kinnitamine ja lubamine tal astuda taldrikule nende rahuldamiseks loob võimaluse avatud dialoogiks selle kohta, mis teil kõigil praegu puudub ja mis vajab edasiliikumist.\nMis siis võib valesti minna? See kõlab nagu vinge variant!\nNimetan seda taktikat kiireks teeks.\nSageli on Kiire tee ka lohakas. Sellega kaasneb oht, et teie endine poiss-sõber sulgub või tõrjub teie endise poisi kaugemale.\nSeetõttu on nii tähtis, et otsene vastasseis toimuks õigesti.\nKuidas te seda teete, küsite?\nMa ütlen sulle!\nOtsesel vastasseisul on kõige paremad võimalused õnnestumiseks teha kaks peamist asja:\nTeadke põhjust, miks ta teid eemale tõukas.\nSee on üsna iseenesestmõistetav. Peate teadma põhjust, miks teie endine poiss-sõber tõukas teid eemale. Miks see nii oluline on?\nTe ei saa temaga otse silmitsi seista, miks ta teid eemale tõukas, teadmata, miks ta teid üldse eemale tõukas. Eks?\nPeate olema kindel, et teate, miks ta teid eemale tõukas. Ärge arvake lihtsalt põhjust. Kui te ei tea, ärge astuge talle otse vastu.\nOlge valmis probleemile lahendus ja näidake talle, et olete sellega tõsine!\nKui olete aru saanud, miks ta teid eemale tõrjus, peate välja mõtlema, mida saate selle muutmiseks teha ja kuidas näidata talle seda, mis on muutunud. Näiteks kui olite liiga klammerduv ja kontrolliv, ärritudes, kui ta tahtis oma sõpradega hängida. Võib-olla segasite pidevalt, saates talle palju sõnumeid. Peate talle ütlema ja siis näitama talle, et teil on kõik korras, kui ta veedab aega oma sõpradega, ja ärge saatke talle sõnumeid, kui teate, et ta on nendega koos.\nTemaga silmitsi seistes lisate selle oma vastasseisu.\nTead mis, las ma lihtsalt näitan sulle, mida ma mõtlen.\nKuidas näeb välja hea otsene vastasseis?\nUmbes nädal tagasi oli mul võimalus aidata kliendil otse oma endise poiss-sõbra vastu astuda. See läks vinge! Enne temaga silmitsi seismist rääkisime pikalt põhjustest, miks ta arvas, et ta tõrjub teda eemale ja on kauge, ning ka sellest, mida naine võiks öelda ja teha, et pakkuda lahendust ja näidata talle, et need tegurid on muutunud.\nPärast järelemõtlemist jõudis naine järeldusele, et ta tõukas ta eemale, kuna ta oli töötades liiga klammerdunud ja pidi tööle keskenduma.\nTema lahendus oli see, et edasi liikudes ei saatnud ta talle tööl nii palju sõnumeid ja tegelikult lõpetaks kõigepealt vestlused, nii et ta peaks talle tööl olles esimesena sõnumeid saatma; mitte vastupidi.\nNaine ütles talle vastu astudes järgmist:\nTere John -\nOlete hõivatud tööga ja see peab olema teie prioriteet. Ma ei taha, et tunneksite mulle sõnumi töötamise ajal survet ja mul on kahju, kui te end sellisena tundsite. Loodan, et teil läheb hästi ja ma olen teie üle nii uhke!\nKas näete, kuidas ta suutis probleemiga otse silmitsi seista, lahenduse pakkuda ja vastasseisu positiivse noodiga lõpetada? Just selline peaks otsene vastasseisu sõnum välja nägema! Sel juhul saatis John talle väga positiivse sõnumi ja nad on sellest ajast saadik suhelnud. See valem on parim viis parandada otsese vastasseisu edukaks saamise võimalust.\nHästi, mu sõbrad, lasen teid vabaks, et saaksite hakata rakendama seda, millest oleme rääkinud. Vaatame selle viimase korra siiski kokku.\nTa tõukas sind eemale, kuid see on nõme, kuid sa oled nüüd relvastatud tõsiste tööriistadega, et teda tagasi saada, sealhulgas 4 kõige kiiremat viisi, kuidas kutt tagasi saada, mis sind eemale tõukas. Nii et ärge paanitsege!\nNeed viisid on:\nüks.Mõistke täielikult, miks mehed teid eemale tõukavad- Poisid tõrjuvad teid tavaliselt teie 'liiga heade omaduste' tõttu ja nad tunnevad end sellest natuke rabatud. Mõistes täpset põhjust, miks teie kutt teid eemale tõrjus, saate ta tagasi saada.\nkaks.Andke oma mehele veidi ruumi- Kõigepealt eemale tõrjudes ütlesite mees teile, et ta vajab oma tegevusega ruumi, nii et teie endisele poiss-sõbrale ruumi andmine saab ainult aidata.\n3.Looge nappus, kiireloomulisus ja hirm kaotuse ees- Lõppkokkuvõttes üritab kutt tagasi saada, kes teid eemale tõukas, lihtsalt funktsioon, mis paneb teda oma otsust kahetsema. Kahetsuse saavutamiseks peate olema kolm põhimõistet. Nappus, kiireloomulisus ja hirm kaotuse ees\nNeli.Otsene vastasseis- Mõnikord võib olla enesekehtestamine ja probleemi otsene vastasseis tõeliselt atraktiivne omadus. See on keeruline meetod, mida tuleks kasutada ainult siis, kui olete kindel, et teate tema põhjust, miks ta teid eemale tõrjub, ja tunnete, et teil on lahendus, mida olete valmis esitama. Kergelt tallata.\nPalju edu! Andke mulle teada, kuidas see toimub allpool toodud kommentaarides!\nkaru suures sinises majas tegelased\nämblikusalmi vanemate juhendisse


Energia bakalaureus Võit - Energia BA 2018\nEnergia bakaureuse kraadi õppimisvõimalused Võit ülikoolides - leia kogu info siit! Säästa aega ja võta ülikoolidega otse ühendust!\nVõit Energia bakalaureuse programmid ja kogu info ülikoolide kohta\nLeia vahetu info Võit ülikoolide kohta siit ja leia parimad Energia bakalaureuse programmid siit! Leia endale sobiv Võit ülikool!\nHetkel pole Bakalaureuseõpe Energia Austraalia Võit ühtegi kuvatavat programmi. Proovige meie Bakalaureuseõpe kategooriat.\nLink to and share "Energia bakalaureus Võit - Energia BA 2018"


Kaitsemanöövrid. Kuidas Lokomotiv võitis Riias\nLokomotiv-Kuban hiilgab oma kaitsemänguga sel hooajal terves Euroopas. Näiteks VTB Ühisliigas laseb kubanlastest vähem endale punkte visata ainult CSKA. Kuid lõunalaste tähtsaim eelis ei seisne mitte väikeses vastaste visatud punktide arvus, vaid oskuses kaitset mängu käigus ümber sättida, tehes selle konkreetses olukorras konkreetse vastase vastu maksimaalselt efektiivseks.\nViimases mängus VEFiga lasid Georgios Bartzokase hoolealused endale visata küllalt palju punkte – 84. Seejuures aitasid just kaitsemängu ümberkorraldused kubanlastel sündmuste käigu oma kontrolli alla võtta ja jõuda võiduni.\nKonstantin Kutšer vaatleb traditsioonilises rubriigis „Mõttelennud“ krasnodarlaste kaitsetööd VEFi vastu.\nKubanlased ei alustanud juba mitmendat korda sel hooajal kohtumist hästi. Ka mängus riialastega ei esinenud nad esimesel veerandajal veenvalt.\nKülaliste haavatavaks kohaks oli kaitse pick-and-roll’i vastu. Tavalised võtted tagamehele vastu astumisega ei toonud soovitud tulemust. Riialased said sellega hõlpsalt hakkama ja pääsesid vabalt viskele kas korvi alt või kattest välja tulles kaugelt.\nKuid juba teisel veerandajal hakkas krasnodarlaste kaitse meenutama oma paremaid päevi. Georgios Bartzokas läks riskile. Tema hoolealused võtsid pick-and-roll’ide vastu kasutusele ebavõrdsed vahetused. See käik aitas Lokomotiv-Kubanil tuua murrangu hiljutises Euroliiga mängus Anadolu Efesega. See aitas ka Lätis.\nKubanlased kaotasid vastasele korvi all massis ning perimeetril kiiruses.\nKuid nad võtsid seejuures riialastele ära võimalused vabalt visata. Ja see argument oli kaalukas. Võõrustajate rünnakuhoog rauges, iga nende kolmas rünnak tõi pallikaotuse. Loko aga muutis need eksimused targalt enda punktideks.\nKolmandal veerandil suutsid lätlased siiski leida vastase kaitse murdmiseks uue mooduse. Mõnel rünnakul aitas võõrustajate individuaalne meisterlikkus, teisal oli nende poolt ka õnn. Lisaks hakkas VEF lõpuks ära kasutama ka ebavõrdseid vahetusi. Riialased sundisid kubanlaste tagamehe kolmesekundialas võitlusse oma pikaga.\nSee aitas lätlastel saada korvi alt mõned kerged punktid. Täielikult ei suutnud võõrustajad seda aga ära kasutada. Üsna tihti nad lihtsalt ei suutnud palli oma eesliinimeheni toimetada ning pidid seetõttu viskama üle käe või kaotasid lihtsalt palli. Georgios Bartzokas nägi probleemi põhjust ja püüdis seda likvideerida. Ta saatis neljanda veerandi alguses platsile pikema koosseisu, kus Claver oli väikese ääre positsioonil.\nSee aitas külaliste eesliinimeestel kaaslastele õigeaegselt appi minna, võttes lätlastelt ülekaalu. Mõnda aega hoidis heas hoos Francisco Cruz veel riialasi vee peal, kuid mängu lõpuks mehhiklast enam ei jätkunud. Viimastel minutitel domineeris täielikult Lokomotiv. Külalised tõrjusid vastaste rünnakud ja see aitas nad võidule.\nGeorgios Bartzokas näitas Riias end taas kord suurepärase strateegina. Tema hoolealused ei esitanud parimat partiid, kuid treeneri targad otsused hoidsid kubanlasi vee peal. Lokomotiv asub turniiritabelis nüüd viiendal kohal. Kubanlaste esitustes on näha nii staare kui ka treenerikätt, see meeskond jõuab lähiajal kindlasti esikolmiku lähedusse.


Toraja, Indoneesia: mida peaks teadma enne minekut - BlazeTrip\nHomepage / et / Indonesia / Toraja, Indoneesia: mida peaks teadma enne minekut\nIn Toraja , kõrge mägedes Indoneesia Sulawesi saar, maailmad elavate ja surnute seista kõrvuti – vaevalt midagi jagamisel kaks. Seetõttu on Torajani surnute riik sama värvikas (kui mitte nii elav) kui elavate oma.\nKoopapõrandad, mis on täis inimluid ja sigarettide pakkumisi; kõrgel sammastele seatud kõrguv tongkonan (Toraja majad); efekti nimega „tau-tau“, mis vaatasid kalju avadest nähtamatute silmadega; ja regulaarsed pühvlite ohverdused äsja lahkunute vaimude rahustamiseks – need kõik pärinevad veendumusest, et Toraja lahkunud esivanemad pole tegelikult üldse “lahkunud”.\nVeetke mõni päev Torajal, et võtta värsket mägiõhku ja kohalike elanike külalislahkust – ja saate teada, kui õnnelikult nad elavad, isegi oma pühade esivanemate alati kohalolevas pilgus. Toraja ainulaadne kultuur on seda kümmet tundi kõverat mägisõitu väärt, mis sinna jõudmiseks kulub!\nKus on Indoneesias Toraja?\nAmmu tagasi oli Toraja Lõuna-Sulawesi mägede poolt Indoneesia peavoolust isoleeritud. Torajale jõudmine võttis mitu päeva rasket marssi mägisel maastikul, et jõuda pealinna Makassarist umbes 200 miili põhja pool asuvasse linna.\nTäna teeb betoonmaantee selle vahemaa lühikest tööd, nõudes bussiga ainult umbes kaheksa kuni kümme tundi sõitu. (Torajalastel on suurepärane mehaanikute maine; nad omavad ja käitavad enamikku Makassarit kodumaaga ühendavatest bussidest.)\nMakassar on omakorda vaid lühike otselend Jakartast ja Balilt, mis aitab muuta Toraja olulise Indoneesia reisikava võtmekohaks.\nRändurid lahkuvad Põhja-Toraja pealinnas Rantepaos ja selle kultuurikeskuses. Rantepao madal linnalisus, 1960. aastate madalate hoonete ja aeg-ajalt esinevate tongkonan- stiilis struktuuridega tõkkeplokk annab kiiresti koha riisipõldudele ja kõrguvatele paekivist tippudele.\nJahedam ilm on teie ainus vahetu vihje Toraja kõrgustikule. Peate külastama vaatepunkte nagu Lolai, et saada vistseraalne ettekujutus oma kohast kõrgmäestikus: hommikuti tundub Lolai vaatetorn nagu pilvemerest piiluv saar.\nMis eristab Toraja kultuuri ülejäänud Indoneesiast?\nKui madalikud bugid ja makassarid muutusid islami usku, suutsid torajad kinni pidada oma traditsioonilistest veendumustest – Aluk Todolo ehk “esivanemate viis” -, mis on tänapäevalgi Toraja kultuuri aluseks.\nIsegi pärast enamiku torajalaste massilist ristiusuks muutumist on Aluk Todolo vanade harjumuste järgimine raske.\nToraja traditsioonilised külad – näiteks Pallawa – säilitavad kohalike elanike algupärase elustiili, mis on kantud piirkonna ikoonilistest kumerate katustega tongkonanimajadest . Igas kogukonnas on üks perekond või suguvõsa, kes elavad majade reas põhja poole; väiksemad riisitarad ( alang ) joondavad sõiduraja teist külge.\nTorajani staatuse sümbolid\nPaljudel traditsioonilistel tongkonanidel on veepühvlisarvedest tulp, mis on paigutatud suuruse järgi. Need sarved on staatuse tähised: varasemate ohvrite jäänused mõne kallilt lahkunud esivanema auks.\nToraja inimesed – nagu kõik maailma ühiskonnad – tegelevad staatuse sümbolite kogumise, rikkuse kogumise ja kulutamisega ning järeltulijate aretamisega.\nTorajaanid kasutavad läbipääsurituaale oma staatuse, rikkuse ja perekonnaseisu kindlustamiseks ühiskonnas; see pole kusagil nii ilmne kui Toraja kuulsates matuserituaalides.\nRange Aluk Todolo süsteem dikteerib, kuidas torajalased elavad, sõltuvalt nende positsioonist teatud sotsiaalsetel ja vaimsetel redelitel.\nSotsiaalne : neljaastmeline klassisüsteem, mille ülaosas on autoritasu ja kõige all sulased.\nVaimne : kolm erinevat tasandit, alates meie surelikust elust kuni puyani , teispoolsusse , kuni taevani õilsate vaimude ja jumalate jaoks ( deata ).\nKui Torajani jaoks saabub surm, asetab pere surnukeha peamisesse magamistuppa ja kohtleb seda nagu patsienti. “Ema on haige,” võib Torajan öelda nende vanema kohta, kelle laip lebas kõrvaltoas olekus ja tema sõnakuulelikud lapsed pakkusid talle toitu kord päevas. (Torajaanid kasutavad lagunemise ärahoidmiseks traditsioonilist palsameerimisvedelikku, kasutades beetlilehtede ja banaanide mahlu.)\nKui keha mummub aeglaselt tongkonanis , tõmbab pere kõik peatused välja, et korraldada suurim peoraha , mida saab osta: matused, mis peetakse tavaliselt üle kuu pärast surma aega.\nTorajanid usuvad, et hinged ei pääse puyasse ( teispoolsusse ), kui nad ei tee korralikku makaru’dusani rituaali – see hõlmab nii paljude sigade ja veepühvlite ohverdamist, kui nad saavad endale lubada.\nVeepühvel: ebatõenäoline staatuse sümbol\nVesipühvlid ei tee Torajal tööd, vaatamata piirkonna lõpututele riisiterrassidele. Miks siis Rantepao Pasar Bolu turul on suur ja madal karjakaubandus ?\nIga läbipääsureitus nõuab mitme pühvli või sea ohverdamist – matuste puhul on reeglid aga eriti ranged. Aluk Todolo määrab tapmiseks minimaalse arvu, sõltuvalt teie staatusest. Keskklassi pered peavad pakkuma vähemalt kaheksa pühvlit ja 50 siga; aadlipered peavad tapma sajast pühvlist ülespoole.\nPered kulutavad veepühvli kohta umbes 500 miljonit Indoneesia ruupiat (37 000 USA dollarit), kusjuures hind ulatub teatud värvide või mustrite astronoomilisse kõrgusesse.\nTedong saleko ehk mustade laikudega valged pühvlid võivad tuua kuni 800 miljonit ruupiat (60 000 USA dollarit), samas kui kõige kallim pühvel – albiinopühvel nimega tedongbonga – võib maksta üle miljardi ruupia (75 000 USA dollarit)!\nÜkski pühvli osa ei lähe raisku – silmatorkavas suuremeelsuse näitusel annetab pere liha liha matustel osalevatele kogukonnaliikmetele.\nAadli lõplik puhkus Tampang Allos\nStaatusteadlike torajalaste jaoks ei suuda isegi surm klassieristusi kustutada.\nKalmistu koobas – Tampang Allo , Rantepao lõunapoolses äärelinnas – sisaldab 16. sajandil elanud Sangalla linnaosa endise valitsuspere Puang Menturino jäänuseid. Paadikujuline kirst ( erong ) ütleb meile kohe, et siinsed lahkujad kuuluvad aadli hulka, sest seda tüüpi kirst oli valitsejate ja nende sugulaste säilimine.\nAeg pole olnud Puang Menturino jäänuste suhtes heatahtlik – keerukalt nikerdatud sirgjooneline , mis on kinnitatud kõrgetele koopapõrandale asetatud taladele, on läbi sajandite halvenenud ja mõned on oma sisu alla lasknud.\nKohalikud on sündmuskoha mõnevõrra koristanud, paigutades iidsed koljud ja sorti kondid koopa ümber olevatele servadele. Sigarettide pakkumine (jätsid vagad kohalikud elanikud) risustavad kivi endiselt koljude ümber.\nLemo kõigi klasside viimane puhkepaik\nMatmiskoobastest on tänapäeval puudus, kuid paekivist kaljunägusid on Toraja ümbruses kümmekond sentimeetrit. Kohalik komme halvustab maasse matmist; Torajalased eelistavad olla kaljusse surutud, mis tänapäeval tähendab Toraja kaljust välja raiutud auku.\nLemo linnas seisab puhas kalju kärgstruktuuris käsitsi nikerdatud krüptidega, mida nimetatakse liang patane’iks , nende uksed on umbes viie jala ruudu suurused ja avanevad väikesesse ruumi, kuhu mahub neli või viis kirstuta jääki. Liangi pataan on mõeldud tervete perede majutamiseks ja seda valvavad tau-tau ehk efigid, mis kujutavad nende taga haudunud isikuid.\nErinevalt koobastest on liang pataan lubatud enamikule torajalastele klassist sõltumata, kuid selliste matuste maksumus on reserveeritud ainult kreeni. Iga augu maksmine on umbes 20–60 miljonit Indoneesia ruupiat (umbes 1500–4 500 USD), arvestamata matuse rituaali kulusid.\nTau-tau: Toraja vaikivad eestkostjad\nMõne sammu kaugusel Lemo kaljust leiad poe tau-tau tegijale, kelle kätetöö poe korruselt välja vahtib.\nTau-tau on mõeldud kallilt lahkunud inimeste sarnasusteks ja nende valmistajad hoolitsevad selle eest, et valmistootes oleks ainulaadsed näojooned. Käsitöölised kasutavad sõltuvalt lahkunu sotsiaalsest klassist erinevaid materjale: aadel saab n – ö puust nikerdatud tau-tau , samal ajal kui madalamad klassid peavad end rahuldama bambusest tehtud efektidega.\nTau-tau kandma tõeline riided, mis asendatakse iga paari aastakümne ellujäänud pereliikmetega. Lemo tau-tau kannab suhteliselt uusi niite, kuna nad kraavisid vanad juba enne Indoneesia presidendi külastamist 2013. aastal. (Tau-tau ise on hinnanguliselt üle 400 aasta vana.)\nTau-tau-tegijatele makstakse traditsiooniliselt veepühvleid ja need pildid ei ole odavad: keskmine hind on umbes 24 veepühvlit, kusjuures kõrgema taseme tau-tau läheb 40 või enama vesipühvli jaoks.\nVanade viiside harjutamine uuema usu kõrval\nKõigi nende maaliliste eelkristlike traditsioonide puhul tunnistab enamik torajalasi kristlust; kohalikud harjutavad sakramentide kõrval Aluk Todolot ja näevad nende kahe vahel vähe konflikte.\n60 protsenti kõigist torajaanidest kuulub protestantlikku kirikusse, 18 protsenti tunnistab katoliku usku ja ülejäänu jaguneb moslemite ja karmide Aluk Todolo praktikute vahel.\nPeaaegu igast teekäänakust leiate kristliku kiriku ( kohalikus kõnepruugis gereja ) ning Toraja mõlemas pealinnas – Makale ja Rantepaos – on lähedal asuvale mäele püstitatud massiivne kristlik ehitis, mis on nähtav kõikjal linnas.\nBukit Singkil seisab hiiglaslik rist vaatega Rantepaole, mis on kohaliku usu kõige nähtavam märk. Ja Makale kohal Buntu Burake’i mäel seisab hiiglaslik Jeesuse kuju isegi kõrgem kui Rio de Janeiro Lunastaja Kristus (40 meetrit kõrge, võrreldes Lunastaja 38 meetriga).\nBuntu Burake’i külastajad saavad silma Toraja imekaunist maastikku, sest üle õla valvab betoonist Jeesus – käed väljasirutatud, õnnistades allpool asuvat linna.\nSkulptor, Yogyakarta käsitööline Hardo Wardoyo Suwarto, on ise moslem – olukord, mis muudab vastupidiseks teise Indoneesia maamärgi, Indoneesia pealinnas Jakartas asuva Istiqlali mošee, massiivse islami ehituse, mille kujundas kristlane!\nToraja mägikliima muudab selle ideaalseks keskkonnaks araabika kohvi kasvatamiseks.\nTänu 19. sajandi isolatsioonile säästeti Toraja kohviistandusi 1870. aastatel Indoneesiat pühkinud kohvilehtede roosteepideemiast; Selle tulemusena oli Torajani kohv nii hinnatud, 1890. aastatel puhkes “kohvisõda”, et haarata kontrolli kohaliku kohvitööstuse üle.\nTäna on võitlus kohviarmastajate päevakorras viimane asi. Toraja igast kohvikust, restoranist ja warungist (tänavakiosk) saate osta tassi kuuma joe . Ubade ja jahvatatud kaupade jaoks saavad eelarvepoodide ostjad minna Malanggo turule, et osta odav Robusta liitri kaupa (umbes 10 000 Indoneesia ruupiat liitri kohta ehk 0,75 USD).\nSuurema eelarvega ja eristavama maitsega ostjad saavad minna Coffee Kaa röstikeskusesse, eriarstiapteeki, kus on araabika ube ning jahvatatud vastavalt tüübile ja päritolule. Kaa oad maksavad umbes 20 000 Indoneesia ruupiat kilogrammi kohta ehk umbes 1,50 USA dollarit.\nKus peatuda Torajal ja kuhu minna\nIndoneesia turismiamet nimetab Torajat järgmiseks Bali järel asuvaks kultuurikohaks ja nende optimism on põhjendatud: lisaks ülalnimetatud kultuurikeskustele pakub Toraja veel mõnda seiklust ja tegevust, mis sobivad hästi künklikule maastikule:\nTrekking ja jalgrattasõit: külastage jalgsi või jalgrattaga Rantepao ja Makale ümbruse külasid – Toraja mägismaal asuvad maalilised tõusud ja mõõnad koosnevad peamiselt riisipõldudest ja metsast, mida aeg-ajalt katkestavad paekivist tipud ja eristuvad tongkonani külad.\nRafting Whitewateris: kui Toraja tunneb end pisut liiga lõdvalt, siis minge selle adrenaliinilaksu jaoks Toraja jõgedele parvetama: operaatorid alustavad Sa’dani, Mai’tingi ja Rongkongi jõgede ääres regulaarseid parvede parvede ekspeditsioone raskusastmega I klassist kogu tee V klassi.\nKulinaarne seiklus: riisikasvatusega torajalased panevad Indoneesia traditsioonilises köögis jälile ainulaadsete roogadega nagu pa’piong või bambusest torus grillitud vürtsitatud ja maitsestatud lihaga. Riisiga söödud – eelistatavalt käsitsi söödud – on pa’piong ideaalne sissejuhatus Torajani kööki, mida leidub paljudes Makale ja Rantepao restoranides.\nToraja majutused sobivad kõigi eelarvega reisijatele. Hotell Toraja Heritage on piirkonna üks esimesi neljatärnihotelle ja on endiselt piirkonna suurim. Hiiglaslikud tongkonani stiilis hooned ümbritsevad basseini – pakkudes Toraja kultuurist maitset juba enne, kui olete seda piirkonda avastama asunud !\nPrevious post Reisijuht Sumatra saarele, Indoneesias\nNext post Parimad tegevused Indoneesias Toba järve ääres


Vooremaa Venemaa sanktsioonid toovad piimatootjatele ja -töötlejatele kaasa keerulise olukorra\nVenemaa sanktsioonid toovad piimatootjatele ja -töötlejatele kaasa keerulise olukorra\nVenemaa kehtestatud ekspordipiirang Euroopa Liidu riikide piima– ja kalatoodetele on pannud keerulisse olukorda ka Jõgevamaa põllumehed, kellele teevad muret nii oma toodete müügivõimaluste ahenemine kui piimahinna langus. Seoses embargoga tekivad ettevõtetel tõsised raskused investeeringuteks kulutatud raha tagasiteenimisel.\nPuurmani Põllumajandusühistu juhataja Arvi Kink märkis, et tänastes oludes tuleb mõelda juba sellele, kuivõrd võimalused piima turustamiseks alles jäävad. “Müüme piima tulundusühistule Laeva Piim, kes realiseerib seda edasi Valio Laeva Meiereile, veel mõnele teiselegi Eesti ettevõttele ning Leetu ja Lätti,” ütles ta. TÜ Laeva Piim juhatuse liikme Avo Mölderi sõnul jätkab ühistu praegu piima varumist. Põllumajandusfirma Tartu Agro juhatajana arvas Mölder, et olukord siiski nii halvaks ei lähe, et piima lausa maha kallama peaks hakkama.\nHind on kukkunud ja kukub veel\n“Praegu on piima omahind 325 eurot tonni eest, millega ei saa rahul olla. Nüüd hakkab aga see veelgi rohkem langema. Lätis ja Leedus on praegustes oludes põllumeestele mõneti abiks riiklikud toetused. Eestis on riiklik toetamine lõpetatud,” lausus Arvi Kink.\n“Eesti riik peaks praegu tegema kõik võimaliku põllumeeste abistamiseks ning eestimaise toidu tarbimise soodustamiseks. Praegune valitsuskoalitsioon pidanuks Venemaa ekspordipiirangut juba ette nägema. Nüüdsetes oludes oleks aga ennekõike vaja valitsuselt konkreetseid tegusid, näiteks tuleb pidada ka läbirääkimisi pankadega,” lausus riigikogu maaelukomisjoni aseesimees Aivar Kokk. Tema sõnul tuleks riigil embargo negatiivsete mõjude pehmendamiseks toetuste jagamisel lähtuda eelkõige orienteeritusest ekspordile, et aidata uutele turgudele ümber orienteeruda. Paindlikkuse suurendamiseks tuleb toetada ka neid projekte, kus valmivad pikema säilivusajaga tooted.\n“Vene turg on lukus ja võib lukku jääda üsna pikaks ajaks. Selleks stsenaariumiks valmisolekuks ootaks valitsuselt võimalikult kiirelt prognoosi, millist mõju avaldab toimuv ja milline on selle järelmõju Eesti majandusele tervikuna. Milline on selle mõju töökohtadele põllumajanduses ja töötlevas tööstuses? Milline on mõju riigieelarvele tänavu ja tuleval aastal? Kas ja milliseid puhvreid kavatseb Eesti riik luua raskustesse sattuvatele põllumajandusettevõtetele? Kas tuleb olla valmis laenukoormuse suurendamiseks?\nNeed on üsna põletavad küsimused kogu Eesti jaoks. Eksib see, kes arvab, et toiduembargo mõjutab kitsalt põllumehi ja toidutööstust, et on vaid üksikud ettevõtted, mille äri kõrbeb. Mõju on laialdane ning puudutab paljusid eluvaldkondi, sest kõik me oleme omavahel seotud, nii Euroopas kui Eestis. Kui põllumajandussektor on kriisis, mõjub see kogu Eesti majanduselule. Näiteks võib pankrotilaine ühes valdkonnas kergesti kaasa tuua ka langused teistel elualadel,” tõdes Aivar Kokk.\nJõgevamaa Põllumajandustootjate Liidu nõukogu esimees ja AS Pajusi ABF juhataja Lembit Paal nimetas Venemaa kehtestatud ekspordipiirangut majanduslikus mõttes loodusõnnetuseks. “Eriti keeruliseks läheb firmadel, kes on tootmisse märkimisväärselt investeerinud. Arvestama peab ka seda, et põllumajandussektor on väga hinnatundlik ning ekspordi osas võivad hinnad väga kiiresti muutuda.”\nPiimahindade langemist seoses Venemaa majanduspoliitikaga nimetas kõige murettekitavamaks probleemiks ka Vaimastvere Agro juhataja Jaanus Teras.\nLembit Paal ja Jõgevamaa Põllumajandustootjate Liidu juhataja Raul Soodla esindasid Jõgevamaa põllumehi ka teisipäeval põllumajandusminister Ivari Padari juures toimunud toidusektori kriisinõupidamisel. “Enne Tallinna sõitu pidasime maakonna põllumeestega nõu telefonikonverentsil. Eesti pole erand ja probleemid on meil samad, mis teisteski Euroopa Liidu riikides. Kohtumine ministriga kinnitas ka veendumust, et kriitiline olukord eeldab süvenemist ja ühtegi “putru” pole hea süüa liiga palavalt. Usun, et kõigele vaatamata jäävad paljudes raskustes karastunud põllumehed optimistideks, suudavad vastu pidada ja väljapääse leida,” lausus Raul Soodla.\nSuuremate Eesti ettevõtetena, kuhu Jõgevamaa Põllumajandustootjate Liit piima turustab, nimetas Soodla Jõhvis asuvat Maag Piimatööstust ja Tartumaal Rannus tegutsevat Estoveri. “Nende ettevõtetega oleme ka rääkinud ning kuulsime, et kombinaadid jätkavad tööd,” ütles ta.\nEksportjuust Venemaale juba valmis\nE- Piima nõukogu liige Toivo Kens ütles, et selle firma Põltsamaa Meiereis tegi olukorra keeruliseks asjaolu, et mõned kuud tagasi olid Venemalt saadud tellimused juustu valmistamiseks. “Juust, mille valmimisprotess on pikaajaline, sai ka valmis, kuid siis tulid ekspordipiirangud. Nüüd on meil juustu müümisel takistused ning ühtlasi puuduvad ka lepingud piimapulbri valmistamiseks, sest oleme keskendunud juustu tegemisele. E-Piim jätkab oma liikmete põllumajandusfirmadest piima vastuvõtmist ja töötlemist. Kõige hullemaks pean aga seda, et praegustes oludes kannatab piima hind ning raske on tagasi teenida investeeringuteks kulutatud raha. Kaua taoline olukord kestab, aasta, kaks või kauem, ei oska prognoosida,” lausus Kens, kes on ka ise Põltsamaa valla põllumajandusettevõtja.\n“Toiduainetetööstuse ettevõtted on paikkonna tööandjad. Nende käekäigust sõltub maksude laekumine linnakassasse. Seepärast tundsin huvi, mida kriisiolukord meie linna firmadele kaasa toob. Vestlesin E-Piima juhtidega ja Põltsamaa Felixi juhatuse esimehe Kaido Kaarega. Temalt kuulsin, et Põltsamaa Felixit Vene majandussanktsioonid ei mõjuta,” rääkis Põltsamaa linnapea Jaan Aiaots.\n“Piimatootjate olukorda kergendaks seegi, kui piimatööstused väärindaksid rohkem eestimaist piima ja valmistaksid senisest enam piimapulbrit, juustu ja muid piimatooteid, millele tarbjaid leidub,” tõdes Aavo Mölder.\nMTÜ Peipsi Kalanduspiirkonna Arendajate Kogu juhatuse esimees Urmas Pirk ütles, et turuorientatsiooni arvestades Venemaa ekspordipiirangd Peipsi kalandussektorile märkimisväärseid raskusi ei põhjusta, kuid kaudne mõju on mõistagi olemas.


Kuidas teha vahet söödaval ja mürgisel safransirmikul? - Kodu - Tarbija\nKuidas teha vahet söödaval ja mürgisel safransirmikul?\n19. september 2012, 14:32\nEnne, kui laskume seene määramise detailidesse, selgitab loodusmuuseumi botaanik Loore Ehrlich , et safransirmiku aedteisend on tinglikult söödav. «See tähendab, et osad söövad ja ei juhtu midagi, teised aga saavad pärast söömist mürgistuse,» selgitas ta.\nKindlasti tasuks aga aiaomanikel meeles pidada, et isegi kui safransirmik kasvab aias, ei tähenda see automaatselt seda, et tegu oleks söögiks mittekõlbliku ehk aedteisendiga. Mürgiseks peetavaid aedteisendeid esineb looduses vähem kui söögiks sobivaid.\nIseküsimus on aga kas linnaaias kasvanud seent üldse maksab korjata. Botaaniku sõnul kehtib seenekorjamisel lihtne reegel, et neid tuleks korjata 200 kuni 400 meetrit maanteest. «Kui me paigutame selle linnaoludesse, kus liiklusintensiivsus on oluliselt suurem, siis klassikalises koduaias, mis mingit otsapidi ikka on tänava ääres, ma seeni korjata ei soovitaks,» arvas asjatundja ja lisas, et Eestis on ka muid võimalusi, kus seenel käia.\nAga kuidas ikkagi teha vahet heal safransirmikul ja selle mürgitusi põhjustaval aedteisendil?\n«Kui lõikate sirmiku jala pealt maha või teete kübarasse väikse täkke, siis juhul, kui see koht mõne sekundi jooksul tõmbub roosakaks, siis on tegu söödava tüüpteisendiga,» selgitas loodusmuuseumi botaanik Loore Ehrlich. Kui aga tegu on söögiks mittesobiva seenega, siis muutub see koht küll roosakaks, kuid see võtab botaaniku sõnul märksa kauem aega, kuni paar minutit.\nTeine erinevus, mis aitab seentel vahet teha on, seenekübara põhitoon. «Kui on tavaline safransirmik, siis on nii soomused kui ka kübarapind hallikad. Kui on aedteisend, siis on soomused tumedad, aga kübara enda pind on hele ja see jätab hoopis kontrastsema mulje,» selgitas Ehrlich .\nKolmandaks soovitas ta uurida seenejala kõige alumist osa. «Kui seal on konkreetse servaga äärismugul, selline mumpsakas, siis aedteisend. Tavalise safransirmiku jalal võib paksend olla, aga sel ei ole konkreetselt serva.»\nEhrlichi sõnul tasuks seeni määrates silmas pidada seda, et ühe seene põhjal on keeruline otsustada, kuna varieeruvus võib olla suur. «Lihtsam on siis, kui neid on mitu tükki ja siis tuleks vaadata, et see tunnus on püsiv ehk esineb mitmel seenel,» toonitas ta.\nVarasematel aastatel on olnud juhuseid, kus turul on sirmikute pähe on müüdud ka mürgist seent soomus-harisirmikut. «Kui suurtel ja safransirmikutel on soomused suured, lamedad ja laugjad, siis harisirmikul on soomused teravad, tillukesed ja kübar on neid täistipitud, nii et meenutab nagu liivapaberit,» selgitas Ehrlich.\nKüsimusele, kas soomusšampinjoni ja harisirmikut on võimalik segi ajada, vastas botaanik, et absoluutselt kõiki seeni on võimalik segi ajada, kuna erinevad inimesed vaatavad erinevaid asju. «Minu käest on küsitud siis samas näitusesaalis (loodusmuuseumi seenenäitusel – toim.), et kuidas neil vahet teha ja mina tahaksin vastu küsida, mis neil üldse sarnast on,» tõdes botaanik.\nŠampinjonidel on eoselehekesed kas roosakat või hallikas, beeži tooniga ning soomusšampinjonidel ei ole soomused nii teravad ja nii tihedalt kui soomus-harisirmikul. Ka soomusšampinjoni peetakse Erlichi kinnitusel Eestis mürgiseks seeneks.\n«Edasijõudnud seenetundjad võivad endale ka metsast korjata šampinjone, teised piirdugu sellega, mis poes saada on,» rõhutas ta.


Ligi ja Veskimägi vaated põrkuvad maksuküsimuses - Äripäev\nVirge Lahe 15. juuni 2007, 00:00\nTaavi Veskimägi ideesse suhtub aga ettevaatlikult reformierakondlasest riigikogu rahanduskomisjoni esimees Jürgen Ligi, kes toonitas, et tahaks kuulata kõigepealt ekspertide kommentaare tähtajatute investeerimiskontode kohta.\n"Et raha kuskil eraisiku kontol seisab, on võib-olla liiga lõtv regulatsioon. Ma olen kuulnud, et investeerimiskonto variant on tänapäeva maksuhalduse seisukohalt ülearune," rääkis ta.\nLigi andis lootust eelnõu peatseks jõudmiseks valitsusse, ent pidi samas möönma, et tööd on palju. "Kindlalt on tööplaanis, aga lihtsalt oleme siin ajahädas. See saab tehtud, aga ei oska praegu lubada, millal." Ligi lisas, et ta ei ole veel jõudnud sisulist koosolekut pidada, sest rahanduskomisjonil on tööuputus.\n"Ma loodan küll, et suve jooksul suudame ka selle eelnõu ette valmistada," oli peaminister Andrus Ansip eile optimistlik. Tema sõnul koostati valitsusliidu programm aga valitsuse nelja aasta tegevust silmas pidades. "Oodata, et me kolme esimese kuu jooksul saame nelja aasta tööga hakkama, on muidugi liiga palju," tähendas peaminister.\nKüsimusele, millises seisus on erainvestorite reinvesteeritud tulusid puudutav seaduseelnõu, vastas rahandusminister Ivari Padar : "See on embrüonaalses seisundis. Meil on idee ja struktuur, kuidas seda asja ära lahendada." Padar lootis, et eelnõu jõuab valitsusse juulikuu esimeseks kabinetiaruteluks, kuid lisas, et selliste asjadega ei saa kiirustada.\n"Me vaatame, et hüvade lubadustega ei tekiks maksuauku, kus Eesti Vabariigis keegi maksu maksta ei taha. Maksumuudatusi ei saa ülepeakaela teha."\nSamas kostis rahandusministeeriumi maksupoliitika osakonna juht Lemmi Oro eelnõu seisu kohta: "Ei ole veel sellises seisus, et ajakirjandusele rääkida, on alles majasisene tööarutelu." Oro nentis, et tal on raske öelda, mis ajaks saab eelnõu kabinetile esitamisküpseks. "Järgmise poolaasta sees kindlasti," lubas ta.\nOro sõnade kohaselt on välja pakutud eri variante. Üks variant on investeerimiskontod tähtajalise piiranguteta, teise variandina peaks väljavõetud raha olema 90 päeva või 30 päeva jooksul taas investeeritud. "Need kõik on alles töövariandid ja ühegi kohta ei tea ma, et see oleks lõplik valik," rõhutas Oro.\nEri huvigruppe esindavad liidud on seisukohal, et era- ja juriidiliste isikute investeeringuid maksustades on kõige olulisem tagada ühetaolisus.\nRahandusministeerium on küsinud erainvestorite maksustamise kohta ettepanekuid investorite liidult, fondihaldurite liidult, pangaliidult, Eesti Pangalt, kindlustusseltside liidult ja Tallinna börsilt.\n"Meie ettepanek on algusest peale olnud, et eraisikute pikaajalised investeeringud tuleb tulumaksust vabastada ning seda eelkõige võrdse kohtlemise printsiibist lähtudes," ütles Tallinna börsi kommunikatsioonijuht Tex Vertmann.\nEesmärk oleks luua investeerimisel erainvestoritele sarnased võimalused juriidiliste isikutega ning motiveerida neid säästma ja kindlustama tulevikku.\nKa investoreid, fondihaldureid, maksumaksjaid ja kindlustusseltse esindavad liidud toetasid sarnast maksustamist. Maksumaksjate Liidu esimees Lasse Lehis kinnitas liidu soovi, et muudatus hõlmaks kõiki investeeringute liike ühetaoliselt.


Roheliste kandidaatidest toetas vaid 18% erakonda annetusega | | Virgo Kruve blogi\nRoheliste kandidaatidest toetas vaid 18% erakonda annetusega\n13. september 2011 Virgo Kruve\t0 Comments\nVaatasin erakonna Eestimaa Rohelised aruandeid ja panin tähele, et 6. märtsi Riigikogu valimistel osales 122 kandidaati aga ainult 18 protsenti ehk 22 inimest tegi ka erakonnale annetuse. Ülejäänud 100 inimest lasid enda eest ära maksta 556 euro suuruse kautsjoni aga ei panustanud tagasi ühtegi eurot. Näiteks Kaarel Tarand annetas 80 eurot ja Artur Talvik 26 eurot. Minu ringkonnas kandideers Allan Jaakus, kes toetas oma parteid 10 euroga.\nAllan Jaakus kandideeris teist korda 2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel ja kogus 83 häält. Mandaadid saamiseks sellest ei piisanud. Foto Virgo Kruve\nMärtsis kogus Jaakus kogu Lääne-Virumaa peale 229 häält ja see oli selgelt ebapiisav. Ma ei hakanud välja otsima neid eurosid, mis kandidaadid on oma isiklikku kampaaniasse pannud aga toon ära need 100 nime, kes ei annetanud isegi 1 senti Eestimaa Rohelistele. Kui nad ei pea oma erakonda toetuse vääriliseks, siis miks peaks valija toetama neid valimiskasti hääle andmisega?\nAGU KIVIMÄGI *\nEERIK-NIILES KROSS *\nEINO-JÜRI LAARMANN *\nHEIKI VALNER *\nJAAN SÖÖT *\nLOONE OTS *\nMAREK STRANDBERG *\nMARET MERISAAR *\nMART JÜSSI *\nMART SAARSO *\nPAUL LETTENS *\nPEEP MARDISTE *\nTARMO KÕUTS *\nVALDUR LAHTVEE *\nÜLLAR LUUP *\nMärkisin tärniga(*) ära need nimed, kelle kohta olin varem midagi kuulnud või näinud. Neid oli 15 inimest. Järgi jäi veel 85 inimest, kellest mina polnud midagi kuulnud. Ometigi olen ma kindlasti üle keskmise informeeritud valija, sest olen Eesti poliitika ja valimistega vastu huvi tundnud terve viimase kümnendi. Olen lähedalt näinud ära 5 valimised ja referendumi ning tavalise kodanikuna jälginud veel 3 valimisi, ühtedel isegi kandideerinud üksikisikuna. Muidugi pole ma roheliste tegemisi sügavamalt jälginud aga keskmine valija ei huvitu kindlasti sellel määral poliitikast, nagu mina olen seda siiani teinud.\nMa arvan, et võin panna diagnoosi, miks erakond Eestimaa Rohelised ei saanud märtsis valituks ja selle järel on asunud vaiksele hääbumisele. Põhjuseks on tuntud nimede ja isikute puudumine ning motiveeritud poliitikute nappus. Selleks, et saada tuhandeid hääli koguvaks poliitikuks, oleks vaja olla vähemalt kord nädalas millegagi meedias. Ilma selleta ja hakates kirjutama/rääkima mõned kuud enne valimisi, jäädaksegi ainult oma paarisajast inimesest koosneva sõpruskonna häältele. Sellest ei piisa, sest poliitika on muutunud elukutseliste alaks. Sa pead tegutsema juba valimiste järgsest päevast, et kandideerida järgmistel valimistel. Seejuures ei mõtle ma arutult osalemist KOV, Riigikogu ja Euroopa Parlamendi valimistel, vaid võid neist endale ühe välja valida ja siis jääda selle nimel töötama. Mina olen enda jaoks sihiks seadnud 2013. aasta kohalikud valimised. Mitte veel kandideerimise mõttes aga blogi või veebilehe kaudu nende kajastamise, et edu saadaks minu meelest mõistliku programmiga poliitikuid.\nMa olen kuulnud, et üsna mitmed seltskonnad plaanivad parteid teha. Eelmisest aastast on külmutatud olekus e-erakond (Mati Väärtnõu), varasemast Piraadipartei, Rahvaliidust eraldunud Ingvar Tsizikov(vabandan katuseta tähtede pärast) oma Vabade kodanikega, mingit erakonda asutas ka Taira Aasa. Sellest suvest on teada Jüri Toomepuu oma nostalgiaga 1992. aasta kordumisest, Indrek Tarandi ümber koondujad (Riisalu väidetel), IRL-i siseselt kaotajaks jäänud keskealised isamaalised mehed (Ammas, Herkel, Luukas) ja ilmselt veel mõnedki. Neil kõigil tasuks väga hoolikalt jälgida praegust roheliste vaikset hääbumist ja samuti Rahvaliidus toimuvat. Erakonna lõpp või surm näitab ära need põhjused, miks õnnestuti ühtedes asjades, näiteks Rohelised ja Rahvaliit said parlamenti aga Eesti Kristlikud Demokraadid ja veel pool tosinat parteid pole sinna jõudnud, ning miks ei suudetud seal püsida. See viimane on nii Rahvaliidu kui Roheliste puhul sama ehk kriminaliseerumine ja korruptsioon. Villu Reiljan tegi üksi sellise teo, milleks rohelistel oli vaja Kliima- ja Energiaagentuuri ning valitsusliidu eelnõude poolt hääletamist.\nMinul on kurb vaadata, et Marek Strandberg pole aru saanud oma taskupartei surmast ja korraldab endiselt 25 liikmega üldkoosolekuid, mis valivad siis 30 liikmelise volikogu. Minu jaoks need numbrid ei klapi ja tahaksin teada, et miks 5 volikogu liikmeks saanud isikut ei tulnud isegi mitte kohale, kasvõi enda poolt hääletama.\n← Norras on täna omavalitsuse valimised\nJärelehüüe Wildikas.wordpress blogile →


Võrreldes 2015. aastaga tõusis möödunud aastal Illuka vallas kuritegevus ühe episoodi võrra.\nVõrreldes 2015. aastaga tõusis möödunud aastal Illuka vallas kuritegevus ühe episoodi võrra. Illuka vallas registreeriti 2016. aastal 17 kuriteojuhtumit. Viimase kolme aasta jooksul ei ole ükski alaealine Illuka vallas kuritegu toime pannud. Lõppenud aastal olid tihedaimad süüteod varavastased ja liiklusega seotud. Võrreldes 2015. aastaga on liiklussüütegude arv langenud 33%. Ühele tasemele on jäänud vara- ja avaliku rahu vastaste süütegude arv. Varavastaseid süütegusid pandi toime 11 korral, neist üheksal korral pandi toime vargusi, ühel korral omastamine ning ühel korral arvutikelmus. Neljal korral eemaldas politsei autoroolist keelatud seisundis sõidukit juhtinud isiku. Eelolevaid numbreid vaadates võib öelda, et Illuka vallas on turvaline elada. Kuid loomulikult, alati võiksid need veel väiksemad olla.\nVäärtegusid registreeriti 80 episoodi võrra vähem kui eelneval aastal. Peamised registreeritud väärteod olid seotud liiklusseaduse rikkumistega, kuid ka nende arva langes 40,3%. Möödunud aastal toimus langus kõikides peamistes väärteoliikides.


Düsfunktsionaalsed menstruatsioonitsükli eksperdid nimetavad üsna levinud probleem aastaste naiste 35-50 aastat. Raske veritsus menstruatsiooni ajal on üks peamisi põhjusi, miks rauavaegusaneemia.\nMida peetakse düsfunktsionaalne verejooks mastochnym\nTraditsiooni kohaselt kõik nn probleemsed emaka verejooksu. Aga kui jälgida täpsem määratlus, düsfunktsionaalne verejooks tuleks kaaluda mastochnym verejooks emakast, mis ei ole seotud orgaaniliste haiguste emaka, raseduse, süsteemne häired.\nNormaalse pikkusega menstruaaltsükli varieerub 21-35 päeva. Menstruatsioon peaks kestma kolme ja seitsme päeva tase kogu verekaotus tavaliselt vahemikus 40-80 milliliitrit. Diagnoosi seisukorras, põhinevad, on vaja juhul, kui:\nsuurendada kestuse verejooks kauem kui seitse päeva;\npuhul üle kaheksakümne milliliitrit verekaotus;\nrikkumiste tsükliline verejooks.\nMis ähvardab rikkumine\nIga viies naistest keskmiselt menstruaalvere kaotus on suurem kui kuuskümmend milliliitrit. See väärtus varieerub tsükli vältel. Juhul igakuise verekaotus on viie- või kuuekümne milliliitrit enamik naisi on negatiivne saldo rauasisaldus.\nEmaka düsfunktsionaalne verejooks on põhjustatud:\npsühhogeenne tegurid, stress;\nägeda ja kroonilise mürgistuse, kahjulike kutsekiiritust;\nVaata ka: menopausi ja Perimenopause: põhjused, sümptomid ja ohud\nOrganic emakaverejooksud: peamised põhjused\nPõhjus emakaverejooksud võib olla:\nriigi endomeetriumi hüperplaasia;\nemakaväline rasedus ja teised.\nSpetsialist teostab kontrolli. Eesmärk on kõrvaldada patoloogilised muutused emakakaelas (emakakaelapõletik, polüübid, kasvajad), tupp (trauma, võõrkeha, atroofiline coleitis) kuseteede (kivid, diverticula) pärasooles.\nDiagnoos teises etapis tuleks välistada orgaanilised põhjused emaka verejooksu, mis on seotud munasarjavähi ja endomeetriumi patoloogia, tüsistusi raseduse kahjulike mõjude mittehormonaalset ja hormoonpreparaadid.\nPeetakse kohustuslik biokeemiliste ja kliiniliste vereanalüüside (vaja kindlaks määrata seerumi raua-, bilirubiini, maksaensüümide), et uurida hemostaatiliste süsteemi tasandil progesterooni, teha vaagna sonograafia (soovitavalt viiendal või seitsmendal päeval tsükkel). Kelmusekahtluse munasarja kasvaja uuris tase kasvajamarkeritega.\nEdasine taktikat sõltub juuresolekul või puudumisel orgaanilise haiguse munasarjade ja emaka, patsiendi vanusest.


Bridgertons - teine hooaeg kinnitatud Bezzia\nSusana kummardaja | 27/04/2021 14:00 | Esitama\nBridgertonid on olnud üks suurest õnnestumisest aasta 2020 sulgemisel. Esimene hooaeg esietendus eelnimetatud aasta jõulude ajal, veel kuid hiljem räägitakse ikka süžeest ja selle peategelastest. Seetõttu oli pärast selle perioodi loo suurt edu võimalik oodata ainult teist osa.\nMuidugi, see oli ootuspärane, kui me hästi kommenteerisime, kuid see, mis meile võib-olla nii väga ei meeldi, on valdav enamus see Hastingsi hertsog ei ole kauaoodatud teisel hooajal. Jah, see on üks lubi ja teine liiv, nii et me ei tea veel, kuidas see kõik juba pildistama asunud teise osa edu mõjutab.\n1 Kuidas saab olema Netflixi sarja teine hooaeg\n2 Millal tuleb välja Bridgertoni 2. hooaeg?\n3 Uued näod The Bridgertonis?\n4 Hüvasti hertsogiga\nKuidas saab olema Netflixi sarja teine hooaeg\nSpoileritesse laskumata on meil selge, et üks põhilisi pintslitõmbeid, mis pani meid esimesse hooaega armuma, oli armastuslugu. Hertsog ja Daphne armusid täielikult ja lammutasid teatud takistused, et koos olla.. Nad seisid silmitsi mitme probleemiga, sealhulgas laste saamine. Kuid me ei kavatse midagi muud edendada kõigi nende jaoks, kes pole seda veel näinud.\nPraegu pidime meist, kes me seda tegime, võitma teadmisest, kuidas see ilus lugu jätkub, kuid tundub, et see ei ole nii. Uus hooaeg ei ole esimese jätk, vaid keskendub nüüd teisele Bridgertoni liikmele ja see on vanem vend. Sest nagu te kindlasti teate, on need seotud raamatutega. Nii näeme, kuidas me kohaneme, nii et noor Daphne ei ohkaks oma hertsogi pärast ja vastupidi. Tundub, et Anthony võtab selle juhirolli üle ja rõõmustab meid uue armastuse ning uute lugude või saladustega.\nMillal tuleb välja Bridgertoni 2. hooaeg?\nMillal The Bridgertoni 2. hooaeg välja tuleb, on veel vara rääkida. Kuna selle filmimine on alanud sel kevadel. Me teame, kui keeruline on mõnikord seda kaliibriga lugu filmida mis on kindel, et kuni selle aasta 2021. aasta lõpuni või võib-olla 2022. aasta alguseni pole meil toredaid uudiseid meie käte vahel. Jah, seda oodatakse pikisilmi, kuid see annab meile aega seedida, et üht peamist peategelast ei ole enam nimetatud filmivõtetel ega ka tulevikus.\nUued näod The Bridgertonis?\nSee on nagu elu ise, ühed lahkuvad ja teised jõuavad jõuga. Noh, ka The Bridgertonsis ei olnud see teisiti. Kuna kuigi Regé Jean-Pagei pole koosseisus, saabub Simon Ashley. Tundub, et see saab olema Anthony uus armastus, see tähendab perekonna esmasündinu. Muidugi tundub, et lugu tuleb tagasi koormatuna palju emotsioone ja romantikat ning ka jõudu. Kuid on tõsi, et ka draama on terendamas nagu kunagi varem. Rohkem kui plahvatusohtlik segu, mis paneb meid väikese eelvaate jaoks üha rohkem tahtma. Eeldatakse, et ülejäänud tegelased, kõige armsamast perekonnast, jätkavad meiega veel ühe hooaja. Kuid tõsi, et täiesti kindel olla, peame ikka veel ootama.\nJah, me nõuame palju, kuid see on see, et ta oli tõesti peategelane ja kuna seda ei juhtu tavaliselt õnnestunud sarjades, suhtlusvõrgustikud on näitleja poole pöördunud. Seetõttu oleme Instagramis näinud, kuidas hertsog ise oma senise suure eduga hüvasti jättis. Tundub, et ta oli allkirjastanud vaid ühe hooaja ja sellisena ta ka edaspidi ei osale, kuid tal on alati head sõnad meeskonnakaaslaste ja suure töö eest, mis andis talle rahvusvahelise tunnustuse. Kas soovite, et see oleks teisel hooajal?\nTäielik tee artiklini: Bezzia » Esitama » Bridgertons: teine hooaeg on nüüd kinnitatud!\nKuidas hantli rida õigesti teha