Ledum riigis - istutamine ja hooldamine äärelinnas, Siberis, video - Kaktus\nLedum riigis - istutamine ja hooldamine äärelinnas, Siberis, video\nEnamikku aednikke kasvatavad nende suvilas leediumid. Selle välimus pole vähem huvitav kui selle päritolu. Teadlased vaidlevad selle taime üldise kuuluvuse üle selle ajani. Ühe versiooni kohaselt peetakse metsikut rosmariini Heatheri perekonna individuaalseks sugukonnaks. Lääne botaanikutele on eelsoodumus klassifitseerida see rododendroniteks. Mis tahes versioonil on õigus eksisteerida. Taime huvitav ladinakeelne nimi on Ledum. See juhtus vanakreeka sõnast, mida tõlgiti viirukina.\nLedumil on lõhnavate lillede maine. Kuid parem on mitte pikka aega nende läheduses olla. See kõik puudutab kõrge jääsisaldusega eeterlikke õlisid. See on omamoodi ohtlik aine, mis mõjutab inimese psüühikat. Metsikust rosmariinist ei saa kodu jaoks kimbusid teha. Kuid hea hoolduse korral ei ole see mitte ainult kaunistuseks, vaid ka tõeliseks kaitsjaks iga aia jaoks..\nPaljud on huvitatud sellest, kus äärelinnas kasvab metsik rosmariin. See on väga vähenõudlik taim. Seda võib leida isegi soisel happelisel maal..\nRiigi proovitükkides kasvatatakse ainult teatud tüüpi looduslikku rosmariini:\nSoos. Eelistab okasmetsade ja rabadega rabasid. Kasvab ka turbarabades. Põõsa kõrgus on 60 cm - 1,2 m. See õitseb hiliskevadest suve keskpaigani väikeste vihmavarjudega. Külmale vastupidav, kuid seda kasutatakse aianduses harva, kuna see on väga mürgine.\nGröönimaa. Armastab arktilist kliimat. Sageli võib seda leida märgadel rannikutel, turbarabadel ja mäenõlvadel. Üsna populaarne Ameerika Ühendriikide põhjaosas. Põõsa keskmine suurus on pool meetrit meetrini, suurim 2 m. Lehtplaadi ülaosa on kortsus ja teisel küljel on valged või pruunikad villid. Selline metsik rosmariin peab vastu isegi väga tugevatele külmadele. Noored lootused kestavad ainult kuu (juuni keskpaigast juuli lõpuni). Kuna selle liigi metsik rosmariin õitseb õrnalt valgete lilledega, meeldib enamikule riigi kruntide omanikele aedasid nendega kaunistada..\nRoomav. Loodusliku rosmariini lühim esindaja (ainult 20–30 cm). Elab soostunud kohtades samblates ning ka tundra- ja sphagnum-rabades kõrgel mägedes. Pole valiv mulla suhtes. Veel üks elupaik on kivised kasvukohad ja liivased mäed. Lehed on piklikud ja kitsad, veidi põhja poole painutatud. Need on suhteliselt suured (läbimõõduga 2 cm), kuid õitsemine ise on üsna häbelik.\nSuureleheline. Levinud tõusva päikese, Korea, Siberi ja Kaug-Ida maal. Sellel tüübil on tüüpiline kõrgus (50 cm kuni 1,3 m). Õitseb piisavalt ohtralt.\nKus kasvavad Siberis looduslikud rosmariinid? Ta armastab okaspuu alusmetsa, rämps-rabasid. Sageli võib taime leida tihedast kanarbiku tihnikust..\nKuidas valida õige koht ja muld?\nNäitlik variant on niisked alad. Lisaks peate muretsema varjutamise pärast. Ledum ei talu kõrvetavaid päikesekiiri. Kui aias kasvavad tuja- või kuusepuud, võite nende kõrvale ohutult istutada looduslikku rosmariini. Tulemuseks on imeline dekooriefekt..\nParem on valida pinnas, mis on lahti ja kõrge happesusega (pH 3–4). Istutussegu koosneb kolmest olulisest elemendist: turbast, okasmetsast ja liivast.\nRosmariini istandusi suvilas ei saa mesila lähedusse paigutada. Mesilased armastavad seda taime, kuid kogutud nektar sisaldab mürgiseid aineid, mis rikuvad kogu mee. Inimese tarbimine muutub ohtlikuks. Peavad kummarduma keemise poole.\nLedum nende suvilas: istutamise peensused\nMetsiku rosmariini istutamine ja hooldamine Moskva piirkonnas ei erine teistest piirkondadest väga. Parim on istutamist alustada kevadel. Suletud juurtesüsteemiga seemikute puhul pole aeg vähetähtis. Ledum on üldiselt üsna vähenõudlik taim, mis talub hästi külma..\nEsmalt peate šahti ette valmistama. Enamasti süvendatakse märkimisväärne osa rosmariini juurtest 20 cm võrra. Kaevu kogu sügavus on vähemalt 40 ja mitte üle 60 cm. Loodusliku rosmariini põõsas kasvab ühes kohas piisavalt kaua. Põhi on kaetud 5-cm drenaažikihiga (liiv + jõekivi). Siis pannakse taim ja piserdatakse peal eelnevalt ettevalmistatud seguga. Pärast seda, kui mulda on vaja joota ja multšida..\nÜhte auku on lubatud istutada paar põõsast. Ainult on vaja jälgida aukude vahelist sobivat kaugust - 60-70 cm.\nKoduse loodusliku rosmariini eest hoolitsemine on kõige lihtsam. See sisaldab klassikalisi tegevusi.\nTaim vajab pidevalt:\nKastmine. Vähemalt 2 - 3 korda kuus. Selleks kasutage hapendatud vett. See lihtsustab ideaalse pH taseme hoidmist. Kuival ja kuumal suvel on vaja sagedamini niisutada (üks kord 7 päeva jooksul). Üks põõsas võtab 5 - 8 liitrit vett. Pärast iga kastmist toimub kobestamine ja multšimine, nii et niiskus ei aurustu pikka aega. Poleks tore lubada mulla kastmist või kuivamist. Need kaks äärmust on saatuslikuks metsikule rosmariinile.\nÜlemine riietus. Toodud kevadel, piisab korra hooajast. Võtke ühe m2 kohta 50–70 g täielikku mineraalväetist. Noorte isendite puhul vähendatakse annust 30–40 g-ni.\nPügamine ja haigus. Puksid pole vaja moodustada. Nad vabanevad ainult kuivadest surnud okstest. Mis puutub haigustesse ja kahjuritesse, siis on looduslikul rosmariinil tugev immuunsus ja olulised aromaatilised õlid peletavad kahjulikud putukad eemale.\nLoodusliku rosmariini paljundamine suvilas on üsna põhjalik harjutus. Seda saab teha mitmel viisil..\nKoguge neid sügise saabumisega. Neid kogutakse spetsiaalsetesse rippuvatesse kastidesse. Külvamist alustatakse kevade alguses. Mahuti täidetakse lahtise mullaga liivaga ja selle peale laotatakse seemned. Seejärel suletakse mahutid fooliumiga ja hoitakse jahedas. Hooldus on sama nagu kõigi teiste seemikute puhul.\nMetsiku rosmariini paljundamist pistikute abil harjutatakse väga sageli. Neid koristatakse suvel. Juurte moodustumise aktiveerimiseks võib nende päeva hoida heteroauksiini lahuses (kontsentratsioon 0,01%). See valmistatakse väga lihtsalt: tablett purustatakse ja lahustatakse 2,5 liitris vees. Enne loodusliku rosmariini juurdumist pestakse pistikud ravimi jäänustest väga põhjalikult ja istutatakse kasvuhoonetes. Karbid sobivad ka. Juurte ilmumine võtab kaua aega (alles hiljuti kui järgmise hooaja jooksul).\nNende suvilasse loodusliku rosmariini istutamine ja hooldamine ei valmista palju muret. Lisaks visuaalsele atraktiivsusele peletavad põõsad sääski ja muid vereimejaid. Ja värskeid oksi ja lehti saab panna karusnahatoodetega kattesse. See on hea kaitse koide vastu. Essentsõlisid peetakse võimsateks antiseptikumideks. Ledum ei ole hästi uuritud taim, seetõttu on aednike ees veel palju meeldivaid üllatusi..\nMarsh metsik rosmariin on sõna otseses mõttes mürgine ülalt alla, kuid võib-olla selle tõttu on sellest saanud üks kuulsamaid ravimtaimi..\n“Kusagil õitseb mägedel metsik rosmariin, taevast torgavad seedrid...” - need on sõnad laulust, mis oli kunagi paljude seas populaarseks ja armastatud. Kuid kas keegi mõtleb taimede nimedes tekkinud segadusest, mis siin juhtus? Tegelikult räägib laul Dauria rododendronist (Rhododendron dauricum L.), mida Siberis ja Kaug-Idas nimetatakse rahva seas metsikuks rosmariiniks. Nimi "metsik rosmariin" on sellega nii tihedalt läbi põimunud, et võib sageli leida fraase: "Dauria rododendron ehk rosmariinroosa... Siberi... Kaug-Ida" jne. Kuid SI Ozhegovi selgitav sõnaraamat eristab tõelist looduslikku rosmariini võltslikust: " 1) Turbarabades kasvav kanarbikuperekonna joovastav lõhnav igihaljas põõsas. 2) õrnate lilla-roosade õitega põõsataime populaarne nimi - üks rododendronitüüpe ".\nSegadust lisab ka asjaolu, et lääne kirjanduses on mõned autorid lülitanud kõik Ledumi perekonna liigid alates 1990. aastatest perekonda Rhododendron, kuid venekeelses tõlkimata kirjanduses seda seisukohta endiselt ei toetata. Saidi "Angiosoofide fülogeneeside rühm" kohaselt on tänapäevases klassifikatsioonis perekond Ledum iseseisev ja hõlmab 8 liiki, millest 4 on Venemaal laialt levinud. Ledumi perekonna levinuim esindaja on sood rosmariin, mida käsitleme meie materjalis.\nMarss rosmariin (Ledum palustre L.) kuulub kanarbikute sugukonda (Ericaceae). See on tugevalt hargnenud igihaljas põõsas, kõrgusega 50–120 cm, meeliülendavad võrsed on kaetud tiheda „roostes” vildiga. Puksi läbimõõt täiskasvanud olekus on umbes 1 meeter. Lehed on lantselaatsed, tumedad, läikivad, lõhnaga. Lehtede servad on tugevalt käharad. Lilled (läbimõõduga kuni 1,5 cm) on valged, harvemini roosakad, lõhnavad teravalt, mitmeõieliste vihmavarjudena. Kapsli viljad avanevad viie lehega. Seemned valmivad augusti keskel. Pindmised juured.\nLedum on mürgine taim ja tervikuna on see mürgine. Selle lehed ja oksad (eriti lilled, õietolm ja seemned) eraldavad teravat, konkreetset joovastavat lõhna, mis avaldab inimesele suurtes kogustes pearingluse, peavalu ja iivelduse tagajärjel kahjulikku mõju. Selle põhjuseks on taime keerulise eeterliku õli sisaldus. Vanasti nõudsid maaelu kõrtsmikud sageli kuuvarjutustes looduslikku rosmariini, et klienti joovastada ja temalt rohkem raha välja võtta.\nMarss Ledum. (Foto: Oleg Mitrofanov)\nLedum on niiskust armastav, külmakindel, valgust armastav taim, kuid see võib kasvada osalises varjus, kasvab aeglaselt. Nagu kõik soojad, on sood-rosmariin mükoriisataim, mille sümbionti seened vajavad happelist mulda (“mükoriisa” on habras sümbiootiline seente hüpofüün, mis katab juurte tipud)..\nSoodsa loodusliku rosmariini sünnimaaks on Arktika, Ida-Euroopa tasandik, Lääne- ja Ida-Siber, Lääne-, Põhja-, Lõuna-Euroopa, Põhja-Mongoolia, Kirde-Hiina, Korea, Põhja-Ameerika. Levikuala - Euraasia ja Põhja-Ameerika parasvöötme arktiline, põhjavöönd ja põhjapiirkonnad. Venemaa territooriumil on liik väga levinud, hõlmates Euroopa osa, Siberi ja Kaug-Ida tundra- ja metsavööndeid. Looduslik rosmariin kasvab tundras ja metsa-tundras turbarabadel, kõrgetes rabades, niiskete okasmetsade alusmetsas, mägijõgede ja ojade ääres, mägismaadel, rühmades, väikestes tihnikutes, kääbussedarite hulgas. Vaatamata loodusliku rosmariini ulatuslikule Holarctici sortimendile “armastab” see Siberit kõige enam. Paljudes Venemaa Euroopa osa piirkondades on metsik rosmariin kantud punasesse raamatusse (Voronež, Lipetsk, Penza, Tula, Uljanovski oblastid, Moskva, aga ka Baškortostani ja Tatarstani vabariigid)..\nTaime ladinakeelse nime Ledum päritolul on mitu versiooni: ühe versiooni kohaselt laenas perekonna nime Linnaeus firmalt Dioscorides, kes kutsus teist taimeperekonda nimega ledon - Cistus, mis eritab aromaatse vaigu - viirukit, lõhnaga sarnane loodusliku rosmariini eritatavate eeterlike õlidega. Teise versiooni kohaselt tuli nimi ladinakeelsest sõnast "laedere", mis tähendab "kahjustada, piinata" pearinglust põhjustava tugeva lämmatava lõhna tõttu. Taime venekeelne nimetus pärineb vanaslaavi "metsikust rosmariinist", see tähendab mürgitama (kõik taimeosad, nagu me mäletame, on mürgised). Konkreetne nimetus palustris, see tähendab "soo", on seotud selle kasvukohaga. Lisaks sellele on looduslikul rosmariinil palju populaarseid nimesid: bagun, metsik rosmariin, bagunnyak, jumalanna, bagunnik, bugun, sood raba, puzzle, bagno (seda nimetatakse ka madalaks, soiseks kohaks), pune, pune, kanabornik, sood kanabra, suur lutt, lutikas rohi, sood-stuupor, metsa rosmariin. Kõik need kajastavad täpselt taime samaaegset mürgisust ja paranemist..\nMetsiku rosmariini kohta on legendid. Üks neist räägib loo salapärasest soost madust, kes elab Pomorie taigas ja ilmub siis, kui metsik rosmariin põlema pannakse. Taime joovastav lõhn köitis madu ning ta imbus kõigist suitsu aroomidest. Ja kui haige inimene sattus mao juurde, võis ta end inimese ümber rõngastesse mähkida ja haiguse temast välja saata. Veel üks loodusliku rosmariini legend räägib raba valitsejast, kes armus ilusasse metsasse nümfi, kuid naine lükkas tema edusammud naerdes tagasi. Kord, saades ilusa nümfi järjekordse keeldumise, sai isand vihaseks, raevutses ja purustas kõik ümberringi. Juhuslikust sädemest lahvatas sood ja põletatud loodusliku rosmariini suits kandus tuule poolt metsa, kus elas nümf, ja joovas tema pead. Suitsu lõhna järgi jõudis ta ise sohu, kus soost isand teda meelitas. Alates sellest ajast arvatakse, et kui soos on udu, siis nõtke nümf üritab isanda juurest põgeneda ja ta laseb udu sisse, nii et naine eksib ära. Ja kui sood põlevad, tähendab see, et nümf jooksis isanda juurest minema ja meeleheites üritab ta teda tema juurde tagasi meelitada. Võib-olla pälvisid loodusliku rosmariini iseloomuliku aroomi tõttu maagilised omadused. Metsik rosmariin on Põhja rahvaste seas erilises au sees. Põhjapoolsete iidsete uskumuste kohaselt ajab loodusliku rosmariini ere lõhn kurjad vaimud eemale. Seetõttu kasutasid seda šamaanid laialdaselt, arendades selgeltnägemise kingitust ja püüdes tungida transisse. Nad jõid enne tseremooniaid ja nende ajal loodusliku rosmariini infusiooni, sissehingatud põlevate okste suitsu. Looduslikust rosmariinist valmistatud spetsiaalne suitsetaja oli šamaani kohustuslik atribuut koos tamburiini, vöö ja kostüümiga. Arvatakse, et selline suits mõjutab mitte ainult šamaani, vaid ka tseremoonial viibinute psüühikat ning aitab kaasa vaimudega suhtlemisele ja teadvuse üleminekule teisele mõõtmele. Ka metsikut rosmariini kasutasid tervendajad laialdaselt, valmistades sellega erinevaid armastusjooke. Metsikud rosmariini infusioone kasutasid nõiad tarbetust rasedusest vabanemiseks.\nÜldiselt on populaarsetest uskumustest lähtudes rosmariinil maagilised omadused igale maitsele. Kuskil usuti, et tema abiga on võimalik saata hullu, tekitada kurja vaimu, kuskil austati seda kui ühte tõhusamaid armastusravimeid. Niisiis tõmmatakse Karpaatide legendides teda tugeva armastuse loitsuga. Kaug-Idas on iidne veendumus, mis on ebamääraselt sarnane sõnajalgu käsitleva legendiga, et metsik rosmariin on võlupõõsas, mis suudab rääkida, teab kõiki saladusi, sealhulgas seda, kuhu aarded on maetud. Täiskuu peal võib ta paljastada oma saladuse ja viia ta aarde juurde. Kuid ta ei näidanud aaret kõigile, vaid ainult neitsile, kes pani talle juuksed lahti ja tõi talle piima või mett. Taimede sümboolses keeles sümboliseerivad looduslikud rosmariinililled julgust ja surma hoolimatust. Sajandeid usuti, et metsik rosmariin tugevdab mälu ja meele selgust, rõõmustab, kaitseb väljastpoolt tulevate kurjade mõjude ja sees olevate kurjade mõtete eest.\nVaatamata mürgistele omadustele on metsik rosmariin endiselt ravimtaim. Kuna metsik rosmariin on põhjataim, polnud see muistsele maailmale teada, kuid varasest keskajast alates on seda mainitud ravimina Taani ja Saksamaa ravimtaimedes. Juba iidsetest aegadest kasutati loodusliku rosmariini keetmist maksa-, neeru-, südame- ja kopsuhaiguste raviks. Esmakordselt tutvustasid Rootsi arstid metsikut rosmariini Euroopa meditsiinipraktikas - seal kasutati taime lillede ja noorte võrsete keetmist podagra, bronhiidi, düsenteeria ja nahahaiguste raviks. Loodusliku rosmariini raviomadusi kirjeldas 18. sajandil silmapaistev bioloog Karl Linnaeus. Ledumit mainitakse ka vanades vene ravimtaimedes - nad ütlesid, et see ravim on "väga võimas, tervendav vähk, mis summutab valu ja murrab kasvaja". Ida-Slaavi piirkonnas on looduslikku rosmariini ravimina kasutatud alates 18. sajandist - esimesed vene teadlased nimetasid seda "haisevaks kanarbikuks". Sel ajal avaldati Venemaal isegi raamat nimega "haiseva kanarbiku eelistest". Inimeste seas on lemmikravimiks metsik rosmariin, seda on pikka aega peetud imerohuks, seda kasutatakse peaaegu kõigi haiguste korral ja igasuguste ennetusmeetmete ajal jõid nad kindlasti loodusliku rosmariini teed.\nMarss loodusliku rosmariiniga Kampyurku järve läheduses. (Foto: Oleg Mirofanov)\nErinevatel rahvastel on loodusliku rosmariini kasutamisel oma eripärad: Komi Vabariigis ravitakse looduslikku rosmariini kangete jookide liigse sõltuvuse tõttu, joogile lisatakse taimest valmistatud tinktuuri, nii et inimesel on alkoholi suhtes vastumeelsus. Siberis Transbaikalias valmistatakse tõrva looduslikust rosmariinist, mida kasutatakse ekseemi raviks, segades seda hapukoorega. Ledumit kasutatakse ka teistes riikides. Näiteks Prantsusmaal lisatakse taimeekstrakti nahahaiguste vastastesse salvidesse ja geelidesse. Bulgaarias on väga populaarne looduslike rosmariinilillede kuum tinktuura, seda kasutatakse koletsüstiidi raviks. Põhja-Ameerika indiaanlased kasutavad vürtsina looduslikku rosmariini, leotades liha selle võrsete keetmisse, joomavad järsku rosmariini infusiooni ja närides selle värskeid lehti.\nPole üllatav, et metsik rosmariin on populaarne ravimtaim, kuna selle koostis on ainulaadne. Kõik taimeosad sisaldavad suures koguses tanniine, orgaanilisi happeid, vitamiine, arbutiini glükosiidi, flavonoide. Loodusliku rosmariini peamiseks koostisosaks on eeterlik õli, mis sisaldab jääooli, palustrooli, tsümeeni, geranüülatsetaati ja muid komponente, millel on mõru põletav maitse ja palsamilõhn. Kõige rohkem eeterlikku õli leidub taime õitsemise faasis noori lehti. Tõsi, soo sood rosmariini keemilisel koostisel ja eriti selle peamise toimeaine - essentsõlis oleva jää - sisaldus on väljendunud keemilise varieeruvusega, sõltuvalt kasvupiirkonnast. Euroopas kogutud soo-rosmariini eeterliku õli kvalitatiivne koostis on praktiliselt sama, Siberi ja Kaug-Ida populatsioonid on eeterlike õlide koostises heterogeensed..\nRosmariini eeterlik õli on tõhus ravim, mis on hea krampide vastu, leevendab põletikku ja suurendab mao kudede vastupidavust, leevendab aktiivselt spasme ja võib olla heaks vahendiks külmetuse vastu. Ledumiõli salv on ette nähtud haavade, põletuste raviks, see rahustab ka naha sügelust putukahammustustega. Ametlikus meditsiinis kasutatakse loodusliku rosmariini ürti enterokoliidi korral, tinktuuride kujul - seda kasutatakse hingamisteede haiguste korral ägeda ja kroonilise bronhiidi korral vasodilataatorina, rahustava köhana (köhavastane ravim "Ledin", "rindade kogu nr 4"), diureetikumi, desinfitseeriva ja antiseptilise ravimina... Ledumipreparaate kasutatakse diabeedi, reuma, ikteruse korral (kuid kuna taim sisaldab mürgiseid aineid, tuleks loodusliku rosmariinil põhinevate vahenditega ravi osas arstiga kokku leppida, kuna taim võib kehale suurt kahju tekitada ja mitte mingil juhul selle annust ei saa ületada).\nLedumit kasutatakse ka veterinaarpraktikas. Eelkõige lisatakse seda epideemiliste haiguste korral loomasöödale. Muide, hoolimata selle toksilisusest, on tundras ja taigas olev sood rosmariin oluliseks abiks metsikute põhjapõtrade toitmisel, samas kui kodused kitsed ja lambad on pärast selle taime söömist mürgitatud. Puljong, infusioon, pulber, loodusliku rosmariini suits - tõestatud vahend sääskede, koide ja lutikate hävitamiseks, samuti tüütute näriliste väljasaatmiseks. Koos tõrvaga saab loodusliku rosmariini eeterlikku õli kasutada naha töötlemisel, seda saab kasutada seebi valmistamisel ja parfümeerias, samuti tekstiilitööstuses kinnitusvahendina.\nJa lõpuks on kõik looduslikud rosmariiniliigid head meetaimed. Tõsi, nad annavad väikese koguse mett, pealegi on loodusliku rosmariini mesi mürgine (nn "purjus" mesi), seda ei saa ilma keetmata süüa. Nii on loodusliku rosmariini suhkrulisus kasulik ainult mesilastele endile..\nLooduslikku rosmariini on kultuuris kasutusele võetud alates 18. sajandi keskpaigast. Selle perekonna esmamainimine Peterburi botaanikaaia kataloogides pärineb aastast 1736 ja kinnistab võimalusel Ledum palustre L. kasvu Aptekarsky aia territooriumil metsikus olekus. Kultuuris on see liik väga keeruline, kuid õige lähenemise korral saab seda kasutada kanarbikute parkide ja aedade kaunistamiseks, kus see võib elada rohkem kui 30 aastat..\nAltai looduskaitsealal on kõrge mäestiku vööndi alumises osas tavaline liik metsik rosmariin. Harva leidub tšerni ja metsa-stepi vööndites. Kasvab peaaegu kõigis reservi floristilistes piirkondades, välja arvatud Yazulinsky, 700–300 m kõrgusel merepinnast ja välja arvatud Baigazani kordoni läheduses.\nAltai looduskaitseala teadlane Miroslava Sakhnevich.\nKust Moskvasse tuuakse ledum? Näib, et ta kasvab kuskil küngastel. Mandžuurias? MITTE?\nSee on metsik rosmariin. See kasvab kõikjal okaspuu märgaladel..\nÕige nimi - Marss Ledum. taimeliigid perekonnast Ledum, Heather\nApteekides toovad nad just selle - Marsh Ledum. Loodusliku rosmariini võrseid kasutatakse infusioonina köha, köhavastase ainena ägeda ja kroonilise bronhiidi ning muude hingamisteede haiguste korral.\nJa see "metsik rosmariin" kasvab Transbaikalias..\nSelle õige nimi - Dauria rododendron - leht- või igihaljas põõsas, levinud Aasias Altai mäestikust idas; liigid perekonnast Rhododendron of Heather\nLiik sai oma nime Dauria (Dauria maad) - nimed, mida venelased nimetasid daurlaste asustatud Transbaikalia territooriumi osaks. Vene Föderatsioonis kasutavad nad selle taime jaoks sageli populaarset nime "rosmariin"\nLugupeetud foorumi liikmed, mida teha juurte andnud metsikute rosmariini okstega? Kas see kasvab Moskva piirkonna tingimustes? Kas ma pean pärast istutamist söötma? Mida temaga teha? Viska ära, käsi ei tõuse.\nMa ei ole ekspert, nad ütlevad teile paremini. Kuid Moskva äärelinnas pidin nägema tihnikuid looduslikku rosmariini. See asus Krasnovidovo lähedal Valgevene maantee ääres biogeograafilise praktika ajal. Näib, et seal oli soid - üles või allavoolu -, ma ei mäleta.\nArvan, et me ei räägi boogelnikust, mis kasvab looduses MO-s (perekond Ledum), vaid sellest, mida võhikud tavaliselt igapäevaelus metsikuks rosmariiniks nimetavad - Dauria ja Ledebouri rododendronite oksadest, mida müüakse kevadel kimpudena. MO-s võivad sellised rododendronid hästi kasvada. Kuna juured on antud, proovige neid rododendronite jaoks õrnalt mulda pista. Hoidke jahedas (mida lähemal nullile, seda parem), kus on kõrge õhuniiskus. Tõsi, vees moodustunud juured surevad sageli maasse istutades maha..\nLyolya, siis oli mul ka küsimus selliste amatööride aias selliste rododendronite kasvuperspektiivide kohta. On selge, et happelist mulda on vaja, kuid mida veel? Ja kuidas on parim viis niisuguste juba vees moodustunud juurte säilitamiseks? MB täitke see vesi maaga, nii et moodustub selline "tarretis", ja siis mõne aja pärast istutage? Nagu pajud, juurduvad ka need paremini.\nJa mida ma nägin MO-s, tundus, et õpetaja nimetas seda metsikuks rosmariiniks?\nvanaema, kuidas saab? Looduslikuks rosmariiniks hakati nimetama looduslikku rosmariini http://medicalherbs.sci-lib.com/images/medherb011.jpg Metsas mustikaid korjates on sellest palju tihnikuid, häiritud, see eritab spetsiifilise lõhnaga eeterlikke õlisid ja sellepärast kutsuvad nad mustikaid purju marja :))\nIgal kevadel, niipea kui nad hakatakse neid luuad lõikudes müüma, tekivad foorumis küsimused selle rododendri kohta, võite proovida arhiivi sirvida.\nmino, maasse, purgi (pudeli) alla, ära vala, ära kuiva ära ja looda.\nMul oli muljetavaldav Ledebouri põõsas (ostsin selle seemnena intuziastist), see õitses halvasti, võiks öelda, et see ei õitsenud üldse. Põõsas varises tugeva lumesajuga, väänates okste tagumikku, kõik vigastatud külmutasid ja seda märkasin kasvu puudumise tõttu alles suve keskpaigaks (see on igihaljas) :(\nMa arvan, et mõttetu on valada vett vette, juurte andnud pistikutele - rododendron arvestab mulla kuivendamisega, armastab hingata ja seetõttu on sellel pealiskaudne juur.\nmatron, ma kirjutasin, mis on metsik rosmariin. :)) Edasi - ENSV-s. Roodide väljavaadete kohta - sama koht. Isiklikult ei ole ma Deleburiga väga daurlane, eelistan taasistutamist siin juba kasvavatele taimedele kui kodust kaasa toodud\nPeaaegu minu rosmariin, mis andis juured "luudust".\nFillyjonka, tänan, järgin teie soovitusi. Loodetavasti see õnnestub. Ja kui arvestada sellega, et rododendronid kasvavad meie maamajas hästi (mulla happesus, ilmselt neile meeldib), siis lisandub entusiasm.\nKui kõik õnnestub, siis kuhu on parem istutada? Kas nõuded on samad, mis rododendronitele? Kaevandused enamasti "istuvad" ringi okaspuud.\nLedum - üsna tugevas varjus.\n ohoo! Ja meie õienupud puhuvad korduvad külmad kergesti ära: ((\nLelya, miks varjus? Ida-Siberis kasvab see hästi täiesti avatud kohtades ja talvekindlamat liiki IMHO on raske ette kujutada. (See on minus tagasiteede kohta)\nAndreyV, nii et ma sain aru, et Lyolya  puudutab looduslikku rosmariini ennast, mis meil on, ja mitte nende perekondade kohta, mis neil on. Oh, segi, sina mina, teekann, täiesti :))\nMuryenochek, <95501> - kallis ema.\nSiin on loodusliku rosmariini kääbuskultuur (mitte rododendron)\nSiin ei meeldi talle avatud päikseline koht.\nLedum on mürgine taim ja just nimest pärineb iidne sõna "metsik rosmariin", mis tähendab "mürgist" või "mürgist". Selle meeldiv aroom kutsub esile, sa tahad seda sisse hingata ja selle tagajärjel tekib peavalu. Jahimehed mööduvad loodusliku rosmariini tihnikust "kümnenda küljega", kuna jahikoer, nuusutades looduslikku rosmariini, "joob" ja muutub uniseks.\nSellele küsimusele annavad vastuse sõnad samanimelisest laulust:\nKusagil õitseb küngastel metsik rosmariin,\nMaa, kus ma pole kunagi olnud.\nMuidugi tähendab see Siberit ja Kaug-Ida. Ledum kasvab rabades, turbarabades, samblarabades, väga sageli võib seda leida kääbusseedriga okasmetsa märgaladel, mitte kaugel mustikapõõsastest ja lehtpuumetsadest (peamiselt põõsakaskede hulgas). Ledumit võib leida mägijõgede ja jõgede ääres, mägismaa idanõlvadel.\nKogu maailmas on teada vaid 8 loodusliku rosmariini liiki, neist neli kasvab Venemaal:\nSuureleheline metsik rosmariin (Ledum makrophyllum). Püstine põõsas kuni 80 cm kõrge, mõnikord kuni 1 m. Noored võrsed on roostes-pubesentsed, aja jooksul paljad. Lehed ulatuvad 4 cm-ni laiusega 1,5 cm, servad on kergelt kaardunud. Õitseb valgena mai keskpaigast juuni keskpaigani. Aastane juurdekasv on 4-6 cm. Kodumaa on Amuuri jõgikond, Sahhalin ja Primorye;\nMarss Ledum (Ledum palustre L). Kõige tavalisem tüüp. Igihaljas põõsas 60 cm kõrgune, haruldane, kuid siiski leidub isendeid, kes on jõudnud 1,2 meetri kõrgusele. Noored võrsed on roostes-tomentose kujuga, hästi pubesentsed ja vanad on paljad, hallikaspruuni värvi. Juurte pikkus võib ulatuda 40 cm-ni. Lehed on tumerohelised kuni 4 cm pikad, kergelt allapoole kaardunud. Marss-rosmariinil on kaks sorti: üks õitseb valge ja teine erkroosa. Väikesi lilli kogutakse 15–25 tükina 5 cm läbimõõduga vihmavarju kujul olevas harjas. See õitseb mais-juunis. Marsh ledum kasvab mitte ainult Siberis ja Kaug-Idas, vaid ka Ida-Euroopa tasandikul.\nKasvav metsik rosmariin\nAianduse kõige populaarsemad liigid on sood rosmariin. Kui kaevate ta soost välja ja istutate aeda, sureb ta lihtsalt ära. Parem on metsik rosmariin osta lasteaias, kus see on juba kohandatud selle kasvatamiseks aias.\nKui suvi on kuum ja kuiv, siis jootakse looduslikku rosmariini kord nädalas. Taime juured asuvad maapinnale väga lähedal, seetõttu multšitakse taime pärast kastmist niiskuse säilitamiseks turbaga.\nSügiseks ilmub tänu fütohormoonile pistikute alumistesse sektsioonidesse kallus-sarnane mass - kallus, millest juured kasvavad järgmisel aastal. Nii pikk juurte moodustumise ja loodusliku rosmariini kasvu protsess ei sobi aednikele alati. Sel põhjusel on arvamus, et metsikut rosmariini on kodus äärmiselt keeruline kasvatada..\nRavitoormena kasutatakse loodusliku rosmariini võrseid. Sellest saadakse essentsõli, mis sisaldab tanniine, C-vitamiini, glükosiide, flavonoide ja ainulaadset ainet, mida nimetatakse jääks. Tänu temale on õli köhavastane toime ja see pärsib Staphylococcus aureus ja Giardia.\nSeal, kus kasvab rosmariin?\nSeedrid läbistavad taeva...\nNäib, nagu oleks see mind juba pikka aega oodanud\nIstutamine toimub kevadel 40 cm sügavustes šahtides. Kui istutatakse mitu põõsast, peaks nende vahekaugus olema vähemalt 50 cm. Ledum eelistab happelist mulda. Enne istutamist täidetakse šaht mulla seguga, mis koosneb liivast, okaspuupinnast ja turbast proportsioonides 1: 2: 3. Drenaažiks valatakse augu põhja 5 cm veeris või liiv. Pärast istutamist mulda multšitakse.\nLooduslikes tingimustes tunneb metsik rosmariin vaestel muldadel suurepäraselt, kuid aias vajab see endiselt toitmist. See viiakse läbi kevadel mineraalväetiste abil. umbes 40 g 1 m2 kohta kasutatakse noori istutusi ja 70 g 1 m2 kohta täiskasvanud taimi.\nLooduslikku rosmariini paljundatakse pistikute ja seemnetega. Pistikud tehakse suvel. Enne kasti istutamist asetatakse pistikud üheks päevaks heteroaksiini lahusesse, mis valmistatakse järgmiselt: 1 tablett (0,1 g) ravimit purustatakse ja lahustatakse 2,5 liitris vees.\nMetsiku rosmariini kasutamine\nLeedum on suurepärane meetaim, kuid inimeste jaoks on sellest saadud mesi mürgine, seetõttu kasutavad mesilased seda oma perekonna arenguks.\nTänu eredale õitsemisele suudab metsik rosmariin aiamaa kaunistada ja omanikele meeldida, kuid tingimusel, et see on istutatud puhkealast teatud kaugusel ja ei "joovasta" oma salakavala aroomiga.\nMispel on mulla koostise suhtes väga tolerantne, kuigi heade viljade saamiseks tasub varustada seda kasvutingimustega. Taime suurepärast arengut täheldatakse muldadel, kus kasvavad õun, pirn, viirpuu ja küdoonia. Mõningase mullavaesuse korral tasub sellele lisada tavalist väetist ja piisavate viljakuse näitajatega saate ilma selleta hakkama.\nMispeli jaoks on mitu aretusvõimalust. Seemnete paljundamine ei ole kõige lihtsam meetod, kuid võite ka seda kasutada. Vahetult enne külvamist tuleks seemneid päevaks leotada, seejärel kihistada. Moskva piirkonna territooriumil maandumine avamaal ei anna tulemusi, kuna istutusmaterjal sureb lihtsalt tugevate külmade käes. Alates sügisest (oktoobri lõpus-novembri alguses) tuleks seemned katta niiske pinnasega ja panna külmkapi alumisele riiulile. Seal peaksid nad valetama jaanuarini, maad tuleks perioodiliselt niisutada. Seejärel hajutatakse istutusmaterjal spetsiaalsesse mullasegusse, mis koosneb turbast, huumusest, liivast ja turbast, mis võeti võrdsetes osades. Istikutega konteiner tuleks paigutada ruumi, kus on piisav valgustus ja temperatuurinäitajad umbes kümme kraadi. Pinda tuleks niisutada, kuna see kuivab, selleks võite kasutada tavalist pihustuspudelit.\nLooduses idanevad seemned alles üks kuni kaks aastat pärast istutamist. Selle aja jooksul õnnestub seemne kõva kest lihtsalt pöörlema. Selle protsessi mõnevõrra kiirendamiseks tasub seemneid töödeldi väävelhappest (3%) valmistatud lahuses. Leotamise kestus on viis kuni kuus tundi. Selle protseduuri lõpus on mõttekas seemned põhjalikult ja kiiresti puhastada agressiivse aine jäänustest ja seejärel viia kihistumine vastavalt ülalkirjeldatud skeemile. Selline istutusmaterjal idaneb 80% juhtudest..\nVeel üks viis seemnete paljundamiseks\nPärast küpsete puuviljade kogumist eemaldage neist seemned ja jahvatage need liivapaberi lehtede vahel. Sellise töötlemise kestus on kuni viis minutit. Seejärel leotage istutusmaterjali vees ja jätke kolm päeva. Need seemned, mis hõljuvad, saab ära visata. Seejärel kulutage töötlemine väävelhappe lahuses neli kuni viis tundi (võtke teelusikatäis ainet liitri vee kohta). Töödeldud istutusmaterjali tuleks põhjalikult loputada ja kuivatada. Pärast seda, kui see on kaetud niiske pinnasega ja saadetakse kaheks nädalaks külmkappi. Seejärel viiakse konteiner neljateistkümneks päevaks sooja ruumi. Seda vaheldust viiakse läbi kolm kuud, niisutades pidevalt pinnast..\nTaim ei vaja erilist hoolt. Aeg-ajalt tuleks seda kärpida, eemaldades kõik need oksad, mis asuvad halvasti, kasvavad kõrgeks või põimuvad keskosas. Nutikas pügamine tagab hea saagi. Puul on üsna vetruv purunematu puit, mis sobib hästi vormimiseks. Võite asetada riistakna akna lähedusse, vastu maja seina või kasvatada seda hekina..\nKas minu majas on võimalik hoida metsikut rosmariini??\nLedum on kanarbikute taimeperekond. See kasvab põhjapoolkeral subarktilistes ja parasvöötmetes, tüüpiline külma ja jaheda kliimaga piirkondadele. Mitmes kirjanduses (kodu- ja Euroopa) kuulub see erinevatesse perekondadesse. Nii omistavad Euroopa botaanikud 20. sajandi 90ndatest alates perekonnale Rhododendron, erinevalt kodumaisest botaanikast, mis selliseid seisukohti ei toeta. Kuid läänes kinnitavad seda seisukohta hiljuti tehtud geneetilised uuringud ja näitasid, et seda liiki omistatakse õigesti rododendronitele. Selle liigi jaoks pidid lääne kirjanduses isegi uued nimed välja tulema, kuna selles perekonnas kasutati vanu. Mis on rosmariin, kas seda taime on võimalik kodus hoida. ja kuidas see on kasulik, kirjeldatakse selles artiklis hiljem.\nLoodusliku rosmariini eelised\nTaimeteede valmistamiseks on kasutatud mitut tüüpi. Paljud selle liigid on aga väga mürgised. See kasvab koos teiste mürgiste taimedega, näiteks mullaharjaga Calmia multifoliate ja mullaharjaga Andromeda, kuid paljusid liike on tihnikutest lihtne eristada roostevärviga lehtede servades..\nRahvameditsiinis on sellel palju kasutusvõimalusi, näiteks sobib see hästi nina-neeluhaiguste ajal flegmist vabanemiseks. Arvatakse, et sellel taimel on kõige võimsamad kasulikud omadused suve alguses, just siis tuleks see koristada. Hilisemaks kasutamiseks tuleks see kuivatada. Pärast kuivamist aurustuvad selle eeterlikud õlid ja kopsudesse sattumisel ei saa see kahjustada. See tuleks istutada märtsis-aprillis väikestesse aukudesse ja hoida taime põõsaste vahelist kaugust umbes pool meetrit. Nagu eespool mainitud, on soovitatav õitsemise ajal koristada, valides noored võrsed, millel polnud aega puitu keerata, mitte rohkem kui 10 cm.\nLoodusliku rosmariini kahjulikud omadused\nKas lastele on võimalik looduslikku rosmariini\nMõni küsib, kas metsik rosmariin on lastele võimalik. Kohe tuleks öelda, et enne mis tahes ravimite kasutamist peate konsulteerima spetsialistiga, näiteks eriarstiga, ja mitte lootma "võib-olla". Sellel taimel on üsna tugev mõju inimese närvisüsteemile ja veelgi enam habras lapse kehale. Teoreetiliselt võib seda tarbida ohututes annustes ja ohutul kujul. Kui kuivatate, muutub see vähem kahjulikuks. Siiski tuleb meeles pidada, et seda on soovitatav kuivatada selleks ette nähtud spetsiaalsetes kuivatides või pööningul..\nLõpuks vaadake videot kodu dekoratiivse rosmariini eest hoolitsemise, selle hooldamise ja hooldamise kohta:\nKuidas kasvatada Moskva piirkonnas pirni - istutamine ja hooldus\nSoodsates tingimustes on kultiveeritavate sortide pirnipuud väga vastupidavad, elavad rohkem kui 80–90 aastat...\nErinevalt paljudest õunasortidest ei ole pirnidel vilja sagedust. Lisaks suurendab ta aastate jooksul aktiivselt saaki. Kaasaegsetel pirnisortidel on hea talvekindlus, mida näitas talv 2006-2007.\nEbasoodsatel talvedel külmudes taastub pirnipuu kiiresti. Märgiti, et kevadise õitsemise ajal kannavad pirnid korduvate külmade all vähem kui õunapuud. Pirnide populaarsuse riigikassas on veel üks pluss üsna kõrge vastupidavus kärntõvele ja mädanemisele.\nKaasaegsete aretuspirnide maitse ja kvaliteet erinevad lõunapoolsete sortide maitsest ja kvaliteedist vähe. On ka üks "aga". Praegu pole Moskva piirkonnas kasvatamiseks sobivaid pika talvise säilivusajaga ja korraliku maitsega puuviljatarbimisega pirnisorte. Me võime ainult endale lubada, et keset talve kuni 15. – 20. Jaanuarini on meie aiast pärit pirnidega söömine.\nMoskva piirkonnas kasvavad pirnid\nMinu kogemus pirnikasvatusest Moskva oblastis sai alguse eelmise sajandi lõpus. Uurisin kõigepealt põllumajandustehnoloogia ja sortimendi teooriat. Selgus, et selle saagi kasvatamiseks sobivad kõige paremini keskmise tekstuuriga, toitainerikkad ja sügavalt haritud mullad. Grusha nõuab päikselist kasvukohta ning valguse puudumine mõjutab negatiivselt puuviljade moodustumist, nende maitset ja suurust suuremal määral kui õunapuu omad. Samuti väheneb puu talvine vastupidavus.\nMetsamarja pirni seemikule poogitud kultivarid on sügavale mulda mineva juurestiku tõttu väga põuakindlad (näen turumüügil sageli seemneta juurviljataimi - see on pirni jaoks suur miinus, mis lühendab selle eluiga)\nPirnide istutamine äärelinnas\nNii ma istutasin 1998. aastal 18 pirnipuud üksteisest 5 m kaugusele. Sordid olid erinevad, peamiselt VSTISP (Biryulevo) ja Timiryazevi akadeemia valikust. Ostsin ühe- ja kaheaastastele seemikud. nad juurduvad paremini. Pärast istutamist lõigati pagasiruumid perioodiliselt lahti, eemaldati umbrohud, hoiti musta auru all, kuni kroon oli täielikult moodustunud. Panen tähele, et aja jooksul, kui puud küpsesid, lasin ma pirnide tüvedel koorida. Aastas viis ta läbi puude võra formatiivse pügamise, mille tõttu 18-aastaste puude kõrgus ei ületa praegu 4–4,5 m.\nMitmeaastase kogemuse tulemusel olen välja töötanud oma lähenemise pirniseemne istutamiseks. Arvan, et parim võimalus on sügiskülv mitme metsseemne seemne eelnevalt ettevalmistatud istutuskaevus (selle puudumisel sobivad Tšišovskaja, Tema sortide seemned). Talvel läbivad nad kihistumist ja kevadel on võrsed.\nPärast kõige võimsama seemiku valimist eemaldan nõrgemad isendid ja aasta jooksul istutan selle oma lemmiksordiga. Eriti tahaksin märkida, et inokuleerimiseks ostetud pistikud peavad enne inokuleerimist olema kohustuslikult töödeldud desinfitseerivate ravimitega..\nMoskva piirkonna pirnisordid - testitud\nTänaseks olen katsetanud algselt istutatud 18 pirnipuul enam kui 80 krooniga poogitud pirni sorti. Kasutas vene pirnide sorti, Valgevene, Ukraina sorte ja amatöör-aednike seemikuid.\nMuidugi ei sobinud mulle kõik poogitud sordid. Pikaajalised vaatlused annavad mulle võimaluse soovitada Moskva piirkonnas kasvatatavaid pirnisorte. Need on lubivärv, augustikuine kaste, Vidnaya, Lada, Vaikne Don, Skorospelka Michurinskist, Prosto Maria, Zabava, Samara ilu, Bryanski ilu. Ekstravagants, Chizhovskaya, Wonder Woman, Yasachka, Dukhmyanaya, Beauty Tšernenko, La-odnaya, marssal Žukov, Valgevene hilja.\nEriti tuleks märkida lemmiksorte, mis on minu aias juhtivatel kohtadel omaduste komplekti osas: talvekindlus, vastupidavus haigustele, maitse ja piisav pidamiskvaliteet.\nVeles sort on õigustatult minu aia juhtide rühma kuulunud. Ta võitis kohe kõigi pereliikmete armastuse. Pirn oli üks esimesi, mis vilja kandis. See talub suurepäraselt kõiki talviseid raskusi ja rõõmustab igal aastal saagi üle.\nVelesas on keskmise suurusega viljad, kaaluga 150–170 g, kollakasrohelised, sobivad puult tarbimiseks. Nad tõmbavad silma kõrge maitse ja säilituskvaliteediga. Võib hoida külmkapis kuni 2,5 kuud. Kuid reeglina levivad need pirnid kiiresti sugulaste ja sõprade vahel. Panen tähele, et Moskva piirkonna põhjapoolses pooles on seda sorti kõige parem kasvatada, kui pookida võras rohkem kui 1,5 meetri kõrgusele..\nPirnisort Lada on amatöör-aednike seas liider, teda küsitakse kõige sagedamini seemikute turumüügis. Omab meie kliimatingimustes suurt talvekindlust. Puuviljad on rikkalikud ja sõbralikud. Kuni 120–130 g kaaluvate puuviljade valmimine on üheetapiline, väga lühike tarbimisperiood, umbes nädal. Sel põhjusel piisab, kui ühel puul on 2-3 selle sordi oksa, mis on poogitud teiste suvesortide puude võrasse..\nLaste poolt armastatud Michurinski suvine valmimissort Skorospelka osutus tõesti minu aias kõige varasemaks küpsemispirniks. Meelitab oma puuviljade sidrunivärviga. Need on keskmise suurusega - kuni 80–90 g, kuid väga õigeaegsed, hea maitsega. Puuvilju võib tarbida nii puult kui ka maapinnalt langenud, mis eristab neid soodsalt Lada sordist..\nBrjanski ilu on varase sügise küpsemise pirn. Kogu Moskva piirkonna tingimustes on parem pookida võrale juhtival oksal (sort ei talu perifeerset pookimist halvasti, areneb halvasti ja siseneb vilja hilja). Aednike seas peetakse seda kõige maitsvamaks. Vilja välimus on kõige kõrgemal tasemel. Imeline maroonvärv kaunistab suuri 200-grammiseid puuvilju. Viljaliha vastab välimusele, väga mahlane, võine. Viljad valmivad septembri esimeses pooles. Säilitamine külmkapis - kuni üks kuu. Meie tingimustes üsna talvekindel sort.\nVälismaalt tõin välja Valgevenest pärit sordi Just Maria. Ta valdab enesekindlalt Vene avasid. Küpsemisperiood sügisel. See sort ilmus mu aias mitte nii kaua aega tagasi. Kolm aastat tagasi kinkisid sõbrad mulle selle sordi varre, mis pandi kroonile. Esimesed viljad küpsesid eelmise aasta septembris. Sel põhjusel saan hinnata ainult maitset ja saagikust. Sort on kiiresti kasvav. Puuvilja värvus on rohekaskollane. Puuvilja kaal on umbes 160 g. Maitse on suurepärane, viljaliha on kollakasvalge võiga..\nPraegu katsetatakse aias veel mitut pirnisorti meie riigi erinevatest aretusinstituutidest, nii lähedalt kui ka kaugemalt. Mõne aasta pärast saan jagada uusi tähelepanekuid.\n© V. PETRENKIN, Moskva piirkonna täisliige.\nGinkgo biloba - kasvab äärelinnas\nGinkgo biloba (biloba)\nGinkgo biloba tuvastamiseks piisab ühe lehe nägemisest. Seda pole kellelgi! Puu levib oma võra laialdaselt horisontaalsetele okstele ja helehall pagasiruum ulatub heades tingimustes 30 m kõrgusele.\nGinkgo biloba (biloba) on taimeriigis ainulaadne asi. See on tihedamalt seotud okaspuudega kui õistaimedega. Seetõttu saab selliste mõistete nagu "õisikud", "lilled" ja "puuviljad" kirjeldamisel kasutada ainult jutumärke.\nGinkgo biloba, isane isend\nPuu on kahekojaline, see tähendab, et mõned isendid eraldavad pikkade, õhukeste, kõrvakujuliste sporangiakomplektide (spikelets), mis annavad õietolmu, teised viivad söödavad paksud seemned valkjas kõva koorega, mida ümbritseb lõhnav merevaigupulber..\nMuistsetele setetele trükitud iseloomulik hõlmikpuu leht on teadlastel võimaldanud täpsustada selle ajaloolist minevikku. Esimesi väljatrükke leidub kihtides, mis moodustusid 200 miljonit aastat tagasi, ja veidi hiljem, mõõdukalt soojal ja niiskel jura perioodil, märatsevate dinosauruste ajal, hõlmas hõlmikpuu juba kogu Euraasias.\nNiipea kui ginkgo biloba ilmus Euroopasse, äratas selle algne välimus aednike meeletu huvi, eriti kuna seda puud pole sobivas kliimas keeruline kasvatada. Iga botaanikaaed peab kohustuslikuks ginkgo hoidmist, vähemalt kasvuhoones. Ja kus kliima lubab, kaunistab see parke ja puiesteid, kuna on vastupidav seenhaigustele ja linnasuitsule. Kultuuris on mitu tosinat taimevormi. Näiteks mitmesugused dekoratiivsete, kirevate lehtedega hõlmikpuu - Ginkgo biloba (Variegata).\nGinkgo biloba keskel sõidurada.\nImelisi hõlmikpuu, esimest NSV Liidus, võib näha Nikitski botaanikaaias, osa eksemplare leidub Kesk-Venemaa aedades ja arboreetumides, sealhulgas Moskvas ja Peterburis. Piir, milleni hõlmikpuu kasvab normaalselt, kulgeb mööda Gomeli-Kharkovi joont, probleemid tekivad põhjas. Kummalisel kombel pole tugevad külmad veel kõige hullem. Taim talub kahjustusteta lühikesi külmakraade kuni -35. Külm ja niiske suvi on palju hullem: kui võrsed ei küpse, moonduvad isegi väikesed külmad ja rikuvad habrasid oksi.\nGinkgo biloba - kasvab äärelinnas ja hoolitseb.\nGinkgo biloba - kasvab seemnetest\nGinkgo võib elada keskmises reas, vähemalt sellises kliimas nagu Moskva piirkond. Kuid mitte iga isend pole võrdselt stabiilne. Kuidas valida sobivaid taimi? Võite saada rohkem seemneid kõige põhjapoolsematelt ja karmimatelt kasvupindadelt ning jätta seemikud loodusliku valiku alla.\nGinkgo seemned püsivad elujõulisena kuni aasta, kui neid ei kuivatata üle. Enne külvamist pestakse neid nädala jooksul voolavas vees. On olemas arvamus, et enne talve on vaja külma kihistumist ja külvamist. Võib-olla kehtib see lõunapoolsete piirkondade kohta. Parasvöötmes võib seevastu talvel seemned mädaneda, seetõttu on parem külvata kevadel. Seemikud ilmuvad üsna kiiresti. Esimestel aastatel kasvab seemik aktiivselt ja kui see on vaja ümberistutada, siis alles kahe-kolme aasta vanuselt, varakevadel, kuni pungad on õide puhkenud.\nLõikamisel on oma omadused. Pistikutest pärit taimed arenevad aeglasemalt kui seemikud, see on keskmise raja jaoks parem. Poolküpse puuga võrsed tehakse rohelistele pistikutele kuskil juuni lõpus - juuli alguses. Peamiste võrsete pistikud annavad sirgeid puid ja lühikestest külgmistest on kõverad, alamõõdulised ja aeglased. Viimased ja tunduvad paljulubavamad.\nKodumates puukoolides saate osta kohalikest pistikutest kasvatatud ja aklimatiseeritud taimi. Igal juhul peate ginkgo aias korraldades hoolitsema üksildase ja päikselise koha eest. Pinnas sobib tavaliseks aiaks, vajadusel kastmiseks. Üldiselt ei sea hõlmikpuu biloba põllumajandustehnoloogiale kõrgendatud nõudeid ja seda pole keeruline kasvatada..\nViinamarjade kasvatamine Moskva piirkonnas\nKas Moskva piirkonnas on võimalik ja vajalik viinamarjade kasvatamine. Kohe ütlen otse ja ausalt: viinamarju on turul lihtsam osta - see on magusam ja vähem tööjõukulusid. Kuid mõnikord soovite tunda end lõunamaa elanikuna, valides viinamarjadest sooja küpse kobara... Ja ka teie? Seejärel kasvatagem Moskva lähedal viinamarju!\nKuhu viinamarju istutada?\nViinamarjad - lõunamaa taim, armastavad soojust ja päikest - seda pole veel tühistatud. Niisiis, peate leidma talle sooja ja päikeselise koha. Näiteks - mööda maja või küüni lõunaseina. Nagu teate, küpseb lõunaseinte all kõik varem. Ja viinamarjad pole erand. Kuid kui sõstrakultuuril on õigus veidi oodata, ei pruugi mõnes teises kohas asuvatel viinamarjadel olla aega enne külma ilma valmimist - Moskva lähedal on suvi lühike.\nViinamarjad ei kasva soos, kuid muidu pole nad mulla suhtes eriti valivad. Kui lisate istutusauku aiakomposti. viinamarjad pakuvad kahtlemata rõõmu, eriti kuna see taim on mitmeaastane - see elab 20-25 aastat, vajab see palju toitainete varusid.\nViinamarjade istutamisel mööda lõunamüüri asetatakse põõsad majast poole meetri kuni pooleteise meetri kaugusele. Põõsaste vaheline kaugus 2 meetrit.\nKui seina ei piisa, korraldage seinavaibad mitmes reas. Taimede vaheline kaugus reas on 2 meetrit, ridade vahel - 3. Istutamist on võimatu paksendada, vastasel juhul on viinamarjapõõsad päikese käes halvasti valgustatud. Parema valgustuse tagamiseks kulgevad read lõunast põhja. Trellis soovitatakse paigaldada taimede läänest 25-30 cm kaugusele.\nMilliseid viinamarjasorte saab Moskva piirkonnas kasvatada\nMeie kliimatingimustes on mõistlik kasvatada ainult varaseid ja väga varaseid sorte. See tähendab, et valmimisaeg, see tähendab ajavahemik silmade avanemise ja lõpetatud saagi vahel, ei tohiks olla pikem kui 110 päeva..\nMillal viinamarju istutada\nSuletud juursüsteemiga viinamarja seemikud saab istutada kevadest, kui külmaoht on möödas, ja suve lõpuni, kuid seda on parem teha juunis.\nAvatud juurestikust seemikud istutatakse varakevadel või sügisel, oktoobri lõpuni.\nKuidas istutada viinamarju Moskva piirkonnas\nMoskva piirkonnas soojenevad mullad isegi suvel madalas - kuni 40 cm.See tähendab, et viinamarju pole mõtet süvendada, istutame selle 25 cm sügavusele. Kuid kui olete juba sügavamale istutanud, siis ärge muretsege, viinamarjad on arukas taim, selle juured leiavad optimaalse pinnase silmapiir.\nNiisiis, viinamarjade istutamiseks valmistame 40-50 cm sügavuse augu. Lühendame ja sirgendame seemiku juured avatud juurusüsteemiga, asetage seemik ise väikesele kallakule põhja poole, puistake seda hea mullaga 5 sentimeetri võrra, seejärel piserdage see ettevaatlikult veega (3-5 ämbrit), ja pärast vee imamist täitke auk täielikult.\nEsimesel aastal pärast istutamist tuleb viinamarju regulaarselt joota, samal ajal istutamist mitte kasta.\nTalvel viinamarjad äärelinnas\nNagu ka muude termofiilsete põllukultuuride kasvatamise edu Moskva piirkonnas viinamarjade kasvatamise edu määrab suuresti õige varjualune ja pädev avamine kevadel.\nTalvine viinamarja varjupaik\nSügisel, kui viinamarja lehestik langeb, eemaldage viinapuu võredest ja lõigake see kinni ja siduge köiega.\nViinamarjade peitmisel on vaja mitte ainult saavutada külmumist, vaid ka veenduda, et see ei sobi. Kuigi paljud aednikud panevad viinapuu talveks otse maapinnale, on parem seda mitte teha, vaid kasutada alust. Ülaltpoolt saab viinapuud katta saepuru või langenud lehtedega ning katta puust kasti, höövli või kuuseokstega (mulle isiklikult ei meeldi kuuseoksad keskkonnakaitselistel põhjustel).\nTeine võimalus on paigaldada viinapuu kohale metallkaarjad (25–30 sentimeetrit) ja katta need kattematerjaliga (lihtsalt mitte polüetüleeniga, et mitte ära puhuda).\nVõimalusel on parem viinamarjad järk-järgult katta - kuni külma tekkimiseni ärge katke meie talvise kasvuhoone otsad tihedalt ära.\nTaimede parim kaitse külma eest on lumi, nii et kui olete hilissügisel või talve alguses oma aiaalal, kühveldage kaetud viinapuule rohkem lund.\nKuidas viinamarju avada\nViinamarjad avame märtsi lõpus - aprilli alguses, kui lumi sulab. (Viimastel aastatel on aga Moskva piirkonnas lumetormi täheldatud 10. aprillini, seega juhinduge ilmast). Parem on ka see järk-järgult avada: päikesepaistelisel päeval avatakse viinapuu kergelt kuivada, öösel on need jälle suletud.\nSeotame viinapuu trelliga hiljem, kui see lõpuks soojemaks läheb.\nJärgmises artiklis räägime viinapuude moodustamisest, ilma milleta head saaki ei saa..\nKatsetage ja ärge kartke ebaõnnestumist. Soovin teile edu ja magusaid viinamarjakobaraid Moskva lähedal. Isegi kui te alguses head saaki ei saavuta, saate viinamarja lehtedest alati maitsvat dolmat teha.\nUudishimulik? Jagage oma sõpradega:\nVirsik Moskva piirkonnas - istutamine ja hooldus. Soojenemine ja talvitumine.\nMinu lapsepõlv ja noorpõlv veetsin Saratovis, kus mõned aednikud kasvatasid eksootikat - virsikut. Seda vaatamata karmile mandrikliimale, kui külmakraadid on üle 30 °, talvine sula ja palju lund.\nSiis ilmus mu enda maatükk ja ostsin kohaliku virsiku seemiku.\nAasta hiljem maitsesime esimesi munasuuruseid puuvilju maitsva mahlase viljalihaga. 2006. aasta karmil talvel oli virsik tugevalt külmunud, kuid suve jooksul kasvas 7 uut võrset, millest meie jätsime 4 - üle 2 m kõrguseks.Juba järgmisel aastal kandis see taas vilja..\nNüüd on see virsik enam kui 10 aastat vana, me olime vaid 2-aastased ilma viljata.\nKui nad asusid Moskva piirkonda uut aeda rajama, tõid nad endaga kaasa selle Saratovi virsiku luud. Nad matsid nad 10 cm sügavusele aiapeenrasse. 30-st seemnest tärkas osa kevadel, mõni aasta hiljem. Nad said vähe hoolt - vahel rohimist ja kastmist. Mõnikord suri talvel mõne taime tüved ja kevadel algas kasv madalamatest pungadest.\nOtsustasime, et parem on virsikud paigutada maja lõunakülje krundile, nii et suve jooksul koguneksid nad rohkem tärklist ja muid talvitumiseks vajalikke aineid..\nNüüd kasvab meil 10 virsikut: üks annetatud sort Kievsky varakult, pookitud kohaliku ploomi peale, ülejäänud on Saratovi virsiku seemikud.\nVirsik moodustub tavaliselt madalas kausis, kuid mul on lihtsalt keskjuhiga puud või 2-3 tüvega põõsad.\nEsimesed kaks aastat ei olnud puud kaetud, puit talub Moskva lähedal talve, kuid õienupud vajavad külma eest kaitset. Nüüd katame talveks puid nagu roose ja viinamarju, pärast külma on miinus 5-10 °. Varjualuse esimene versioon tehti sarnaseks viinamarjaga: noored reisikohvrid olid maapinnale painutatud ja kinnitustippidega, kaetud fooliumiga, lutrasili ja kiltkiviga.\nKevadel avastasid nad, et hiired ja koivad armastavad närida mitte ainult viinamarju, vaid ka virsikuid. Nad jõudsid järeldusele, et sügisel on vaja mürk varjualuse alla panna. Kevadel õitses virsikud, seal oli mitu munasarja, kuid juunis murenesid - ilmselt hoolitsuse ja kastmise puuduse tõttu.\nSoojendav virsik talveks\nJärgmisel talvel korraldasid nad vulkaanikoda kujulise varjualuse: oksad tõmmati nööridega pagasiruumi üles, laudadest tehti kruvidega raami, pandi mineraalvilla lehed, need kaeti vihma eest polüetüleeniga ja seoti köitega peal ning lõuna poolt suleti kiltkivi. Ülaosas oli jäetud 10-20 cm auk - ventilatsiooniks. Üldiselt valmistame varjualuse käepärast olevatest materjalidest..\nPärast õienuppude päästmist talvisest külmumisest tuleb kevadel neid säästa niiskuse ja varase idanemise eest..\nSelleks eemaldati varjualune aprillis, kui mõnes kohas oli veel lund. Õitsvate virsikute seas tähistati võidupüha. Ehkki kultuur on ise tolmeldatud, "tolmeldame" käsitsi - tolmuharja abil. Munasarju oli palju, siis mõned eemaldati.\nPeach äärelinnas - hooldus\nNad hoolitsesid puude eest niimoodi: mais ja juunis väetasid nad kuiva kanasõnniku, kompleksse mineraalväetisega, kastsid neid õigel ajal ja ravisid magistraalringi ringiga kaevu 2-3 korda. Eelmisel aastal kahjureid ja haigusi ei olnud, piisas ühest juunis tehtud ravist..\nSamal juunil lõigati mõned tugevad oksad pooleks, sissepoole kasvavad kroonid lõigati välja. Augustis hakkasid virsikuviljad värvuma, tekkis nõrk aroom, kuu lõpus hakkasid nad pehmenema - küpsed.\nSaratovi virsikul on kollakas viljaliha, kivi lähedal roosa, magushapu maitse, puuvilja mass on umbes 55 g. Varase Kiievi virsikul on kollakas viljaliha, konsistents on tihedam, maitse on magushapu, kaal on umbes 85 g.\n© Autor: Yu. PASTUKHOV, Moskva piirkond.\nMispel: seemnetest kasvatamise kohta Moskva piirkonnas\nVõib-olla suurendatakse seda fotot, klõpsates:\nEnamik asjatundjaid, kuuldes mispeli kohta, mäletavad selle taime Jaapani sorti. See kultuur kuulub Rosaceae perekonda ja on tõesti kõige ilusam igihaljas puu. Meile jõudis see Jaapanist ja Hiinast, kuid keskmises reas saab seda kasvatada ainult toalillena. Kahjuks ei saa meie kliimatingimustes igat riistapuu kasvatada. Kuid kas seda tüüpi taime, mis on heitlehine puu, äärelinnas kasvavatest seemnetest kasvav Saksa keskel, on täiesti võimalik. Jah, seda isendit iseloomustab veidi madalam levimus, kuid... kui me pole sellest huvitatud. Nii et räägime selle kasvatamise eripärast Moskva piirkonnas..\nMispeli näeb välja väga dekoratiivne, hoolimata aastaajast. Ta annab värvi piisavalt varakult ja meelitab aktiivselt ligi erinevaid putukaid, kes tolmeldavad tema kauneid lilli mõnuga. Suurepärane puuviljastus on võimalik ka ilma risttolmlemiseta. Marjad ilmuvad keskel igal aastal ja üsna rikkalikult.\nSaksa misapuu meenutab mõnevõrra tavalist küdooni, selle kõrgus ületab harva kolme ja poole kuni nelja meetrit. Lehed õitsevad järk-järgult aprilli keskel ja mais kaetakse taim hõbedase rohelisega. Suvele lähemal on lühikeste võrsete tipud kaunistatud üksikute õitega, läbimõõduga umbes kolm kuni neli sentimeetrit. Alguses värvitakse need lumivalge või roosakasvärviga, kuid aja jooksul muutub värv rikkalikuks roosaks. Kolme kuni viie päeva pärast õied närbuvad ja õitsemise koguaeg on umbes kakskümmend päeva..\nHoolimata asjaolust, et seda kultuuri peetakse termofiilseks, talub see külma kuni minutini viisteist kuni kakskümmend kraadi ja kui temperatuur langeb kolmkümmend kolmkümmend viis kraadi, külmumist ei toimu täielikult. Lisaks suudab taim põua ja kuumuse üle elada, kasvab osalises varjus, isegi aia varjutatud aladel. Muidugi on äärelinnas parem istutada päikese käes ja kohta, mis on hästi kaitstud tuuletõmbuse ja läbistava tuule eest.\nKasvatatud seemikud istutatakse avamaal, jälgides intervalli poolteist kuni poolteist meetrit. Kuid Moskva piirkonna territooriumidel on harilik mandri kasvatamine haruldane ja üsna väikeses koguses..\n- Palun jätke oma kommentaar allpool! Palume teid! Peame teadma teie arvamust! Aitäh! Aitäh!\nKas Moskva piirkonnas on võimalik mooruspuid kasvatada? Must mooruspuu\nKuidas kasvatada mooruspuu Moskva piirkonnas? Mis on mustast mooruspuust hea?\nNeed, kes on vähemalt korra lõunapoolsetes piirkondades puhkamas käinud, mäletavad ilmselt turgudel müüdavat musta magusat marja. Välimuselt sarnaneb see murakaga, kuid erinevalt viimasest on tal fusiform kuju, millel on roheline "saba". Marju nimetatakse erinevalt: mooruspuu, mooruspuu, mooruspuu või mooruspuu.\nTaim, millel ta küpseb, on Kagu-Aasia päritolu. Seal kasutatakse seda mitte ainult puuviljana, vaid ka siidiussi söödana. Just see rakendus andis puule venekeelse nime mooruspuu, see on ka mooruspuu. Mulberry (Morus) on meie riigis kõige tavalisem lõunapoolsetes piirkondades - Astrahanis, Volgogradis, Rostovis, Krasnodari ja Stavropoli aladel. Metsikuid isendeid leitakse põhja poole. Nižni Novgorodi piirkonnas võite leida täiskasvanute mooruspuid, mis kasvavad teede ääres ja ojade kallastel. Nad kannavad vilja hästi ja taluvad karmi talve..\nBotaanikud on kirjeldanud kolme peamist mooruspuu sorti - must, punane ja valge, neid eristatakse puuvilja värvi järgi. Puuviljakasvatuseks pakuvad huvi must mooruspuu (Morus nigra) ja punane mooruspuu (Morus rubra), neil on kõige intensiivsem maitse. Valge mooruspuu (Morus alba) viljad on maitsetud, kuid puuviljamahlast peitsitud käte pesemiseks kasutatakse valgete marjade mahla.\nVaatamata lõunapoolsetele juurtele võib must mooruspuu saada Moskva piirkonna aia täieõiguslikuks elanikuks ja rõõmustada selle omanikke maitsvate puuviljade, levi ja varjulise krooniga.\nSee taim on pikk, heitlehine puu, täiskasvanueas ulatudes 10–15 meetrini. Lehed on südamekujulised, altpoolt karvane, üsna laiad: need võivad olla 10-20 cm pikad ja kuni 10 cm laiad.\nTäielikult küpsed on viljad tumelilla, peaaegu musta värvusega. Nende suurus võib ulatuda pikkuseni 2-3 ja mõnikord 4 cm.\nVaatamata asjaolule, et must mooruspuu on kahekojaline taim, saavad puuviljakasvatuses hakkama vaid emased isendid. Isaste mooruspuude puudumisel on mooruspuud võimelised vilju seadma, ainult seemned ei idane.\nMustad mooruspuud sisaldavad palju suhkrut ja vähe happeid. Neis sisalduvate vitamiinide kompleks on samuti üsna lai - see sisaldab vitamiine C, B, P, karotiini ja paljusid teisi. Marju kasutatakse värskena ja töötlemiseks. Mooruspuumarjadest valmistatakse imelisi moose, konserve, mahlasid. Käärimisel saadakse originaalse maitsega väga aromaatne vein ja destilleerimisel saadakse suurepärane mooruspuu viin.\nRahvameditsiinis ei kasutata mitte ainult marju, vaid ka erinevaid taimeosi. Puuviljamahl puhastab verd. Reumaatiliste valude korral kasutatakse taime okstest keetmist ja palavikuvastast ainet kasutatakse lehtede keetmist. Isegi juuri kasutatakse meditsiiniliseks otstarbeks, flegma ilmnemisel on neil rögaeritus..\nMoskva piirkonna mooruspuu kasvatamise tunnused\nMoskva lähedal asuv kliima pole eksootiliste taimede kasvatamiseks eriti sobiv. Spetsialistide määratluse järgi kuulub meie territoorium riskantse põllumajanduse tsooni. Sama kehtib ka puuviljakasvatuse kohta. Kuid tänapäeval kasvatatakse aprikoose ja viinamarju Moskva piirkonna aedades edukalt, miks siis mitte istutada sellist imelist taime nagu must mooruspuu?\nHoolimata asjaolust, et mooruspuu on lõunapoolne puu, suudab taim taluda karmi talve külmakraadidega kuni -30 kraadi. Kuid selle juurestik on külma suhtes vähem vastupidav ja lumeta talvedel võib see kahjustada isegi siis, kui pinnas on jahutatud temperatuurini -7 -10 kraadi. Seetõttu soovitatakse erinevalt õuna-, pirni- ja teistest viljapuudest Moskva piirkonnas mooruspuu seemiku istutamisel juurekaela pisut süvendada..\nPäevavalgustundide kestus Moskva piirkonnas ei vasta tavalisele mooruspuule, seetõttu on puul kaks kasvuperioodi: kevad ja sügis. Enamiku teiste lõunapoolsete taimede jaoks muutub see hukatuslikuks, kuna sügisel pole neil aega talveks valmistuda. Tänu huvitavale funktsioonile talub mooruspuu kergesti äkilist külma ilma ega kannata noorte okste tugevat külmumist. Koos lehtede langusega täheldatakse mooruspuul võrset, kui võrse valminud ja valmimata osade vahel moodustub korgikude. See võimaldab taimel valutult haru mitteelujõulisest osast lahti saada..\nMooruspuu istutamine Moskva piirkonnas\nMooruspuumarjade istutamiseks vali hästi valgustatud, tuule eest kaitstud koht. Taim eelistab savise mullaga sügavat põhjavett. Istiku auk on kaevatud sama suurusega kui seemnekultuuride jaoks. Piisab, kui selle läbimõõt ja sügavus on 80 cm.Kahjust välja viidud pinnasesse lisatakse umbes 40 liitrit komposti või mädanenud sõnnikut ja paar peotäit peotäit kompleksväetist. Kui muld on raske, lisage maakivisegule pool turbakärust.\nIstutamisel on juurekael pisut süvendatud. Erinevalt õunapuust või pirnist ei põhjusta mooruspuu puhul seemiku süvendamine koore aluspõhja. Tõsi, avaldub veel üks mitte eriti meeldiv mõju - seisvate pungade idanemine. See juhtub ainult istutatud puu elu alguses, vanusega ilmub kasv harvemini..\nSoovitame teil lugeda. Kuidas kirsse kasvatada Õunapuu eest hoolitsemine Vuntsivabad maasikasordid Mustasõstrade paljundamine\nMoskva piirkonna mooruspuu eest hoolitsemise tunnused\nTulevikus on aias kasvatamiseks kõige huvitavam mustade mooruspuude, nimelt mustade, eest hoolitsemine, kuna see on rikkalikuma maitsega, peaaegu sama kui teiste aiapuude puhul. Puu intensiivne kasv toimub enne vilja algust, seetõttu on sel perioodil vajalik luustiku okste ettevaatlik moodustamine..\nMulberry tuleb pügata pärast lehtede avanemist või suvel, sest mahla voolamise ajal hakkavad pügatud oksad valkja mahlaga välja voolama ja võivad kuivada. Nad proovivad moodustada laialivalguvat ja väikese kasvuga puud, mis võimaldab tulevikus päästa saagi lindude nokkimisest. Seemik hakkab vilja kandma 3-5 aastat pärast istutamist.\nMulberry paljundamine seemnete abil\nMooruspuu tõug edukalt Moskva piirkonnas. Saate seemikuid iseseisvalt saada kahel viisil. Esimene on seemnete külvamine. See on lihtsaim viis, lisaks on teie saidil kasvatatud seemikud kohalike tingimuste suhtes vastupidavamad. Kuid tuleb meeles pidada, et must mooruspuu taim on kahekojaline ja enne õitsemist pole võimatu kindlaks teha, milline isend on kasvanud, isane või emane. Peate kõiki seemikuid kohapeal hoidma üsna pikka aega..\nTäisväärtusliku seemiku kasvatamiseks seemnetest külvatakse seemned kohe pärast viljadest eraldamist. Pärast idanemist sukeldatakse ja istutatakse peenardesse, mille vahekaugus on 20–30 cm. Teisel aastal saab seemikud istutada aias püsivasse kohta.\nSeemnetest kasvatatud seemikud hakkavad vilja kandma 5 aastat pärast idanemist.\nMulberry paljundamine pistikute abil\nTeine paljunemisviis võimaldab teil säilitada emataime omadusi. Juunis-juulis hakkab puu intensiivselt kasvama. Selle aja jooksul saab mooruspuid paljundada roheliste pistikute abil. Selleks lõigake ära jooksva aasta võrsed, lõigake pistikuteks 15-20 cm pikkusteks pistikuteks ja asetage need mulda 45 kraadi nurga all, süvendades kolmandiku pikkusest. Igal võrsel jäetakse 1-2 lehte, lõigates lehetera pooleks. Juurdumine toimub kasvuhoones, kus hoitakse niisket keskkonda.\nSügiseks moodustub pistikutele üsna tugev juurestik, kuid juurdunud taimed istutatakse kevadel. Saadud seemikute kaitsmiseks külma eest kaetakse need õlgedega..\n> AKTIINIDIA TÜÜBID JA Sordid\nMoskva piirkonna mooruspuul pole vaenlasi praktiliselt. Seenhaigused mõjutavad teda harva. Taime kahjustada võivad kahjurid võivad olla mitmesugused siidiusside kohalikud liigid.\nSaagi kõige ohtlikumad vaenlased on linnud. Nad noppivad mõnuga musta mooruspuu mahlaseid magusaid puuvilju. Et kaitsta sissetungi eest, panevad nad hernehirmuti või katavad puu võra võrguga.\nKust saab osta Moskva piirkonnas musta mooruspuu seemikuid\nKeskmisel sõidurajal korrutatakse Nižni Novgorodi piirkonnas mooruspuumarju ja mõnda Moskva piirkonna eralasteaeda. Näiteks pakub Chertok Nursery kolmeaastaseid seemnest kasvatatud mooruspuu seemikuid ja võtab vastu tellimusi selle taime pistikutest kasvatamiseks. Teistes puukoolides ja aianduskeskustes taime ostmisel tasub küsida, millises piirkonnas seda kasvatatakse. See mõjutab taime külmakindlust..\nTeksti autor: Mihhail Chertok, Moskva Riikliku Ülikooli botaanikaaia puuviljaosakonna töötaja\nPhlox paniculata: sordid, istutamine ja hooldus\nKuidas orhidee topiaari oma kätega teha?\nSpirea - aiakompositsioonide kuninganna\nOsteospermum või Aafrika kummel: kasvatamise, hooldamise ja paljunemise reeglid\nKuidas valida ja hooldada partenokarpilist kurgihübriidi\nMillal ja kuidas istutada Physalis seemikud 2020. aastal riigi eri piirkondadesse\nKääbusroosid pottides - koduhooldus\nMiks tulbid ei tärka ega keeldu õitsemast\nToataimede pealmine kastmine väetiste abil\nMillal paprikad pärast idanemist sukelduda\nAmaryllis on kuumade troopikute külaline, millel on suured mitmesuguste värvidega kaunid lilled. Meie laiuskraadidel ilmus see suhteliselt hiljuti, kuid on lillekasvatajate seas juba populaarseks saanud.\nLily Boogie Woogie\nMerevaikhape: rakendus taimedele


5. novembril teatati, et Haaberstis Järveotsa teel asuva maja trepikojas rööviti 83-aastaselt mehelt rahakott, milles oli pensionitunnistus ja 5 eurot sularaha.\n5. novembril teatati, et relvataolise esemega mees püüdis röövida Kesklinnas Väike-Ameerika tänaval ja Videviku tänaval asuvat poodi. Kahtlustatavana peeti kinni 23-aastane mees.\n5. novembril teatati, et Põhja-Tallinnas Angerja tänaval löödi 32-aastast naist.\n5. novembril teatati, et Lasnamäel Läänemere teel tekitati kehavigastusi 44-aastasele mehele.\n5. novembril teatati, et Keila linnas Jaama tänaval tekitati kehavigastusi 20-aastasele mehele.\n5. novembril teatati, et Maardu linnas Keemikute tänaval asuva maja korterist varastati arvuti, televiisor ja mobiiltelefon. Kahju on 2200 eurot.\n5. novembril teatati, et Viimsi vallas Linnase teel asuvast majast on varastatud mööblit ja puid. Kahju on 800 eurot.\n5. novembril väljastati piiril sisenemiskeeld kahele Ukraina kodanikule, sest neil puudusid dokumendid, mis õigustaks reisi eesmärki ja tingimusi. Mehele ja naisele koostati piiril sisenemiskeeld ja nende viisad tunnistati kehtetuks.\n4. novembril teatati politseile, et Tartus Muuseumi teel varastati ehitusobjektilt elektrilisi tööriistu. Kahju on umbes 1000 eurot.\n5. novembril teatati politseile, et Valgas Pikal tänaval ründasid kaks tüdrukut 12-aastast tüdrukut. Kannatanu toimetati esmaabi saamiseks haiglasse.\n5. novembril teatati politseile, et Viljandi vallas Ruudiküla külas tungiti sisse talumajja ja varastati suures koguses erinevaid tööriistu. Kahju on 7498 eurot.\n5. novembril saabus Luhamaa piiripunkti riigist väljuvale suunale piirikontrolli sõiduauto Toyota, mida juhtis 46-aastane mees. Kontrollimisel tuvastasid piirivalvurid, et sõidukil on läbimata tehnonõuetele vastavuse kontroll. Juhile määrati rahatrahv ja ta lahkus koos sõidukiga Venemaa Föderatsiooni suunas.\n5. novembril teatati politseile, et Narvas Võidu tänaval tekkinud peretüli käigus ründas 36-aastane mees 23-aastast naist. Politsei pidas mehe kahtlustatavana kinni.\n5. novembril teatati politseile, et Narvas Tallinna maanteel asuvast tanklast varastati diiselkütuse püstol. Kahju on 800 eurot.\n5. novembril teatati politseile, et Narvas murti sisse Tiimani tänaval asuvasse firmasse ja varastati kaks graafikatahvlit, arvuti süsteemiplokk ning kaks projektorit. Kahju on 1225 eurot.\n5. novembril teatati politseile, et Narvas Daumani tänaval murti sisse garaažiboksi ja varastati kaks elektrilõikurit, perforaator, kaks elektrisaagi, elektripump, elektrilennuk ja võsalõikur. Kahju on 1670.52 eurot.\nÖöl vastu 5. novembrit murti sisse Paides Keskväljakul asuva kaupluse kontoriruumi ning esialgse vaatluse kohaselt varastati sularaha ja kinkekaarte. Kahju on selgitamisel.\n5. novembril kella 16.30 paiku varastati Pärnus Riia maanteel asuvast kauplusest sülearvuti Samsung koos arvutikotiga. Kahju on 465 eurot.\n3. novembril kella 1 ja 2 vahel varastati Pärnus Männiku tänaval lukustamata eramust sularaha ja muid esemeid. Kahju on 2325 eurot.\nAjavahemikul 3.–5. november murti Kohila vallas Aespa külas sisse garaaži ja eramusse ning varastati õhksoojuspumba elemente ja erinevaid tööriistu. Lõhkumise ja vargusega tekitatud kahju on 5140 eurot.


Eestlased tõid lamades surumise maailmameistrivõistlustelt koju kaks kulda - Delfi Sport\nEestlased tõid lamades surumise maailmameistrivõistlustelt koju kaks kulda\nKaarel Korter (paremal)\n22. mail toimusid Kasahstanis lamades surumise maailmameistrivõistlused, kus tuli juunioride maailmameistriks Kaarel Korter ja Masters 1 klassi maailmameistriks lamades surumises Hjalmar Mäe.\nKaarel Kolteri jaoks oli see esimene välisvõistlus ja ta tuli juunioride maailmameistriks varustuseta lamades surumises. Kaarel võistles kategoorias kuni 105 kg ja surus lamades 207,5 kg ning parandas endale kuuluvat Eesti rekordit 37,5 kiloga. See tulemus andis talle ka absoluutkategooria hõbeda.\nKaarel kommenteeris, et võistlus läks suurepäraselt. Arvestades kaalu lõikamist, väsitavat reisimist ja välisvõistluste kogemuste puudumist sai ta suurepärase tulemuse ning purustas oma isikliku rekordi ja Eesti surumise üksikala rekordi.\n"Pinget ja stressi tekitas kõige rohkem kaalulangetus. 16 tundi enne kaalumist olin 4,5 kilogrammi üle lubatud kehakaaluklassi piiri, mis sai siiski hommikuks paika surutud. Tänan võistluskaaslasi ja treenerit pideva abi ja toetuse eest!" sõnas Korter.\nHjalmar Mäe: sellega sai nimi raiutud 300 kg meeste klubisse\nMasters 1 klassis tuli maailmameistriks varustusega lamades surumises Hjalmar Mäe, kes ületas 300 kg piiri ja surus 310 kg kaalukategoorias -120 kg, see tähistab ka uut avatud klassi Eesti rekordit.\n"Sellega sai nimi raiutud 300 kg meeste klubisse ja see on läbi aegade kolmas absoluutne tulemus Eestis. Ka sai enda nimele -120 kg kaaluvate meeste Eesti rekord, nii Masters 1, kui ka absoluutses arvestuses," kommenteeris Mäe.\nHäid tulemusi oli veelgi\nHäid tulemusi oli veel. Kaido Leesmann sai hõbemedali Masters 2 klassis (üle 50 a), tulemusega 230 kg. Varustuseta lamades surumises said veel Tarmo Pärna Masters 1 klassis (üle 40 a.) 6. koha (200 kg) ning maailmameistriks tuli ka Mihkel Laurits Masters 4 (üle 70 a.) tulemusega 112,5 kg.\nVarustusega lamades surumises sai 5. koha Jaan Lahe (260kg) ja 6. koha Henry Lehtsaar (210kg).\nEesti Jõutõsteliidu president Alexander Andrusenko: "Kaarel Kolter on tõeline talent! Usun, et näeme Kaarelilt tulevikus veel rohkem maailma tasemel tulemusi!"


Märt Saare blog: Vanaema Alfa lokid\nPostitaja: m2rtsaar kell 12:39\ntere Märt, vabandust et minu järgmine küsimus ei lähe küll kokku sinu postitusega, võid hiljem kustutada. olen vaadanud goingup.ee/noortekas videosid, ja need kõik on illustreeritud ilmaliku alatooniga. Minu küsimus sellest lähtudes olekski, et miks on mindud sellist teed?\nolen ise kristlane.\n29. detsember 2008 18:38:00 GMT +2\nTervitust. Sinu vaadatud videod kuuluvad varasema noorteühenduse GU töö ja nüüdse Risttee koguduse noortetöö (LIFTi) lehe alla. Vastan sulle seega Risttee koguduse vanemana, ja mitte GU rahvusliku töö esindajana.\nOleme kasutanud ilmalikku alatooni seepärast, et olla selles kultuuris, kus elame korralikud misjonärid, arusaadavad. eestlasele kõneleda pigem eestlase kui kirikuinimese keeles.\nnagu paulus kreeklasele kreeklase moodi, juudile juudi moodi.\nMa olen nõus sellega, et oleme katsetanud kohati ka üle-piiri nalju ja olnud ehk liiga provotseerivad või traditsioonilise suhtes kriitilised. noore kogudusena püüame vigadest siiski õppida ja mõista üha rohkem seda pärandit, mis meile on antud ja mitte unustada ära, mispärast me Kristuse ihuna üldse eksisteerime.\nsiin, maailma ühes sekulaarseimas riigis.\nolen patune, armu läbi päästetud.\n30. detsember 2008 00:03:00 GMT +2\nkuigi Paulus minu arust mõtles öeldu all, et loobub paljudest oma tõekspidamistest, tavadest ka nõrkade pärast, kes on need, kellel ei ole täit teadmist pühakirjast.\nEnne küsimuse küsimist mõtlesin ma just selliste tagajärgede tekkimise pärast:\nJuhul kui ma nüüd õigesti aru sain, siis see video "lets talk about sex" oli tehtud MTV logo kasutades ja reklaamimaailmas öeldakse selle kohta alateadlik mõjutamine ehk siis seotakse midagi varem meeldivat ja lahedat millegi uuega, et see tekitaks inimese alateadvuses positiivse sideme, kui ta teinekord mõtleb ühele, siis tuleb meelde teine ja vastupidi, võin ka muidugi eksida mõne spetsiifilise detailiga, aga mõte jääb samaks. Ehk teisisõnu jätab see video mulje nagu MTV-d on OK vaadata, aga samas jääb Jumal küllaltki tahaplaanile minu arvates.\n30. detsember 2008 13:04:00 GMT +2


CROCS-TÜÜPI JALATSID NR 23\nVÄGA SOOJAD NAHAST TALVESAAPAD...\nLastejalatsid, müük 27.12.18 Tallinn\nBOTASED ADIDAS, Originaalsed Adidas botased. Suurus 24. Väga heas korras.\nLastejalatsid, müük 05.10.18 Tallinn\nBOTASED ADIDAS, Originaalsed "Adidas" botased. Suurus 21.Väga heas korras.\nLastejalatsid, müük 16.01.19 Pärnu\nADIDAS LASTESAAPAD, kasutatud; Adidas poiste talvesaapad, suurus nr.35, vähe kasutatud, väga heas korras.\nLastejalatsid, müük 15.01.19 Pärnu\nADIDAS LASTEBOTASED, Adidas lastebotased nr.35, veekindlad, väga heas korras!\nLastejalatsid, müük 06.01.19 Tartu\nTÜDRUKUTE ADIDAS TOSSUD SUURUS 32, kasutatud; Müüja tüdrukute tossud ADIDAS suurus 32 (sisetald 20cm).\nLastejalatsid, müük 25.05.18 Harjumaa\nADIDAS PLÄTUD JALANUMBRILE 36, Adidas kummiplätud jalanumbrile 36. Plätude pealmine osa krõpskinnitusega reguleeritav, plätude sisetald pehmelt masseeriv. Plätusid on palju kantud ja nendel esineb kulumisjälgi, kuid saab edukalt veel kanda. Plätude sisetalla pikkus plätu seest mõõte...\nLastejalatsid, müük 04.01.19 Tallinn\nADIDAS TOSSUD, kasutatud; Müüa paar korda kantud nr 40 kerged Adidase tossud.\nADIDAS PLÄTUD, kasutatud; Healjuhul 1 x kantud. Ostsime Saksamaalt. Praegu kuulutust ülesse pannes märkasin, et ühel sees s.29, teisel jalal 30, silmaga pole küll näha. Sisetald ühel 18, teisel 18,5 cm(äärest-ääreni). Võib-olla ühel jalal on tooni võrra tallaosa tumedam...\nLASTE KINGAD ADIDAS, Poiste kingad. Suurus 23. Vähekasutatud. Väga heas seisukorras.\nADIDAS TOSSUD SUURUS 36, kasutatud; Nr 36 (sisetald 22,5 cm) , tald ei määri põrandat, Ninaosas kumm veidi maha kulunud, muidu korralikud ja terved.\nADIDAS TOSSUD SUURUS 36 2/3, kasutatud; (sisetald 22,5 cm) , tald ei määri põrandat, Väga korralikud!\nLastejalatsid, müük 25.09.18 Harjumaa\nNAHAST LASTE KEVAD/SÜGIS SAAPAD JALANUMBRILE 34 FIRMALT ADIDAS, Nahast laste kevad/sügis saapad jalanumbrile 34 firmalt Adidas. Saapad on alt kummise tallaga ja saabaste ninaotsad ja kannaosa ka kummised, seega peavad ka veidi vett. Saabastel sees pehmest riidest vooder. Saapad pruuni värvi, saabaste mõle...\nLastejalatsid, müük 20.08.18 Eesti\nADIDAS JALKA TOSSUD SUURUS. 40 (UK7), kasutatud; Müüa jalka tossud. Vähe kantud, korralikud. Kätte saab Tallinnast või Saue vallast. Saadan ka postiga, sel juhul lisandus postitasu.\nLastejalatsid, müük 02.03.18 Harjumaa\nJALGPALLIJALANÕUD ADIDAS NUMBER 32 (KUNSTMURU PUUTSAD)., Palju kantud (jalgpalli mängides), aga veel täiesti kasutamiskõlblikud jalgpalli kunstmuru puutsad number 32. Puutsade põhivärv must, natuke ka valget ja Adidase märgid kollasega. Puutsade kinnitus paeltega seotavad. Puutsad muidu terved, aga sisemi...\nJALANÕUD POISILE,S.32/33, kasutatud; Vasakpoolsed Adidas tossud, s.32, sisetald 19,5-20 cm vahel(ise mõõtes). Kui tald välja võtta, siis sain suure varba juurest kannani 20,5-21 vahel. Väga mugavad ja paksu tallaga. Mõlemil jalal kannakohalt vooder veidi katki hõõrutud. Pare...


Kingitus sõbrapäevaks - südamekujuline keraamiline külmkapimagnet\n> Külmkapimagnetid>Südamekujuline keraamiline külmkapimagnet\nSuurepärane kingitus sõbrapäevaks\nKui otsite väikest kingitust, mis on samas väga meeldejääv ja silmatorkav, siis meie e-poest leiate suurepärase kingiidee - südamekujulise keraamilise külmkapimagneti. Südamekujuline keraamiline külmkapimagnet sobib kingituseks kindlasti kõikideks tähtpäevadeks, aga eriti suurepärane kingitus on see sõbrapäevaks, pulma-aastapäevaks või mõneks muuks Teie romantiliseks tähtpäevaks. Laske magnetile trükkida mõni Teile oluline pilt ja südamesttulev tekst ning armas kingitus ongi valmis. Köögis külmkapi küljes jääb antud kingitus kindlasti kingisaajale tihti silma ja siis olete Teie taas tema mõtetes.\nSüdamekujuline magnet on mõõtmetega ca 70*68mm. Magneti esimene osa on keraamiline südamekujuline plaat ja selle taha kleebitakse magneetilisest plastikust südamekujuline tükk. Teie pilt ja/või tekst kantakse magnetile vastupidavas sublimatsioonitrükitehnikas.\nSüdamekujulise keraamilise magneti tellimiseks vajutage nupule "Kujunda toode" ja laadige üles oma pilt ja/või tekst. Valige kirjastiil ja värv. Kui Teil on seoses tellimusega veel muid soove, siis sisestage need Täiendava selgituse väljale. Seejärel teeme meie Teile kena kingituse.


(Ümber suunatud leheküljelt Liblikõieline)\nLiblikõielised on väga vajalikud sellepärast, et nad suudavad siduda atmosfäärilämmastikku. See vähendab aia- ja põllupidajate vajadust osta lämmastikväetisi. Selle asemel saab kasutada mitmeväljasüsteemi, kus haritav maa on jagatud mitmesse ossa, millest iga osa saab kordamööda aastakaupa nii-öelda puhkust, mille ajal seal kasvatatakse liblikõielisi. See võimaldab pinnasel taastada oma esialgse viljakuse, mis teiste põllukultuuride kasvatamise tulemusel on vähenenud. Lämmastikusisalduse tõttu on liblikõielised ühtlasi suhteliselt suure proteiinisisaldusega.\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Liblikõielised&oldid=5870118"\nLehekülje viimane muutmine: 7. aprill 2021, 00:18\nSelle lehekülje viimane muutmine: 00:18, 7. aprill 2021.