VIDEO I Linnapea tervitab tublisid koolilõpetajaid videoga – Eesti elu | GoodNews\nAvaleht Eesti elu VIDEO I Linnapea tervitab tublisid koolilõpetajaid videoga\nVIDEO I Linnapea tervitab tublisid koolilõpetajaid videoga\nKuna sel aastal jääb traditsiooniline lõpetajate vastuvõtt Tartu Ülikooli ajaloomuuseumi valges saalis ära, tervitab linnapea Urmas Klaas tublisid koolilõpetajaid videoga.\nTartu linnal ja maakonnal on traditsioon tunnustada üldhariduskoolide hõbe- ja kuldmedaliga lõpetajaid ning kutseõppeasutuse kiitusega lõpetajaid linnapea vastuvõtuga. Koroonaviiruse puhangu tõttu pole sel aastal võimalik traditsioonilist vastuvõttu korraldada, mistõttu saadab linnapea Urmas Klaas medali ja kiitusega lõpetajatele videotervituse, linnapea tänukirjad antakse üle lõpuaktusel.\nTartu linnas lõpetab tänavu gümnaasiumi kuldmedaliga 59 ja hõbemedaliga 47 õpilast. Kiitusega lõpetab 64 kutseharidust omandanud noort. Enim on medaliste Hugo Treffneri gümnaasiumis (kuldmedaleid 31, hõbemedaleid 22), Miina Härma gümnaasiumi lõpetab kuld- ja hõbemedaliga 16 noort, Jaan Poska gümnaasiumi 9, Tamme gümnaasiumi 7, Kristjan Jaak Petersoni gümnaasiumi 7, Annelinna gümnaasiumi 5, Täiskasvanute gümnaasiumi 5, Waldorfgümnaasiumi 3 ning Herbert Masingu kooli kuldmedaliga 1.\nTartu linn premeerib tublisid õppureid tänukirja ja rahalise preemiaga. Kuldmedali eest makstakse 200 ning hõbemedali ja kiitusega lõpetamise eest 150 eurot.\nKokku maksab linn tänavu parimatele koolilõpetajatele preemiaks pea 30 000 eurot.\nGümnaasiumite lõpuaktused toimuvad koolides alates 19. juunist.\neelmine HEA TEADA I 5G tehnoloogia rakendamine autotööstuses võimaldab vähendada liiklusõnnetusi, ummikuid ja heitgaase\njärgmine HEA TEADA I Rahvarinde muuseum saab Lauluväljakul avarad ruumid


Sild üle arenguvaevavete — Sirp\nNüüdistants ongi sellepärast nüüdisaegne, et seda ei saa luubi all vaadelda nagu surnud putukat. Ta alles elab ja areneb ja otsib oma kuju.\nSVETA GRIGORJEVA, JÜRGEN ROOSTE\ninstituudist varastatud joonistus-\nlaudadega oma toa.\nAnatoomiaklassist ajas ära\n(oli see vast öö!)\nMust lugu küll.\nAga kunstnikuks ei saa.\nSass Suuman „Ei iialgi“\nNüüdistantsu teemadel on tänavu tekkinud väike arutelu, diskussioon. Ei midagi liialt tulist ega sisulist: inimestering, kes Eestis selles asjas üldse osalised-teadjad, on ka sedavõrd väike. Asi ise muidugi mitte.\nEsmalt jäi silma aasta alguse klaaspärlimäng: end alles avastav noor tantsukunstnik Henri Hütt ja veidi vanem Taavet Jansen otsustasid hakata nüüdistantsu mentoriteks ja päästjateks, abikäeks noortele, kes selles algamise asjas ehk kuidagi üksi.1 Iseenesest on ju tore, et Hütt ja Jansen ulatavad abikäe meie defineerimissegaduses, arenguvaevades visklevale tantsumaastikule (Evelin Lagle tänavuse „Première’i“ kohta: „ Nende noorte lavastused paiskasid meie arenguvaevades visklevasse tantsuringi pahvaka värsket õhku.“)2, otsides seda nooremat generatsiooni, kes vahetaks välja vanad tegijad (Kangro, Ollesk, Mägi). Teisest küljest tundub, et tegemist on nädalalehtede tarvis välja mõeldud pseudoprobleemiga, uus generatsioon tuleb peale Hüti ja Janseni abitagi. Kas pole nende püüdlus enese kaudu uut põlvkonda defineerida pigem võimuakt, enesemääratluskatse?\nTantsija Cédric Andrieux rääkis oma autobiograafilises monolavastuses, milline vabastav tunne oli Stingi laulu „Every Breath You Take“ saatel lava eesosas lihtsalt seista ja publikule silma vaadata.\nPriit Raud ütleb ERRi kultuuriportaalile sõltumatu tantsu auhindade jagamise puhul žüriiliikmena: „Siin on veidi põlvkondade probleemi. Mina olen jõudnud arusaamani, et uus põlvkond on niisugune, kellele ei sobi olemasolevad vormid. Nad praegu otsivad seda vormi, kuidas nad ise tahavad oma asju teha, kuidas nad tahavad neid asju näidata, ja selleks ei pea olema mingid olemasolevad vormid.“3\nHüti ja Janseni projektist õhkub elitistlikku mõtlemist – meie siin, juba tegijad, anname noortele võimaluse, tulge ja tõestage ennast, aga jätke meelde, et iga viga võib osutuda „saatuslikuks“ (Evelyn Raudsepa sõnutsi: „Takistada võib ka aukartus: tegemist on ju ikkagi Eesti etenduskunstide praeguse esisaaliga, sinna oma lavastusega sisenedes algab automaatselt enesetõestamisprotsess ja vead võivad olla saatuslikud.“)4 Mis iseenesest on huvitav, sest kas pole eksperimentaalteatri üheks alustalaks error, ebaõnnestumine, nn „saatuslik viga“, mis võib osutuda millegi uue mootoriks.\nRaudsepp kirjutab oma Hüti- ja Janseni-apologeetilises tulevikuotsingus: „Tantsuloomingu defineerimissegaduses on sündinud olukord, et kumbki kõrgkool ei koolita koreograafide ja tantsuõpetajate kõrval kunstnikke. Tegeletakse võrdselt tehnika ja loominguga, võttes mõlemas eesmärgiks kesktaseme, mistõttu kipuvad kunstniku ambitsioonidega koreograafid jätkama oma edasist õppeteed Eesti kunstiakadeemias.“ Väide, et kumbki kõrgkool ei koolita kunstnikke, et seda teeb EKA, on obstsöönsus. Justkui saaksid kõik EKA lõpetajad kohe loojateks. Kool ei saa mitte kedagi kunstnikuks õpetada, see peab olema inimeses endas. Kool annab vahendid, teooriapagasi, loob konteksti, annab mingi vilumuse, aga see ei õpeta sind kunstnikuks. Et mõlemal kõrgkoolil on lausa eesmärgiks keskpärasus, on ülbe, nahaalne ja ebapädev mõte. Kusagilt õppekava sisukirjeldusest ei saa lugeda, et „me teeme sust keskpärase mittekunstniku“. Mis elus välja tuleb, on iseasi.\nÜldse kõlab eesti kultuuris veidralt eeldus, et kedagi on vaja asendada, kellegi kingadesse on vaja astuda. Põlvkondade teema on kogunisti imelik – kas peab Kangrot ja Olleskit minema vaatama (ja nt Sauterit-Õnnepalu lugema), mõeldes, et need on nüüd need vanad tegijad, kes millegi uuega ei suuda üllatada. Mahakantud tüübid, kellele on vaja leida asendaja? Kui kunstnik algusest peale tahab kellegi positsioonile (Hütt ja Jansen tahtsid siis praegu Priit Rauda mängida?), tahab sedasama võimu, ongi ju tegu stagnatsiooni, seisakuga. Tahame vana struktuuri üle võtta, et see pigem oma nägu teha – sihuke võimumudeli taastootmine (à la ZA/UM Sirbi kingades), mitte lammutamine, kummutamine, ümberpööramine, ülemängimine, uue tegemine.\nMidagi uut pole võimalik, ikka on tulnud uus põlvkond samasse ruumi, võtnud üle samad tööriistad ja lõpuks ehk ka mentaliteedi? Teisiti mõelda ei saa? Kõlab nagu konservatiivide parteiprogramm. (Muide, kriitik ja žüriiliige Heili Einasto lubab tantsuauhinda põhjendades endale Sirbis EKRE-liku kõrvalhüppe: „Auhinna määramisel Fine 5 lavastusele „… and Blue” sai arvesse võetud asjaolu, et tegemist on 100% eestimaise lavastusega [—], mis tänapäeva, üha enam rahvusvahelistuvas kunstielus on muutumas väärtuseks omaette.“5 Esiteks, 100% eestimaine on vist ka lavastuse pealkiri, teiseks, kas ikka geeniproovid said tehtud, kohatu oleks, kui meil sünniks siin Eestis kuidagi rahvusvahelist nüüdiskunsti, veresolkimist, eks.)\nPõlvkondade kujundit on vaja eeskätt kriitikuile, et struktureerida oma mõtteid-tekste, kaardistada seda maastikku, et oma tegemisi ja olemist õigustada ja lihtsustada. Kunstnik toda põlvkondade erisust tajuda ei pruugigi, teda ei huvita, kas too, keda ta vaatab, on juhtumisi x, y, z või õ, ä, ö, ü. Kui kunstnik ise juba nii näeb, siis ta ehk ei näe seda kunstnikuna, vaid mingi trendi, ideoloogia, väärtussüsteemi kandjana/toetajana, püüdes endale haarata mingi põlvkonna eestkõneleja või hääle või esindaja positsiooni-rolli. Nii, y-rong on läinud, miks ma ei võiks olla esimene z-staar, ahh?\nAndrus Vaarik kuulutas viimases teatri-„OP!is“, et kriitik Kristiina Garancis on kõige õigem inimene, kelle käest küsida, millest moodustub (Eesti) tantsumaastik. Tõepoolest, sellist kaardivihku või GPSi poleks osanud ka veidraimas tantsukošmaaris oodata. Garancis loob tõesti lihtsa ja selge pildi, mudeli, kus eri servades on vastandlikud tantsustiilid: ühes otsas tantsuteater, teises nüüdistants. Tantsuteatris peab kohal olema butafooria, dekoratsioonid, kostüümid, valgus. Ühe sõnaga kola, mis teeb teatrist teatri. Tantsuteater on defineeritud seega esmalt atribuutide, mitte sisulise või mõttelise kaudu. Teises otsas on kolatu ja kohatu nüüdistants: „See asi, mida inimesed laval ajavad, võib olla kontseptsiooni väljendamine või puhas liigutus puhta liigutuse pärast“.6\nSee on julm eristus. Kas nüüdistants ei saagi siis kuidagi olla tantsuteater? Ja vice versa? Rekvisiidid, valgus, kostüümid teevad ainuõige teatri? Mitte inimene laval? Mullu detsembris sai festivalil „Talveöö unenägu“ näha lavastust („Remote Tallinn“), kus ainsateks osalejateks olid vaatajad ise ja neid kõrvaklappidest suunav hääl, kogu kola oli kontseptuaalne, linnaruumis ja inimese tajus-ajus kujuteldav. Et see polegi enam teater, kui ta nii serva peale läheb, satub? Ja vastupidi: 12. mail Vabal Laval etendunud Jeremy Wade’i ja noorte soome tantsijate (TADaC – Soome kunstiakadeemia teatrikõrgkooli tantsurühm – toim) ülienergiline, vihane, hulluse piirile pürgiv, aga sotsiaalse sõnumiga „Human Resources“ ei ole nüüdistants, aga on tantsuteater, sest lava oli lõpuks täis kola ja prahti?\nKui iga-aastasel teatriauhindade jagamisel istuvad žüriis sellised tantsuspetsialistid, siis pole ka imestada nomineeritute nimekirja üle. Läinud aasta tantsulavastuste žürii liige Heili Einasto ütleb Sirbis: „Seoses sellega, et Eesti Teatriliit otsustas hakata välja andma etenduskunstide aastaauhinda, võttis tantsulavastuste žürii nõuks keskenduda eelkõige lavastustele, kus on kasutatud meediumina liikuvat keha. Selle otsusega jäi kõrvale hulk lavastusi, kus kombatakse tantsu ja muude etenduskunstide piire ning mis olid varasematel aastatel tantsuteatri žürii vaateväljas. Tulemus pole siseringile kuigi üllatav: selliseid nn liikumispõhiseid tantsulavastusi on vähe, sest suurema osa tantsuväljast on vallutanud etenduskunstide piiridel balansseerivad lavastused, kus ei kasutata oma sõnumi peamise edastajana keha(de) mõtestatud liikumismustreid (koreograafiat). Žürii arvates oli aasta üsna kasin, midagi väga üllatavat ja vapustavat ei olnud.“7\nEestis on vist natuke liiga vara mõelda uuest tantsust nii, nagu mõeldakse näiteks Euroopa tippülikoolides à la Amsterdami koreograafiaosakond SNDO, isegi Soome tundub selles osas edumeelsem. Aga loota ju võib. SNDO (School voor Nieuwe Dansontwikkeling ehk Uue Tantsu Arendamise Kool) tutvustab end veebilehel: „Kuigi avangard on surnuks kuulutatud ja on üldteada, et kunst paistab olevat aina kestev vormide, teemade, stiilide, moevoolude ja sundmõtete taaskäitlemine, otsib SNDO ikkagi pidevalt uusi tantsu ja tantsu tegemise viise. Olemasolevate vormide ja stiilide kinnistamine ei ole eesmärk. Kui õpilased tahavad nendega töötada, tõstetakse üles küsimus „miks“. Küsimusi „miks“ ja „kuidas“ kasutatakse SNDOs tihti. Mitte küsimust „mis““.8 Seega, laval nähtu kohta ei küsita, mis see on, vaid miks ja kuidas on see tehtud. Mis-küsimust vajavad esmalt kultuuripoliitikud ja rahajagajad.\nNaljakas on see, et kui mõni selline – lavalisema-loovama, vormis mitte nii kinni kõlkuva mõtlemisega – lavastus etenduks Eestis, kirjeldataks seda kui etenduskunsti, Amsterdamis on see aga nn uus tants. Eestis käinud nüüdistantsu üks põnevam täht Ivo Dimchev määratleb end koreograafina. Mitte etenduskunstniku, performance’i-teatri viljelejana, vaid koreograafina (seejuures Renate Keerd räägib oma üsnagi äratuntavalt kehakesksete nüüdistantsulavastuste puhul pigem etenduskunstist ja etendajatest). Mis paneb mõtlema, kas meie arusaam uuest tantsust käib ikka ajaga kaasas. Muidugi pole eesmärk sörkida Lääne tegijate sabas ja püüda sama teha, samamoodi mõista, aga avarust võiks olla, tantsukriitikuid, kes vaatavad laval inimest ja näevad tantsu kas või sõnalavastuses. Professionaalne, kehakeskne tantsija Cédric Andrieux rääkis oma autobiograafilises monolavastuses (mille lavastas temaga ja talle Jérôme Bel), milline vabastav tunne oli pärast aastaid väga füüsilistes-keerulistes nüüdistantsutruppides mängimist sattuda lavastusse, kus pidi lihtsalt Stingi laulu „Every Breath You Take“ saatel lava eesosas seisma ja publikule silma vaatama.\nMeie kriitikud annavad mõista, et kontseptuaalne intellekt ja kehakesksus on kaks eri asja, mis eesti tantsumaastikul praegu veel kokku ei käi. Leenu Nigu ütleb tänavu „Première’il“ esietendunud Arolin Raudva ja Maarja Tõnissoni lavastusi vaadeldes, et need on „märk eesti uuemas tantsus toimuvast kehakesksuse tagasitulekust. Kui väga pikka aega on tooni andnud eksperimenteeriv ja kontseptuaalne etenduskunst, siis noorema põlve tantsuloojad pööravad oma pilgu taas kehalisuse, füüsise, aistingute, liikumise poole“.9\nSelline vastandamine on ohtlik, see on tekitanud arusaamu ja (ka lavastajate) käitumismalle, justkui oleks kehakeskse tantsu puhul tegemist lihtsate sümbolite peal mängiva kõrge tantsutehnilise oskuskunstiga, seejuures kui kontseptuaalsema ja eksperimentaalsema mõtlemise puhul on tegu intelligentsema ja ambivalentsema liikumisega, kus annavad tooni peaasjalikult mittetantsijad. Nõnda tekibki lõpuks tegelikult kontseptuaalse tõrjumine tantsust, liigitamine mittetantsuks (mis on juba olemuslikult siiski tants, sest defineeritakse vaid tolle kaudu) ning (auhinnatava) tantsuteatri kaldumine tähendusetu silmailu poole. Sest kuhu maale võib kontseptiga minna, et see ikka veel oleks tantsu nime väärt ja kehaline ja … ? Seejuures hakkab kehaline lihtsustuma-labastuma, sest mida seal ikka on nii diipi mõelda, eks. Liigutus liigutuse, ilu ilu pärast lööb teised kontseptsioonid oma üldmõistetavusega lihtsalt üle.\n„Seejuures annavad nende lavastused lootust, et seni väga sügavalt juurdunud vastandus tantsulise ja n-ö intellektuaalse etenduskunsti vahel hakkab ammenduma ning lõpuks ometi jõutakse teesi ja antiteesi sünteesini, milles liigutus ja idee ei tühista teineteist, vaid üks ilmneb teise kaudu ja vastupidi,“ jätkab Nigu. Mida tähendab siin tees, antitees, süntees? Kriitikule on see abiks, lehes näeb teooriana kena välja, aga sinna on peidetud justkui mingi süüdistus, et, näe, varem polnud meie tantsukunstnikud selliseks vaimu-keha ühenduseks suutlikud. Aga kas pole see süntees nüüdisteatris, üldse, alates vähemasti modernistide katsetustest lava- ja performatiivses kunstis, olnud kogu aeg olemas. Kust me hakkame lugema toda nüüdistantsu, kus on kehalise ja kontseptuaalse piir, ning kas siis kehaline ennist ei olnudki kontseptuaalne? Tantsukriitikud ei peaks ju koostama kooliõpikuajalugu, vaid vaatlema asja olemust.\nKuidas saab Nigu väita, et „Première’i“ tänavused lavastused on märk eesti uuemas tantsus toimuvast kehakesksuse tagasitulekust, kui kõik tantsu aastaauhinnale nomineeritud lavastused on – kui kasutada Nigu terminoloogiat – „teesid“ ehk kehakesksed lavastused? Ja see pole juhuslik, vaid tahtlik ja teadlik tantsupoliitika. Kas mitte Karl Saks ei võitnud oma lavastusega „Tšuud“ mõni aasta tagasi aastaauhinna? Temast alates lugedes on põhimõtteliselt kõik tantsuteatriauhinnad läinud kehalistele-tantsulistele-füüsilistele-somaatilistele lavastustele, ka Rene Köster pälvis hiljuti (2014) Kristallkingakese auhinna ja Kristjan Rohioja tantsu aastaauhinna (2014). Kõik puha kehakesksete lavastustega!\nMulje kontseptuaalsuse domineerimisest võib tõesti tekkida, kui vaadata kultuurilehtede külgi, sest poleemikat tekitavad ikkagi üldjuhul just nimelt eelmainitud, sealjuures kui nn teesid tegelevad liiga sageli lihtsate üheselt mõistetavate sümbolitega ja lihtsakoelise dramaturgiaga. Sümbolite ambivalentsus oleks justkui eksperimentaalsemate ja kontseptuaalsemate lavastuste eripära, mingit protsentuaalset ülekaalukust võib ehk tõesti täheldada. Ja puhtast liikumisest on kriitikuil üldmõistetavalt keeruline kirjutada ka sõnavara tõttu, arvustusi ähvardab oht luulestuda. (Nagu on juhtunud Evelin Laglel: „Seejuures on aga siiski rõõm näha, mis suunas areneb nende noorte koreograafide liikumisest mõtlemine. Julgus luua lavastust somaatilisele liikumiskeelele toetudes peegeldab kehalise kohalolu ja füüsilise info seisundilisuse hindamist ja omal nahal tajumist. See omakorda avab uue tee, lausa uue tasandi tantsukunsti arengus.“)10\nSiiski ei saa olla nõus Nigu üldistusega, justkui toimuks mingi kehakesksuse juurde naasmine – selles võib aimata ka küllalt klassikalist mõtlemist tantsust kui millestki peaasjalikult kehakesksest, esteetiliselt väljapeetud, abstraheeritud liikumisest (Einasto defineerib koreograafiat mõnevõrra laiemalt kui „keha(de) mõtestatud liikumismustrit“). Raudsepp küsib aga: „Augusti tantsufestival on loobunud tantsust, Eesti Teatriliit annab välja etenduskunstide auhinda, Sõltumatu Tantsu Lava võetud suunaks on just tantsu presenteerimine ning juba pikemat aega käib rahvusvahelisel etenduskunstide maastikul jutt tantsu comeback’ist. Aga kus see siis on?“\nKehakesksus ei ole midagi, mis tuleb tagasi. Sellega on (vähemasti Eestis) nagu riimluulega: seda peetakse alati õigemaks tantsuks. Välja keskmes, kriitikute ja auhindajate pilgu all võib olla kaks-kolm tõsisemat viljelejat, aga seda peetakse kõige õigemaks, puhtamaks, traditsioonilisemaks kunstiväljundiks, seda auhinnatakse, selle poole püüdlevad paljud harrastajad, seda näidatakse esimesena (ja õigena) koolilastele.\nEtenduskunst oleks nagu tantsu degradeerumine – nad müttavad seal kuskil (Heili Einasto: „Mõtlemiskoht on see, et suurem osa tantsuväljal olijaist eelistab „mütata“ etenduskunstide vallas ning ehedat tantsukunsti väljaspool balletiteatrit jääb üha vähemaks.“) –, mis on kummaline. Kunagi öeldi Fine 5 või kogu algse kehalise nüüdistantsu kohta, et see pole õige tants.\nMis hetkel kuskil inimkonna kultuuri hällis need üksteisest üldse lahku löödi – sõna, liikumine, hääl. On keeleteooriaid, mis väidavad, et kommunikatsioon algas liigutustest, keha – tantsu! – abil üksteisega suhtlemisest. Tahtmine neid meediume tänapäevases auhinna- ja kultuuripoliitikas ning arvustuskultuuris lahutada mõjub elitaarse status quo (väljakujunenud kõrgkultuuripildi) säilitamise püüdlusena, mis on olemuslikult otsiva hingega ja piire kompava nüüdistantsu vastand. Seepärast ongi see nüüdisaegne, et seda ei saa luubi all vaadelda nagu surnud putukat. Ta alles elab ja areneb ja otsib oma kuju. Miski pole paratamatu ega lõplik, kui see puudutab inimest laval. On ehk üks vabaduse lõplik määr seal – kui inimene otsustab laval surra või tappa. Aga kui lõplik seegi enam on.\nPriit Raud ütleb ERRile: „Etenduskunsti auhind võeti kasutusele selleks, et olla vabam, me ei taha ennast piirata määratledes, kas see on tants või ei, kas on teater või ei. On olemas niisugune sõna „etenduskunst“, mis hõlmabki nüüdisaegsemaid lavakunsti vorme, nagu teater, tants, muusika. See kõik on sulandunud üheks asjaks, milleks siis neid eraldada.“\nTahtmatult on see „üheks asjaks sulamine“ ning selle põhjal auhindade lahkulöömine teinud nüüdistantsule karuteene. Oleks ju üsna kurb vaatepilt, kui kõik vähegi eksperimentaalsemad ning ambivalentsemad „uue tantsu“ lavastused, mis ei sobi nn establishment’i-sisese tantsu aukoodeksisse, küüditataks etenduskunstide rongile. Seejuures, kui tantsuauhindadele nomineeritute hulgas võib leida ka dramaturgilisi õnnetusi, peavad kontseptuaalsemad lavastused seisma žürii ees võrdluses koos perfomance’i–kunsti ja lavahuumoriga ja kõigi hüljatud orvukeste-värdjatega, keda muu suur teater või kunst enda omaks ei taha tunnistada.\n1 Vt http://www.saal.ee/event/778/\n2 Evelin Lagle, Kui liigutus ja idee ei tühista teineteist. – Sirp 20. III 2015.\n3 Vt http://kultuur.err.ee/v/f7bedf9f-3d3b-4c03-8445-0ddcc8707a23\n4 Evelyn Raudsepp, Põlvkonnad ja väljavaated eesti tantsukunstis. – Sirp 27. III 2015.\n5 Teatri aastaauhindade laureaadid 2014. aasta loomingu eest. – Sirp 10. IV 2015.\n6 Vt http://kultuur.err.ee/v/teater/d4daa39f-9fee-41c3-a2a7-0d08bd958d1d\n7 Teatri aastaauhindade laureaadid 2014. aasta loomingu eest. – Sirp 10. IV 2015.\n8 Vt http://www.ahk.nl/en/theaterschool/dance-programmes/sndo/about-sndo\n9 Evelin Lagle, Kui liigutus ja idee ei tühista teineteist. – Sirp 20. III 2015.\n10 Evelin Lagle, Eesti nüüdistantsu uued tulijad, kas ka uued tuuled …? – TMK 2015, nr 5.


Robot Millennium koolitused edasijõudnutele ja algajatele – Professionaalse Inseneri Blogi\nRobot Millennium koolitused edasijõudnutele ja algajatele\nKord aastas toimuv Robot Millennium koollitus edasijõudnuile on mõeldud neile, kes on läbinud algajate koolituse ja programmiga töötanud. Koolitus toimub Tallinna Tehnikakõrgkooli (endine TEMT) arvutiklassis 16. ja 17. aprillil. Õppekeel on inglise keel. Läbiviijaks on Robobati insener Dominic Malec.\nRegistreeruda saate sündmuste rubriigis või siin.\nKoolitus on mõeldud algajatele, kuid ka juba programmiga tutvust teinud konstruktoritele. Algajate koolitus toimub 24. ja 25. aprillil Tallinna Tehnikakõrgkooli (endine TEMT) arvutiklassis. Õppekeel eesti keel ja läbiviijaks Maarjus Kirs.\nKavaga tutvuda ja registreeruda saate sündmuste rubriigis või siin.\nPostitatud 07/03/2007 30/04/2016 Autor Raul ViboRubriigid Blogi\nEelmine Eelmine postitus: Autodesk Impression\nJärgmised Järgmine postitus: Revit Structure koolitus Eestis


HEA UUDIS! Olerex lõpetab alkoholivaba veini, õlu ja siidri müümise alaealistele – Tervis | GoodNews\nAvaleht Tervis HEA UUDIS! Olerex lõpetab alkoholivaba veini, õlu ja siidri müümise alaealistele\nHEA UUDIS! Olerex lõpetab alkoholivaba veini, õlu ja siidri müümise alaealistele\nOlerex lõpetab alates käesoleva aasta 1. augustist alkoholivaba õlu, siidri ja veini müümise alla 18. aastastele noorukitele.\nOlerexi turundusjuht Janne Laiki sõnul on see ettevõtte jaoks põhimõtteline küsimus ja otsus. „Olerex leiab, et need tooted on noortele siiski esmane tutvus sisenemaks alkoholimaailma ning vastustundliku ettevõttena ei toeta me enam taolist tarbimismudelit,“ selgitas Janne Laik otsuse vastuvõtmise tagamaasid. „Enamus alkoholivabadest õlu, siidri ja veini toodetest on kerge alkoholisisaldusega ning kui alaealised harjuvad neid tarbima, siis on üleminek alkohoolsetele jookidele kergem ning just seetõttu peame nende jookide müümist noorukitele ebaeetiliseks.“\nJanne Laik lisas, et lastele on Olerexis tarbimiseks mõeldud mitmeid muid alternatiivseid jooke, mis ei ole alkoholiga seotud. „Alkoholivaba õlu, siider ja vein on mõeldud tarbimiseks täiskasvanutele,“ tõdes Janne Laik.\nPiirangu kehtestamisest alates augusti algusest annab Olerexi teenindusjaamades teada vastavasisuline teave, mis on kergesti märgatav ja paigutatud selliselt, et seda on võimalik näha enne ostu sooritamist.\njärgmine KEHALE, HINGELE, MEELTELE! Tantraõpetajad Himalaya ja Thirak õpetavad, kuidas olla tasakaalus, kohal hetkes ja lõõgastuda


Piltide elluäratamine käepäraste vahenditega - Pere ja Kodu\nPiltide elluäratamine käepäraste vahenditega\nJazzkaare merepaviljoni lasteprogrammi raames esitatud kontsert-etendus „Lood pildi seest“ oli rõõmus ja särtsakas vaatemäng nii väikestele kui suurtele. Ühtlasi kinnitas ta ka seda, et Daniil Harmsi lastelooming väärib avastamist.\nMerepaviljoni lava sobis küll pigem kontsertidele kui teatrietendustele tarbeks. Siiski tõestas TÜ VKA 10. teatrilend, et teatrit võib teha igal pool. Järv võis olla ka paberirull, auto papitükk, ja Karl Ivanovitš Šusterling võis olla kahe peaga inimene. Kui ikka lusti ja mängurõõmu jagub, siis pole lugu ka sellest, et tegu pole just teatri, vaid mugandatud kontsert-etendusega. Ja et laval ei kõla teps mitte klassikaline jazz, vaid lapsemeelsed laululood, mis on mõeldud erinevaid lugutükke omavahel siduma (autoriteks Jaanika Tammaru ning Lauri Mäesepp).\nKõik saab alguse sellest, kuidas keegi poiss otsustab joonistada pildile majakese, majakese aknasse musta habemega mehikese, majakese kõrvale aga puu ja taamale põllu ja metsa. Ning põõsasse joonistab jänese. Aga siis läheb kuidagi nii, et mehike ärkab ellu ja hakkab jänest taga ajama, ja ... no edasi võite isegi aimata, mis juhtuma hakkab. Üks igavene kammaijaa ja traalivaali.\nKokku on kasutatud vene absurdiklassiku viiest Daniil Harmsi lühiloost, mis on kõik ilmunud raamatus „Siil ja siisike“ (Tänapäev, 2013) – lisaks mainitud nimetule algusloole veel lugu jänese ja siili võidujooksust (Jänes ja siil), lugu sellest, kuidas Vanja püüab muinasjuttu kirjutada, (Muinasjutt), veel üks võidujooksu-lugu, aga suurema hulga loomadega (Ükskord...) ja üks lõpetamata pikem lugu teekonnast (Esiteks ja teiseks ...). Kõigi lugude läbivaks motiiviks on liikumine: kas siis teekonna, võidujooksu, rännaku või tagaajamise kujul, ja see on muutnud ka kogu lavastuse hästi liikuvaks, dünaamiliseks. Samuti annab hulk pisirolle igale tudengile hea võimaluse oma näitlejaannet demonstreerida – kes milleski tugev on, see on ka käiku läinud. Kuid ega pildi elluäratamine ei ole mingi naljategu, näha on, et see on nõudnud noortelt näitlejatelt päris korralikku nuputamist ja nikerdamist. Ja selleks pakub Harmsi tekst ammendamatuid võimalusi.\nEks muidugi pole kogenuma teatrisõbra pole kuigi uus see „ tuleme-kokku-ja-teeme- teatrit-lähenemine“ – aga tuleb arvestada, et ega nemad ei olegi adressaat. Adressaadiks on ikkagi lapsed, kelle jaoks laval toimuvaga mäng ja improviseerimine on igapäevane tegevus, ning kelle fantaasias pole piltide elluärkamine mingi erakordne sündmus. Ja kes, maailma ja teatrit alles avastades, on ütlemata rahul, kui näevad kedagi „suurt ja tähtsat“ sama asja tegemas. Selles mõttes on teater jätkuvalt imeline paik.\nNäha maailma lapse silmade kõrguselt – see on lavastuses õnnestunud. Edasine on kõik juba, nagu öeldakse, delo tehniki.\n„Lood pildi seest“\nEsitajad: Tartu ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia 10 teatrilend\n19.aprillil 2014 Jazzkaare Merepaviljonis


Keeled | Seitsme maa ja mere taga Hispaania kuningriigis\nPosted on August 28, 2020 by Mar\nVaatasin hiljuti ühte youtube video, kus olid subtiitrid all. Ingliskeelne video, ingliskeelsed subtiitrid. Kuulmispuudega inimeste jaoks ehk? Aga no nii mööda olid need supakad, et pidin lõpuks välja lülitama, hakkas häirima lausa. Nagu mingi robot oleks nad sinna pannud, kontekstist üldse aru saamata ja midagi kuulmise järgi pakkudes.\nAga eks tegelikult ongi ju nii, et vahel võib üks lause mitme eri tähendusega olla ja kõik olenebki lõpuks vaid kontekstist.\nNäiteks meil siin maja ees seisis just mees, kes rääkis telefoniga ja möödaminnes jõudsin kuulda sellist katkendit: “Llevo on rato aqui”. Tegime isegi lastele nalja, et ehhee, kuulsite mis onu ütles, et tassib ühte rotti siin. Ihhihhii ja ahhahaaa. Tegelt mingit rotti polnud, ütles lihtsalt, et on siin juba veits aega olnud.\nVõi see, et kui kuuled kohvikus, et keegi tellib omale hommikusöögiks ühe varjuga smurfi. Näitan igaks juhuks puust ja punaseks ette: ta ei taha ilmselt seda esimest varianti, vaid toda teist.\nToit on muidugi üldse täitsa teine teema, kiire kõrvalepõikena seletan ära, et tüüpilise malagueño hommikusöök on kohv ja sai. Aga ei ole nii, et lähed kohvikusse ja palud lihtsalt kohvi ja “võisaia”. Valik on lai, nii saia kui kohvi osas. Esimesed pildid, mis googeldades ette sattusid, annavad suuna kätte:\nSaiade nimed. See, mis saia vahele läheb on veel eraldi teema…\nMa olen üldse ajaga aru saanud, et siin on nii palju selliseid sõnu ja väljendeid, mida mujal Hispaanias üldse ei kasutata. Mõnikord olen täitsa hämmingus, et wat, teil ei räägitagi nii või? Ma arvan, et kui kunagi üle saja aasta nt Madriidi satuksin, saaksin küll keelelise kultuurišoki.\nVeel üks veider oskus on ajaga tulnud – aktsendi või isegi välimuse järgi vahet teha, kui inimene on mõnest ladina-Ameerika riigist või siin kohapeal mingist teisest piirkonnast. Varem tundus kõrva jaoks kõik üks ja sama hispaania keel ja ühed-samad rosinsilmad. Samas on sellele tasakaaluks nüüd vähenenud oskus põhjamaainimestel vahet teha. Ei saa enam aru, et kas taanlane või rootslane või… Eestlased õnneks tunnen/eristan ikka ära veel 😀 Aga venelastel-poolakatel-ukrainlastel-eestlastel samas on üks ühine joon, mida ma varem kunagi üldse tähele ei pannud, nüüd tänavapildis hakkab jällegi nii selgelt silma – väikesed tüdrukud on alati pika blondi patsiga ja üleni roosas, sellised prinsessilikud-haldjalikud. Ja poisid neoonvärvi spordiriietes ja siilisoenguga (sest muidu hakkab palav). Hästi üldistatult, aga no ütleme nii, et statistiliselt 99% juhtudest.\nJa kui vene pere tänaval räägib, tundub, nagu nad vaidleks või tõreleks teineteisega. Kui eesti pere tänaval räägib, pole midagi kuulda. Selle järgi saangi aru, et ahaa, eestlased. Ükski teine rahvus ei ole nii vaikne, isegi jaapanlased mitte. Itaallased jällegi on VEELGI kõvema häälega kui hispaanlased. Ma arvan, et neil on geneetiliselt mingi värk, et nad lihtsalt ei kuule hästi, mis muud seletust sel olla saab…\nAga huvitav, millised me ise tänaval võõrastele paistame, kas eesti, vene või hispaania perena?\nThis entry was posted in Kolmkeelsed lapsed, Malaga, Minu Hispaania. Bookmark the permalink.\n8 Responses to Keeled\nMm, teil saab vähe tummisemat ja soolast võikut. Meil on siin kas sarvesai või šokolaadisai, mis on mõlemad väga head, aga minu silmis mitte just hommikusöök… Kas hispaanlased teed ka joovad üldse või on see vaid eriti turistikates kohtades saadaval sest äkki tuleb mõni veidrik või britt, kes kohvi ei joo? 🙂\nItaallased räägivad nii kõva häälega ilmselt seetõttu, et kui lapsest saadik keegi kõrva ääres karjub (teised itaallased), siis tekib paratamatult kiiresti kuulmiskahjustus ja no peabki kõvema häälega rääkima 😀 YouTube’i inglisekeelsed subtiitrid võisid aga vabalt roboti poolt lisatud olla. Ma olen neid isegi näinud ja ma siiralt kahtlen, et need said inimkäe alt tulla. Mini dokumentaalide sari oli nendega “õnnistatud” ja paraku ei suutnud me oma nutiteleka puhul välja mõelda, kus neid maha keerata saaks. Sai naerda, aga samas tõmbas tähelepanu sisult ära.\nSeptember 5, 2020 at 11:24\nYoutube mingil ajavahemikul lasi jah kõnetuvastusthnoloogial ise need automaatsed supakad luua. Aga iga sisulooja otsustada oli, kas ta tahab need ise lisada, lasta oma vaatajatel lisada või siis algoritmil (võirobotil) teha. Praeguseks on minu teada pidurit vajutatud kogu projektile. Mingil ajal Youtube innustas väga sisuloojaid, et otsige ikka proffe oma tekste/tõlkeid tegema, aga algoritm oli lihtsam/odavam ja see “mashine learning” ei toimunud tal piisava tempoga (või algas lihtsalt liiga madalalt tasemelt). Kogu lugu on tegelikult halb uudis kõigile vaekkuuljatele ja neile, kellele teksti/tõlget vaja oli rohkem, kui see häiris.\nSeptember 5, 2020 at 11:27\nMa kirjutasin “thnoloogia”, “võirobot” ja “vaekkuulja” 😀 Ma oleks võinud vabalt neid supakaid ise vorpida, tase on mul sobiv.\nSeptember 5, 2020 at 22:22\nJah, tunnista nüüd üles, et sul on kuskilt Indiast copywriter-kommenteerija palgatud 😀 Või võirobot 😀\nMind ajab alati youtubes naerma, et kui otsida mingit tehnoloogia-alast “how-to” videot, siis pealkiri on paljulubav, aga jutt tuleb selline Apú-häälne ingliskeelesarnane asi 😀\nAugust 28, 2020 at 19:10\nJaa, ma ka alguses naersin neid supakaid, aga jube raske on kahte täiesti erineva sisuga teksti korraga jälgida jep 😀\nKusjuures pitufo tomati, juustu ja oliiviõliga on niii hea lihtsalt, nomnom.\nTeest, tead, ma pole kunagi teed joovat hispaanlast näinud. Samas toidupoodides on teeosakonnad olemas küll, järelikult ikka ostetakse siis. Aga väljas kohvikus…ma isegi ei tea, kas teed pakutakse….pole isegi selle pilguga vaatanud, et kas menüüs on ;D Teteríades ehk siis teemajades (või kuidas neid tõlkida?) on küll täitsa ok teevalik. Ja idamaisemates v maroko köögis on ka tee täitsa olemas. Aga et hommikul kuskilt teed saada…peaks täitsa eksperimendi mõttes vaatama seda asja 😛\nItaalias on erinevate täidistega saiu hommikusöögiks, mõnel pool ka lahtist soolast pirukat jms\nSeptember 5, 2020 at 11:14\nNeed Youtube’i supakad on “communicty captions” ehk vaatajatel endal on (tegelikult: oli) võimalik kõigi teiste jaoks räägitav tekst subtiitri reale kirjutada või see tõlkida. Algselt mõtles Youtube, et vidin on vajalik, et vaegkuuljad ka oma platvormile saada, aga et see võiks tore olla ka nt keeleõppijatele ja muudle huvilistele. Juhtus aga nii, et tegelikkuses oli kvaliteet üsna nõrk ja väga paljud niisama huvilised loobusid asjast kiiresti. Vaegkuuljad tõenäoliselt mitte. Youtube aga vaatas statistikat ja leidis, et ta ei saa oodatud lisaklikke (eks vaekkuuljad, kes vidinat kõige endam vajasid, vaatasid videoid ka varem, kuigi see statistika peaks vist eraldi jooksma). Lisaks leidub palju inimesi, kes virisevad, et küll on kehvasti tehtud/tõlgitud (aga ise paremini ka ei tee, eksole). Igal juhul otsustati community captionsite lisamise võimalus eemaldada. Mis tegelikult on päris jamps kõigile neile, kellel neid vaja läks (peamiselt vaegkuuljad, aga ka need, kes vajasid tõlget). Nii et kahju.\nPanin ka hiljuti tähele, et youtube oli mu videole automaattõlke teinud, aga kuna mul endal olid juba supakad pandud, siis kustutasin nende oma ära. Kahju, oleks pidanud vaatama, kas oli ka hea kvaliteet, aga kuidagi kiire oli ja kustunud nad olidki…


Kampülobakterenteriit :: Terviseamet\n» Nakkushaigused » Nakkushaigused A-Ü » Kampülobakterenteriit\nKampülobakterenteriit Kampükobakterenteriit on Euroopas kõige sagedamini esinev zoonoos. Haigestumine on 2 ja rohkem korda suurem, kui haigestumine salmonelloosi.\nKampülobakterenteriit on äge bakteriaalne soolenakkushaigus, mille tekitajaks on bakter Campylobacter. On olemas umbes 20 serotüüpi, sagedamini on haiguse tekitajaks Campylobacter jejuni.\nKampülobakterenteriit on zoonoos ehk nii inimestel kui ka loomadel esinev nakkushaigus. Inimestele on peamiseks nakkusallikaks loomad või nende poolt saastatud toit. Kampülobakterid esinevad, nagu salmonelladki, tapaloomade (peamiselt veiste, kuid ka broilerite) seedetraktis, kuid nakatuda võib ka vee kaudu, koertelt ning kassidelt. Nii kodu- kui ka metsloomad võivad kogu oma elu olla bakterikandjad.\nKampülobakterid levivad fekaal-oraalsel teel või olme teel saastunud käte, pindade või köögitarvete kaudu. Nakkust võib levitada ka haige inimene, kui ta ise või temaga suhtlevad inimesed ei pea puhtust.\nHaiguse inkubatsiooniperiood on 1-10 päeva, tavaliselt 2-5 päeva.\nHaigusnähud – kõhulahtisus, kõhuvalud, palavik, iiveldus ja/või oksendamine – ilmuvad 1–10, tavaliselt 2–5 päeva pärast nakatumist. Hiljem võivad tekkida ka liigesevaevused. Tavaline haiguse kestvus kuni 7 päeva. Haigus võib kulgeda ka minimaalsete haigusnähtudega või asümptomaatiliselt. Kampülobakterid on väga sagedased reisikõhulahtisuse põhjustajad.\nKampülobakterenteriiti diagnoositakse mikrobioloogiliselt Campylobacter’i väljakülvamisel väljaheitest.\nHaigestumise vältimiseks tuleb täita hügieeninõudeid nii toidu tootja kui ka tarbija poolt. Kuumutamist vajav toit tuleb tõepoolest korralikult kuumutada. Tuleb vältida pastöriseerimata piima ja piimatoodete tarbimist.\nKampülobakterioosi haigestumine näitab tõusutendentsi, kuid selle puhanguid pole Eestis senini esinenud.\nViimati uuendatud: reede, 14 juuli 2017 10:40


Cheetham Hill - hotellid: 49 odavat pakkumist\nHotellid sihtkohas Cheetham Hill, Manchester\nOtsi ja võrdle sadadelt reisisaitidelt hotelle asukohas Cheetham Hill (Manchester) ning säästa raha\nCheetham Hill - Manchester, Inglismaa, Suurbritannia\nSoovitused sihtkohas Cheetham Hill hotelli broneerimiseks\nKeskmine hind sihtkohas Cheetham Hill:\nOdavaimad hotellid sihtkohas Cheetham Hill (Manchester)\nGreat Ducie Street, Manchester, Suurbritannia\n4 Cheetham Hill Road, Manchester, Suurbritannia\nKus ööbida sihtkohas Cheetham Hill, Manchester\nHuviväärsused sihtkohas Cheetham Hill\nCheetham Hill: reisimise KKK\nCheetham Hill: mis on sealsed parimad hotellid?\nPark Inn by Radisson Manchester City Centre (5 853 arvustuse põhjal 8,1/10), Travelodge Manchester Central Arena (16 arvustuse põhjal 7,7/10) ja City Gate Suites (275 arvustuse põhjal 8,4/10) on kõik kõrgelt hinnatud peatumispaigad sihtkohas Cheetham Hill.\nMis on hea hotell huviväärsuse Manchester Central lähedal?\nThe Edwardian Manchester, A Radisson Collection Hotel on huviväärsuse Manchester Central läheduses asuv hotell, mis on HotelsCombinedi kasutajate seas populaarne (saanud hindeks 9,0 kokku 6 408 arvustuse põhjal).\nMis on hea hotell sihtkohas Cheetham Hill huviväärsuse Heaton Park lähedal?\nPopulaarseim hotell huviväärsuse Heaton Park läheduses on The Westlynne Hotel & Apartments, mis on saanud 478 HotelsCombinedi kasutajalt hindeks 8,4/10.\nKas huviväärsuse Manchester City Centre läheduses on häid hotelle?\nKui külastad huviväärsust Manchester City Centre, siis populaarne hotell läheduses on The Edwardian Manchester, A Radisson Collection Hotel, mis on saanud HotelsCombinedi kasutajatelt 6 408 arvustuse põhjal keskmiseks hindeks 9,0/10.


Luksuslik ja praktiline kingitus, mis leiab kasutust läbi terve beebiea.\nKomplekti kuuluvad pehme ja soe rombimustriline beebitekk ja sama mustriga bonnemüts. Mütsike katab kenasti kõrvad. Mütsi pehmed ja laiad paelad sobivad kena lipsukese sõlmimiseks.\nRombimustriline komplekt on soojem ja paksem, sobides hästi jahedasse ruumi, aga ka jahedate ilmadega vankrisse või jalutuskärusse. Tekk on ka piisavalt suur, ja selle saab vajaduse korral ka kahekorra voltida, et lapsel oleks topeltsoe.\nMeriinovillane beebiteki ja beebimütsi kinkekomplekt HAPPINESS.\nTagasiside tootele: HAPPINESS KINKEKOMPLEKT BEEBILE (beebitekk ja bonnemüts)


Eksam aines ETTEVÕTTE MAJANDUSÕPETUS - Referaat Uurimustöö | Majandus - Ettevõtte majandusõpetus - Tallinna Tehnikaülikool\nLae alla Eksam_aines_ETTEVÕTTE_MAJANDUSÕPETUS.pdf\nEksam aines- ETTEVÕTTE-MAJANDUSÕPETUS (0)\n1. Bostoni turuosa-turukasvu maatrix tooteportfelli „tähed“ iseloomustab:\no Suur turuosa kiiresti kasvaval turul.\nTähed on turuliidrid kiiresti kasvaval turul. Nad võivad endale lubada erinevaid strateegiaid. Riskiks on senisest\nedust tingitud liigne uljus või teiselt poolt - liigne mugavus.\nRahalehmad on turuliidrid aeglase kasvuga turul. Need ettevõtted enam selle toote arendamiseks sellel turul\nei investeeri . Tuleb kas välja töötada uus toode, millele nõudlus kasvab või minna sellisele turule, kus kasv on\nKüsimärgid on väikesed ettevõtted kiiresti kasvaval turul. Nende tulevik sõltub sellest, kuidas käituvad Tähed.\nKui tähed jätkavad investeerimist turuosa kasvatamisse, ei ole väikestel võimalik turu kasvust osa saada. Kui aga\nTähed on jäänud mugavaks, avaneb väikestel võimalus turu kasvu arvel kasvada.\nKoerad on väikesed ettevõtted aeglaselt kasvaval turul. Tõenäoliselt haaravad Rahalehmad peagi ka nende\nturu, mistõttu sellised ettevõtted tuleks likvideerida.\n2017-03-30 Kuupäev, millal dokument üles laeti\n2009, Küsimused ja vastused.\nOriginaal eksamitöö piltides.\nUrve Venesaar , ETTEVÕTTE MAJANDUSÕPETUS , Eksam , vastused\nBostoni turuosa-turukasvu maatrix tooteportfelli „tähed“ iseloomustab\nSuur turuosa kiiresti kasvaval turul\nInformatsioon ettevõtte rahalise seisundi muutumise kohta sisaldab\nTäisühingu osanikuks ei või olla\nKui investeeringutelt arvutatakse intressi kord aastas, siis võrreldes igakuise intresside arvutamisega\non tegelik intressimäär\nKeskmise suurusega ettevõtte Eestis kasutusel oleva klassifikatsiooni alusel on\nMillised kulud arvestatakse täismahus toote/teenuse omahinda\nKasumilävi tükkides, kui kaup müüakse hinnaga 100 kr, püsikulud aastas 3000 ja muutuvkulud on\nLikviidsuse suhtarvud näitavad\nnäitavad ettevõtte võimet lühiajaliste kohustuste tasumiseks\nBilansi aktivakirjete koosseisu ei kuulu\nKasum kogu majandustegevusest\nFüüsilisest isikust ettevõtja äriregistrisse kandmine on nõutav\naasta realiseerimise netokäive üle 16 000 EUR\nOsaühingu osakapitali suuruseks peab asutamisel olema vähemalt\nEttevõtte materiaalse põhivara hulka ei kuulu\nolulisemate näitajate muutumise analüüs aja jooksul on\nEnamlevinud ettevõtte õiguslik vorm Eestis on\nVõrreldes tulevikuga maksab 1kr täna\nBilansi passivakirjete koosseisu kuuluvad\nKuidas defineerida nõudlust?\nOstujõuga kindlustatud soovid ja vajadused\nMärkige vähemalt üks tunnus, mis iseloomustab täisühingut\nosanike piiramatu vastutus\nAasta amortisatsioonieraldiste summa lineaarse mahaarvestamise korral, kui seadme soetusmaksmus\non 2000 ja kasutusaeg 5 aastat, on\nEttevõtte planeeritud müügitulu on 200 tuh krooni, kasumiläive punkris on aga 150 tuh krooni, seega\nettevõtte planeeritav ohutusvaru on\nSWOT analüüs on\nVäliskeskonna ohtude ja võimaluste analüüs\nMilline omadus ei kuulu heale äriideele?\nOma- ja võõrkapitali osatähtsust väljendavad\nMilline järgnevatest ei kuulu turundusmeetmestiku elementide hulka\nMärkige vähemalt üks tunnus, mis iseloomustab usaldusühingut\ntäisosanike piiramatu vastutus\nMilline järgnevatest iseloomujoontest ei sobi ettevõtjale\nHinnakujunduse meetodid on\nKulukeskne, Konkurentsikeskne, Nõudlusel põhinev\nKuluobjektile kirjendamise alusel eristatakse\nEttevõtte võimet tasuda lühi- ja pikaajalisi kohustusi iseloomustuvad\nKasumi genereerimise efektiivsust käibelt ja kapitalilt näitavad\nAktsiaseltsi põhikapitali nõue\nTulevasse summa praeguse väärtuse leidmine\nOmahinna kalkuleerimisel mitmetele tootele kuuluvad erinevate toodete/teenuste vahel jaotamisele\nÄriühingu äriregistrisse kandmine toimub\nKohustuslikkus korras igal juhul\nMilline järgnevatest ettevõtete liigitamise viisidest on oluline, mida arvestatakse väikeettevõtluse\ntoetuspoliitika realiseerimisel, kas ettevõtte jaotamine\n"Ettevõtte majandusõpetus" kordamisküsimused Iga küsimuse juures on märgitud põhiõpiku leheküljed (,,Ärikorralduse põhiteadmised") ja lisaks ka Power Pointi esitlusfaili ni...\n“Ettevõtte majandusõpetus” kordamisküsimused Iga küsimuse juures on märgitud põhiõpiku leheküljed („Ärikorralduse põhiteadmised“) ja lisaks ka Power Pointi esi...\nBostoni turuosa maatriks- tähed: suur turuosa, kiiresti kasvav nõudlus. rahalehmad: suur turuosa, kasv aeglane küsimärgid: turuosa väike, kasv kiire. koerad: turuosa väike, kasv väike(sabassörkijad...\n"Ettevõtlus ja äri planeerimine" kordamisküsimused Eksamiküsimused toetuvad nii loengutele kui harjutustundides käsitletud teemadele, sh materjalidele Moodles. Üldised teemad on toodud järgnevalt. ...


Doonoritelgid jõuavad esmaspäeval Rakverre! – Heategu | GoodNews\nAvaleht Heategevus Doonoritelgid jõuavad esmaspäeval Rakverre!\nDoonoritelgid jõuavad esmaspäeval Rakverre!\nPõhja-Eesti Regionaalhaigla verekeskus kutsub Rakvere linna keskväljakule doonoritelkidesse verd loovutama 15. ja 16. juunil kella 12-18 ning 17. juunil kell 11-17.\n„Haapsalus alanud Regionaalhaigla doonoritelkide tuur jätkub järgmisel nädalal kolmel päeval Rakveres, kuhu eelmiste aastate kogemusel ootame väga palju söakaid virumaalastest doonoreid – viru veri ju teadagi ei värise!“ ütles Regionaalhaigla verekeskuse arendusjuht ning doonoritelkide ellukutsuja Ülo Lomp, lisades: ”Meil on väga hea meel kutsuda kõiki endast ja teistest hoolivaid inimesi verd loovutama meie rõõmsavärvilistesse kollastesse telkidesse, kus on alati mõnus meeleolu, tehakse toredaid loosimisi ning vereloovutajaid ja lapsi lõbustab pelikan Dona. Kõik terved ja abivalmis Virumaa inimesed on väga oodatud!“\nPõhja-Eesti regionaalhaigla verekeskuse, Tartu Ülikooli kliinikumi verekeskuse ja Pärnu haigla veretalituse doonoritelkides loovutas 2014. a suvel verd ligi kolm tuhat doonorit, kes annetasid kokku 1300 liitrit verd. Doonorite sõbralikku perre lisandus 590 esmast vereloovutajat. Rakvere doonoritelkide kuuel päeval loovutas verd 725 inimest, kellest esmaseid doonoreid oli 109, kokku koguti üle 326 liitri hinnalist verd\nDoonoriks sobib terve, puhanud ja söönud ning vähemalt 50 kg kaaluv inimene vanuses 18–60 eluaastat, kes on Eesti Vabariigi kodanik või elanud Eestis elamisloa alusel üle ühe aasta. Verekeskus julgustab doonoreid verd\nloovutama regulaarselt, kolm-neli korda aastas. Iga vereloovutus aitab vähemalt kolme patsienti. Kõige sagedamini vajavad doonorverd vähihaiged, sünnitajad ja imikud ning raskete operatsioonide patsiendid, aga ka aneemia, verejooksu, raske trauma ja mitmete teiste haiguste põdejad. Eesti haiglates tehakse vereülekanne ligi 20 000 patsiendile aastas.\n”Ka doonor on riigikaitsja” juhtlause all tuuritavad doonoritelgid mööda Eestit juba üheksandat suve. ”Doonorlust võib vaadata kui panust riigikaitsesse. Inimesed vajavad kaitset iga päev ning heateona verd loovutanud doonorite toetusel saame abivajajaid aidata,“ lisas Põhja-Eesti Regionaalhaigla Verekeskuse doonorluse arendusjuht Ülo Lomp.\nMaist septembri keskpaigani toimuva tuuri ajal peatutakse üheksas linnas: Tallinnas, Keilas, Raplas, Paides, Haapsalus, Rakveres, Pärnus, Tartus ning Viljandis. Oleme sel aastal loonud doonoritelkidele ka eraldi eesti- ja\nvenekeelse kampaanialehe www.doonoritelgid.ee, kus leiab igakülgset informatsiooni doonoritelkidega seonduvalt.\neelmine Lastefond aitab tasuda sügava puudega poisi hoiuteenuse eest\njärgmine DOONORITELGID RAKVERES! Doonoritelgid jõuavad esmaspäeval Rakverre


Narva Cupil jõudis üksikmängus kolm Eesti noort veerandfinaali – TENNISNET.EE\nTennis Europe’i U14 turniiril Narva Cup oli nagu juba tavaks saanud palju Eesti noortennisiste üles antud. Üksikmängus jõudis kaks poissi ja üks tütarlaps veerandfinaali.\nTütarlaste konkurentsis jõudis eestlastest veerandfinaali kolmandana asetatud Marie Johanna Lapimaa, kes alistas sinna pääsuks Hanna Kolaki Poolast 6:1, 6:2. Poistest said samaga hakkama Edwin Averjanov (3) ja Kristofer Karis. Averjanov võitis Juliusz Marcin Stancyki (Poola) 6:4, 6:4 ja Karis Ivan Ushakovi (Ukraina) 4:6, 6:3, 6:2.\nPoiste paarismängus on endale nelja tugevama hulgas koha kindlustanud Hugo Narmont/Nikita Smirnov ning Averjanov, kelle partneriks on rootslane Victor Ryden. Viimased omavad turniiril esimest asetust. Kuna poolfinaalis ollakse vastamisi, siis see tähendab, et keegi eestlastest jõuab kindlasti ka finaali.\nTütarlaste paarismängus on osa veerandfinaale veel pidamata, seega lõplik seis on alles selgumisel.\nPrevious Post Podcast Kiire lõppmäng | Räägime intervjuust Patrick Mouratoglou’ga ja selle tagamaadest\nNext Post28.-30. jaanuar toimub Pärnus Eesti GP etapp


Eelinformatsioon neljapäevaks, 2. detsembriks - Riigikogu\nEelinformatsioon neljapäevaks, 2. detsembriks\n01.12.2010 / Eelinfo\nKell 12 – rahanduskomisjoni istung\nPäevakorras on 2011. aasta riigieelarve seaduse eelnõule (822 SE) kolmandaks lugemiseks esitatud muudatusettepanekute arutelu. Eelnõu kolmas lugemine ja lõpphääletus on Riigikogu täiskogus 8. detsembril.\nKohtumised, üritused, töövisiidid\n* Riigikogu väliskomisjoni delegatsioon eesotsas komisjoni esimehe Sven Mikseriga on (28.11-2.12) väliskomisjoni töövisiidil Iisraelis ja Palestiina Omavalitsuses. Delegatsiooni kuuluvad Silver Meikar, Marko Mihkelson ja Vladimir Velman.\n* Lääne-Euroopa Liid (WEU) Assamblee Eesti delegatsiooni juht Tarmo Kõuts ja liikmed Kalev Kallo ning Imre Sooäär osalevad (29.11-3.12) Prantsusmaal Pariisis WEU Assamblee 59. plenaaristungil. Arutusel on Euroopa Liidu sõjaliste operatsioonide planeerimisega seonduv, üle-Atlandilised julgeoleku- ja kaitsealased suhted, massihävitusrelvade kiire levik, Euroopa Liit ja julgeolek Aafrikas, Lissaboni lepingu ellu viimisega seonduv jpm.\n* Riigikogu riigikaitsekomisjoni delegatsioon eesotsas komisjoni esimehe Mati Raidmaga on (1.12-2.12) töövisiidil Taanis Kopenhaagenis. Delegatsiooni kuuluvad veel riigikaitsekomisjoni liikmed Jaan Kundla, Jaak Salumets, Trivimi Velliste ja asendusliige Kadri Simson.\n* Parlamentidevahelise Liidu (IPU) Eesti delegatsiooni juht Ivi Eenmaa ja liikmed Erki Nool ning Marika Tuus osalevad (30.11-5.12) Ameerika Ühendriikides New Yorgis IPU ja ÜRO ühisistungil. Kohtumisel keskendutakse majanduse taastumine ja majanduse ülemaailmse valitsemisega seotud teemadele. Käsitletakse majanduse taastumisega kaasneda võivaid riske, jätkuvat strukturaalset tasakaalutust maailma majanduses, rahvusvahelise finantssüsteemi reformi, säästliku arengu küsimusi keskkonnaraamistikus, ÜRO rolli ülemaailmse majanduse valitsemise läbipaistval juhtimisel jpm.


Uuring: linlased ei taha lauluväljaku ja loomaaia ülalpidamist ainult oma rahakotist kinni maksta – Pealinn.ee\nUuring: linlased ei taha lauluväljaku ja loomaaia ülalpidamist ainult oma rahakotist kinni maksta (0)\nEnamiku tallinlaste meelest peaks pealinnas asuvaid riikliku tähtsusega objekte, nagu loomaaed, lauluväljaku, suured tee-ehitused, rahastama kas riik 100%liselt oma eelravest või siis vähemalt poole summa ulatuses. Nii selgub Faktum & Ariko maikuisest uuringust, mida kommenteerib alljärgnevalt Anu Toots.\nPaistab, et hinnatõusudest olulisemaks peavad tallinlased stabiilset tegutsemist, mis linna valitsemises pärast pikka parteide omavahelist nääklemist on saabunud. Niimoodi toetab enamik vastanuist linnavalitsuse tegevust munitsipaalkorterite ja lasteaedade ehitamisel. 61% leidis, et kortereid peakski ehitama just linna ja mitte riigi rahast; lasteaedade osas on seda meelt umbes pooled.\nKuid kultuurivaldkonnas näeks tallinlane aga praegusest suuremat toetust riigieelarvest. Nii arvas kolmandik vastajaist, et loomaaia ja lauluväljaku ülalpidamine, aga ka Euroopa kultuuripealinna projekt võiks olla rahastatud ainult riigieelarvest, 45–50% leidis, et mõistlik oleks neid rahastada võrdselt linna ja riigi poolt. Sellist võrdse rahastamise põhimõtet soovivad linlased kõige enam näha magistraalteede ja liiklussõlmede ehitamisel. Nõnda on tallinlased kohaliku ja keskvalitsuse kohustuste hindamisel igati arukad. Need hüved, mida tarbivad tallinlased ise, nagu lasteaiad ja linnakorterid, olgu makstud linna eelarvest; see, mida tarbivad aga kõik eestimaalased ja välisturistidki, peaks raha saama riigieelarvest.\nVõimalik, et linnavõimudele omistataks rohkem ülesandeid siis, kui üksikisiku tulumaksust laekuks kohalikku eelarvesse senisest suurem osa. Praegu on see teatavasti ainult 11,9%, mis tähendab, et tallinlaste panus riigieelarvesse on üpris kopsakas.\nVeerand vastajaist arvas, et nii see peakski jääma, samas näeks 47% tallinlastest suurema osa tulumaksu jäämist linna käsutusse.\nHuvitava faktina torkas silma see, et kõige nooremad vastajad ja kõige jõukamad vastajad toetasid omavalitsusele jääva tulumaksuosa suurendamist teistest märksa enam.\nKui meenutada mõned kuud tagasi tehtud identiteediküsitlust, siis noored tundsid end Tallinnaga just kõige vähem seotud olevat. Samas eakad, kelle jaoks tallinlaseks olemine tähtis oli, arvavad, et ka tulumaksust peaks senisest suurem osa linnale jääma. Majandamise ja usalduse seosed on keerukad, olgu siis tegu hääle andmisega valimistel või ülesannete jagamisega keskvõimu ja linnavõimu vahel.\nReaalsus linlaste soovidele vastupidine\nLauluväljaku renoveerimine – 2008. aastal tuleb riigilt 0 krooni, linnalt 20 miljonit krooni. Riigi ja linna leppe kohaselt pidanuks riik andma aga kolme aasta vältel igal aastal 20 miljonit krooni ehk kumbki 60 miljonit. Praeguseks on riik andnud 20 miljonit.\nLoomaaed – aastatel 2000–2008 linn 108, riik 31 miljonit. Tänavu vähendati riigi poolt antavat raha veelgi, algsest 5,5 miljonist jäi järele 2,5 miljonit.\nTallinn Euroopa kultuuripealinn 2011 – linn 14,29 miljonit, riik 4,5 miljonit krooni.\nPeamagistraalid ja suured ristmikud – Euroopa Liidu rahast linnakassasse 18,4 miljonit. Riigilt 0 krooni.\nVanalinna renoveerimiseks – linn annab 2008. aastal 29,9 miljonit, 2008. aastal riigilt 0 krooni.\nElamuehitus – linn viie aastaga 558 miljonit, riik 71 miljonit algselt lubatud 225 miljoni krooni asemel.\nLasteaedade ehitamine – linn 2008. aastal 147 miljonit, riik hetkel veel sentigi.\nTrammiliinide pikendamine ja rekonstrueerimine – majandusministeeriumilt taotleti Ühtekuuluvusfondist raha, summaks umbes 3 miljardit. Seni 0 krooni.


Cerebrospinal Venous System – Vikipeedia\nCerebrospinal Venous System (lühend CSVS) on Tobinicki ja Vega pakutud termin, millega kirjeldatakse selgroogsetel loomadel veenisüsteemi seda osa, mis koosneb omavahel ühenduses olevast venoosurgete ja veenipõimikutega, kuid veeniklappideta peaaju veenisüsteemist (inglise keeles cerebral venous system) ja seljaaju veenisüsteemist (vertebral venous system, VVP).\nCSVS-i anatoomia ja ainulaadne loomus on kinnitust leidnud mitmete tänapäevaste süstetehnikate, röntgen- ja magnetresonantstomograafia piltidega.\nW. F. Herlihy (1947) meelest läheb CSVS-i tunnistamine vastuollu William Harvey tsirkulatsioonikontseptsiooniga.\n1 Süsteemi osad (osaline)\n1.1 Peaaju veenisüsteem\n1.2 Seljaaju veenisüsteem\nSüsteemi osad (osaline)Redigeeri\nSee süsteem koosneb koljusisestest veenidest, kõvakestaurgetest (sinus durae matris) (nt korgasurgetest sinus cavernosus) ja silmaveenidest.\nSüsteem koosneb lülisamba veenidest ja põimikutest.\n1543. näitas Andreas Vesalius, et veenid väljuvad seljaajust. See leidis kinnitust hiljem 1555 ka Sylviuse poolt.\nPea- ja seljaaju veenisüsteemide anatoomiliste ühenduste esmakirjeldajaks 1819. aastal peetakse Prantsuse arsti Gilbert Breschet'd, kes olevat seljaaju veenisüsteemist kuulnud oma õpetajate Chaussier' ja Dupuytreni käest.\nSelle veenikompleksi füsioloogilise tähtsuse ja osaluse metastaaside levikus (eesnäärmevähi metastaseerumine seljaajju) kirjeldajaks 1940. aastal peetakse anatoomiaprofessorit Oscar V. Batsonit.\n↑ Tobinick E, Vega CP., The cerebrospinal venous system: anatomy, physiology, and clinical implications. Lühikokkuvõte, MedGenMed. 2006 Feb 22;8(1):53., veebiversioon (vaadatud 22.06.2014) (inglise keeles)\nZippel KC, Lillywhite HB, Mladinich CR., New vascular system in reptiles: anatomy and postural hemodynamics of the vertebral venous plexus in snakes. Lühikokkuvõte, J Morphol. 2001 Nov;250(2):173-84., veebiversioon (vaadatud 22.06.2014) (inglise keeles)\nNarendra Nathoo, Elizabeth C. Caris, Judith A. Wiener, Ehud Mendel, History of the Vertebral Venous Plexus and the Significant Contributions of Breschet and Batson, 7. juuni 2011, Congress of Neurological Surgeons, veebiversioon (vaadatud 22.06.2014) (inglise keeles)\nSelles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Cerebrospinal Venous System seisuga 22.06.2014.\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Cerebrospinal_Venous_System&oldid=5738318"\nLehekülje viimane muutmine: 24. oktoober 2020, 03:26\nSelle lehekülje viimane muutmine: 03:26, 24. oktoober 2020.