Ferry & Jazz: 2010\nViktorial on juba mõnda aega kodus imearmas borderi kutsikas! Temaga saab lähemalt tutvust teha siit: http://vika-berta.blogspot.com/\nAgility trenn 18.12.10\nKirjutan vahelduseks ühest halvemapoolsest trennist ka. Tegu oli tunnelite trenniga, kasutasime tervet halli, kohal oli palju inimesi ja koeri ning nagu arvata võis, oli Ferryle selline kooslus üsna häiriv ja ega ta siis väga keskenduda ei suutnud, tormas rohkem mööda platsi ringi. Ma nii lootsin, et saame tunnelite võistlusele siiski minna, aga midagi pole teha - kui koer ikka endiselt lollitab, siis...\nOi kuidas ma ootan kevadet...\nAgility trenn 17.12.10\nEilse "ametliku" trenni harjutus on ülemine, alumine aga see, mida tegime kõrvalplatsil. Lihtsad olid mõlemad. Tegime nii lühikesi harjutusi sellepärast, et hetkel on oluline, et Ferry oleks kontrolli all. Ja ta enam-vähem oli ka. Ilmselt on kasuks tulnud pika rihma otsas juurdetuleku harjutamine, kuna ta tuli enamasti kutsumise peale tagasi. Ja põhjus, miks ta mõnedel kordadel ära jooksis oli täiesti minu juhtimise viga. Kohe kui minu juhtimine ja kutsumine oli õige, tegi koer ka õieti. Seega koer oli üldjoontes väga tubli.\n1. harjutus oli valssimise peale - peale 2. tõket valssisin ja samal ajal kutsusin koera. Ferryt peab väga palju kutsuma, muidu ta ei suudagi ennast õigele tõkkele keerata. Igatahes nagu ma juba ütlesin - kui minu juhtimine oli õige ja ma teda piisavalt kutsusin tegi ta ka õieti.\nHiljem tegime veel sellist harjutust, et ma hoidsin maiust käes ja liikusin mööda platsi ringi, hoides Ferryt pidevalt kontaktis. Vahepeal jooksin, tegin mõne tõkke jne. Põhiline oli see, et ta oleks kontaktis. Ja oli, vägagi!\nKõrvalplatsil oli selline rada üleval, mis meile täpselt sobis, sest ta oli alguses sirge ja sisaldas tunnelit. Lisaks saime harjutada ju ka pikkushüpet ja rõngast ja seda lausa samal rajal! Raja teisel poolel oli väga mitmeid võimalusi - saata koer parempoolsesse tunneli auku ja tuua parempoolsele tõkkele, saata koer vasakpoolsesse tunneli auku ja tuua vasakpoolsele tõkkele jne.\nTa oli kõrvalplatsil täiesti hullu seisundis, stardis üritas varastada ja ausaltöeldes oli mul koguaeg tunne, et ta jookseb kohe ära. Aga ei. Vähemalt mitte nii, et ta oleks kontrolli alt väljunud. Kui ütlesin talle "lama", siis lamas. Rada jooksis ka väga ilusti, suure kiirusega, aga samas oli juhitav.\nKokkuvõttes oli väga hea trenn!\nSee võib juhtuda...\n5 minuti töö. Maria doberid hävitaksid vist terve nutsu 1 minutiga? :D Igatahes - mänguasi ja koer ei tohi omapäi järelvalveta jääda, kui just ei taha iga kord uut mänguasja osta. Mina uut ostma ei hakka, sest ta ei jõudnud seda veel eriti lammutada, aga tähelepanelikum olen (vähemalt üritan olla) edaspidi küll.\nTäna oli meie teine eratrenn. Käisime seekord tühermaal, mis on meil üks probleemne koht - ta on seal varem saanud mitmel korral täielikult kontrolli alt väljuda ja seepärast teeb ta seal pidevalt uusi katseid. Aga loodame, et see muutub peagi :)\nTänases trennis sain jälle targemaks:\n1. Pean ostma Ferryle pika (u. 5m) puuvillase nööri, mille külge panen karabini, e. siis välja peaks tulema mingi rihma taoline asi.\n2. Pean hakkama seda rihma kasutama ka AG trennis. Enne seda, kui lasen tal takistusi sooritada, nõuan talt natuke kõrvalkõndi (ta peab sealjuures olema keskendunud) vms. Alguses teen vajadusel kasvõi ühe takistuse, tähtis oleks, et ma saaks ta peale seda kontrolli alla. Kui tal siiski õnnestub uttu tõmmata, kutsun teda korra ja kui ta siis ei tule, lähen astun rihmale, kutsun uuesti ja peale seda teen tugeva tõmbe rihmast. Kui ta on siis minu juurde jõudnud, siis kiidan, aga maiust ei anna!!!\n3. Pean õpetama Ferryle selgeks "lama" käsu ja seda nii, et ta täidaks seda igas olukorras. Alguses õpetan ta lamama lühikese rihma otsas ja hiljem järjest suurendan meievahelist distantsi, pannes ta järjest pikema rihma külge.\nTrennis läks enam-vähem normaalselt, aga nagu ma juba ütlesin - see on meil probleemne koht, seega ta ikka paaril korral üritas lollitada, eirates käsklusi. Tegime samu asju mis eelmine kord: juurdetuleku ja "koos" käsu harjutamist.\nMa ausalt ei tea, kuidas agilityt rihmaga saab teha, aga no Eliko lubas järgmises trennis Tiinaga rääkida ja tegelikult mingi ettekujutus mul vist isegi on :)\nKlõpsake pildil, siis näete normaalse kvaliteediga.\nTänaseks oli kokkulepitud aeg Elikoga (http://elikokoolitus.edicypages.com/), kes tuli meile eratrenni andma. Olin tükk aega otsinud meile treenerit, kellel oleks kogemusi dominantsete/raskete koertega ja kes samas ei arva, et igale koerale, kes on dominantne, tuleb ogad või elektririhm soetada. Ühel päeval avastasin ma Eliko kodulehekülje ning arvasin, et see võib olla treener, kes meile sobib. Ja ma ei arvanud valesti!\nKui me kokku saime, rääkisime me alguses niisama, hiljem võtsin kodust pika rihma ning suundusime parki trenni tegema.\nVäike list sellest, millised on tema arvamused, kuidas ja mida ma edaspidi peaksin tegema:\n1. Pean Ferryga jalutama ainult rihma otsas, lahti ei lase, sest siis pole tal võimalust mitte sõna kuulata.\n2. Pean õpetama Ferryle "koos" käsu. Ei tohi olla "kõrval" käsk, kuna Ferry on õppinud, et see tähendab kontaktset kõrvalkäiku, aga seda pole vaja. See "koos" peab tähendama lihtsalt minu jala juures liikumist ilma nuuskimise ja tirimiseta.\n3. Jalutuskäikudel peab Ferryl olema ka oma aeg, kus ta saab nuuskida, märgistada jms. Tal ei tohi neid toiminguid täielikult keelata, aga kui on "koos" käsk, siis ta peab ilusti kõrval liikuma ja kui teda kutsutakse, siis ta peab tulema.\n4. Juurdetuleku harjutamiseks pean panema Ferry pika rihma otsa ja kui olen ta pika rihma otsa vabaks lasknud, siis iga natukese aja tagant kutsun ta enda juurde. Kui ta ei tule 2. käsu peale, teen tugeva tõmbe rihmast ja kiidan, kui ta on minu juurde jõudnud ja seejärel vabastan. Vahel nõuan temalt veel mõne käsu täitmist enne, kui ta vabastan.\n5. Ferry ei pea saama igat mööda minevat koera nuusutada.\nPargis tegelesime põhiliselt juurdetuleku ja "koos" käsu harjutamisega. Järgmine trenn on meil temaga ilmselt 12. detsembril, nii et seni saame me kõiki neid asju harjutada. Aega on, aga tööd on ka :))\nUus loom kodus\nKes lootsid siit eest leida koera, peavad kahjuks pettuma. Loom on hoopis selline:\nIntel Core i5-450M protsessor\n4 GB põhimälu\nMicrosoft Windows 7 Home Premium (64-bit) op-süsteem\nSaaks nüüd siia juurde veel KIIRE interneti, siis oleks kõik ülimalt hästi.\nJalutuskäik Järve metsas\nKäisime eile esmakordselt Järve metsas jalutamas. Olin seal varem rattaga sõitmas käinud ning korduvalt mõelnud, et peaks Ferry ka sinna jalutama viima. Seal on selline metsasiht, mida mööda saab üsna pikalt jalutada. Lisaks veel igasugu metsateid, nii et igaüks saab ise oma varjandi välja mõelda. Meie tegime sellise 5km ringi (mulle tundus see küll kõvasti pikem). Käisime rattaga, linnavahel sõitsime suht aeglaselt (mingi 10km/h äkki), et teda mitte liigselt koormata. Ferry ise oleks tahtnud kõvasti kiiremini liikuda, aga ma ei lasknud, sest koerad vahel pingutavad üle, ilma et nad ise aru saaksid. Kui lõpus metsa jõudsime, sõitsime mööda sealset terviserada, kus koeraga ei tohi tegelikult viibida, kuni selle kohani, kust me üle raudtee läksime. Kui olime üle raudtee jõudnud, lasin Ferry lahti ja lahtiselt oli ta kuni me samasse kohta tagasi jõudsime. Terve selle aja kuulas ta minu üllatuseks 101% sõna!!! Jooksis oma rõõmuringe, ei nuuskinud eriti kuskil ning kutsumise peale tuli koheselt! Loopisin talle palli - läks järgi ja tõi tagasi meeletu kiirusega! Kui Ferry oleks koguaeg niisugune, oleks ma ülimalt õnnelik! Aga ma millegipärast arvan, et see kuulekus oli tingitud sellest, et tegu oli uue kohaga ja ta ei julgenud iseseisvalt kuskile minna. Eks näis, millalgi (võib-olla juba homme) läheme sinna uuesti, seal on lihtsalt nii mõnus jalutada - inimesi ei käi ja koerale on selline vahelduval maastiku jooksmine väga kasulik ning mulle ei tee seal sõitmine ka paha :))\nMeie jalutuskäik kaardil:\nView Jalutuskäik Järvel in a larger map\nSellise vahva pildi leidsin kuldsete kodukalt :)) Autorit ei tea.\nAgility trenn 07.11.10\nRajad olid sellised:\nEsimene rada oli inspireeritud eilsest Tartu AG võistlusest. A3 rajalt!!! Ja me saime sellega lõpuks hakkama!!! Peale seda muidugi, kui Ferry oli oma rõõmuringid (õigem oleks vist öelda huligaaniringid) ära jooksnud ning mina juhtimisega puterdanud.\nJuhtimist ma väga kirjeldada ei oska, oleks vaja videot, et näidata. Aga eks ma üritan...\nSaatsin koera tunnelisse ja tulin välja 2. takistuse parempoolse tiiva juurde, jäin näoga enam-vähem koera suunas. Kui koer tunnelist väljus (see juhtus juba 2 sekundit pärast sisenemist), kutsusin teda ning näitasin parema käega 2. takistust. Samal ajal, kui koer oli ületamas 2. takistust, keerasin mina ennast 3. takistuse poole, kutsusin koera ja käsi (endiselt parem) madalal, viisin ta 3. takistusele.\nPeale 3. takistust tegin sellise pikema valssimise, mis lõppes alles 4. takistuse juures. Ainult selle vahega, et kui tavalise valssimise puhul vahetatakse käsi, siis siin oli mul koera 4. takistusele saatmiseks kasutusel jätkuvalt parem käsi. Kui koer oli ülemas 4. takistust, ma kutsusin teda ning saatsin ta, käsi madalal, tunnelisse.\nRada oli raske lisaks nurkadele ja pööretele ka sellepoolest, et juhtimine pidi olema väga täpne, sujuv ning üpris kiire.\nTeine rada oli ülimalt lihtne. Võrreldes esimesega - mingeid kohutavalt rasketena näivaid manöövreid ei olnud. Pikemalt selle raja juhtimisest vist kirjutada pole mõtet, peale 4. takistust tegin eestlõikamise ja oligi manöövrite poolest kõik.\nTõkete kõrgus radadel oli:\n1. rajal 45 cm\n2. rajal 60 cm (Ferry pole kunagi varem trennis üle 55cm hüpanud)!\nFerry ei ajanud kummalgi rajal mitte ühtegi pulka maha!!!\nLisaks pakkus Jevgenia meile väga soodsa hinnaga (30.-) ühte mänguasja, mille me loomulikult ostsime (Ferryle väga meeldivad need fllisist sikutusmänguasjad!), "järelmaksuga" järgmises pühapäevases trennis :))\nAgility trenn 05.11.10\nRada oli selline:\nEhk siis teemaks oli valssimine. Tundub kerge ja ilmselt ongi, aga mitte minule. Rada õppides suudan ma teha kõik enam-vähem õieti, aga kui on aeg koer võtta, siis mul tuleb närv sisse. Põhjusi on mitmeid. Esiteks väga nõme tunne on minna starti, kui sa ei saa oma koera usaldada. Kunagi ei või ma Ferry puhul teada, mis tal plaanis on - kas minuga koostööd teha või juba stardis uttu tõmmata. Teiseks ma pole kindel kas ma suudan Ferryt koos tema suure kiirusega juhtida. Ilmselgelt ei närvitse ma ilmaasjata :)))\nIgatahes alguses olid täiskomplekt tõkete asemel ainult tõkke tiivad - iga tõkke asemel üks tiib. Karta oli, et see saab meile väga raske olema. Esiteks Ferry ja tema hull kiirus ja teiseks see, et me pole kunagi nii pikki harjutusi ilma tõketetta teinud ja see oli minu jaoks väga harjumatu. Esimese 5 minutilise korra (meil on nii, et iga koera jaoks on umbes 15 minutit ning see on jagatud 3´ks, ntx 2x5 minutit rajad ja 1x5 minutit slaalom, kontaktpinnad või kiik.) paar esimest jooksu läksid aia taha - Ferry otsustas peale 2. tõket otse edasi tormata. Lõpuks jõudsime nii kaugele, et saime teha 1-2-3 + peale 3. tõket pöörde. Kui asi minu ja koera jaoks normaalseks muutus, ehk tulid päris tõkked, siis saime lõpuks kahel korral raja joostud (peale seda, kui mina olin oma juhtimisega maa peale tagasi tulnud ja koer enam ei huligaanitsenud). Ferry tegelikult on võimeline rada väga ilusti jooksma ja mina olen võimeline ka juhtima, lihtsalt selleks kulub iga trenn natuke aega.\nNB! Ferry ei ajanud kahel sooritatud rajal mitte ühtegi pulka maha!!! Tõkete kõrgus oli 45cm.\nTäna Ferryl vedas - ta käis pesus ja sai endale nii uue närimiskondi kui ka uue mänguasja!\nJalutuskäigud veehullu koeraga\nKurb uudis - meie lemmik jalutamiskohas - raudtee ääres asuval tühermaal on alustatud ehitustöödega :((( Ilmselt tuleb sinna autotee. Fännasin seda kohta peaaegu 2 aastat, lihtsalt nii mõnus oli seal koeraga jalutada - võsa, mis vaheldus heinamaadega. Piisavalt suur, et teha selline mõnus 45 minutiline ring. Nüüd on seal võsa maha raiutud ja kaevatud raudtee äärde sügav kraav.. Mis on vett täis!!! Ferry põgenes sinna täna jälle mitu korda. Ta teeb seda sel hetkel, kui ma oodata ei oskagi + igasugused "ferrylamaootaootaferry" karjumised on asjatud.\nÜhest küljest - ma ei tahaks loobuda seal jalutamast (noh seni kuni saab), aga samas kui koer iga jumala kord vette põgeneb ja käsklusi eirab..\nAgility trenn 17.10.10\nEsialgu ei jõudnud me stardistki kaugemale, aga kui lõpuks minema saime, siis tegime head koostööd ning trenni lõpus saime raja tervenisti puhtalt läbi joostud! Igaljuhul siin on väike ülevaade juhtimisest:\nKoera jätsin starti istuma (poolviltu, loomulikult), ise tulin välja 1. ja 2. tõkke vahele. Käsklus stardiks ning kui ta oli ületamas 2. tõket, mina keerasin ennast näoga 1. tõkke poole, samal ajal oli mul kasutusel parem käsi ja kutsusin koera. Kohe, kui koer oli ületanud 2. tõkke ning keeranud ennast, mina juba keerasin ennast näoga 3nda tõkke poole ning võtsin kasutusele vasaku käe. Peale 3ndat tõket valssisin, siin oli tähtis, et ma alustaksin sellega juba siis, kui koer on minemas tõkkele.\nPeale 4ndat tõket tegin jälle valssimise ja saatsin koera slaalomisse. Slaalomis ergutasin koera kõvasti (ma varem ei teinud seda väga, kuna kartsin, et ta võib slaalomist enneaegselt väljuda, kuid seekord ei muutnud see midagi). Peale slaalomit saatsin koera 6ndale tõkkele, andsin käsu "ümber" ja siis kimasin tunneli augu poole. Seal tegin väikese peteka keha ja käega ning saatsin koera tunnelisse.\nKui koer oli tunnelis, jooksin kiiresti koti alguse juurde, et koera ees edumaad saada, kuna vastasel juhul poleks ma peale kotti jõudnud koerale näidata tõket nr.10 . Igaljuhul, kui koer kotis oli, kutsusin teda nime pidi, et ta teaks juba, et peale kotti tuleb pööre. Kui olin koera 10ndale ja 11ndale tõkkele saanud, saatsin ta tunnelisse ehk siis tegin seal tagantlõikamise.\nKui koer tunnelis oli, ei olnud põhjust kimada minema, kuna koer võis vabalt tõkkest mööda joosta. Niisiis - ootasin koera ja liikusin koos temaga võiduka lõpuni :))\nTõkete kõrgus rajal oli 45 cm.\nPeale raja jooksmist tegime veel kiike - see oli vapustavalt hea, võrreldes sellega, mis Ferry varem kiigel teinud on (ei tahtunud peale minna, hüppas poole pealt maha)! Ta ei jäänud poole kiige peal seisma, vaid kõndis enam-vähem lõpuni ning laskus siis koos kiigega + võttis ilusti 2/2 asendi ja see pauk ei häirinud teda ka eriti!\nTänane trenn oli suurepärane!\nHuligaanid stardis :)\nAvastasin, et ma polegi seda naljakat videot oma blogis näidanud.\nAgility trenn 15.10.10\nMõlemad rajad olid täpselt samad, lihtsalt juhtiv käsi vahetus, seega eraldi nende kohta kirjutama ei hakka. Minu arust oli see harjutus täpselt õigel ajal õiges kohas :)) Ärakutsumine on nii minu kui ka koera jaoks üpris raske, eriti arvestades seda, et Ferry on selline lennuk kes tahaks otse edasi tormata ja mina algaja koerajuht, kes on sattunud raske koera otsa (see puhtalt minu arvamus). Raskeks pean ma teda seetõttu, et teda peab jubedalt kutsuma (see ka alati ei aita), et ta otse edasi ei paneks (mõne teise koeraga on kõvasti lihtsam, mõnega, kes on hästi kontaktne ja tähelepanelik omaniku suhtes).\nIgaljuhul, kutsusin mis ma kutsusin, esimesed katsed läksid aia taha. Lõpuks siiski asi õnnestus ning sain koera mõlemasse tunnelisse kutsutud ehk siis raja läbitud (muud seal ju rasket ei olnud) ja seda mõlema poolega.\nTrenni lõpus tegime slaalomit, seekord pikka (12 pulka) - oli hea, võrratuks ei nimetaks, kuna Ferry oli natuke aeglane.\nAhjaa, unustasin mainida - tõkete kõrgus oli 45cm.\nMeie blogi on tagasi!!!\nSain siiski selle taastatud!!!!\nAgility trenn 08.10.10\n1. rada (heledad ringid):\nSiin polnud muud kunsti, kui õigeaegne valssimine ning koera kutsumine. Parema poolega saime ilusti hakkama, vasaku poolega jamasime veidi kauem.\n2. rada (tumedad ringid):\nOlin koerast paremal pool, kuna treener tahtis, et me harjutaks tagantlõikamist. Stardis läksin üsna kaugele, kuna tegu oli pika sirgega ning isegi tagantlõikamise korral ei jõua ma Ferryle alati järgi - ta paneb ajama sellise kiirusega! Igatahes, kutsusin koera, kui koer oli ületamas 3ndat takistust, andsin käskluse "tuu" ning peale seda liikusin veidi edasi (seal tegin käevahetuse) ning ootasin koera.\nKui koer oli tunnelist välja ilmunud, oli aeg joosta. Kiiresti joosta. Samas ei tohtinud ära unustada takistuste näitamist ja koera vaatamist. Kui koer oli nr. 8 tunnelisse saadetud, tuli kimada tunneli tagumise augu juurde, oodata koera ning siis ta slaalomisse saata (seal oli põhiline see, et su käsi ja jalg näitaksid slaalomi "väravat").\n2. rajaga saime ka muidu kenasti hakkama, ühel korral Ferry eksis slaalomisse sisenemisel.\nPeaks ära mainima, et: Ferry on stardis viimasel ajal väga tähelepanelik ja ei tõmba enam eriti uttu jms :))) Lisaks on kontaktpinnad päris heaks läinud. Kiirus on see-eest väga kõikuv - trenn enne seda trenni kihutas ta nagu rakett, seekord oli rohkem teo moodi. Ok, ok. Nii suur see vahe ka nüüd polnud.\nMa olen idioot!!!\nJätsin Ferryle katkise mänguasja (ei märganud, et auk sees on). Tagajärjeks oli see, et terve mu voodi oli vatti ja süütu näoga koera täis.\nAgility trenn 24.09.10\nRada oli seekord siis selline:\nKoera jätasin istuma tõkke vasakpoolse tiiva poole, ise tulin välja 1. ja 2. takistuse vahele, enam-vähem tõkke keskele. Kutsusin koera. Kui koer oli ületanud 1. takistuse, pidi minu keha juba näitama tunneli suunas. Kui koer oli ületamas 2. takistust, kutsusin teda nime pidi ja kui koer oli ennast tunneli poole keeranud, siis ei jäänud muud üle, kui saata koer tunnelisse :)\nKui koer tunnelis oli, tuli teha kiiresti eestlõikamine. Kui koer tunnelist väljus, pidin ise liikuma 5. tõkke vasakpoolse tiiva poole ja samal ajal saatma koera tõkkele ning alustama valssimist. Valssimise ajal kutsusin koera nime pidi, et ta keeraks ennast tõkkele nr.5. Valssimise lõpetanud ning koera 5ndale tõkkele saanud, andsin "ringi" käsu ning samas abistasin koera sellega, et liikusin ise temaga 5nda ja 6nda tõkke vahel kaasa, kuna "ringi" käsk pole tal veel nii selge, et ma saaks mingit kaugjuhtimist teha :))) 7. tunnel oli loomulikult imelihtne!\nPeale raja jooksmist tegime slaalomit, seekord koos tõkkega. Ferry sai sellega igatahes suurepäraselt hakkama - nii sisenemine kui ka kiirus - mõlemad olid suurepärased!\nLKET Match Show 19.06.10\nEile osalesime Ferryga LKET Match Showl. Kohtunikeks olid Priit Põldmäe ja Kaija Tõnismäe. Alguses sai ta sinise lindi, seda ilmselt seetõttu, et ta polnud joostes nii kontaktne, kui see teine koer. See-eest seisis suurepäraselt.\nPildi autoriks on Hanna-Maria Zeilanova.\nPärast siniste lindi saanud koerte ringis jäime eelvalikul sisse ning lõppkokkuvõttes tulime 2. kohale. Seal oli Ferry joostes päris kontaktne, kuid siiski varasemate matchukatega võrreldes oli kontakt kehvem.\nAgility trenn 16.06.10\nTäna läks päris hästi, eriti trenni alguses, kui tegime raskemaid värgindusi. Pärast, kui rada jooksime, siis tekkis mõningaid tõrkeid. Igatahes alguses tegime sellist värgindust, mida ma oskan seletada ainult joonisega :D Aga kuna ma ei viitsi jooniseid lisada, siis mul polegi üldse midagi rääkida :D Vaadake Charly blogist jooniseid :D Igatahes tõrge tekkis rajal koera 7ndalt takistuselt 8ndale saamisega, Ferr ei tahtnud sugugi sellist 180 kraadilist pööret teha.\nSlaalomit tegime ka - esmalt 6st slaalomit ja siis 2 pulgaga slaalomisse saatmist - mõlemad tulid hästi välja.\nKuulekuse trenn 14.06.10\nTrenni jõudsime väikse hilinemisega, kuna ma ei viitsi varasema bussiga tulla, sest siis peab ootama, mis on minu jaoks mõeldamatu tegevus.\nIgatahes alustasime kõrvalkõnnist - tegime sellise skeemi: 10 sammu otse, 10 sammu paremale ja 10 sammu vasakule. Ferryl oli täna esimest korda Anneli trennis olemas selline asi nagu hea kontakt - kõrvalkõnnil vaatas otsa, pöörded olid ka ilusad. Kuna treener lasi meil seda päris kaua teha, siis ma hakkasin mõtlema, et huvitav, miks me ühte elementi nii kaua teeme. Pärast alles tuli pähe, et oleks pidanud skeemi tegema jooksu ja aeglase kõnniga ka. No eks neid harjutame siis mõni teine päev.\nIstuma jäämine oli ilus, kõnnil oli kontaktne, istumisel ei vahtinud eriti ringi.. Proovisin 30 sammu eemaldumisega ka - erilist vahet polnud. Siis tegime juurdetulekut. Lamama läks kiiresti, aga tulek oli veidi aeglane. Ta alguses tuleb enamasti galopis, aga kuskil paar kolm meetrit enne mind läheb see sujuvalt traavi üle. Seda probleemi, mis ilmnes võistlusel, (et üritaks kohe kõrvale tulla, ilma ette istumiseta) polnud.\nSiis tegime toomist. Kuna mul polnud aportit kaasas, siis treener andis meile. See oli selline, et seal otstes olid mingid värgindused, noh nagu pooleldi mänguasi. Ja siis nii nagu ma arvasin, Ferry võttis aporti nendes otsas olevatest julladest kinni ja toomise asemel mängis aportiga ja loopis seda õhku. Ta ilmselt oleks igaljuhul võtnud aporti ühest otsast, aga tavalise aporti puhul oleks võib-olla toomine meeles püsinud. Ühesõnaga välja meil see ei tulnud.\nTrenni lõpus panime koerad püsilamamisse ja tulime ise inimrühma. Ja siis iga koer, vastavalt püsivusele, käis inimrühmast läbi. Ferry oli järjekorras teine. Pätt nagu ta on, jõudis ta enne seda püsti tõusta, et ennast sügada. Uue käsu peale läks siiski lamama tagasi. Inimrühmas oli võrreldes varasemate kordadega päris kontaktne ja inimesi eriti ei nuuskinud. Pärast seda läks tagasi lamama ja siis haukus. Aga ma ei teinud sellest välja ja siis ta jäi üsna kiiresti vait. Kui treener ütles, et lähme koerte juurde, siis Ferry kaevas parasjagu auku ja seejärel tõusis püsti - normaalne. Meil seal platsil on üldse püsilamamine üks maailma ime. Praegu tundub, et meie jaoks on seal platsil kõige raskem kontakti saamine ja elementidest toomine ja püsilamamine.\nMitteametlik KK võistlus 11.06.10\nTäna osalesime Ferryga järjekordsel mitteametlikul KK võistlusel, korraldajaks oli A-koer ning kohtunikuks Liis Narusk.\nSaavutasime võistlejates 87 punktiga 1.koha!\n2. Kõnd rihmaga - 13/15\n4. Lamama jäämine + juurdetulek - 13/15\n6. Eseme toomine - 10/15\n7. Kohale saatmine - 12/15\n8. Püsilamamine - 9/10\nPanin Ferry võistlejatesse, et näha, kui valmis ta KK eksamiks on. Loomulikult võtsin ma arvesse seda, et võistlus toimub sisehallis ning seal teeb ta kindlasti tunduvalt paremini, kui väljas. Kuid mingi ülevaate ju saab. Igatahes, viimases trennis läks meil kehvasti, Ferry lollitas täiega, mängis, et ei tea mis "koht" tähendab. Hakkasin juba kahetsema, et meid kirja panin. Enne võistlust olin väga närvis - seda näitas kasvõi see, et ma hakkasin asju pakkima mitu tundi varem (tavaliselt teen ma seda alles viimasel minutil). Lõpuks suutsin siiski maha rahuneda ja mõelda, et me ei lähe sinna võitma, vaid kogemusi saama.\nIgatahes, kohale läksime 19.00´ks. See oli viimase minuti otsus, algne plaan oli jõuda alles 19.40´ks. Tundus, et varem saabumine oli isegi parem idee, kuna jõudsin rahulikult asjad lahti pakkida, koerte sooritusi vaadata, ennast maha rahustada, koera olukorraga harjutada jne. Platsiga tutvumise ajaks olin otsustanud, et teen kohale saatmist ja juurdetulekut. Juurdetulek oli võrratu, kohaga hakkas jama pihta. Juurde tuli kiiresti, kohale läks ka, aga lamas kotist u. meeter kaugemal. Näitasin talle siis õige koha üles, kus peab lamama ja proovisime uuesti. Siis tegi ilusti. Igaksjuhuks tegime tõket ja natuke kõrvalkõndi ka ning olimegi platsiga piisavalt tutvunud!\nFerry läks püsilamamisse Sofi soorituse ajal. Mul oli väike hirm sees, kuna kui Sofi halli saabus, tõusis Ferry kohe püsti (ta ennem pikutas) ja läks väga ärevaks. Siiski lamas lõpuni ja oli enamuse ajast ilusti kontaktis ka! Punkt läks maha kõrvale tulekul, kuna vajas korduskäsklust. Kui meie soorituse aeg lähenema hakkas, tõstsin Ferry motivatsiooni keerutamisega, et ta platsil ikka ilusti kontaktis oleks. Ja oligi! Kõrvalkõnd oli ilus, aga ühel pöördel jäi ta vaatama parasjagu hallist väljunud inimest ja rihm läks ka veidi pingule. Istuma jäämine oli ilus nagu alati. Juurdetulekul läksid punktid maha, kuna ta tuli enne käsku kõrvale. Igatahes mina ise oleks võtnud veel punktikese maha selle eest, et ta tuli natuke aeglaselt. Tõke oli ka ilus nagu alati :))) Ja siis tuli võte, mida ma kõige rohkem kartsin - toomine. Tegin seda palliga, kuna Ferry aportit toob väga ebakindlalt ja vahel ei too üldse. Ühesõnaga - milleks riskida? Viskasin. Pall veeres paremale poole, täiesti halli seina äärde. Appi, äkki seal on mingid lõhnad? Käsk. Võttis palli ja läks sellega kohtuniku eest läbi, platsi väljapääsu poole. Uhkeldama vist, et "näe, mul on pall!" Uue käskluse peale siiski tõi minu juurde. Enne kohale saatmist oli Ferry täiesti hullus seisundis. Olin nüüd enam kui kindel, et ta plaanib ära jooksmist. Kuid ta siiski ei teinud seda! Igatahes, punktid läksid maha, kuna ta ei istunud ette, vaid tuli kohe kõrvale. Aga see tulek oli megakiire ja samuti minek - vapustav!\nAutasutamise ajal sain ma šoki! Kuidas on see võimalik, et me oleme esimesel kohal? Ma olin 101% kindel, et võidab Charly. Aga igaljuhul - kuigi polnud plaani võitma tulla, võitsime siiski! :)) Palju õnne Pillele ja Dassule (edasijõudnute 1. koht!) , Helenile ja Remmile (edasijõudnute 2. koht!) ja Ailenile ja Charlyle (võistlejate 2. koht!).\nTeemad: Ferry elu, kuulekus, võistlus\nAgility trenn 09.06.10\nTäna tegelesime terve trenni ühe rajaga. Ferry muutus ootamatult borderiks - arendas rajal sellist kiirust, et jube! Mina muidugi polnud sellise kiirusega harjunud ning seega jäin alguses eestlõikamisega hiljaks (see oli plaanitud 8-9 takistuse vahel). Pärast siiski õnnestus. Kõigil olid kusjuures selle rajaga probleemid, enamikul sama mis mul - ei jõudnud eestlõikamist teha. Mõnele jällegi valmistas raskusi koera teiselt takistuselt kolmandale saamine.\nSellised motivatsiooni radu naudib Ferry tõsiselt! Kui ma ta enne starti keerutamisega üles kütan ja startimisel Steady-Ready-Go´d kasutan, siis ta jookseb mega kiiresti! Oskaks vaid mina teda sellisel kiirusel juhtida..\nTrenni lõpus tegime slaalomit ka - see oli võrratu nagu alati!\nKuna blogger võtab radade jooniste kvaliteeti kõvasti alla, siis seetõttu leiab need edaspidi ka siit: http://public.fotki.com/wertaphoto/agility-trennid/agility-trennid-2010/\nAgility on eluohtlik!\nTeemad: agility, videod\nAgility trenn 02.06.10\nAgility trenn 30.05.10\nTäna oli päris hea trenn..Alustuseks tegime edasisaatmist. Mõte on selles, et koer peab käskluse "edasi" peale võtma enda ees olevad takistused, juhul, kui näiteks koerajuht ei jõua lõpusirgel koerale järgi. Ferry sai sellega suurepäraselt hakkama. Siis tegime kontaktpindu, Ferryl on need täitsa meelest läinud, sõna "puutu" peale jooksis lihtsalt üle, ei mingit 2/2 asendit! Paar korda sai siiski kinnistatud klikkeriga õiget asendit, nii et lootust on, et tal tuli kasvõi natukenegi meelde, mida temalt tahetakse.\nJärgmisena tegime slaalomit - see oli võrratu! Ta teeb kiiresti ja samas ei jäta pulkasid vahele! Saan temast eespool ka joosta, ikka ei välju valest kohast! 3 korda 5st tegi õieti, 2´l korral läks uurima, et äkki saab aidata treeneril rada ehitada :)) Seda aitasime teha küll, ainult, et ilma Ferryta.\nRada koosnes ainult tunnelitest ja kotist - harjutasime nimelt tunnelite võistluseks.\nRajal oli mitmeid lõkse, kõige raskem neist ilmselt takistused 6-7 kus koer läks kotti, kui teda piisavalt ei kutsutud. Samal ajal, kui eelmine koer veel rada jooksis, kütsin Ferry keerutamisega üles, et ta rajal kiirem oleks. Ja oligi. Rada oleks olnud puhas - tõrge tekkis enne viimast tunnelit, tänu minule, kuna ma ei näidanud seda piisavalt hästi ja koer jooksis sellest algul mööda. Seega oleksime saanud võistlusel 5 kp-d. MM-i videote halb mõju annab jätkuvalt tunda - arvan vist, et mul on kaugjuhitav border :)) Olin enda peale kohutavalt vihane, et suutsin puhta raja just enne viimast tunnelit ära rikkuda.\nPS: Oskab keegi öelda, mida ette võtta, et ma rada joostes nii närvis poleks? Ma esimest korda tundsin agilitys sellist võistlusnärvi. Sama tunne on mul olnud mitteametlikel KK võistlustel. Võib-olla oli see sellepärast, et seekord oli rada pikem ja ma mõtlesin enda jaoks, et me oleme võistlusel vms :D Igatahes, ma mingi värisesin rada joostes ja tükk aega pärast seda ka. Ja see pole naljakas! :D\nPS2: Ei garanteeri, et rajaskeem 100% õige on, ma mälu järgi joonistasin miskit.\nKuulekuse trenn 26.05.10\nKolmapäeval käisime erandkorras (esmaspäeval jäi trenn ära) Anneli trennis.\nMul pole üldse aega (jõudsin kolmapäevasest trennist kirjutama ka alles nüüd), seega pikalt ei kirjuta.\nFerry jaoks on see plats ikka tohutult raske, ta ei suuda keskenduda seal. Ja eks see plats olegi raskem teistest väliplatsidest (näiteks Tabasalu omast) - metsa sees, seega seal on puud, igasugused lõhnad jne. Seekord õnnistati meid ka mingite 7-8 aastaste poissidega, kes seal sõda mängisid. Koguaeg oli mingi "lasin Eerikut, lasin Karli" :D\nIgatahes ta tegi küll enamus elemente ära, aga kontakti polnud peaaegu üldse. Raporteerimise ja istuma jäämisega jäin ainsana 100% rahule - raporteerimisel püsis ilusti kõrval ja oli kontaktis ning istuma jäämisel oli ka kontaktne. Püsilamamine oli ka enam-vähem, vahepeal küll nuuskis. Aga oli siiski tubli, et suutis lõpuni lamada, vaatamata sellele, et tema seljataga sõda käis :)))\nKuulekuse trenn 24.05.10\nKuna täna jäi Anneli trenn ära, siis läksime koerteparki, et seal ise natuke trenni teha. Plaan oli läbi teha kõik KK1 elemendid.\nSoojenduseks natuke trikke ja võiski alustada.\nRaporteerimisel oli ilusti kontaktselt kõrval.\nKõrvalkõnd oli vapustav! Kontakt oli olemas, pöörded ja tempomuutused suurepärased!\nIstuma jäämine võrratu nagu alati.\nJuurdetulek oli samuti väga hea, ainult, et kiirust oleks natuke rohkem tahtnud.\nTõket saime ka teha (tee peal küll). Tegime 2 korda, kuna 1. korral läks ta minust peale hüpet liiga ette. 2. korral oli ok.\nJa siis jõudis kätte asi, mille puhul ma olin kindel, et Ferry ei tee seda. Toomine. Tegin seekord tennisepalliga, võib-olla oli selles asi? Igatahes, see oli täiesti võrratu! Ta tõi ülikähku, istus tihedalt ette, ei pillanud palli maha ega teinud muid lollusi!\nKohale saatmine oli ka võrratu, tuli kiiresti, läks kiiresti!\nPüsilamamisel ei nuuskinud kordagi ja vaatas enamuse ajast mulle otsa ka!\nSee trenn oli ideaalne. Ma ise nokin mõnede asjade kallal liigselt ja võrdlen teda meistrikate koertega. Agilitys on MM-i videote vahtimine mulle halba mõju avaldanud, tundub, et sama on ka KK´ga :(((\nJuuni A-koera KK võistlusel panen ta suure tõenäosusega VÕI klassi ja kui seal ja trennides hästi läheb, siis teeme juulis-augustis eksami ära!\nAgility trenn 23.05.10\nTäna oli selline keskmine trenn, kehvem kui eelmine igatahes. Ferryl polnud nii head motivatsiooni, mistõttu ta oli rajal aeglane ja ma ise puterdasin kohutavalt. Peamiselt tegelesime ühe pikema rajaga, tegime seda juppide kaupa. Mul kõiki juppe meeles ei ole, aga enamus siiski on.\nSee tuli suurepäraselt välja!\nNüüd tuli üks hiinamõistatus minu jaoks. Mõtlesin, et see koera teiselt takistuselt kolmandale toomine on lihtne - tagurdad ja samal ajal kutsud teda ja siis näitad kolmandat tõket.. Aga ei. Treener seletas mulle, kuidas ma pean oma õlgu keerama. Ma muidugi ei saanud tuhkagi aru. No siis ta tegi nii, et ta mängis ise koera (tunnelisse küll ei roninud) ja mina pidin teda juhtima :D No ei saa mina hakkama selliste keeruliste värgindustega. Lõpuks, kui olin juba mingi 5 korda "kuivalt" ja koer Tiinaga :))) teinud, siis tegin Ferryga ja asi õnnestus.\nSee õnnestus samuti.\n2. takistusele kutsumine tuli ideaalselt välja, kuid 3ndast tõkkest jooksis Ferry alguses mööda. Seda seetõttu, et mu käsi polnud piisavalt üleval. Jällegist minu viga. Pärast saime siiski hakkama.\nTrenni lõpus tegime hüppetehnika harjutust ja slaalomit - mõlemad olid võrratud! Nagu tõsiselt! Ta teeb slaalomit juba arvestatava kiirusega ja ei jäta pulki vahele! Hüppetehnika on treeneri sõnul ka tunduvalt paranenud!\nKuulekuse trennid 18-21.05.10\nTeisipäeval käisime Kadi ja Saraga stroomis ja selle raames tegime ka natuke trenni - kõrvalkõndi ja grupis püsilamamist. Grupp koosnes tervelt kahest koerast :))). Kõnniga jäin rahule, aga püsilamamisel paaril korral nuuskis. Kokku tegime seda 5 korda ja 3 neist olid "puhtad" ehk ilma nuuskimiseta.\nKolmapäeval tegime toas kõrvalasendeid. Oli ok.\nEile tegime juurdetulekut ja kõrvalkõndi väljas, ehitusjärgus oleval teel (tee polnud autodele veel avatud, aga igasugused ehitusmasinad sõitsid + inimesed tulid uut teed uudistama nii et häirijad olid olemas). Juurdetulekul tegime täiselemendi, proovisin huvi poolest ka KK2 varjanti (lamama minek on liikumise pealt) - tegi ka väga hästi. Kõrvalkõnd oli ka ok.\nTäna tegelesime toomisega ja ütleks nii palju et.. Sellega on vaja veel kõvasti tööd teha. Probleeme on kaks:\n1. Ta kahtleb endas ja pole 100% kindel, kas ta teeb õieti ja seetõttu toob aeglaselt.\n2. Ta haarab umbes pooltel juhtudel nutsu otsast ja pillab selle istudes maha.\nKuulekuse trenn 17.05.10\nKuna tahaks sellel sügisel KK eksami ära teha, siis seetõttu vahetasime treenerit. Seda sellepärast, et Ferryl on vaja harjuda väliplatsiga - tema jaoks on väga suur vahe, kas elemente peab tegema sees või väljas.\nEsimese trenni kohta läks väga hästi, treener ka kiitis. Ütles, et paar kolm trenni võtab see väliplatsiga harjumine aega ja siis saab juba eksamiks valmistuma hakata.\nAlustuseks tegime kõrvalasendeid - kõik võtsid koerad kõrvale ja siis ta käis iga koera juurest läbi. Oli näha, et Ferry jubedalt tahtis minna treenerit tervitama, aga ometigi ta ei teinud seda. Püsis ilusti kõrval ja suutis mulle keskenduda. Järgmisena tegime kõrvalasendid paremale ja vasakule. Sai ka hästi hakkama.\nLamama jäämisel nuuskis, istuma jäämine oli ok. Kohale saatmisel juurdetulek oli super, a kohale läks minu hinnangul liiga aeglaselt.\nPüsilamamisel haukus vahepeal, kuna üks teine koer ka haukus ja no miks tema peaks vait olema :D Aga lamas ilusti ära.\nPüsilamamise ajal olid omanikud platsi keskel, moodustades inimrühma. Ja siis igaüks käis oma koeraga inimrühmast läbi ja jäi korraks inimrühma keskel seisma. Liikudes Ferry küll natuke uudistas inimesi, aga istudes oli ilusti kontaktis.\nAgility trenn 16.05.10\nTäna läks päris hästi. Alustuseks tegime hüppetehnika harjutust (ühe tõkkega). Tõkke kõrgus oli algul 50 cm, aga kuna Ferry tõket maha ei ajanud, otsustasime tõsta 55 peale. See oli aga tema jaoks liiga kõrge ja ta hakkas pulka maha ajama. Seega panime 50 peale tagasi. Tiina ütles, et 50´t hüppab ta päris ilusti. AG0 klassis on tõkete maksimaalne kõrgus maksidel 50cm - jee! :))\nSiis tegime ühe pikema raja. Igaüks pidi ise otsustama, kuidas ta koera juhib.\nMina otsustasin sellise varjandi kasuks: peale teist takistust valssimine, peale kolmandat eestlõikamine, peale kuuendat eestlõikamine ja peale seitsmendat jälle eestlõikamine. Esimesel korral võtsime esimesed kolm takistust, teisel lisasime juurde järgmised kolm ja kolmandal tegime terve raja. Super! Ferryl oli väga hea motivatsioon, ta oli kiire ja ma oskasin isegi juhtida! :))\nTeine rada oli põhimõtteliselt sama - eelmine rada tagurpidi.\nNüüd hakkas jama pihta - takistused nr. 4-5-6 olid ühtäkki ületamatud. Ferryl oli motivatsioon kadunud ja ta jooksis peale 5ndat takistust lihtsalt mööda platsi ringi. Panin ta puhkama, kuna oli näha, et raja jooksmine ei tule kõne alla.\nPärast tegime slaalomit - võrratu! Tegi kiiresti ja ma ei pidanud üldse käega näitama! Ta teadis, kust poolt peab sisse minema (proovisime veidi raskemaid nurki ka)!\nTrenni lõpus tegime eraldi harjutusena raja takistused 4-5-6.\nNüüd tuli väga ilusti välja!\nAgility trenn 03.05.10\nTäna, kell 6 hommikul terroriseerisime oma naabreid sellega, et tegime hoovis agility trenni. Tegelesime erinevate juhtimisvõtetega (eestlõikamine, tagantlõikamine, valssimine, "ringi" käsklus). Kõik oli super ja "ringi" käsklust saime teha ka hoo pealt! Ferry oli väga heas tujus, rõõmsameelne ja ergas. Oleksin võinud filmida, siis oleks tõestus kah olemas. Aga ma loodan, et te usute :)))\nÜritamegi nüüd nendel nädalatel, mil trenni ei ole, ise ~2 korda nädalas trenni teha, ehk see veidikenegi asendab neid päris trenne.\nMa pole vist kunagi rääkinud lähemalt Ferry vanematest. Seega on vast õige aeg seda teha.\nFerry isa, Eucalyptus Herkus, on suurepärane näitusekoer, kellel on lisaks ka väga hea iseloom. Hetkel 8 aastane.\ntiitel Parim liikumine erinäitusel 2004\naasta 2003 aasta parim isane juunior näitusetulemuste põhjal\naasta 2004 parim isane II näitusetulemuste põhjal\nSK ALG 3xI järk\nSK AVA 3xI järk\nSK VÕI 3xII järk\nSooritatud BH test\naasta parim töökoer II\nPuusad A/A, küünarl. 0/0, silmad terved\nFerry emal (Soulstone Lady Quinevere) pole küll ettenäidata erilisi tulemusi (ta pole lihtsalt näitustel/võistlustel käinud), kuid puusad, küünarliigesed ja silmad on korras! (A/A, 0/0, terved) Hetkel 6 aastane.\nJa Ferry tuli selline :)))\nTäna käisime Keilas Mäkkejooksul. Kui meie kord tuli, siis panin ajama teadmisega, et Ferry ei pruugi tulla, läheb raja ääres olevaid inimesi uudistama või misiganes. Kui ta lahti lasti, siis vaatasin õudusega, kuidas ta raja ääres oleva fotograafi poole tormab.. Tehes sisse ilmatuma kaare, jõudis ta lõpuks siiski finišisse ka. Meie aeg oli 16.01, seekord siis suure kaarega. Eelmine kord oli 16,02 väikese kaarega ja üleeelmine kord 16,68 ilma kaareta. Nii et kaared lähevad aina suuremaks ja ajad aina paremaks. Me areneme! :D\nPS: Mäkkejooksul kohtasime Ferry isa Feeliksit (Eucalyptus Herkus). Rääkisime ta omanikuga veidi juttu, küsis kuidas meil läinud on, mis trennides me käime, mis plaanid edaspidiseks on jne.\nKuulekuse trenn 29.04.10\nTäna jõudsime trennis ainult kahte asja teha - juurdetulekut ja kohale saatmist. Ja tegelikult on mul nüüd võistluseelne paanika nagu alati ja seekord seda suurendab asjaolu, et me ei teinud täna kõiki elemente läbi.\nIgatahes, juurdetulekut tegin alguses niimoodi, et jooksin tal eest ära ja hakkasin juba jooksu pealt kutsuma, et ta kiiremini tuleks. Pärast tegime täiselemendi ja siis tuli kiiresti ja istus otse! Ainuke asi, mida ma kohutavalt kardan, on see, et kui ta peaks lamamisel nuuskima, siis ta ei kuule mind ja tuleb mingi sajanda käsu peale (kui üldse tuleb). Kohale saatmisega jamasime ka päris kaua. Ja täiesti korda seda ei saanudki. Minu juurde tuli kiiresti, a koti juurde läks aeglaselt. Vaatab, võib-olla homme teeme seda paar korda, just seda saatmist.\nMingeid ennustusi ma seekord tegema ei hakka ja mingeid eesmärke endale ei sea. Läheb nii kuidas läheb.\nKuulekuse trenn 28.04.10\nEile käisime Kertu ja Steffiga trenni tegemas. Panen siia kokkuvõtte meie edj. klassi elementide sooritusest, võttes arvesse ka eilset trenni.\n1. Raporteerimine + hambad - Ok.\n2. Kõnd rihmaga - Kontaktne ja tihe. Peab lihvima jooksult aeglasele kõnnile üleminekut ja parempööret.\n3. Istuma jäämine - Ok.\n4. Lamama jäämine + juurdetulek - Tulek on kiire, ette istub viltuselt. Peab hakkama andma maiust mõlemast käest, kuna ta istub selle käe poole viltu, kust ma maiust olen andnud.\n5. Tõke - Ok.\n6. Kohale saatmine - Täna ei teinud. Kartsin, et kui ta ei tee, siis ma rikun selle vahetult enne võistlust ära (hakkabki arvama, et seda käsku võib ignoreerida). Viimane kord, kui tegime, tegi suurepäraselt.\n7. Lamamine 1 minut - Väljas on see üks suur kaos. Vahib ringi ja lubab endale isegi nuuskimist! Hallis tegi viimane kord ilusti, vaatas otsa ja ei nuuskinud.\nNii et enne võistlust peab korda saama kõnni ja juurdetulekul ette istumise.\nAD testi treeningkava\nKell on pool kolm öösel. Jõudsin just lõpule AD testi treeningkava koostamisega.\n13 nädalaga on koer testiks valmis! Ja täpselt 13 nädalat on jäänud juulis toimuva AD testini! Kuigi ma ei saa 100% lubada, et me seal osaleme (toimub Jüris ja ma ei tea, kas me saame transpordi või ei).\nesmaspäev, teisipäev, kolmapäev, neljapäev, reede: 4 km, kiirus 8-9 km/h\nesmaspäev, kolmapäev, reede: 4 km, kiirus 10-11 km/h\nteisipäev, neljapäev: 2 km, kiirus 13-14 km/h\nesmaspäev, kolmapäev, reede: 6 km, kiirus 10-11 km/h\nteisipäev, neljapäev: 2 km, kiirus 15-16 km/h\nteisipäev, neljapäev: 2 km, kiirus 17-18 km/h\nesmaspäev, kolmapäev, reede: 4 km, kiirus 12-13 km/h\nesmaspäev, kolmapäev, reede: 10 km, kiirus 11-12 km/h\nesmaspäev, kolmapäev: 10 km, kiirus 11-12 km/h\nreede: 6 km, kiirus 13-14 km/h\nesmaspäev, kolmapäev: 10 km, kiirus 13-14 km/h\nreede: 12 km, kiirus 11-12 km/h\nteisipäev, neljapäev: 2 km, kiirus 19-20 km/h\nesmaspäev, kolmapäev: 12 km, kiirus 13-14 km/h\nreede: 14 km, kiirus 13-14 km/h\nreede: 16 km, kiirus 13-14 km/h\nreede: 18 km, kiirus 13-14 km/h\nneljapäev, reede: 2 km, kiirus 19-20 km/h\nreede: 20 km, kiirus 13-14 km/h\nkorda 12. nädalat\nAgility trenn 25.04.10\nTänase trenniga võis üldjoontes rahule jääda. Algas see lausa suurepäraselt. Esimene harjutus - tõke, tõke, tunnel. Peale 2. tõket oli vaja valssida ja koer tunnelisse saata - super! Ferry oli ära kutsutav, (kui ta pole kontaktne, siis ta tormab lihtsalt otse edasi) kiire..!\n2. rada oli põhimõtteliselt sama, lihtsalt tõkked olid tunnelist teisel pool. Minu enda jaoks oli sedapidi palju raskem. Esimesed 2 korda ei tulnud välja, kuna ma jäin valssimisega hiljaks. Mitte ühelgi korral polnud viga koeras! Ja 3. korral õnnestus suurepäraselt!\nEdasi ühendasime need 2 harjutust omavahel. Selleks ajaks oli aga vana "hea" Ferry tagasi. Asi algas stardis püherdamisega. Esimesel korral oli tema võimete piir 2 tõket. Teisel korral 2 tõket ja tunnel. Ja kolmandal tõke, tõke, tunnel, tõke.\nOligi liiga ilus algus olnud..\nSiis tegime kiike. Muidu tegi suurepäraselt, aga paaril esimesel korral veits ehmatas selle paugu peale, mis tuleb, kui kiik maad puudutab.\nTrenni lõpus laenas Anu meile veidi maiuseid ja sellepeale läks Ferry hulluks (heas mõttes). Harjutasime ärakutsumist (sirge tunnel ja siis tunneli kõrval olev tõke) - super! Ferr oli ülikiire ja ülihästi motiveeritud! Tegime seda mingi 3 korda. Lihsalt võrratu! See kiirus, see kontakt..! Jällegi tuleb tunnistada, et viga on minus. Mina olen see, kes pidevalt ühte ja sama maiust võtab ja loodab siis, et koer selle peale töötab.\nKeegi polegi ju tegelikult koera süüdistanud. See on minu enda jaoks.\nMa üritan ennast nüüd järgmiseks trenniks väga heade maiustega varustada (maksa tükid) ja annan need trenni alguses Anu või Tiina kätte (kellegi teise käest tulnud maiused on kindlasti koera jaoks ahvatlevamad).\nPS: Tuleks mainida, et täna ei jätnud ma kordagi Ferryt stardis istuma, vaid lasin Tiinal teda hoida. Asi võis mingil märral olla ka selles. Loodame, et järgmises trennis läheb veel paremini, kuna lisandub ahvatlev maius.\nTäna käisime Pille ja Dassuga stroomis jalutamas. Koerad mängisid, käisid ujumas, püherdasid liivas ja olid pärast nagu mudakollid, ise sealjuures väga õnnelikud :d Ferry oli pigem muldne retriiver, kui et kuldne.\nKuulekuse trenn 22.04.10\n..ja näitusetrenn :)) Maria tegi Ferryga trenni lõpus veidi näitusetrenni, kuna meil jäi trennis aega üle. Pille laenas meile Dassu näituserihma (aitäh talle!). Ferr liikus väga ilusti ja minu üllatuseks sai Maria ta eest seisma (oskused, mis muud). Üllatus seepärast, et ma polnud ise kunagi Ferryt eest seisma saanud. See, kui hästi Ferr Mariaga liikus/seisis, andis mulle motivatsiooni juurde ja ilmselt hakkame nüüd näitusetrennis käima.\nKuulekuse trennis läks kuulekuses keskmiselt :)) Ta oli veits hajevil täna ja ilmselgelt häiritud kõrvalplatsil toimuvast agility trennist. Minu esimeseks "missiooniks" oli ta tähelepanu saamine, kuna koeraga, kes ainult ringi vahib, pole mõtet trenni teha. Saingi osaliselt selle kontakti. Siis tegime kõrvalkõndi (vaatas ilusti otsa), tõket (sellega jamasime päris kaua, kuna Ferr oli hajevil ja ei jälginud mind eriti, läks must ette jms.), kohale saatmist (super, ülikiiresti tegi!), toomist (tegime läbi mängu, rihma otsas, kuna Ferryl on see meelest ära läinud. Kusjuures Ferry meelsasti sikutas hantliga :)) ) ja püsilamamist (paar korda nuuskis, a muidu oli ok). Püsilamamisel vaatas mulle otsa ka (käisin iga 20 sek. tagant maiust andmas)! Tal on selle püsilamamisel otsa vahtimisega mingi maksimumaeg, peale mida ta hakkab ringi vahtima. Hetkel on see aeg kuskil 30 sekundit.\nIgatahes - varsti tekkib teemade alla ka "Ferry näitusetrenn" :)))\nVõistlused ja muud üritused\nVaatasin täna ürituste kalendrit ja hakkasin mõtlema, et mis oleks, kui panna meid juuni a-koera kk võistlusel VÕI klassi? Juunis oleks õige aeg hakata valmistuma kk eksamiks ja loomulikult kuuluvad selle juurde ka mitteametlikud võistlused. Seega oleks VÕI klass nagu õigem. Samas on õhku jäänud mõned küsimused. Kas ta toob? Kas ta ei jookse minema, kui ta ilma rihmata on? Kas ta püsilamamisel lamab?\nVõib-olla ma muretsen järjekordselt rohkem, kui vaja oleks, aga samas nagu ei tea ka. See ilma rihmata olemine on kõige muret tekitavam.\nPS: Juunis saab alguse tunnelite karikasari, millest tahaks kindlasti osa võtta!\nKui nüüd mitte nii pikalt ette mõelda ja rääkida maikuust, siis..\n1. mail on Mäkkejooks.\n2. mail on A-koera mitteametlik KK võistlus.\n8. mail on Pontu Show.\n16. mail on EBÜ Minikarikasarja I etapp.\nTeemad: üritused plaanid\nTäna käisime stroomis jalutamas-pildistamas.\nFerry sai täna 3 aastaseks!!! Selle aja jooksul on palju tehtud. Ja palju veel tegematta. Kuulekuses oleme jõudnud nii kaugele, et selgeks on saanud KK1. Sügisel läheme tegema, enne seda käime võimalikult palju mitteametlikel võistlustel, et koer töötaks ka raskemas olukorras. Agilitys oleme täitsa algajad. Kui Ferry on motiveeritud, teeb ta väga hästi. Aga paraku ei ole ma suutnud leida asja, mis teda alati 100% motiveeriks. Suvel loodame minna oma esimesele tunnelite võistlusele - harjutamise mõttes.\nAgility trenn 17.04.10\nTänanse trenni algus oli õudusunenägu mida ei saa ka kõige õudsamas õudusunenäos kõige õudsamal kujul ette kujutada.\nTrenn algas.. Ärajooksmisega. Kontakti polnud. Koer oli täiesti ebamotiveeritud, loid, hajevil.. Polegi nagu miskit muud lisada.\nTrenni lõpu poole hakkas mänguasja peale tööle. Oli kiire, oli motiveeritud, oli kontaktne ja oli juhitav! Märk sellest, et asi pole selles, et Ferry oleks väsinud. Ma varem mõtlesin, et tal lihtsalt üldine füüsiline vastupidavus nõrk ja seetõttu väsib kiirelt. Aga tundub, et asi on 100% motiveerimises. On vaid vaja leida see õige asi, mis teda piisavalt hästi motiveeriks ja ta teeb suurepäraselt! Tänase trenni põhjal võin nii mina kui ka treener kinnitada, et Ferryt motiveerib agilitys kõige paremini paremini mänguasi.\nLõpu poole tegime 3-5 tunneliga radu. Ja ei mingit stardis püsivust. Lihtsalt jookseme. Nüüd edaspidi hakkangi nii tegema, et stardis teda istuma ei jäta, vaid jookseme kohe. Seda sellepärast, et tal oleks rohkem motivatsiooni rada joosta, mitte stardis uttu tõmmata :)) Püsivust saab hiljem õpetada. Hetkel on esmatähtis, et Ferry oleks huvitatud raja jooksmisest, teeks seda kiiresti ja samas jookseks rada minu juhtimise, mitte enda soovide järgi.\nUsun, et suvel saame tunnelite võistlusele minna, sest tänase trenni lõpetamine näitas seda, et tegelikult on ta väga kiire ja hästi juhitav, kui motivaator on tema jaoks piisavalt ahvatlev.\nKokkusaamine ja kuulekuse trenn 16.04.10\nTäna saime Castroga koertepargis kokku. Oli hea võimalus trenni teha ja loomulikult ma ka kasutasin seda võimalust :))\nKõigepealt tegime kontakti kõrvalkõnnil ja kõrvalasendis. Segavaid faktoreid oli piisavalt - haukuv Castro, väljaspool platsi jalutavad koerad ja inimesed jne. Ferry oli väga tubli ja suutis mulle keskenduda. Järgmisena tegime lamama minekut ja lamamisest kõrvale tulekut (kõrval-lama-kõrval-lama-kõrval), prioriteediks oli kiirus.Oli jällegist tubli, aga paar korda pakkus viltust kõrvalasendit.\nSiis harjutasime ühte trikki - seda samust tagurdamist, mille õpetamist ma alustasin eelmise nädala kolmapäeval. Ferryl on endiselt mingi piir, kuhu maani ta tagurdab - mingi 4 meetrit on maksimum, siis jääb seisma ja tagurdab edasi alles uue käsu peale. Ja loomulikult ta haugub tagurdamise ajal :)))\nPärast panin Ferry paar korda püsilamamisse ja väga hea, et ma seda tegin! Nimelt tuleb välja, et F. nuusib, vahib ringi, kui püsilamamist tehakse väljas. Niiet peab hakkama rohkem väljas tegema.\nIgatahes pärast, kui Castro ja Ferry kokku lasime, siis C. tuli Ferryle kallale :(( Peale seda läksime ära, kuna koer oli suht šokis ja hirmunud.\nTeemad: Ferry SK/KK trenn, kokkusaamine\nMeie blogil sai täis 10 000 külastajat! :)))\nKuulekuse trenn 15.04.10\nTäna oli suht hea trenn. Alustuseks tegime grupis istuma ja lamama jäämist. Istuma jäämine oli super, aga lamama jäämisel nuuskis esialgu. Ta nuusib just siis, kui ma eemalduma hakkan, pärast muutub üldjuhul kontaktseks. No igatahes ma siis tegin mitu korda nii, et hakkasin eemalduma ja kohe kui nuuskima hakkas, siis keerasin otsa ümber ja keelasin. Selle saime vist korda, sest trenni lõpus, kui püsilamamist tegime, ta ei nuuskinud ja vahtis koguaeg mulle otsa ka. Juurdetulekut tegime ka grupis - see on meil vist kõige halvemas seisukorras hetkel. Ferr arvab, et kui keegi teine kutsub, siis tuleb kutsuja juurde minna. Nii oligi, et Ferry läks 1 korra Aileni juurde, aga vähemalt on positiivne see, et ta tuli peale seda kohe minu juurde, mitte ei läinud teisi koeri terroriseerima :)) Siis tegime kõrvalkõndi. Kontakt vajus veidi ära vahepeal, muidu oli ilus. Kohale saatmisel jooksis esimesel korral juurdetuleku asemel Pille juurde (Pille vist kiitis samal ajal Dassut ja siis Ferry arvas, et teda kiidetakse ja läks sinna). Tegime siis eraldi paar korda kohale saatmise juurdetulekut, alguses eemaldusin mingi 5 sammu ja lõpuks 15. Pärast tegime täiselemendi ka - võrratu. Tundub, et tuleb kasuks, kui teha paar korda see osa, mis probleemne oli, eraldi ja alles siis täiselement.\nTrenni lõpus tegime tõket - sellega probleeme polnud. Püsilamamine oli võrratu - vahtis koguaeg mulle otsa.\nKui saaks korda selle, et ta ei läheks selle peale, kui keegi teine oma koera kutsub või kiidab, siis oleks super.\nTäna potsatas minu meilikasti selline kiri:\nSinu foto(d) on pälvinud tunnustuse fotovõistlusel Looduse Aasta Foto 2010.\nOotame Sind pühapäeval 18.aprillil Nokia kontserdimajja. Oleme reserveerinud Sinu jaoks koha 9. -10. reas.\nUksed avatakse kell 12. Saali pääseb alates kella 13.30. Piltide vaatamine ja tunnustuste jagamine algab kell 14.\nKäepaela saab Looduse Omnibussi lauast fuajees.\nKonkursile saatsin endaarust üpris suvalise pildi. Seda selleks, et tasuta LAF´le (osalejad said tasuta) sisse saada. Pilt pole ju midagi erilist - tavaline vares lumehange otsas, nokk lahti.\nIgaljuhul on uhke tunne olla umbes saja inimese seas, kes tunnustuse osaliseks said ja kellest päris paljud on profesionaalsed fotograafid!\nTäna käisime Ferryga jalgrattaga sõitmas. Oleme seda juba paar päeva teinud, 2 korda päevas, hommikul ja õhtul, korraga 4 kilomeetrit. Üritamegi nüüd iga päev käima hakata. Tegelikult on see väga hea moodus laiskadele koeraomanikele koera füüsilise vormi parandamiseks :))\nKahjuks kaasnevad sellega ka mõningad ohud - koer võib millegi peale ehmatada ja hüpata ratta ette, ootamatult tõmmata, või hakata kakale :))) Seega tuleks jälgida pidevalt silmanurgast koera, ümbrust jne.\nMugavuse ja ohutuse seisukohalt on üks väga hea vidin springer - tahaks ka osta, aga raha pole :((\nIgatahes me vaikselt sõidame siin ja võibolla jõuame kunagi oma sõitudega otsapidi AD testile ka.\nAgility trenn 11.04.10\nTrenni alguses tegime slaalomit. Tiina soovitusel hakkame seda nüüd ümber õppima (channel meetodiga). Sellega probleeme ei olnud. Siis võtsime käsile ühe pikema raja (kõigepealt esimesed 4 takistust - tõke, tõke, pikkus, tunnel). Muidu oli igati ok, aga minu üllatuseks ajas Ferr pikkushüppe maha - varem pole sellega probleeme olnud. No igatahes, siis proovisime juba 6 takistust. Peale tunnelit oli vaja eestlõikamist ja peale seda valssida - no see oli maailma lõpp minu jaoks. Esimesel korral oleks peaaegu välja tulnud, aga jäin valssimisega hiljaks. Ja iga järgmise korraga läks asi ainult hullemaks.\nSiis rääkis Tiina veidi kontaktpindade õpetamisest ja proovisime seda ise ka (2/2). Ferr püsib selles asendis ilusti, aga teda sinna saada on raske :d\nTrenni lõpus tegime ühe laheda raja, kus oli palju tunneleid, sai ise palju joosta ja koeral oli ka lõbus.\nPärast trenni läksime Aileni ja Charlyga meie tavapärasele ringile, kus koerad mängida, nuuskida, sõnakuulata (haha), palli tuua, Aileni kaamera ette joosta (Ferry) ja muid vingeid asju teha saavad :)))\nAppi, mitteametlik KK võistlus ja Elion Estonian Cup on samal päeval - ma tahaks mõlemale..:((\nTäna tuletasime meelde ja arendasime edasi trikke, mida eelnevalt õppinud oleme. Ilmnes, et Ferryl on meelest ära läinud käpa andmine. Talle sai see õpetatud nii, et kui mina annan vasaku käe, annab tema oma parema käpa. Aga nüüd andis ta suvaliselt, nii kuidas juhtus. Selle saime korda. Siis mõtlesin, et võiks tagurdamist natuke keerulisemaks teha. Kui ennem liikusin mina tagurdades kaasa, siis nüüd mina seisan ja tema tagurdab minust eemale. Kolme korraga sai see tal selgeks (esialgu oli tagurdamise distantsiks 2-3 meetrit)! Nüüd hakkame vaikselt distantsi pikendama. Elagu klikker!\nMitteametlik KK võistlus 04.04.10\nTäna osalesime Ferryga järjekordsel mitteametlikul KK võistlusel, korraldajaks oli A-koer ning kohtunikuks Marit Undusk.\nSaavutasime edasijõudnutes 92 punktiga 2. koha!\n2. Kõnd rihmaga - 20/20\n4. Lamama jäämine + juurdetulek - 14/15\n6. Kohale saatmine - 10/15\n8. Üldmulje - 8/10\nMa tulin kohale kella 10.30ks, et koer välja jalutada ja ise rahulikult alg klassi koeri vaadata. Ja selle aja jooksul sai selgeks, et plats on lõhnu täis. Kõikide koerad nuusivad. Järelikult nuusib Ferry ka. Võibolla läheb mõne elemendi ajal lõhnasid uudistama.\nKui lõpuks tuli platsiga tutvumise aeg, olin enda jaoks pannud paika plaani - teeme kõrvalkõndi, juurdetulekut ja kohale saatmist. Minu üllatuseks oli Ferry kontaktne, ei vahtinud ringi, nuuskimisest rääkimatta! Juurde tuli kiiresti, kõnd oli ka super! See andis mulle lootust, et meil ei lähegi nii kehvasti!\nKui saabus meie kord platsile minna, tegin enne paar kõrvalasendit, et ta oleks kontaktis ning natuke rahulikum.\nRaporteerimisel püsiski rahulikult kõrval, vaatas kogu aja mulle otsa ja ei mõelnudki kohtuniku tervitama minna! :))\nKõrvalkõnd oli megahea.. Ei, S-U-P-E-R - seda näitavad ka saadud maksimumpunktid. F. oli ülikontaktne, tempo muutused olid väga head, pöörded, mida ma enim kartsin, tegi ka suurepäraselt!\nIstuma jäämine oli ok, ei vahtinud ringi ega midagi.\nJärgmine võte oli lamama minek koos juurdetulekuga.. See oli võte mida kartsin kõige rohkem. Viimased kaks trenni oli Ferry siia käsku lihtsalt ignoreerinud või selle peale minema jooksnud. Alles tänasel võistlusel ilmnes, et ta oskab seda ja vägagi hästi. Kõnd oli väga hea, lamama läks kiiresti.. Eemaldun. Keeran otsa ümber. Ja ma ei usu oma silmi - Ferry ei nuusi vaid vahib mulle pingsalt otsa!!! Annan siia käskluse.. Ja ta tuleb!!! Ainult, et istub viltu. Parandan asendit. Siit läks 1 punkt maha. No olgu. Peaasi, et tuli.\nTõkke eest saime maksimumpunktid nagu ka arvata oli :)))\nKohale saatmisel tormas juurdekutsumisel esmalt platsi väljapääsu poole, kuid siis tuli plaksutamise peale ikkagist minu juurde. Ja kohale läks ilusti.\nPüsilamamine oli väga super, vaatas põhimõtteliselt koguaeg ainult mind ja ei nuuskinud kordagi!!!\nTänase võistlusega jäin ma ülirahule, ainult see kohale saatmine läks natuke metsa. Aga sellegipoolest - ta oli nii kontaktne ja tegi just need elemendid ülihästi, mida ma kartsin. Üllatas mind ikka täiega! Ja ma veel ennustasin, et jookseb platsilt minema ja nuusib ja me saame maksimaalselt 65 punkti ja.. Ma ilmselgelt alahindan oma koera ja ei usalda teda piisavalt - tegelikult on ta ülitubli!\nKuulekuse trenn 03.04.10\nTäna käisime Maria ja Miaga trenni tegemas. Ainuke asi, millega rahule jäin, oli kõrvalkõnd, ülejäänud asjad olid nii ja naa. Lisaks sai lõplikult selgeks, et "siia" käsklus tähendab tema jaoks minema jooksmis käsklust ja on garanteeritud, et võistlusel ta minema jookseb.\nOeh, oleks see võistlus juba kaelast ära..\nKuulekuse trenn 01.04.10\nTänan trenn oli järjekordne õudus. Juba teist trenni järjest ei olnud Ferryl energiat, töötahet, keskendumissoovi - mitte midagi. Ja pühapäevasele võistlusele olen ma meid kirja pannud edasijõudnute klassi.. Põhjus, miks ma meid edasijõudnutesse panin, on väga lihtne - lootsin, et Ferry on selleks rohkem valmis, kui ta tegelikult on. Kui me alg klassis olime, siis läksin ma platsile teadmisega, et iga võtte õnnestumise % on umbes 90, ehk väga kõrge. Praegu on see % langenud 40 peale.\nMõtlesin pikalt peale trenni ja trenni ajal, et kas on üldse mõtet minna võistlema? Minna võistlema koeraga, kes on loid, hajevil ja jookseb platsilt minema? Kuid siis otsustasin, et lähme ja teeme kuni esimese ärajooksmiseni. Siis katkestame.\nKui nüüd keegi ootab kommentaare konkreetsete võtete kohta, siis.. Siin need on. Ei ole ka. Pole tegelikult eriti midagi kommenteerida - ainukesena jäin rahule istuma jäämise ja tõkkega. Tegelikult võin ju panna, siis ei pea keegi muret tundma, et me konkurendiks oleme :))\nRaporteerimine ja hammaste näitamine\nJääb üle loota, et Ferry kohtunikule tere ei taha öelda :)))\nSaavutasin trenni lõpu poole küll mingisuguse kontakti, aga.. Jooksul jäi maha, pööretel kõndis otse edasi, peatused olid aeglased - ühesõnaga ta oli täiesti loid ja poolhajevil (kontakt oli olemas ainult esimesel sirgel)\nNii et ma ei saa kuidagi kindel olla, et Ferryl jätkub terve kõrvalkõnni skeemi jaoks piisavalt motivatsiooni.\nTuleb mingi sajanda käsu peale või jookseb minema, lamama läheb aeglaselt.\nKohale ta läheb, aga eelnevalt minu juurde tulek on küsimärgi all.\nTäna trennis lamas ära ja ei nuuskinud, aga see võimalus, et ta nuusib, on olemas.\nLas ma ennustan..:))) "Koer on ebakontaktne, jookseb platsilt minema"\nJa maksimaalseks punktisummaks ennustan 65 :)))\nNagu juba öeldud, siis läheme sellele võistlusele katkestamise plaanidega (et mitte tekitada koeras arvamust, et võistlustel ongi jube lahe platsilt jalga lasta ja see on lubatud). Ühesõnaga, elame kõigepealt selle võistluse üle, pärastpoole on aega hakata analüüsima, mis sellist käitumist põhjustab.\nLaupäeval osalesime Ferryga mänguseminaril, koolitajaks Juha Korri soomest.\nHommikul ilmateadet vaadates riietusin ka "vastavalt". Mu riided oleksidki muidu sobinud, kui oleksin läinud tunnikeseks jalutama, aga seminar kestis ju üle 4 tunni! Ühesõnaga külm hakkas üsna varsti.\nKuna seminari ajal paluti koera hoida autos/puuris ja meil ju teatavasti kumbagi pole, siis seetõttu oli meie agility treener Tiina, nõus Ferryt oma autos hoidma. Olin üpris murelik - teda pole ju kunagi autosse üksinda jäätud, isegi mitte viieks minutiks, aga nüüd tuleb tal seal passida tervelt 4 tundi! Kuid õnneks oli ta autos olnud täiesti rahulik - midagi ära ei söönud ja ainult siis, kui olin teda välja jalutanud pauside ajal, siis hakkas autosse tagasi pannes haukuma. Kuid ka see kestis vaid mõne minuti ja seminari ajal oli vaikus majas! :))\nKõigepealt oli loeng. See kestis umbes tunni ja hiljem said kõik räägitut oma koera peal proovida.\nLoengu osas rääkis Juha koerale sobiva preemia valimisest (maius või mänguasi) testi näol, kus vaadatakse, kumba preemiat jaksab koer kauem oodata (kumb on tema jaoks parem) ja tüüpilistest vigadest, mida koeraga mängides tehakse. Rääkis veel sellest ka, et igal koeral on personaalne see, kui palju on ta valmis mänguasja/maiuse nimel valmis pingutama ja et igat koera tuleb sellest lähtuvalt ka erineva sagedusega premeerida. Näiteks teeb mõni koer kõige kiiremini istu käskluse siis, kui premeerida teda 5´l korral 10´st aga mõnel piisab, kui premeerida ainult 2´l korral. Üleüldse seletas Juha väga detailselt lahti motiveerimise/premeerimise teema.\nPraktikas sai näha väga erinevaid koeri. Oli neid, kes polnud mängust üldse huvitatud, aga ka neid, kes küll mängisid, aga kellel oli mõni probleem (ntx Ferr ei taha mänguasja pärast võitmist enam loovutada ja jookseb mul eest ära).\nKui meie kord lõpuks lähenema hakkas, läksin ma kergelt paanikasse - Ferr on 4 tundi autos passinud ja selle aja jooksul ainult kahel korral välja jalutatud! Kui läksin teda viimasel hetkel tooma, siis ei teadnud ma absl. kas ta üldse huvitub minuga mängimisest või jookseb minema. Mängib või jookseb minema. Seda enam, et seal olid ühe koha peal mingid väga huvitavad lõhnad (mitmed koerad jäid neid nuuskima). Siis ma otsustasin, et läheb nii nagu läheb, kui jookseb minema, siis jookseb minema.\nVahetult enne platsile minekut jõudsin teha paar kontaktiharjutust ja teda natuke maha rahustada. Platsil pidin siis temaga mängima. Ja ta mängis! Platsil, kus on maas lõhnad, ümber 30-40 inimest ja paar koera! Mängu keskel juhtuski see, mis meil probleemiks on - lasin tal võita ja peale seda läks ta veidi kaugemale "saaki" "maha murdma". Kui läksin tema juurde, tormas ta uuesti eest ära - läks publiku eest mööda (ehk keegi ometi tahab tema väärtuslikku mänguasja?), siis tormas veel ühe inimese juurde oma mänguasja pakkuma ja seejärel otsustas siiski lõpuks minu juurde tulla. Juha ütles, et tuleks hoida mängimise ajal teise käega rihmast - et tal üldse ei tekkiks seda võimalust, et saab kuhugi tormata. Ja ilma rihmata elemente tehes tuleb mänguga premeerimise ajaks rihm teise käega külge panna.\nPeale seda, kui olime platsilt lahkunud, tegime natuke kuulekust. Kõrvalkõndi siis täpsemalt. S-u-p-e-r! Ta vaatas absl. kogu aja mulle otsa (kuigi samal ajal oli kõrvalplatsil teine koer, kes mängis), ei läinud ette ega jäänud maha ja peatused olid ülikiired! Ütlen ausalt - selle kõrvalkõnni eest oleksime me küll maksimum punktid saanud! :))))\nPS: Tahaksin tänada meie super head ja abivalmis agility treenerit, kes oli nõus meid filmima, Ferryt oma autos hoidma ja peale seminari meid koju viima! Aitäh talle!\nTeemad: loeng, seminar\nEile käisime Dassu ja Charlyga jalutamas. Kõigepealt läksime linnahalli juurde. Seal tegime pilte ja koerad said joosta. Pärast läksime läbi vanalinna šnelli koertekale. Seal tegime nats agilityt ja veel pilte. Rohkem ei teinudki vist midagi.. A, teepeal sai Pille 3 koera hoida - Dassut, Ferryt ja Charlyt. Ja ta püsis püsti kusjuures, kuigi Ferry ja Dassu tirisid :)))\nKuulekuse trenn 25.03.10\nTäna oli selline nii ja naa trenn. Vahepeal nagu tegi ja siis jälle ei teinud ka. Ilmselt ei mõjunud hästi see, et eelmine nädal ei käinud.\nTrenni alguses tegime kõrvalasendeid, nendega jäin rahule. Istuma jäämine oli ka ok. Aga siis hakkas jama pihta. Lamama jäämisel läks lamama korduskäsu peale, seisma jäämisel liikus paar sammu edasi ja läks hoopis lamama. Siis tegime juurdekutsumist, nii, et koer läks kõrvalkõnnilt lamama (ha ha) ja tuli kiiresti omaniku juurde (ha ha ha). Ferr läks lamama aeglaselt, lamamisel nuuskis ja juurde tuli 3. käsu peale.\nVahepeal ma lihtsalt mängisin Ferryga ja sellest oli kasu! Hakkas jälle töötama.Tegime kõrvalkõndi (oli kontaktne, pöörded olid ka väga head - ühesõnaga super), kohale saatmist (kiire ja lamas ilusti koti peale) ja toomist, mida pole juba mitu kuud teinud (pole meelest ära läinud, teab täpselt, mis tegema peab. Aga ühe korra viis Pillele, lootes, et temalt saab paremat maiust :)))\nTrenni lõpus tegime püsilamamist - 3 katset ja ühelgi ei lamanud lõpuni (õigem oleks öelda, et ei jõudnud isegi alustada, kui ta juba minema tormas)\nNomaeitea - tänase trenni põhjal me küll edasijõudnud pole.. Teeme enne esmaspäeva, mil on viimane päev kk võistlusele registreeruda, veel ühe trenni ja selle põhjal otsustan, kumba klassi meid panen - kas algajad või edasijõudnud.\nAgility trenn 24.03.10\nTäna läks meil suht ilusti. Tegime selliseid lühemaid, 5-6 takistusega radasid. Ilmnes, et Ferryl on probleeme stardis püsivusega ning seetõttu sai seda eraldi harjutatud.\nVahel ei märgata seda, kui koer varastab ja hakatakse jooksma, aga tegelikult seda teha ei tohiks. Võistlustel oleme me näinud piisavalt juhtumeid, kus koer varastab stardis ning seetõttu jääb omanik koerast maha, ei saa õigeaegselt koerale järgmist takistust näidata ja koer läheb valele takistusele. Seetõttu tuleks trennides kindlasti pöörata suurt tähelepanu stardis püsivusele.\nRada jooksis Ferr ilusti ja kiiresti, aga paraku olen ma ise, endiselt MM-i lainel ja saadan koera kuskilt kaugelt järgmisele takistusele. Mu käemärgid on peaaegu olematud, ma lihtsalt jooksen, koer mõelgu ise kuhu minema peab. Üleüldse on mu oskused rajal koera juhtida, väga algelised.


Maailma esimene rahvusvaheline köisraudtee ühendab Venemaad ja Hiinat\nUNStudio ühendas Venemaa ja Hiina maailma esimese rahvusvahelise köisraudteega\nKuna tegemist on esimese piiriülese köisraudteega, ehitatakse Blagoveštšenski - Heihe köisraudtee üle Amuuri jõe, mis tähistab Venemaa idaosa ja Hiina vahelist piiri.\nUNStudio on projekteerinud jaama Vene piiri ääres asuvas Blagoveštšenski linnas, kuid Hiina linnas Heihe asuva terminali arhitekt on veel teatavaks tehtud.\n"Blagoveštšenski - Heihe köisraudtee ületades Amuuri jõe looduslikku piiri, on see esimene läbi aegade köisraudteesüsteem, mis ühendab kahte riiki ja kultuuri, " ütles UNStudio asutaja Ben van Berkel.\nNeli 60-kohalist kajutit hakkavad tegutsema kahel rahvusvahelisel liinil, mis ühendab neid kahte linna.\nReisijad saavad reisi ette võtta seitsme ja poole minutiga, tegelikul köisteel kulub jaamade vahel sõitmiseks kolm ja pool minutit.\nUNStudio kavandas Blagoveštšenski köisraudteeterminali, et osutada kahe linna vahelisele ajaloolisele ühendusele, mis jõega eraldati, kuigi jõgi külmus.\n"See kontekst pakkus rikkalikku inspiratsiooni Blagoveštšenski terminalijaamale, mis mitte ainult ei reageeri selle vahetule linnalisele asukohale, vaid muutub ka kultuurilise identiteedi väljenduseks ja kultuuride segamise poodiumiks, " lisas Van Berkel.\nKöisraudteejaam, mis on loodud näitena "kahe rahvuse ühise jõuka tuleviku majakas", on kavandatud nii, et sellel oleks vaated nii Venemaa linnale kui ka üle jõe Hiinasse.\nHoone jõeküljele ehitatakse avalik katuseterrass, samal ajal kui marsruudil sõitjad võtavad enne köisraudteega sisenemist vaade Heihe linnale. Venemaale saabuvatele külastajatele antakse köisraudteest lahkudes raamitud vaade Blagoveštšenskile.\nNagu ka rahvusvaheliste lennujaamade puhul, jaotatakse kaabeljaam maa-alade ja õhutranspordi piirkondadesse, kusjuures viimane on turbekontroll ja kuhu pääsevad ainult töötajad ja reisijad.\nHoonele lisandub avalikkusele kättesaadav restoran ja konverentsikeskus koos katuseaiaga.\nÜhistranspordis pakutakse üha enam köisteed. Arhitektuuristuudio BIG on lisanud Oakland A palliplatsi kavandisse gondli, Marks Barfield ja Davis Brody Bond on aga teinud ettepaneku ehitada Chicagosse köistee.


Hotellid Winslow | Hotels.com\nWinslow Township hotellid\nOtsing hotellid Winslow\nValitud sihtkoht: Winslow. Millal vajad majutust?\nVaata kaardilt hotelle Winslow\nKogu perega võimaldavad toredalt aega veeta Sahara Sam's Oasis ja Sahara Sami sisemine vee- ja lõbustusprak. Kindlasti tasuvad külastamist Atco võidusõidurada ja New Jersey riiklik männikaitseala. Kui otsite kohta, mis oleks ühtaegu peresõbralik ja soodsa ärikeskkonnaga, siis sobib Winslow teile kindlasti.\nMajutusvõimalused, mida Winslow pakub\nWinslow ja lähiümbrus võimaldavad leida sobiva majutuskoha igale maitsele üheks ööks või ka pikemaks peatuseks. Piirkonna hotellidega on mugav tutvuda Hotels.com kaardi abil. Meie suumitavatel kaartidel on hästi näha hotellide lähiümbrus ja kui kaugele jääb valitud asukohast Winslow. Kui olete sobiva rajooni välja valinud, saate täpsustada otsingu tingimusi vastavalt vajadusele. Lisaks üliheadele pakkumistele kehtib majutuse puhul meie hinnagarantii.\nWinslow – kuidas sinna kohale jõuda?\nLähim lennujaam on Atlantic City, New Jersey (ACY-Atlantic City Intl.), mis asub 33,5 km linnast. Philadelphia, Pennsylvania (PHL-Philadelphia Intl.), piirkonna suurim lennujaam, jääb 40,8 km kaugusele.\nWinslow – kohalikud huviväärsused\n• Atco võidusõidurada\n• New Jersey riiklik männikaitseala\n• Scotland Runi golfiklubi\n• Pine Valley golfiklubi\nWinslow – millal on parim aeg reisimiseks?\nJaanuar-märts: 265 tolli\nAprill-juuni: 256 tolli\nOktoober-detsember: 264 tolli


Mees, kas võid end õnnitleda? Need omadused teevad sinu kaaslasest ideaalse naise - Naistekas\nTa on intelligente\nKui su kallim on intelligentne ja tal on intellektuaalseid omadusi, siis hoia teda! Sest ei ole mitte midagi huvitavamat, kui naine, kes suudab sulle väljakutseid esitada. Lisaks sellele kinnitavad uuringud, et intelligentsed naised kaitsevad oma mehi dementsuse eest, hoides mehe vaimsed võimed pidevalt aktiivsena ja lisaks hoiavad neid ka hea tervise juures.\nTa on optimistlik ja positiivne\nTa on leplik\nIgas suhtes tuleb ette nii häid, kui halbu aegu. Nii tülisid, kui leppimisi. Kõige tähtsam on osata tülidest välja tulla ilma, et suhe selle all liiga palju kannataks. Lepliku iseloomuga naine muudab selle lihtsamaks ja on nõus järeleandmisi tegema.\nTa naerab su naljade üle\nTa räägib avatult\nTa oskab sind motiveerida\nTa saab oma lähedastega hästi läbi\nSee, kuidas inimene suhtleb ja läbi saab oma lähedastega, võib palju tema enda kohta rääkida. Kui su naine on kaastundlik ja empaatiline, siis on ta hea.\nTa on hea\nNaine, kes tüli ajal suudab rahulikuks jääda, on austust väärt. Ta tõestab nii, et ta on piisavalt tark ja ei lase ennast kõigest mõjutada. Uuringud on tõestanud, et suhte õnn sõltub suurel määral naise rahulikust iseloomust.\nTa ei taha sind muuta\nTa ei ole pika vihaga


2005 – Page 3 – Tikri Päevaraamat\n10. õlleralli üldsusele, 3. meile. Neljapäev, 21. aprill, meie isiklik osalemise aeg ~18.25-23.45, koju jõudsime veidi enne poolt ühte. Minu lootus eelmise kahe ralli rekord purustada jäi täitumata, traditsioonilised 1,5l siidrit said aga hävitatud – seekord siis maasika Fizzi. A tulemuseks jäi 3l õlut – ilmselt oleks rohkemgi tulnud, aga kuna järgmisel päeval oli vaja kell 11 väikeses ruumis koosolekul esineda ja enne seda autoga tööle sõita, siis ei saanud liialdada. Esimest korda meie ralliajaloo jooksul jõudsime eduka lõpuni – mis, kui uskuda varasemate kordade lõpetajaid, oli vist sündmusterohkem kui eelmised.\nKuna KEVADET ei paistnud vaatamata kevadpäevadele kusagil, olin ennast eelmiste rallide kogemusi arvestades ülisoojalt riidesse toppinud – täitsa kubujussi tunne oli. Etteruttavalt võin öelda, et lõpuks oli mul sama külm, kui varasematelgi kordadel, aga ilm oli ka tunduvalt külmem.\nAga alustagem algusest. Ametlik algusaeg oli 18.00. Otse loomulikult hakkasime me sel ajal alles kodust tulema. Ok, tegelikult vist ca 10 min enne kuut. Kui Kristiine juurde jõudsime, polnud rahvas õnneks veel liikuma hakanud, nii et saime ennast kohe kirja panna – kohtunikuks oli seekord punapäine näitsik, eelmise aasta naiste võitja.\nA-le võtsime esimesed õlled kodust kaasa, sest tema sünnast oli päris korralik varu üle jäänud. Selle aja peale, kui me aga minu siidrid Kristiine Prismast kätte saime ja tagasi välja jõudsime, oli rahvamass juba teele asunud. Õnneks ei jõudnud nad eriti kaugele – täpsemalt esimese ristmikuni.\nTeekond Kristiinest Rimini ehk järgmise alkoholipunktini (ok, Kristiinest juures ristmikul olevat alkopoodi mitte arvestades) möödus suhteliselt rahulikult. Juurdlen praegu selle üle, kas EMT POP kõnekaardi reklaam, mis hiljem suure tähtsuse omandas, sigines seltskonda juba teel Rimini või alles sealt edasi minnes. Ei mäleta, hiljem täpsemalt.\nRimi naiste WC asupaik oli mulle eelmisest kahest rallist juba teada. Nagu eelmistel kordadel, polnud seal ka nüüd paberit. WC kabiinis viibimise ajal libises kõrvalkabiinist minu omasse äkitselt Nokia 3310. Korjasin selle üles ning pakkusin kohusetundlikult kõrvalkabiinist väljujale. Neiu ei tunnistanud seda algul küll omaks, kuna polnud kadumist tähele pannud, kuid pidi lõpuks siiski nentima, et telefon kuulub talle.\nMingil hetkel meie teekonna ajal sai üks seltskonna liige enda valdusse juba varem ära mainitud EMT POP kõnekardi reklaami, mille algne asukoht oli üks paljudest (telefoni)postide küljes paiknevatest prügikastidest – teadagi, ihaldatud reklaamikoht. Pärast mõtisklusi, mida reklaami tagumisele ehk valgele poolele kirjutada – mida Eesti rahvale teada anda – jäi silt sama neitsilikult valgeks kui alguses. Selle valge sildi sõidutee ääres auto-, trolli- ja teistele juhtidele näitamine andis sama hea efekti – kõik pingutasid kõvasti nägemaks, mis sel sildil siis õieti kirjas on. Tüng!\nJõudnud Mustamäele, jätsime vahele kontrollpunkti T-market ning suundusime kiire sammuga McDonaldsi poole – looduse kutse oli vastupandamatult tugev. Kuna sealses mäkis on naiste WC ühine invaliidide omaga, oleks teistega koos sinna jõudmine tekitanud tavalisest pikema saba. Mul vedas. Rääkimata sellest, et paberit oli piisavalt ning kätekuivati all sai oma ärakülmunud kehaosi üles soojendada. Puhas õndsus.\nSeejärel jäi meil aega, et rahulikult hamburgerit ning Rimist kaasa ostetud krõpse nautida. Aegamisi jõudis kohale ka ülejäänud seltskond ning üldine olukord mäkis muutus võrdlemisi lärmakaks. Mingil ajal suutis keegi oma õllepudeli maha pillata, mis loomulikult puruks läks. Mäki teenindaja tuli vaid korraks vaatama, tegi koristamise asemel vaid nägusid (mis oli tõsiselt koomiline, hea, et veel keelt ei näidanud) ning läks minema. Kommentaar (ma ise küll ei kuulnud, aga räägiti) tema poolt olevat olnud: küll Falck koristab.\nViie minuti pärast oligi kohal kõigi tudengite sõber Falck (seekord ainult kahe autoga, tea, kas hakkavad vormi kaotama või… eelmisel kevadel oli vähemalt kolm, võib-olla rohkemgi, ei mäleta täpselt) ning peksis rahva mäkist välja. Väljast üritati meid ka kaugemale peksta, vähemalt laste mänguväljakust kaugemale. Eriti hästi see küll ei õnnestunud…\nEMT reklaami puhtale poolele oli selleks ajaks loosung välja mõeldud – rahvas, jooge õlut. Lihtne, aga geniaalne. Loosungile korjati usinalt allkirju ning üks õnnestus välja meelitada isegi Falcki mehelt – lubadusel, et me läheme siis ära.\nPopulaarseimad hüüdlaused olid: “Tudeng, suru Falck vastu muru” ning “Tudeng on Falcki sõber”.\nJärgmiseks peatuseks sai Magistral. Suuremaid vahejuhtumeid ei olnud, sest turva oli arusaaja mees – andis muigega loosungile oma allkirja ning ei teinud suuremat numbrit sellest, kui seltskond veidikeseks keskuse pingid hõivas, et end soojendada. Keskuse ees käis aga aktiivne allkirjade kogumine, nii et ka kõige tõrksamad (nt pensionäritädid) olid sunnitud lõpuks pastaka näppu haarama ning oma nime plakatile jäädvustama.\nCitykasino juures asuv alkoholipood nõudis väikest peatust. Kasiinost võlus üks blond neidis välja päris korralikus koguses õhupalle, millest minagi ühe endale sain ning vapralt koduni alles hoidsin. Öösel oli ta veel laes, täna hõljub aga miskipärast põranda lähedal. Gravitatsioon?\nKonsumini jõudsime kell 21:59, sisse miskipärast enam ei lastud. Mõned küll lõgistasid lukus ukse kallal ning neid julgustati hüüetega: “Tegelikult on uks veel lahti, sa ei tõmmanud küllalt tugevalt” ning “Nad nagunii tahavad endale uut aknaklaasi”, kuid kõik jäi siiski rahumeelseks.\nViimane kontrollpunkt enne ühikaid oli Lukoili tankla. Sinna ilmusid miskipärast kohale mendid. Kuna õlleralli seltskond oli liialt suur, et sellega midagi peale hakata, siis karati külge konkreetselt ühele neiule, kes jaama kõrval just oma koni kustutanud oli. Ta pääses vist siiski hoiatusega. Mendid norisid küll veel mitmete kallal, aga ära ei viidud minu teada kedagi.\nNing lõpuks jõudsimegi õnnelikult ühikate juurde, kus mul õnnestus ühe lahke neiu abiga sisse saada ning sealset WC-d kasutada. Polnud pooltki nii hull, nagu A jutust oleks võinud arvata.\nIga-aastane traditsioon telekaid ja muud kraami akendest alla visata ei jäänud ära ka sel aastal. Asjad olid ilmselt millegi hästipõlevaga üle valatud, sest nad põlesid terve tee ühika ülemise korruse aknast kuni maapinnani ning ei kustunud ka siis. Leek oli suur ja mõnusalt soe, mille ääres vaprad rallilised end soojendada said. Seda kuni tuletõrje tulekuni…\nNimelt sõitis kõigepealt kohale Falck, vist isegi samad mehed, kes mäki juures olid. Tulid korra autost välja, vaatasid ringi ja läksid sama targalt minema. Ilmselt otsustasid asja mentide hooleks jätta, kes õige pea ka kohale jõudsid. Ning paar minutit hiljem tuli tuletõrje, kes lõbule kähku lõpu tegi ning lõkke ära kustutas. Kurat, ma ütlen. Kas tuletõrjujad pole kunagi tudengid olnud??\nKõike möllu jäädvustas lindile patsiga kaameramees ning isiklikult kahtlustan tema seotust Võsapetsiga, keda olla ka ringi liikumas nähtud. Või oli tegemist linnalegendiga? Ei tea, sest Petsi isiklikult ei näinud. Aga kaamera oli ning vastuse saab ilmselt järgmisest Politseikroonikast [EDIT: fotod sain teksti kirjutamisest hiljem].\nMendid viisid ühe tüübi vist isegi minema, aga päris kindel ma selles pole, kuna pimedas teatavasti kaugele ei näe.\nTugevat toetust leidis heategevusidee: “Kõigile Falcki meestele algharidus”.\nKuna midagi huvitavat enam ei toimunud ja edasi pubisse jooma minna me ei viitsinud, kiirustasime trolli peale, et viimase bussiga koju jõuda. Trollist kihutas veidi hiljem meile vastupidises suunas mööda vilkuritega mendiauto, mis tekitas küsimuse, kas me siis ikkagi JÄIME veel millestki ilma. Ei tea.\nLõpetuseks katkend vestlusest politseinikega 4. õlleralli aegadest (pärit õlleralli kodukalt):\nPolitsei: “Kas lähete minema või tulete autosse?”\nKeegi õllesõber: “Me tuleme autosse.”\nPolitsei: “Minge minema.”\nVot nii. Vaadake siis Politseikroonikat – äkki on midagi huvitavat.\nTavaliselt ostan ma pileti bussijuhi käest ja bussijaama hoonesse pole mul üldse asja. Täna hommikul käisin aga Kaidit õnnitlemas ja A viskas mind enne eksamit bussikasse ära, mistõttu mul jäi 20 minutit vaba aega. Kassast piletit ostes märkasin väikest armsat beeži karvaga koera, kes pinkide vahel lesis. Ta tõusis ja jalutas kuskile. Istusin sinnasamasse, panin läpakakoti kõrvalpingile… Ja koer tuli peaaegu kohe tagasi – ta tuli minu juurde ja pani oma esikäpad samale pingile, kus oli mu kott. Vaatas mulle otsa, võttis hoogu, hüppas pingile ning keris ennast mu koti vastu magama.\nMa ei saanud vastu panna, pidin teda silitama ja kõrva tagant sügama. Ta oli sõbralik, lasi seda teha. Nägi küllaltki korralik välja, samas kaelarihma polnud… Ja ta värises. Tõenäoliselt oli tegemist siiski kodutu koeraga.\nMa ei saa sinna midagi teha, kodutud loomad on mulle alati hinge läinud – palju rohkem, kui kodutud lapsed. Kas ma olen sellepärast paha? Lastel on vähemalt suu peas ja inimmõistus, et abi paluda. Aga loomad on nii abitud…\nLugesin just hiljuti Õhtulehe artiklit loomade varjupaiga kohta ning tragist Soome neiust, kes sealseid koeri soomlastel päästa aitab. Kommentaarides oli küllaga mürgiseid oletusi, et ju see on ikka puhas äri ning ta saab kõva kasumit, muidu ta sellega tegeleda ei viitsiks – aga positiivseid kommentaare oli õnneks siiski rohkem :) Võib-olla olen naiivne ja arvan kõigist inimestest liiga hästi, aga ma tõesti usun, et see neiu on täpselt selline, nagu seal artiklis kirjeldatud ning ta on päästnud palju õnnetuid koeri – ma TAHAN seda uskuda!!!\nKui ma üldse kunagi kellegi heaks midagi annetaks, siis oleks need kahtlemata kodutud loomad. Ma loodan siiralt, et mul õnnestub seda ka teha. Olen vist väiksest peale unistanud sellest, et olen kunagi rikas ja annetan loomade varjupaigale raha :)\nLugesin ajalehest ka seda, et varjupaigas saab vabatahtlikuks käia. Peaks minema, ausalt.\nAga see kuldse karvaga kutsu seal bussijaamas – esimest korda elus tekkis mul tunne, et ma tahaksin kodutu koera koju viia. Endale võtta ja üles kasvatada. Tundus, et ta tuleks minuga hea meelega… Aga olles teel Tartusse, ühikasse, ei tule sellised mõtted kõne alla. Ei tuleks ka Tallinnas – 7. korruse 1-toalises korteris pole koeral mingit elu.\nAga kui meil oleks olnud vähegi suurem elamine… Ausalt, ma ei tea, mis ma teinud oleksin. Vist tõesti koju viinud – ehkki A oleks mu muidugi naha ja karvadega nahka pannud.\nVõib-olla ma teen suurt kära eimillestki, võib-olla on sellel koeral kodu olemas. Aga miks peaks ta siis ilma rihmata bussijaama ootesaalis olema?\nJa ta valis minu välja :) Soovin, et oleksin saanud teda aidata. Loodan, et tal läheb siiski hästi…\nfilm, pusled, rõõm 1 Response »\nA kinkis mulle pusle – sellest pildist, mis ma temast kunagi öösel tegin, sest ta oli magades niiiiii armas :) Aga kõige parem osa kingitusest oli siiski tekst kaardil:\nVaatan seda pilti ja tunnen, et see ei olegi pilt, vaid reaalsus – nii hea on sinuga koos olla, eriti öösiti sinu ümbert kinni võttes või siis vastupidi – sinu embuses. Hommikud ongi just seepärast kõige raskemad, et pean sinust lahkuma. Ootan neid lugematuid mõnusaid öid, mis meil ees, kannatamatult nagu ka hommikusi palsam-hüvastijätumusisid!\nOeh… Mis ma teha saan? Süda sulab :) Ehkki see on teoreetiliselt juba ammu üles sulanud.\nMul tekkis selle peale tahtmine vanu kaarte lugeda… Need olid sama head :)\nEelmisel aastal käisime valentinipäeval kinos – Love Actually sobis selleks puhuks nagu rusikas silmaauku ja oli kõigele lisaks ülihea film. Rõõm on nentida, et jätkasime traditsiooni ka sel aastal ning film oli täpselt sama hea.\nShall We Dance. Richard Gere, Jennifer Lopez, Susan Sarandon. Lopez meeldis mulle kohutavalt juba Maid in Manhattanis, ei pidanud pettuma ka selles filmis.\nRomantiline komöödia – aga sellel oli sisu. Väga hea sisu. Vaimukas ja südamlik. Hea muusika, ilusad inimesed, ilusad riided. Vihjeks nii palju, et kogu film keerles (professionaalsel tasemel) peotantsu ümber – sestap siis riided.\nJa lõpplahendus oli ka hea – seda vaadates võib vaid loota, et ehk oleme ka meie paarikümne aasta pärast samasugused…\nPosted by Tikker at 14:32\nA ostis üleeile oma esimese auto – sinise Volkswagen Golf 2. Ja mis mulle selle juures eriti meeldib – nelja, mitte kahe uksega. Mis siis, et minul ei tule ilmselt pea kunagi taga istuda – kahe ukse puhul oleksin olnud mina see, kes enda istme tagant kogu aeg inimesi sisse laskma peab.\nÜhesõnaga – auto :D Ma pean tunnistama, et mulle pole see vist veel väga kohale jõudnud. Aga hea tunne on küll, ütlemata hea.\nJa sellisest asjast tekib kuradi kiiresti sõltuvus. Juba paari päevaga lähed nii kohutavalt mugavaks…\nVarem pidime Citymarketist koju tulles sõitma kõigepealt ühe peatuse edasi, et siis üks peatus tagasi sõita – Lasnamäe Centrumi juures on bussipeatus nimelt ainult ühel pool teed. Ja kui on veel rasked kotid ja s*tt ilm… Oota siis seal tuule käes seda bussi ja kiru. Oh kui mõnus oli täna poes käia ja autoaknast tuisku vaadata.\nA sõbra juurde saunaõhtule minemiseks oleksime pidanud mitut erinevat ühistranspordi-vahendit kasutama (mis jällegi tähendab vahepealset ootamist ja külmetamist) ning kokku vist umbes tund aega loksuma. Autoga sai külmetamata ja poole tunniga.\nKäisime eile A-le jopet otsimas (pidevalt autoga sõites on mantel ju ebamugav, kipub kortsuma) – kui meil poleks olnud autot, oleksime ainult Ülemistes käigust ära väsinud, nüüd aga käisime paari tunniga nii Ülemistes kui Kristiines ja väsimust polnud ollagi. Ülišefi jope leidsime kah.\nKuna Kaidi põletas eile oma jopevarruka ära, polnud tal täna midagi õue selga panna. Kui me poleks nende juurest läbi sõitnud ja neid peale korjanud, siis poleks nad saanud kinno tulla…\nOeh – ja seda kõike vaid kolme päevaga! Tõsi ta on, inimene muutub kiiresti mugavaks. Aga pole midagi öelda – auto ruulib!\nigapäevaelu, reisimine No Responses »\nEurovisioon – f**k!!!\nTV/sarjad, virin/urin No Responses »\nIssand jumal küll, kas midagi veel hullemat saab olla kui need haledad Ninja-kloonid?? Ok, Moonwalk oli lihtsalt niiiiii igav – seegi hea, et nemad ei võitnud. Aga ausalt, Suntribe on ka HALE!\nTeine eurolaul üldse, mis mulle ei meeldi. Esimene oli Koit Toome. Minu ajaarvamine algab muideks Maarjast & Ivo Linnast, nendest varasemate ajal olin liiga noor.\nNäis, mis koha me saame.\npusled, reisimine, rõõm, rootsi 2 Responses »\nlühinägelikkus 1 Response »\nKunagi väiksena nutsin pärast silmaarsti juurest koju jõudmist, sest tahtsin prille, aga ei saanud. Noh, minu “unistus” täitus üsna varsti – sain prillid juba 6-aastaselt. Olin hirmõnnelik – kandsin neid isegi lasteaia lõpupeol, ehkki vajadust polnud.\nKoolis mind narriti – ei tea, kas ainult prillide pärast või oli veel midagi (eh, eks ma olin ise ka kohati paras äpu). Vahetasin kooli, sama asi jätkus kuni 8-9. klassini, mil inimestel lihtsalt aru pähe tuli.\nPraegu vanu pilte vaadates imestan ikka, kui koledaid prilliraame kunagi tehti ja milliseid plastmassjõletisi ma kandma pidin. Oma esimesed “ilusad”, metallraamid, sain 97. aasta alguses (tuvastatud just äsja fotoalbumi toel) – olin siis peaaegu 13. Ja nendesamade raamidega sain hakkama kuni 2002. aasta kevadeni – nojah, selleks ajaks olid nad ka juba koledad (mood teatavasti muutub).\nTegelikult ma vihkasin prille. Täiega. Miinuseid tuli järjest juurde, klaasid läksid järjest paksemaks – otse loomulikult neid õhendati, aga paksud olid ikkagi.\nLäbimurdepunkt saabus nii mitmeski mõttes 9. klassis, kui ma endale läätsed sain. Selle aastaga muutusin ma üldse päris põhjalikult ja keskooliajal olin juba võrdlemisi teine inimene. See selleks.\nMa mäletan, ema kartis, et ma ei julge läätsi silma panna. Sellega ei tekkinud mul mitte kordagi probleeme – ma pole kunagi pidanud hommikul veerand tundi mässama, et läätsi normaalselt silma saada, see on algusest peale tulnud lihtsalt ja kiiresti.\nKasutasin algul aastaseid läätsi. Esimese paari ostsin Eagle Visionist, kõik järgmised kokkuhoiu mõttes Norman Optikast. Vahe oli tuntav – 700/400 kr.\n2002. aasta kevadel pillasin ma prillid vanni, mille tagajärjel raamid katki läksid. Kuna klaasid olid nagunii juba pikemat aega liiga nõrgad ja raamid, nagu eespool juba mainitud, selleks ajaks suhteliselt moest väljas, olin selle õnnetuse üle vaid õnnelik. Uued prillid olid olnud senini liiga suur väljaminek, aga kuna ilma prillideta polnud võimalik läbi saada, tuli lihtsalt kuskilt raha leida. Ja raha läks päris kõvasti – kokku üle 4000 krooni. Selle eest siis ilusad raamid ja maksimaalse õhendusega tumenevad klaasid (mis on sellest hoolimata üsnagi paksud). See tumenemine, kusjuures, nagu ma hiljem aru sain, on täiesti mõttetu funktsioon – mina oma silmaga küll mingit vahet ei tunneta, sest kogu see värk toimub nii aeglaselt. Kui kunagi uusi prille vaja, siis enam tumenevaid klaase ei taha.\nOlin sillas, et sain prillid, millega julgen kodust välja ka minna. Mitte et ma oleks neid pidevalt kandma hakanud, kaugel sellest – juba raskuse tõttu liiga ebamugav. Lihtsalt see teadmine, et kui vaja, siis on normaalsed prillid olemas. Ja kirjanduse lõpueksamil käisin ma nendega ära ka. Hommikul oli kiire ja mõtlesin, et ehk jätavad prillid targema mulje :P Klassijuhataja küsis selle peale koolis: “Sa ju ei käi tavaliselt prillidega?”, ühelt klassiõelt sain komplimendi, et väga hästi sobivad… Ja eksami sain kah A. Tea, kas see olenes siis prillidest või millestki muust :D\nViimased läätsed ostsin A ähvardusel aastaste asemel pooleaastased – et silmadele kasulikumad ja nii. Ma ise olen ju süüdimatu ja arst ka ei rääkinud sellest – kuradi Norman Optika. See pooleaastaste läätsede ost jäigi mu viimaseks visiidiks nende poodi. Olin kogu aeg käinud Pärnu Normanis, et kõik mul andmed oleksid ühes kohas – et näha, millal mu lühinägelikkus siis ükskord seisma jääb. Ja viimati öeldi sealt mulle: “Ega te ometi ei arva, et me teie varasemaid tulemusi kuskil säilitame?” Noh, eeldasin jah, sest Eagle Visionil on üle-Eestiline andmebaas. Lisaks veel, et üle -10 läätsi neilt üldse ei saa. Selle koha peal viskas mul üle.\nPraegu mõtlen, et ilmselt saavad ka nemad kangemaid läätsi tellida kui vaja, neil lihtsalt koha peal polnud vms. Aga mulle jäeti täpselt selline mulje, et ei ole ja ei saa ka.\nÜhesõnaga kolisin taas Eagle Visionisse. Panin tänaseks aja kinni, läksin kohale ja… Arst oli välja otsinud, et olen neilt ostnud 1998 augustis läätsed ja 2002 kevadel prillid. Kuna ma ei mäletanud, kui kanged need on ja prillide kangus andmebaasis ei kajastu, lasi ta mu prillid üle kontrollida – nii sain ise ka teada, et klaasid on -11 & -13, silinder veel lisaks.\nKontrolliti nägemist prillidega – asi mida Normanis kordagi ei tehtud – ja sain teada, et need on endiselt täitsa korralikud, nägemine isegi parem kui läätsedega – prillidega nägin 120%, läätsedega 100%.\nUuriti mikroskoobiga silmi ja öeldi, et veresooned on näha, silmal on hapnikupuudus ning ma peaksin pooleaastaste asemel kahekuiseid või kuiseid läätsi kasutama – soovitus, mida mulle Normanis kordagi ei tehtud.\nRahakotile oleks see suht rängalt mõjunud, aga kuna neil oli parajasti tühjendusmüük, siis olid ühekuused läätsed kaks karpi ühe hinnaga – nii et sain poole aasta läätsed 600 krooniga – ainult 50 krooni kallimalt kui plaanitud. Kuna neil -10t endal koha peal polnud, tehti ettepanek Pärnust või Tartust tellida, aga kuna ma ütlesin, et lähen nagunii nädala lõpus Pärnusse ja järgmise nädala algul Tartusse, siis nad vaid helistasid ja panid need läätsed mulle kinni.\nVat seda ma nimetan teeninduseks ;) Muuseas, poole aastaga mu lühinägelikkus tõusnud pole ja läätsed saan seega sama tugevad kui eelmised. Nice. Nii saan veel kunagi operatsioonilegi minna…\nPosted by Tikker at 03:13


30.aprilli kunstilaupäeva sisustasid Tiina, Lia ja tairi lõugas. Lia Lõugas, kes oli palju aastaid „UKU“ tikkija, oli välja pannud oma tikkimistöid – pilte ja susse. Lia rääkis, kuidas mustreid peale kanda, milliseid vahendeid kasutada. Aastatega on vilumus tekkinud ning kaunid tikandid saavad vaid kiidusõnu.\nTiina Lõugas rääkis värvist ja toidust, sh lisaainetest. Miks neid üldse kasutatakse ning veidi põhjalikumalt toiduvärvidest. Toiduvärvid jagunevad looduslikeks ja sünteetilisteks, viimased on kriitilisema tähelepanu all ning ka tootjad püüavad kasutada pigem looduslikke alternatiive. Suurimaks riskirühmaks kahjulike mõjude puhul on lapsed, kelle kehakaal on väiksem.\nJuttu oli ka toidu värvidest – kus neid leidub ja millised muutused nendega toimuvad toiduvalmistamise käigus – roheline klorofüll (hernes, kurk, brokoli), kollased-punased-oranžid karotenoidid (porgand, paprika, tomat), roosad-lillad-sinised antotsüaniinid (mustikas, viinamari, mustsõstar), valkjad-kollakad antoksantiinid (sibul, lillkapsas, õuna sisu) ja kollased-pruunid tanniinid (tee, hurmaa, granaatõun). Tiina rääkis astelpajust, mida peetakse ka imemarjaks, sest sisaldab ohtralt nii vesi- kui rasvlahustuvaid vitamiine ning väärtuslikku õli. kõikidele kohalolijatele pakkus tiina rüüpamiseks astelpajujooki.\nTiina ja tairi panid välja oma kunstiringis valminud õlimaalid.


Rakvere Eragümnaasiumi 5. klassi blogi : 24. nädal\nMeie 24. nädal möödus kirjutamise tähe all. Oleme see nädal kirjutanud palju ärakirja, otsinud kirjutatud ärakirjast täishäälikuühendeid, teinud vigade parandust. Veel oleme õppinud ainsust ja mitmust. Mängisime lastega ka vahvat mängu - mida on klassis üks ja mida on mitu? Leidsime väga palju asju! Kolmapäeval vastasime raamatut "Jussikese seitse sõpra" ja oli näha, et enamustel oli see ilusti loetud. Panime ka raamatust joonistatud pildid laudadele näituseks ülesse ja tutvusime üksteise piltidega. Neljapäev ja reede on sellel nädalal meil ettelugemise päevad ja mul on hea meel, et klassi ees käiakse tõesti julgelt ja soravalt lugemas!\nSellel nädalal oli õpetaja Moonika haige ja tööõpetuse asemel tegime kirjatehnikat. Järgmisel tunnil on õpetaja olemas ja nädalavahetusel võiksid harjutada kudumist need lapsed, kellel kudumine veel nii käpas ei ole. Kolmapäeval oli meil matemaatika harjutustund ja tuletasime meelde üleminekuga liitmist ja lahutamist. Loodusõpetuses eelmine nädal alustasime suure vee teemaga ja jätkame ka see nädal.\nJärgmine teisipäev läheme Rakvere Linnakodaniku muuseumi. Kellel on veel raha toomata, palun tuua see hiljemalt esmaspäevaks. Aitäh!\nTuletan meelde, et spordiringi ei toimu enne uut veerandit.\nVaheajani on jäänud veel üks nädal, viimased pingutused!\nPostitaja: Nele-Helen Piho kell 22:17\nMärtsikuu esimesel poolel tähistasime koolis Grete...\nPeale kuupidu avastas Kristofer, et tal on vahetus...\nVaheaeg läheneb! Palun viia kehalise kasvatuse rii...\nRakvere Linnakodaniku Majamuuseumi külaskäik\n25. nädal - emakeelenädal\nNeed, kes ei ole veel "Jussikese seitse sõpra" vas...\n22. ja 23. nädal


Külmakaksikud - S. K. Treymane » Viru-Nigula valla raamatukogu\nKülmakaksikud – S. K. Treymane\nViru-Nigula valla raamatukogu » Uued raamatud » Külmakaksikud – S. K. Treymane\n15.september 2016 Uued raamatudVeebitoimetaja\nÜks Sarah’ kaksiktütardest hukkub õnnetuses – kuid kas ta saab olla päris kindel selles, kumb neist?\nAasta pärast seda, kui üks nende identsetest kaksiktütardest, Lydia, on õnnetult surma saanud, kolivad Angus ja Sarah Moorcraft väikesele Šoti saarele, mille Angus on oma vanaemalt pärinud. Nad loodavad seal oma kildudeks varisenud elu uuesti alustada. Kui aga nende ellujäänud tütar Kirstie hakkab väitma, et vanemad on eksinud ja hoopis tema on Lydia, seisavad Angus ja Sarah silmitsi järjekordse raske katsumusega. Talve lähenedes peab Angus saarelt ära sõitma ning Sarah jääb kõledale saarele omapäi koos tütrega, kelle küsitav identiteet toob ikka ja jälle esile painava küsimuse: mis tol saatuslikul päeval siis ikkagi juhtus?\nRaamat, mis on peale ilmumist jõudnud enamikes riikides koheselt TOP 10 hulka (USA, UK, Saksamaa, Holland, Norra, Rootsi).\n← Ülbe mehe surm – M. C. Beaton\tSuur pettumus, ehk, Humanismi kriis – Lauri Vahtre →


THUNIDE KÜLVIKALENDER | Jõulukuu ehk detsember - Maaleht\nDetsembri planeedikonstellatsioonid ei anna lootust valgeteks jõuludeks. Merkuur liigub kuu alguses veel Kaaludes, seejärel 7.–28. detsembrini Skorpioni vee-elemendis ja alates 28. detsembrist Küti soojuselemendis. Veenus liigub küll 19. detsembril Küti tähtkujust Kaljukitse külma maaelementi, kuid see ei mõjuta palju. Marss on esialgu Neitsi tähtkujus, liigub seejärel 4.–31. detsembrini läbi Kaalude tähtkuju ning jõuab aastavahetuseks Skorpioni vee-elementi. Jupiter, Saturn ja Pluuto Küti ning Uraan Jäära soojuselemendis panevad taas rääkima kliima soojenemisest.


Lugeja küsib: miks on Säästumarketis liikumine nii ebamugavaks tehtud? - Lugeja küsib - Arhiiv - Tarbija\nLugeja küsib: miks on Säästumarketis liikumine nii ebamugavaks tehtud?\n7. oktoober 2015, 10:12\n«Mis toimub Sõle Säästumarketis? Kui varem oli kaupluse riiulid kassadega samasuunaliselt, siis nüüd on need kassadega risti ja kui seal on veel lapsevankritega inimesi, siis on seal täielik ummik. Miks on seal liikumine nii ebamugavaks tehtud – kas tegemist on mingi ajutise asjaga või need riiulid jäävadki nii?» küsib lugeja.\nJuba eelmise aasta algusest alates on tõstetud riiulid ümber kõikides Säästumarketi kauplustes. Eesmärgiks on muuta kauplused ruumikamaks ning valgusküllasemaks. Nüüdseks on jõutud sinnamaale, et pea kõikides Säästumarketites on sellekohane muudatus lõpule viidud, Sõle Säästumarket on üks viimastest.\nKliendid on selle muudatuse pigem heaks kiitnud. Alguses on ikka keeruline kaupu uuest kohast üles leida. Samas on pigem oldud positiivsed ning tavaliselt harjub klient üsna kiirelt ka kaupade uute asukohtadega.


Kommentaarid: Hotellile koostööpakkumise teinud sotsiaalmeediastaar sattus vihalaviini alla | Õhtuleht\nHotellile koostööpakkumise teinud sotsiaalmeediastaar sattus vihalaviini alla\n/ 08:17, 24. jaan 2018\nIrf / 20:53, 23. jaan 2018\nMaakeeli - parasiit sai õigustatud sõimu osaliseks. Enamus tema fänne ei jaksaks elu sees taolises hotellis ööbimist lubada (sest rikkad ostavad selliseid piffe roosade tehnoloogiavidinate eest, mitte ei jõlla sotsiaalmeedias) . Isegi piff ise ei oleks vist jaksand. Seepärast nad tavaliselt kallite kohtade ymber tiirutavad, et saaks "reklaami tegemise" eest tasuta kaupa ja teenust.\n999999 / 19:10, 23. jaan 2018\nSelliseid mõttetuid blogipiffe on kümneid tuhandeid. Ma saan aru, et mõni A-klassi blogija teeb selliseid ettepanekuid ja siis tõesti ettevõtte saab reklaami, aga mingid 100K piffid, kelle enamus fännidest on 10-15 aastased, pole nagu erilist mõtet.\nstaarpensionär / 18:44, 23. jaan 2018\nJumal, jumal,ei jõua kõiki staare kokkugi lugeda.Puht staaririik.\nKas / 18:43, 23. jaan 2018\nsee just koostöö oli, pigem tahtis tibi teiste arvel relaxida.


Vooremaa Paunvere Väljanäituse peaauhind jäi Jõgevamaale\nPaunvere Väljanäituse peaauhind jäi Jõgevamaale\n“Käisime väljanäitusel koos abikaasa Vello ja poeg Sverrega, nii et tagantjärele on raske öeldagi, kelle oma see võidupilet just oli,” ütles Gaja Mäesepp. “Õigupoolest kavatsesin piletid juba laadalt lahkudes minema visata, aga miskipärast jätsin viskamata. Paar päeva hiljem tuli jälle sama mõte, aga jäi ikka teoks tegemata. Ja kui ma siis neljapäeva õhtul Maalehte sirvides võidunumbri leidsin, ei jõudnud ma ennast ära kiita, et piletid alles hoidnud olin.”\nUmbes 30 000 krooni maksva murutraktori üle oli Gaja Mäesepal ja ta perel mõistagi hea meel. Iseasi, kas Pedja-äärse suvila murulapikese niitmiseks nii suurt tööriista pidada tasub.\n“Kolleegid juba viskavad nalja, et hakaku ma traktoriga tööl käima,” ütles Gaja Mäesepp. “Autot ma juhtida ei oska ja senini käisin suvilast tööle jalgrattaga.”\nKõigile tuttavatele kavatseb Gaja Mäesepp nüüd soovitada kahte asja: et nad ühtegi Paunvere Väljanäitust külastamata ei jätaks ning et nad kunagi ühtegi loosivõiduvõimalusega piletit enneaegu ära ei viskaks.\n“Ma ise peangi vist senisest enam õnnemänge mängima hakkama,” arvas Gaja Mäesepp. “Mul pole varem kunagi loosiga vedanud, tänavu on õnn mulle aga suisa kahel korral naeratanud: kevadel võitsin Säästukaardi omanike vahel korraldatud loosimisel tuhat krooni ja nüüd sain siis suisa peaauhinna. Ju siis on mingi vedamise ajajärk saabunud.”\nKa Paunvere Väljanäituse korraldajatel oli hea meel, et peaauhinna võitja nii ruttu välja ilmus. Möödunud aastal võidupileti omanik mäletatavasti korraldajatega laadajärgse kuu jooksul kontakti ei võtnudki, nii et tuli korraldada uus loosimine ? siis aga juba laada arvamusankeedi täitnute vahel. Peavõit kümblustünn läks toona Viljandisse.