Krulli kvartali ehitus algab kolme kuni viie aasta pärast - Majandus\n12. detsember 2018, 18:08\n«Mahtude poolest on plaanis ligi 125 000 ruutmeetrit maapealset pinda ja ligikaudu 40 000 ruutmeetrit maa-alust brutopinda. Aga oleme veel planeerimisprotsessi alguses ja kõik võib muutuda,» ütles Krulli Kvartal AS-i juht Mehis Rump BNSile.\nRajatavast pinnast umbes pool läheb korteriteks, kokku 1200 kuni 1300 korterit, ning ülejäänu äripindadeks. Plaanis on rajada nii büroopindu, kaubanduspindu, kui ka näiteks spordisaal, lasteaed ja kultuuriasutusi.\nHeal juhul algab reaalne tegevus krundil Rumpi sõnul kolme kuni viie aasta jooksul ning arendus viiakse ellu etappide kaupa. «Tallinnas toodetakse aastas ligi 3000 korterit, müüakse umbes sama palju, 1300 korterit nelja-viie aasta peale peaks turu kohta sobiv olema,» lisas ta.\nKuigi arenduse täpne kontseptsioon kujuneb veel planeeringu käigus, siis ilmselt tulevad alale erineva hinnaklassiga korterid. «Kindlasti tuleb toota kõike, ainult kallite korteritega me kaugele ei purjeta, aga teisalt, kui me väga odava segmendi peale läheks, siis kannataks sellega ala miljööväärtus,» märkis Rump.\nTallinna linnavalitsus algatas kolmapäeval Koplis Krulli tehase kvartali detailplaneeringu koostamise, kuhu Krulli Kvartal AS arendab kuni 1300 korteriga äri- ja elurajooni.\nPlaneeritav maa-ala asub Põhja-Tallinnas, Kalamaja asumi piiril, Kopli ja Volta tänava ning raudtee vahelises kvartalis, kus paiknevad endise Franz Krulli masinatehase ning hilisema Tallinna masinatehase tootmishooned ja kvartali Tööstuse tänava äärses osas Volta tehase tootmis- ja ärihooned.\nKrulli Kvartal ASi tegelikud kasusaajad on 40-protsendilise osalusega Alexela suuromanik Heiti Hääl, võrdselt 24,5-protsendiliste osalustega Soome ettevõte Soinitilat OY ja Rootsi investeerimispangale Carnegie kuuluv Luksemburgi privaatpank ning 10 protsenti kuulub Mehis Rumpile.\nArendust tutvustati kunagises Franz Krulli masinatehase sepatsehhis, mis on ehitatud aastal 1900 ning on üks neljast kaitse all olevast mälestisest. Hoone ees tehase kunagisel tänaval on näha ka jälgi tollasest raudteest.\n«Rääkisin Heiti Häälele, et siin oli vanasti raudtee, mille võiks koos selle juurde kuulunud postidega taastada. Hääl võttis ideest kinni ja lubas siia ka rongi või vähemalt veduri tagasi tuua. Rööpad on maapinnas tänaseni näha ja mõned ajaloolised postid on ka säilinud,» rääkis linnaplaneerimise ameti muinsuskaitse osakonna peaspetsialist Artur Ümar.\nPlaneeritaval alal on neli hoonet, mis on mälestistena kaitse all, veel nelja vastu on muinsuskaitseametnikel huvi. «Lihtsalt sellepärast, et need on ajaloolised Krulli tehase hooned. Mõnest on säilinud ainult natuke paekivimüüre. Teise maailmasõja ajal sai see kant kõvasti pihta. Sellepärast on mõnel hoonel põhimõtteliselt üks korrus pealt maha lõigatud ja tellistest uued müürid ehitatud,» lisas ta.\nÜmar ütles, et tema arvates on kohal potentsiaali ning praeguse arendaja mõtted meeldivad ka muinsuskaitsele. Sama ala on varemgi planeeritud, ent siis on omaniku soov olnud pigem plats puhtaks teha, kõik vana lammutada ja uued hooned asemele ehitada.\nAbilinnapea Andrei Novikov möönis, et piirkonna liiklusega pole asjad kiita. Samas on planeeringu valmimiseni ja seejärel ehituse alustamiseni üsna mitu aastat aega ning selle ajaga võib tema sõnul Kalamaja ühistranspordis paljugi muutuda.\n«On arutatud erinevaid võimalusi, muuhulgas ka näiteks rööbastel liikuvat kas just kiirtrammi, aga igal juhul mingit kiiremat sorti ühistranspordivahendit, mis teeks näiteks Kalamajast Ülemisteni kolm-neli peatust,» arvas Novikov. Ta lisas, et piirkonna tulevased elanikud peaksid arvestama pigem senisest parema ühistranspordiga kui autoliikluse võimaluste paranemisega.\nNovikov tõdes, et Kalamaja on hoonestatud ajal, kui mootorsõidukeid oli veel üsna vähe, ning vaikselt edasi arenenud ajal, kui eraauto oli luksus, mis polnud igaühele lubatud ning vastavalt sellele on välja kujunenud ka tänavavõrk.


Kas sooviksite oma portfooliosse suurepärast fotot meie looduse ühest kaunimast lillest, Kuldkingast? Kui räägitakse niitudest ja liigirikkusest, tulevad enamikele loodusesõpradele meelde orhideed ehk käpalised. Seekordne workshop viibk\nKaupo Kikkase workshop viib meid koos modellidega loodusesse, kus õpime kasutama üheskoos loomulikku- ja kunstvalgust ja seda kõike inspireerivas looduskeskkonnas. Töötame metsas ja aasal nii päevavalguses kui hämaruses ja kombineerime kesk\nPortfoolio analüüs kuulub Kaupo Kikkase eksklusiivsete personaalkoolituste sarja, kus koolitusel saab osaleda kuni neli inimest. Portfoolio analüüsi koolitusel vaatab Kaupo Kikkas süviti läbi osalejate portfooliod. Annab piltidest läht\nKursusel tuletame meelde pimedas pildistamise põhitõdesid ja teeme fotorännaku nii vanalinna pimedatel tänavatel kui valgussäras kesklinnas. Mängime pika säriga ning katsume leida öiseid valgusmustreid ja tabada pimeduse loodud müst\nKuidas teha kiiresti ja kvaliteetselt tootefotosid, mida vajavad tuhanded veebipoed, firmade kodulehed ja tootekataloogid. Milline on selleks vajalik tehnika ning hilisem järeltöötlus, et saavutada kiire ja kasumlik tööprotsess. Kui jagada t\nKevadised Eestifoto kooli loengud alustavad vebinari vormis e-õppena! Kehtiva eriolukorra ajal alustame kursust e-õppena vebinari ehk online seminari vormis. Meie lektorid peavad ettenähtud aegadel Eestifoto kooli stuudios oma loengu ja õpilas\n22.aprill - 18.juuni\nValguse kujundamine ja selle loomine on üks fotograafia põnevamaid peatükke. Stuudiofoto kursusel on meie peamine fookus just valgusel. Lisaks käsitleme tööd modelliga ning paneme praktika osas oma teadmised kohe ka proovile. Kaupo Kikkase&n\nKEVADÕHTU LAHEMAAL Kaupo Kikkasega\nMai lõpus läheme üheskoos Kaupo Kikkasega Lahemaale, et õppida kaunis õhtuvalguses pildistama metsa, lilli ja jõgesid. Meie workshopi keskpunktiks on Nõmmeveski juga Lahemaal kuhu jõudmiseks kulub Tallinnast umbes 45 minutit. Alustame väi\nKuidas me näeme maailma? Meeleelundid on selleks, et tajuda ümbrust, võtta vastu otsuseid ja säilitada kontakt keskkonnaga. Nägemismeel on inimesele kõige olulisem infokanal maailma tajumisel. Meil on isegi ütlus: "Oma silm on kuningas". Ka\n1.veebruar - 6.mai\nVIIMANE LOENG ON KUNI ERIOLUKORRA LÕPPEMISENI EDASI LÜKATUD! Kursus kõigile, kes tunnevad, et fotograafia on midagi enamat kui tühipaljas klõpsimine. Ei oma tähtsust, kas sul on kompakt-, digitaal- või peegelkaamera! Ka kohvipurgiga saab p\n30.jaanuar - 6.mai\nPORTFOOLIO ANALÜÜS - Kaupo Kikkas\nPildistame loodust ja makromaailma. Workshopil teeme retke Põhja-Kõrvemaa looduskaitsealal. Õpime pildistama tillukesi kasvavaid, sibavaid ja lendavaid olendeid. Ka suuremate asjade detaile. Praktiseerime fotokoolis õpitud põhi\nGRUPP ON KOMPLEKTEERUNUD. Portfoolio analüüs kuulub Kaupo Kikkase eksklusiivsete personaalkoolituste sarja, kus koolitusel saab osaleda kuni neli inimest. Portfoolio analüüsi koolitusel vaatab Kaupo Kikkas süviti läbi osalejate portf\nValgusfotograafia meistriklass on mõeldud huvilisele kes sooviks süvendada oma teadmisi ja oskusi valgusmaalingute vallas. Tutvume lisaks tavapärastele valgusmaalingu tehnikale põhjalikumalt sellise moodsa digitaalse vahendiga nagu Pixelstick. Õ\n4.detsember - 5.detsember


18. dets. 2015 Tiina Vapper Õpetajate Leht - Kommenteeri artiklit\nHeategevusühing Saagu Valgus, mille laulja Siiri Sisask 1998. aastal Raplas asutas ja mis aitab toimetulekuraskustes perede lapsi, on laienenud nüüdseks ka Järva-Jaani, Pärnusse, Võrumaale. Võrus tegutseb heategevuskeskus Jüri tänava polikliinikumajas eelmise aasta septembrist alates.\nVõrumaa keskuse eestvedaja Piret Haljend räägib, et kooliaasta alguses koguti Võrumaa vähekindlustatud perede lastele koolitarbeid, hiljuti aga lõppes suur jõulukinkide tegemise kampaania. Kingisaajad kõigist Võrumaa 13 vallast valiti välja valdade sotsiaal- ja lastekaitsetöötajate, Saagu Valguse Võrumaa keskuse vabatahtlike ning teiste heade inimeste koostöös. Tänu sellele saavad jõulukingi 360 last, kes muidu oleksid pühade ajal võinud kingipakita jääda.\nPeredega võeti ühendust ja laste käest küsiti, mida nad jõuluvanalt kõige rohkem kingituseks ootavad. Laste soovid ja vanused pandi kirja ning need läksid üles Võrumaa Saagu Valguse keskuse Facebooki lehele, kust inimesed said valida, kellele nad tahavad kingituse teha. „Kõik lapsed leidsid endale kõigest nädalaga heategija, kes nende soovid täitis,” rõõmustab Piret, kelle jaoks oli üllatus, et annetada soovijaid oli nii palju. „See on imeline, et inimesed on nii osavõtlikud. Meil on siin peaaegu kogu aeg pisarad silmis.”\nAinuüksi nende paari tunni jooksul, mis me Piret Haljendiga keskuses juttu ajame, käib seal mitu kingitoojat. Võrus elav noormees, kellel endal veel peret pole, on teinud kingid neljale lapsele: viie-, kaheksa-, üheksa-aastasele ning aasta ja kaheksakuusele. Ta tunnistab, et mõtles hoolega, mida kinkida, ning veetis kaubanduskeskuses lausa poolteist tundi. Kohe tema järel tuleb naine, kes tahab kinkida 15-aastasele neiule kosmeetikatarbeid. „Töötan ise kosmeetikapoes ja vaatasin, et see on minu võimalus,” ütleb ta ning kiidab tänavust jõulukinkide kampaaniat, mis tema hinnangul on olnud suurepärane. „Mul on endal pühade ajal palju parem ja kergem tunne, kui olen midagi head teinud.”\nKõige rohkem on lapsed soovinud jõulukingiks mänguasju – nukke, autosid, legosid, puslesid, lauamänge. Aga ka spordi-, joonistus- ja meisterdamisvahendeid, hügieenitarbeid, ehteid. Üks 12-aastane tüdruk tahtis endale elus esimest korda suurt mängukaru. Viieaastane poiss palus jõuluvanalt vikerkaarevärvilist poni. „Püüdsime kõigi laste soovid täita,” räägib Piret. „Vaevalt jõudsin Facebookis teada anda, et üks laps tahab kalastustarbeid, kui kohe oli kaks kinkijat, kes läksid omavahel isegi vaidlema, kumb saab selle kingituse teha. Ühele kunstikoolis käivale neiule valmistas kinkija ise molberti. Kaks last tahtsid endale pilli – üks kannelt, teine kitarri. Kuna muusikariistad on väga kallid, kingib meie Varstu valla rahvalaulik Kadri Laube ühele lapsele kandle asemel suvel toimuva viiepäevase rahvapillilaagri kinkekaardi. Teine saab jõuluvanalt kitarri asemel seekord midagi muud, aga me tegeleme mõlema lapse pillisooviga edasi.”\nPireti sõnul läks inimestele väga hinge, et kaks last soovisid jõuluvanalt endale uusi talvesaapaid. „Kinkijad leidsid, et ükski laps ei peaks nii praktilist pühadekinki soovima, ja panid mõlemasse pakki mänguasja. Peaaegu igasse pakki oli lisatud ka maiustusi. Oli ka neid lapsi, kes tahtsid jõulukingiks raamatut. Üks 8-aastane tüdruk palus jõuluvanalt konkreetselt Andrus Kivirähki lasteraamatut. Ta kirjutas, et armastab eesti kirjandust ning et Andrus Kivirähk on tema lemmikkirjanik.”\nEnamiku kinkidest, tublisti üle kahesaja, tegid Võrumaa inimesed, ülejäänud saabusid mujalt Eestist ja isegi välismaalt. Kõige kaugem kingisaatja oli Šveitsist. Tema valis nimekirjast välja tüdruku, kes soovis ükskõik millist säravat või sädelevat asja, ning saatis talle sädelevad sukkpüksid ja valiku patsikumme, lisaks ühele traktorisõbrast poisile vahva mängutraktori.\nPraeguseks on keskuse tublid vabatahtlikud kõik kingid kenasti ühesugustesse paberkottidesse pakkinud ja külge pannud sildid laste nimedega. Pakkidel pole keskuse logo ega kinkija nime, et kink tuleks tõepoolest nagu jõuluvanalt.\n„Jõulupidu peame keskuse ruumides 19. detsembril. On kuusk ja tuleb jõuluvana, kes on samuti vabatahtlik, katame pidulaua, jagame kinke, mängime ja meisterdame,” kõneleb Piret Haljend. „Kahjuks tuleb mõnest vallast pakkidele järele sotsiaaltöötaja üksi ning jagab need hiljem kohapeal välja, sest ei leita võimalust lapsi linna tuua. Jõuluajal võiks inimestel siiski olla võimalus maakonnakeskuses käia.”\nVõru polikliinikus pereõena töötav aktiivne naine tegutses varem Võrumaa lastekaitseühingus, mille juhatusse ta praegugi kuulub, samuti Võru naiste varjupaigas, kuid tunnistab, et mõlemad väljundid jäid kitsaks. „Arvan, et last saab aidata ainult siis, kui aitame ka tema peret. Praegu see võimalus on.” Võru keskuse avamiseks saadi mullu tuhat eurot stardiraha Raplas asuvalt emaorganisatsioonilt, teist sama palju annetas „Su nägu kõlab tuttavalt” võitnud näitleja Evelin Võigemast. Tänavu annetas Saagu Valgusele tuhat krooni näosaates osalenud laulja Rolf Roosalu, sellest neljandiku, 250 eurot, sai Võru keskus.\n„Augustis kolis keskus polikliiniku kolmandalt korruselt alla keldrikorrusele, mis oli väga halvas seisus. Praeguseks on remont tehtud ja lähiajal tahame ruumid ära sisustada,” jutustab Piret. „Siin on mängutuba, puhketuba ehk võro keeles latsitarõ, kus lapsed saavad lauamänge mängida, puslesid kokku panna ja koolitöid teha, köök ja duširuum. Tulevikus tuleb ka nõustamistuba, kus saab hakata loenguid pidama ja koolitusi läbi viima.”\nKööki osteti hiljuti pliit ja suur külmkapp. Piret on tähele pannud, et kuigi toiduabi jagatakse inimestele palju, ei oska nad sellega tihtipeale midagi peale hakata. „Olen näinud, kuidas pereema üritab kaerahelbepakki maha müüa või viskab hoopis minema. Paljud lapsed on vaegtoidetud ka seepärast, et söövad valesid asju,” tõdeb Piret. „Hakkame lastele õpetama, kuidas putru keeta, muna praadida ja teisi lihtsaid toite teha, ning saame neile võileibade asemel sooja toitu pakkuda.”\nPiretil on meeles, et eelmisel aastal enne jõule minestas üks laps koolis ära. Pärast tuli välja, et ta jättis kodus toidu noorematele õdedele-vendadele, ise kannatas tühja kõhtu. „Ema oli ula peal ja lapsed mitu päeva omapäi. Mõni laps tuleb siia, tossud täiesti katki, või pole tal kindaid või salli, saame need talle siitsamast anda. Lasteaiaõpetajatele oleme jaganud sokke ja aluspükse, et neil oleks lasteaias igaks juhuks väike varu.”\nHuviharidus on prioriteet\nSaagu Valguse kõigi keskuste prioriteet on huviharidus. Piret teab, et Võrust kaugemal elavatel lastel on huviringis käia keeruline. Väikestes kohtades ei ole treenereid, lapse keskusesse sõidutamine on aga kallis. Ka ei ole paljudel vanematel raha, et ringide-trennide eest maksta, ja nii võib lapse anne väikeses maakohas kaduma minna.\n„Kui keegi tuleb ja kurdab, et ei jaksa mõni kuu lapse muusikakooli või trenniraha maksta, üritame aidata, ehkki see peaks olema eelkõige siiski riigi ja omavalitsuse rida,” leiab Piret.\nEdaspidi tahab Võru keskuse rahvas hakata tegema lastele rohkem väljasõite, näiteks viia poisid kalale. Üks tänavune kingitegija oli Pireti sõnul nõus huvilised suvel mootorpaadiga sõitma viima. Soov on korraldada ka mõni suvelaager, et lapsed saaksid rohkem looduses olla.\nMõtted ja unistused\nEt head mõtted ja unistused ellu viia, oleks keskusesse vabatahtlikke juurde vaja, tunnistab Piret. Eeskätt osavate kätega mehi, kes aitaksid teha lihtsamaid remonditöid ning parandada mööblit, mis enamjaolt on annetatud. Piretil endal on neli last: 21-, 17-, 11-aastased pojad ja kolmene tütar. Abikaasa ja pojad on samuti keskuses abiks käinud, ka väike tütar käib emaga sageli kaasas. Piret usub, et tänu sellele kasvavad neist hoolivad inimesed.\nKeskust aitab üleval pidada toetuspood, kuhu inimesed annetavad rõivaid, jalatseid, lauanõusid, mööblit ja muid esemeid. Osa neist müüakse odava hinnaga maha ning kaetakse saadud raha eest keskuse tegevuskulud, ülejäänu eest toetatakse abivajajaid. Ainult asjade müügirahast kipub väheks jääma, mistõttu Piret on mõelnud, et kui keskuse üüri saaks maksta ära näiteks projektirahast, jääks laste ja perede aitamiseks rohkem. Keskusele kulukski ära projektide kirjutaja, sest tema ise ei jõua põhitöö ja vabatahtliku töö kõrvalt seda teha. Piret on ametilt nõustamisõde, kes annab protseduuride tegemise kõrval patsientidele nõu ka eluviiside küsimuses ning aitab lahendada sotsiaalseid probleeme. Patsientide hulk, keda ta nõustab ja aitab, on kaugelt suurem kui tema oma nimistu.\nPiret Haljend loodab, et saabub aeg, kui inimesed harjuvad tegema püsiannetusi. „Kui iga võrumaalane annetaks kuus kas või ühe euro, teeks see kokku 30 000. Paraku pole selline komme Eestis veel juurdunud. Olen tähele pannud, et kõige rohkem annetavad inimesed, kes ise on abi saanud. See, et ka tänavuse jõulukampaania aitajate seas leidub kunagisi abivajajaid, teeb rõõmu. Tänu sellele tunnengi, et teen õiget asja.”\nMTÜ Saagu Valgus Rapla, Järva-Jaani ja Pärnu keskus tegid lastele pühadeks kolme peale kokku 1100 kingipakki. Kui lisada siia Võru keskuse 360 pakki, said Saagu Valguse vabatahtlike abiga jõulukingi ühtekokku 1460 vähekindlustatud pere last. Eelmisel aastal oli neid 1350. Võrumaal küsiti iga lapse kingisoovi personaalselt, kolmes ülejäänud keskuses olid pakid sarnased – igasse kotti pakiti hambahari, hambapasta, pesuvahend, kudum (lapse vanus ja mõõdud olid teada), mänguasi ja muidugi kommi. Nimelt on heategevusühingu suursponsorid kommivabrik Kalev ja lasteriiete tootja Lenne.


90% Filyose sadama ehitamisest on lõpetatud RayHaber | RaillyNews\nAvalehtTÜRKIYEMusta mere piirkond67 Zonguldak90% Filyose sadama ehitamisest on lõpetatud\n06 / 08 / 2020 67 Zonguldak, GENEL, Musta mere piirkond, HIGHWAY, PEALKIRI, TÜRKIYE\nPrillide sadama ehituse protsent valmis\nAK Party Zonguldaki provintsi asepresident Muammer Avcı rääkis Filyose sadama ja Filyose oru projekti kohta. 90 protsenti Filyose sadama ehitusest, mis on Filyose oru projekti oluline etapp ja algus, on lõpule viidud.\nJaotus Filyose oru projekti kohta on järgmine; Esmane tingimus, et Zonguldak saaks Filyose oru projekti peategelaseks, millest 90 protsenti sadama ehitamisest on lõpule viidud, on see, et see eemaldab kiiresti transporditõkked Zonguldaki ja Filyose vahel. Zonguldaki ja Filyose vaheline kaugus olemasolevast jagatud teest on umbes 70 km.\nKilimli-Filyose transpordiprojekti detail\nPraegu on Zonguldaki ja Kilimli vahelise Mithatpaşa tunnelite ja rannikuäärse tee projektis selle osa pikkus umbes 6,5 km. 2021. aasta lõpu seisuga on lavastus ette nähtud.\nTeisest küljest on Kilimli ja Filyose vahelised tunnelid ja poolitatud tee projekt pakkumismenetluseks valmis.\nSee projekt on 20 km pikk ja selles on 9 rida tunnelit (ümberpööramine 18 toru ja 12 km tunnelite kogupikkust) ning jagatud teid kogupikkusega 8 km.\nProjekti valmistamise maksumus on 2,5 miljardit TL (2,5 kvadriljonit)\nSee tee on ka Musta mere rannikuäärse tee projekti oluline üleminekutee, mis algab Artvinist ja ulatub Istanbulist Şile kuni 3. silla asukohani.\nKilimli ja Filyose vaheline 20 km pikkune projekt on praegu pakkumisjärgus. Eesmärk peaks olema projekti ja Filyose sadama ehituse lõpuleviimine üheaegselt. See aitab positiivselt kaasa ka meie Zonguldaki tööhõive nõudmistele.\nSelle projekti pakkumist saab läbi viia kahel viisil.\nEsimene neist on tugev ettevõte, kes on tõestanud oma vilumust kogu projekti elluviimisel või projekti jagamisel 3 etappi, näiteks; Selle saab läbi viia, lõpetades oma esimese etapi Kilimli-Işıkvereni teljel ja pakkudes suure kogumahutavusega raskeveokitele nagu ÇATES ja EREN energiat, läbimata meie Kilimli linnaosa keskset liiklust. Ja jätkake järgmiste etappidega.\nMe teame, et nii Bartıni kui ka Karabüki provintsid on pidanud Filyose oru projekti teemal päevakorrakoosolekuid ja nad hoolivad mõjudest nende majandusele. Cennetmekân Abdulhamid-i Sâni hz. Tema kirjutatud "Türgi kaubanduse baasist", 25 leidis ta miljoni tonnise mahutavuse, 6 miljoni ruutmeetri suuruse tööstustsooni, 4 miljonit ruutmeetrit vabatsoonidena eraldatud ala, 3. meie Türgi potentsiaal on suuremates sadamates, kui vaadata põhja-lõuna telje Musta mere lähedusse, transiit See sadam, millest saab keskus, on viinud meie riigi, meie vabariigi esimese linna, industrialiseerumiseni meie Filyose oru projekti, mis muudab meie Zonguldaki ja Musta mere taas tähelinnaks, et kaitsta oma võimu, opositsiooni, omavalitsuste, põhivõrguettevõtete, valitsusväliste organisatsioonide, meediaorganisatsioonide, kohalike ettevõtjate kaudu meie tähtlinnu. peaks olema meie peamine prioriteet. Meie presidendi hr R. Tayyip Erdoğani avalduses; Usume, et kõik meie Zonguldaki kodanikud toetavad seda hiiglaslikku projekti, mis aitab oluliselt kaasa nende sotsiaalmajanduslikule struktuurile, nagu nägemuses öeldakse: „Mida paremad punktid transpordiinvesteeringutesse saame, seda rohkem saame oma riiki ja piirkonda kasvada.“ (Pusulagazete a)\nLõpetatud Euraasia tunneli projekti 90\nEskisehir 3. Lõpetati trammiprojekti 90 faas\nUuendatud 90 protsenti Türgi raudteevõrgustikust\nInvesteerimisstiimulid plastitööstuses kasvasid 90 protsendini\nTäna ajalugu: 22 oktoober 1927 Ehitus Filyos-Irmak liinil Filyos.\nTäna ajalugu: 22 oktoober 1927 Filyos-Irmak liin hakkab ehitama Filyos\nTäna ajalugu: 22 oktoober 1927 Filyos-Irmak liin Filyos ...\nKardemir soovib ehitada ja käitada Filyose sadama projekti


European Commission - PRESS RELEASES - Press release - Komisjon kutsub ELi riigijuhte üles võitlema kriisiga ühiselt, kiiresti ümber kujundama finantsturud ja haarama juhtohjad G20 kohtumisel\nBrüssel, 4. märts 2009\nKomisjon kutsub ELi riigijuhte üles võitlema kriisiga ühiselt, kiiresti ümber kujundama finantsturud ja haarama juhtohjad G20 kohtumisel\nEuroopa Komisjon kutsub ELi riigijuhte üles veelgi tõhustama Euroopa koordineeritud võitlust majanduskriisi vastu. Komisjon esitab oma teatises Euroopa Ülemkogu 19.–20. märtsi kohtumisele ettepanekud, mis põhinevad reaalmajanduse edendamiseks ja töökohtade loomiseks juba antaval ulatuslikul toetusel. Komisjoni teatises esitatakse finantssüsteemi põhjaliku ümberkorralduse kava, mille aluseks on Larosière’i töörühma aruanne. Teatises selgitatakse, kuidas selle tegevuskava elluviimine võimaldab ELil haarata juhtohjad 2. aprillil Londonis toimuval G20 tippkohtumisel.\nKomisjoni presidendi José Manuel Barroso sõnade kohaselt tuleb kevadisel Euroopa Ülemkogu kohtumisel saata tugev signaal kodanikele, ettevõtetele ja tervele maailmale, et kriis on võimalik ületada ning Euroopa on oma eesmärkide saavutamisel ühtne ja eesmärgikindel. Ta lisas: „Meil tuleb oma majanduse elavdamise kava jõuliselt ja koordineeritult ellu viia. Seejuures tuleb täielikult tugineda ühtsele turule. Täna palume me Euroopa riigijuhtidel leppida kokku igakülgne tegevuskava. Meie kodanike töökohtade säilitamiseks tuleb teha kõik, mis võimalik, finantsturud tuleb Larosière’i töörühma aruande kohaselt korrastada ning Euroopa peab läheneval G20 Londoni tippkohtumisel haarama eeskuju ja veenmise abil juhtohjad.”\nKomisjoni teatises antakse kõigepealt ülevaade alates 2008. aasta sügisest võetud meetmetest, millega suudeti vältida Euroopa pangasüsteemi kokkuvarisemist, mis omakorda hoidis ära hulga pankrotte ja paljude töökohtade kaotuse. Teatises kannustatakse liikmesriike kiiresti taastama usaldus ja saavutama, et pangad hakkaksid jälle laene andma. Esmajoones tuleks ellu viia komisjoni 25. veebruari suunised, milles käsitletakse väärtust kaotanud varade väljaarvamist panga bilansist.\nKomisjon kiidab heaks peamised Larosière’i töörühma esitatud põhimõtteid ning palub nende järgimist ka ELi riigijuhtidelt. Komisjon kutsub üles rajama niisuguse järelevalvesüsteemi, kus liikmesriikide asutuste selgelt kindlaks määratud ülesannetele lisanduks senisest märksa tugevam järelevalve ELi tasemel. Komisjon toetab töörühma ettepanekut moodustada Euroopa Keskpanga juures eelhoiatusasutus süsteemiriski väljaselgitamiseks ja kõrvaldamiseks. Komisjon toetab ka rühma soovitust kehtestada terves ELis ühtsed turu reguleerimise põhinõuded.\nAprillis esitab komisjon oma ettepanekud riskihajutamisfondide, erakapitali investeerimise ja hüvitiste kohta. Pärast mõju hindamist esitab komisjon juunis toimuval Euroopa Ülemkogu kohtumisel ka Larosière’i töörühma aruande alusel võetavate edasiste meetmete rakendamise üksikasjaliku ajakava. Sügisel esitab ta ettepanekud, milles käsitletakse uut järelevalveraamistikku ning muid küsimusi, nagu likviidsusrisk ja ülemäärane laenukapitali kaasamine, hoiustajate ja kindlustusvõtjate parem kaitsmine ning süüdlaste tõhusam karistamine.\nTeatises osutatakse, et Euroopa majanduse elavdamise kava kannab esimesi vilju. Aastail 2009–2010 ulatuvad Euroopa ja liikmesriikide majanduse toetamise maksumeetmed ning automaatsed stabilisaatorid vähemalt 3,3 %ni SKPst. Lisas esitatakse liikmesriikides võetava 500 meetme lühiülevaade ning järeldatakse, et üldiselt vastavad need põhimõttele, mille kohaselt elavdamismeetmed peavad olema õigeaegsed, sihipärased ja ajutised.\nKomisjon kutsub ELi riigijuhte üles niipea kui võimalik sõnastama selged edasise tegevuse põhimõtted, mis on kooskõlas ühtse turu nõuete ning maailmakaubanduse avatuse, vähem süsihappegaasi tekitava majanduse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse eesmärkidega.\nKomisjon esitab taas üleskutse, et liikmesriigid saavutaksid kokkuleppe 5 miljardi euro sihtotstarbeliseks investeerimiseks energiaühendustesse ja lairiba internetiühendusse ning osutab.\nKomisjoni dokumendis kutsutakse liikmesriike üles suurendama jõupingutusi, et vähendada tööpuudust, mis võib 2010. aastal jõuda 10 %ni, ning vältida sotsiaalset tõrjutust. Need meetmed aitavad ka säilitada nõudlust ning säilitada rohkem töökohti, mistõttu need peaksid olema riikide stimuleerimiskavades kesksel kohal. Komisjon kutsub liikmesriike üles andma finantstoetust näiteks ajutiste töökohtade loomise ja töötute rahalise toetamise kavadele, alandama tööandjate kantavaid palkadega mitteseotud kulusid ning suurendama investeeringuid kutse- ja ümberõppesse. Komisjon kutsub ka üles kiiresti heaks kiitma tema tervet Euroopat hõlmavat ettepanekut lubada suurendada Euroopa Sotsiaalfondist tehtavaid ettemakseid 1,8 miljardi euro võrra.\nKomisjon esitab ka kava korraldada mais Prahas Euroopa tööhõivealane tippkohtumine, kus lepitaks kokku edasised konkreetsed meetmed töökohtade säilitamiseks ja perspektiivikates sektorites uute töökohtade loomiseks. Komisjon korraldab enne tippkohtumist peamistele sidusrühmadele eri liikmesriikides sarja aruteluseminare.\nEuroopa Liit võib maailmamajanduse taas tõusule juhtida\nKomisjon palub ELi riigijuhtidel saavutada üksmeel mitmes valdkonnas, kus Euroopa saab 2. aprilli G20 tippkohtumisel Londonis kindlasti etendada juhtrolli, arvestades edu, mida ta saavutas tänu oma ühistele seisukohtadele 2008. aasta novembri Washingtoni tippkohtumisel.\nEL peaks üksmeelselt aitama edendada üleilmset finants- ja regulatiivsüsteemi, keskendudes eeskätt läbipaistvuse suurendamisele ja aruandekohustuse täiustamisele, finantsasutuste tegevuse asjakohasele reguleerimisele, koostööd vältivate õigussüsteemide põhjustatud raskuste kõrvaldamisele, rahvusvahelise järelevalvealase koostöö süvendamisele ning Rahvusvahelise Valuutafondi, finantsstabiilsuse foorumi ja Maailmapanga ümberkorraldamisele.\nEuroopa peaks maailmamajanduse taaselavdamist toetama ka järgmiste meetmetega: kutsuma üles hindama seniste maksumeetmete üleilmset mõju, edendama avatud kaubandust, esitama Londoni tippkohtumisel üleskutse käivitada mitmepoolne kaubanduse rahastamise algatus ning taaskinnitama Washingtonis võetud kohustust saavutada aastatuhande arengueesmärgid.\nEuroopa Ülemkogule esitatud komisjoni teatise täielik tekst on kättesaadav aadressil


Ansip: selle asja nimi on vaesus, millesse meie tulevasi põlvkondi juhitakse - ärileht.ee\nAndrus Ansip, Euroopa Komisjoni asepresident ja Reformierakonna esinumber europarlamendi valimistel, ütles, et kui tulevane koalitsioon teeb teise pensionisamba vabatahtlikuks, siis tema võtaks raha välja, kuna ei usaldaks valitsust.\n„Oletame, et kõik makstakse inimestele välja, mis on tehniliselt teostamatu. Ja kõik tahavad raha välja võtta. Mida mina teeks? Ma võtaks raha kindlasti välja," lausus endine peaminister. „Ja see oleks minu soovitus ka kõigile Eesti inimestele. Selle valitsuse kätte küll ei tohi raha usaldada."\nAnsipi hinnangul ei mõtle valitsus tulevikule, vaid üritab tasuta asjadega inimeste toetust osta. „Selle asja nimi on vaesus, millesse meie tulevasi põlvkondi juhitakse," sõnas ta. „Ma ei tahaks, et meie riik hülgaks solidaarsuse, mõtleks ainult nendele, kes ise investeerimisega hakkama saavad, kes suudavad oma vanaduspäevad ise ära kindlustada ja tõukab vaesusse need, kellel seda teadmist ja oskust investeerimiseks ning kogumiseks ei ole. Ma saan aru ka nendest, kes oma raha välja võtavad ja ära kulutavad."\n„Rängalt eksivad need, kes arvavad, et valijate hääli saab osta nendele nende enda rahaga kosja minnes. Inimesed on märksa targemad, kui need poliitikud, kes arvavad, et lihtsalt tasuta ühistranspordiga või tasuta asjadega on võimalik nende toetust osta. Ka valimised näitasid, et see ei tööta," lisas Ansip.\nTa pildus kriitikanooli ka Jüri Ratase suunas, sest peaminister ütles enne valimisi, et eelarve on struktuurses tasakaalus ja nominaalses ülejäägis, kuid pärast rääkis defitsiidist.\nAnsip lisas, et ei kujuta ette uut valitsust, kus peaminister kogu aeg vabandab ja koalitsioonipartnerid lõhestavad ühiskonda.


Türgi peamine opositsioonierakond kutsub referendumi tulemust tühistama - DELFI\nTürgi peamine opositsioonierakond kutsub referendumi tulemust tühistama\nTürgi peamise ilmaliku opositsioonierakonna Vabariikliku Rahvapartei (CHP) aseesimees Bülent Tezcan kutsus esmaspäeval üles presidendi võimu suurendamise üle peetud referendumi tulemust tühistama ning teatas, et vajaduse korral minnakse välja kuni Euroopa Inimõiguste Kohtuni.\nTezcan ütles, et CHP on saanud kaebusi paljudest regioonidest, milles öeldakse, et inimesed ei saanud privaatselt hääletada ning mõnes kohas loeti hääli salaja, vahendab Reuters.\nVeel ütles Tezcan, et keskvalimiskomisjoni (YSK) otsus võtta arvesse ka tembeldamata valimissedelid on selgelt seadusevastane.\n„Hetkel on võimatu kindlaks teha, kui palju selliseid hääli on ja kui palju tembeldati hiljem. Seetõttu on ainus otsus, mis lõpetab vaidluse legitiimsuse üle ja leevendab inimeste õiguslikku muret, nende valimiste tühistamine YSK poolt,“ ütles Tezcan pressikonverentsil.\nTezcani sõnul esitab CHP kaebused munitsipaalsetele valimisvõimudele ja YSK-le ning sõltuvalt sellest, mis tulemusi need annavad, läheb edasi Türgi põhiseaduskohtusse, Euroopa Inimõiguste Kohtusse ja mis iganes muusse asjassepuutuvasse ametkonda.\nTürgi referendumil saatis president Recep Tayyip Erdogani napp edu\nTürgi kurdimeelne opositsioon: kehtivaks loetud tembeldamata valimissedelite arv oli...\nTürgi peaminister: rahva tahe on väljendatud ja vaidlus on lõppenud\nTürgi peamine opositsioonierakond nõuab ametlikult referendumi tulemuse tühistamist\nTallinn, Korter - 192 000 EUR


Kalle Kiipus kirjutamas Hollandi Wijk aan Zees 1999. aastal alla Külade Hartale. Kilingi-Nõmme linn on kantud Euroopa kultuurikaardile.\nAjal, mil Eestis on suureks probleemiks maaelu väljasuremine, on Euroopas hakanud inimesed linnadest küladesse tagasi kolima. On tekkinud kultuurikülade liikumine, mille eesmärgiks on vitaalsed külad. Projekti Cultural Village of Europe suurim väärtus Euroopa Liiduga liitumise eel seisneb eelkõige kontaktide loomises, üksteise kultuuride ja eluolu tundma õppimises ning ühistele muredele lahenduste otsimises. Kilingi-Nõmme linnal on au olla Euroopa Kultuuriküla aastal 2005. Projektis osaleb kokku 11 küla erinevatest Euroopa riikidest.\nKilingi-Nõmme linnavolikogu liige, MTÜ Arendus- ja Innovatsioonikeskus Livonia esimees, ajalehe Saarde Sõnumid peatoimetaja ning kultuuriküla projekti eestvedaja Eestis hr Kalle Kiipus: Nagu elus ikka, astus mängu saatus nimega Juhus. Samas on juhuslikkus alati mingi objektiivne asi. Tuleb ringi liikuda, siis tekivad juhused. Kui istud niisama kodus ootel nagu ämblik, et nüüd Euroopa satub Kilingi-Nõmmele, siis tavaliselt sellist imet ei juhtu. Juhus sai võimalikuks tänu minu pojale, kes käis Tehhimaal rahvusvahelises laagris kirikut restaureerimas ja sai kohaliku vallavanemaga tuttavaks. Siis toimus rahvusvaheline konverents, kuhu kutsuti osalema ja sinna sattus esinema Euroopa kultuuriküla projekti initsiaator Hollandist hr Bert Kisjes, kes just lahkumise eel tegi mulle ettepaneku hakata selles projektis kaasa lööma. Ju talle tundus meie maa huvitav ja eksootiline. Ütlesin pikemalt mõtlemata jah! Tuldi siis siia vaatama ja jäädi rahule. Ja läkski lahti\nIlmselt imponeeris teistmoodi omapära  avarus, metsik loodus ja vähe inimesi. Hea rahulik käia ja olla. Hollandlased ütlesid, et neil on nii palju inimesi kui meil puid ja puid nii vähe kui meil inimesi.\nKõik sai alguse Tommerupist\n1996. aastal valiti Euroopa kultuuripealinnaks Taani pealinn Kopenhaagen. Protestimärgiks üldstandardiseerimise vastu ning meeldetuletusena, et Euroopa ei koosne üksnes linnadest, vaid on olemas ka külad, kuulutas Taanis Funeni saarel asuv Tommerup ennast Euroopa kultuurikülaks. Tommerup on meie mõistes vald, mis koosneb neljast väiksemast külast, kus elab ühtekokku 8000 inimest.\nSamal ajal avaldas Hollandi küla Wijk aan Zee elanik Bert Kisjes kirjutise küladest, milles käsitles küla rolli muutumist seoses linnastumisega. Möödus kolm aastat ja Wijk aan Zee järgis Tommerupi eeskuju, kuulutades end Euroopa kultuurikülaks. Loodi konktaktid 10 külaga Euroopa riikidest. Ühiselt töötati välja ning kirjutati 10. detsembril 1999 alla Külade Hartale.\nAlus rahvusvahelisele Euroopa kultuurikülade liikumisele oli loodud. Seda jäi Wijk aan Zeesse meenutama 11 Euroopa riigi skulptorite poolt skulptuurisümpoosiumi käigus liivadüünidele loodud metallskulptuuripark A Sea of Steel (Terasmeri). Eesti poolt jäi skulptuuriparki ehtima kunstnik Jaak Soansi poolt valmistatud skulptuur. Wijk aan Zeest kujuneski kultuuriküla projekti koordinatsioonikeskus, mille väsimatuks mootoriks on Bert Kisjes.\nEesmärgiks on ühiskond, kus kõrvuti linnakultuuriga on õitsev külakultuur, elujõulised külad urbaniseerunud maailmas. Külad, mis on teadlikud oma jõust ja võimalustest ning sellest, mis on tänapäeva kultuuris vajaka ning suutelised vajaka oleva lisama.\nEesmärgiks on saavutada tunnustust keskvõimude ja avalikkuse silmis ning innustada teisi väikseid kommuune võitlema kätte oma koht päikese all, kasutama omi võimalusi ning tegutsema Külade Harta vaimus.\nKalle Kiipus mõtestab eesmärgid lahti nii: Väikeses linnas ja külakeses on elu sama täisväärtuslik kui suures linnas. Mõte on arendada kohapealset elu ja kohalike inimeste enesekindlust, initsiatiivi, hakkamasaamist ja suhtlemist ning ka teatud määral vastuseisu suurlinnade mitmekülgsele survele.\nMida tähendab olla Euroopa kultuuriküla?\nProjektis osalevad külad kannavad igal aastal kordamööda Euroopa Kultuuriküla tiitlit. Projekt kestab vähemalt senikaua, kuni kõik külad on seda tiitlit kandnud, see tähendab  vähemalt aastani 2010, mil Euroopa kultuurikülaks on valitud 650 elanikuga Austria küla Kirchheim, mis tähistab ka ühtlasi küla suurjuubelit  1000. 2000. aastal kandis Euroopa kultuuriküla tiitlit Prantsusmaal Bretagnes asuv 490 elanikuga küla Mellionec. 2001. aastal oli see au Tehhi külal Bystré, kus elab 1600 elanikku. Tänavu on kultuuriküla Itaalias Toskaana maakonnas Arno jõe orus asuv 4100 elanikuga Pergine Valdarno. Küla on kuulus oliiviõli poolest. Muiste läks sealt Hannibal oma elevantidega Rooma peale. Külas on säilinud keskaegne turuplats. Kõik kivid, mis näha, on juba palju kordi kasutuses olnud. Küla teeb eriliseks see, et seal peetakse igal aastal filmifestivali, mille fookuses on suhted erinevas vanuses inimeste vahel. Parimaks valitakse film, milles on need suhted kõige paremini väljendatud. Pergine Valdarno annab aastaks 2003 teatepulga üle Inglismaa külale nimega Aldeburgh. Aldeburgh on Inglismaa 20. sajandi kuulsaima helilooja Benjamin Britteni koduküla ning selles elab 1800 elanikku.\nOlla Euroopa kultuuriküla, tähendab tutvustada oma küla ja oma maa kultuuri projektis osalevate külade delegatsioonidele. See tähendab üksteise tundmaõppimist ja kultuurivahetust sõna otseses mõttes. Elatakse peredes. Toimuvad mitmesugused festivalid, kontserdid, etendused, sümpoosiumid, õpikojad, noortelaagrid ja konverentsid. Konverentsidel on teatud kindlad teemad ja probleemid, mida arutatakse ja kõik külad teevad oma ettekande. Oluline on see, et ettevalmistustööd haaravad kogu küla ning inimestel on võimalus ennast näidata ja üksteisega tuttavaks saada.\nProjektis osalevatest küladest väärib mainimist veel Saksamaa küla Ströbeck, kus elab 1400 inimest. Küla nimi ütleb ilmselt palju Euroopa sõdade ajalooga kursis olevatele inimestele, aga kui paljud teavad, et selle küla kireks on juba 1000 aastat olnud male, et malemäng on koolis kohustuslik õppeaine ja et külas on koguni Malemuuseum? Ströbeck võõrustab Euroopa kultuurikülana aastal 2006. Veel tõstaksin esile Hispaanias Astuuria provintsis asuva küla nimega Porrua. Selles 400 elanikuga külas on muusikakool, kus õpitakse peamiselt torupillide puhumist ja trummide põristamist. Muusikakoolis õpib 80 õpilast. Külaelanike kirgedeks ja elatusallikaks peale muusika on lehmad ja juust. Euroopa kultuurikülaks on Porrua aastal 2008.\nSoojust ja tähelepanu jagus kõigile\nKui Eesti delegatsioon läks 1999. aastal Wijk aan Zeesse, oli väike hirm, et kuidas endisest NSVL-st pärit inimesi vastu võetakse. Lausa jahmatav ja südantliigutav üllatus aga tabas meie inimesi saabumisel, kui kogu külas lehvisid Eesti lipud ja majade aknaid kaunistasid embleemid. Tänavu suvel korraldati Itaalias Pergine Valdarnos meie delegatsiooni auks ilutulestik. Soojust, südamlikkust ja tähelepanu jagus kõigile. Lapsed iseloomustasid Itaaliat kui naeratuste ja soojuse maad. Itaaliast naastes tundsid meie lapsed kõige rohkem puudust inimlikust soojusest ja naeratustest. Meil naeratatakse vaid siis, kui keegi väga tähtis isik saabub, räägib Kalle Kiipus.\nEestis rändab rahvas maalt linna. Kuidas Euroopas on?\nKalle Kiipus: Otsest ohtu, et külad tühjaks jäävad, ei tundu olevat. Pigem ollakse väga kolkapatrioodid. Näiteks kui me hakkasime Itaaliast ära sõitma ja tahtsime Rooma kaudu minna, siis selgitati meile, et ärge minge sinna Rooma, minge ikka Firenzesse, mis on n e n d e maakonna pealinn. Oma on ikka kõige ilusam ja toredam ja uhkem. Prantsusmaal Bretagnes ostsid inimesed ainult kohalikus pagaritööstuses valmistatud toodangut. Väikeettevõtlus on võrreldes meiega küllalt arenenud, sest neil ei ole sellist väikeettevõtluse surma vahepeal olnud. Kõik on arenenud järjepidevalt. Eriti ilmnes see Hollandis, kus on ühte poekest peetud niikaua kui mäletatakse. Itaalias näiteks oli üks veinikelder, mis oli vahepeal suletud, aga ettevõtlikud inimesed olid selle uuesti taastanud. Seal torkas silma sajandite vanuste hoonete kapitaalsus ja kvaliteet. Neis elatakse praegugi ja hoonete arhailisus on täiel määral säilinud. Kui ongi uuendusi tehtud, siis on see hoopis muud kui meie e u r o remont. See tähendab, et on vannituba sisse ehitatud või midagi taolist. Kohalik elu tundus olevat hästi aktiivne. Köieveo peale oli Pergine Valdarnos terve päev üles ehitatud ja meeste temperament kees nii üle, et vaat, et puhkeb sõda. Naersime, et meil oli siin jaanilaupäevaõhtul köis maas, et noh, kas leidub mõni mees\nSeal aga oli korraldatud terve show rongkäiguga ja puha. Ainuüksi selle köieveo pärast.\nMeil aetakse Euroopa Liidu nõudmistes näpuga järge. Kuidas on lugu neis EL riikides, kus käinud olete?\nKalle Kiipus: Seal võetakse asju ikka mõistusega ja suhtutakse neisse nõudmistesse palju lõdvemalt. Mõndagi kohta sattununa tuli pähe mõte, et meil need küll sel kujul tegutseda ei saaks. Näiteks sattusime keset Pariisi linna kohvikusse, kus oli pisike kuivkäimla auguga põrandas, plekist kraanikauss ja kraanist tuli ainult külma vett\nHollandis astusime sisse jällegi kohalikku kohvikusse, kus elu kees. Seal saalisid segiläbi täiskasvanud, lapsed, koerad ja kassid. Oli kohutavalt palav ilm ja õhk paks. Kohviku peremees tuli ja läigatas õhu lahedamaks löömiseks ämbritäie vett otse põrandale\nMissugust tulu on tõusnud sellest projektist Kilingi-Nõmmele?\nKalle Kiipus: Mõistagi piiravad paljudest projekti raames toimuvatest üritustest osavõttu kitsamad rahalised võimalused. Euroopa kultuuriküla projekti koordineeritakse MTÜ Innovatsiooni- ja arenduskeskuse Livonia kaudu, et olla kõrval poliitilistest mängudest. Võimaluste piires toetab üritustel osalemist rahaliselt linnavalitsus. Tulu on tõusnud eelkõige sellest, et linn saab sõlmida palju kasulikke kontakte ja äratada huvi meie linna ning laiemas mõttes Eesti vastu. See on väga teretulnud võimalus tutvustada Euroopale Kilingi-Nõmme linna ja teadvustada Eestit. Kindlasti on see kasulik meie inimestele ja eriti noortele, kes on saanud reisida ja esineda, noorte suvelaagris teiste noortega tutvuda, õpitud võõrkeeli praktiseerida ja seminaride käigus kohalikku käsitööd, tantse jms õppida. Väga hästi on igal pool vastu võetud meie rahvatantsijaid ja võimlejaid. Alati on toimunud käsitöö näitusmüügid.\nSamas toob see kõik kaasa kohustuse ka ennast näidata. Kilingi-Nõmmel on see meeldiv võimalus kultuurikülana aastal 2005, kui Euroopa sõidab siia. Praegu aga on teoksil suur fotoalbumi projekt, milles saavad olema tutvustavad tekstid ja fotod kõigi 11 Euroopa kultuuriküla kohta, raamat ilmub 11 keeles. Loodetavasti on selles peatükk ka Kilingi-Nõmmest ja Eestist.\nVitaalne külakultuur kui Eesti märk ja riigi jätkusuutlikkuse garant  miks mitte?!\nVäljavõte Külade Hartast\nMaailm külast nähtuna\nLinna kultuur on teenuste kultuur. Külas seevastu on olulisim inimene. Inimesed on palju usaldusväärsemad, kui neid on kujutatud.\nUmbisikulises ja linnastunud maailmas vajab inimene oma kohta. Keskkond, kus kõik on suur ja ühetaoline, on soodus pinnas võõrandumisele ja juuretusele. Kui külaühiskonnaga käidaks ümber lugupidavamalt, ei oleks juuretuse tagajärjed nii valusad kui nad tänapäeval on, ning olemasolevast materiaalsest heaolust tuntaks rohkem rõõmu.\nElukeskkonna säilitamine põhineb ühisel tegevusel ja vastutusel. Külakultuurile on iseloomulik suurem orienteeritus protsessile kui tulemusele. Linnades väljendub kultuur produktina mis on mõeldud individuaalseks tarbimiseks. Külas on kultuuri oluliseks elemendiks sotsiaalne aspekt. Inimesed teevad kultuuri koos. Tähelepanu tuleb pöörata väikeettevõtjale, kes mängib olulist rolli külakultuuri arengu ja ühtsustunde seisukohast.\nSuure tähtsusega on küla kultuuripärand, mis kajastab küla ajalugu ja kujundab identiteedi. Külaelanikel on põhjust tunda uhkust oma juurte üle. Külakultuur on suureks rikkuseks tulevastele põlvedele. Samas tuleb edendada ka rahvusvahelist suhtlemist.\nKülaelanikud on suutelised lahendama oma probleeme ise ja kohtusüsteemi poole pöördutakse vaid viimases hädas. Õiguse saamise eesmärgil kohtu poole pöördumine kahjustab küla sotsiaalseid struktuure.\nMitteformaalsed struktuurid on küla jaoks suure tähtsusega. Kokkulepete puhul on formaalsetest protseduuridest olulisem tulemus; kokkulepetest kinnipidamine on iseenesestmõistetav. Küla võib siin sattuda konflikti kõrgema võimutasandiga, kes ei aktsepteeri sellist elukorraldust.\nKülaelu iseloomulikumaks jooneks on külalislahkus. Nii külaelanikul kui võõral on oma identiteet, mis teeb nendevahelise suhtlemise võimalikuks.\nKuidas maailm peaks nägema külasid\n1. Küla majanduselu.\nKohalikule väikeettevõtjale on vaja toetust. Ettevõtja pole oluline mitte ainult tööhõive seisukohalt, vaid ka küla sotsiaalse struktuuri aspektist. Küla vajab adekvaatset teenindussfääri oma elanike vajaduste rahuldamiseks.\n2. Toidu tootmine.\nPõllumees ja aednik on läbi aegade mänginud olulist rolli küla elus. Nad kasvatavad toitu toiduahela tipus. Tänapäeval on paljud neist lõpetanud oma tegevuse ja lahkunud maalt. Tunnustamist vajab asjaolu, et aednikud ja põllumehed ei ole pelgalt majanduslik struktuur  neid on kõigil vaja hea toidu jaoks.\n3. Küla kultuur.\nKüla kultuur ei ole tavaliselt liiga kallis. Sageli piisab vaid sobivatest ruumidest. Ulualuse leidmisel vältige võimuorganite abi. Leidke lahendus kohalikul tasandil.\n4. Küla planeerimine.\nSageli lähevad ehitajate ja külaelanike arvamused lahku uusehitiste sobivuse suhtes külla. Küla planeerimisel tuleks arvestada nii olemasolevate ehitiste kui ümbritseva looduskeskkonnaga. Seni on ehitustegevust ja keskkonnakaitset vaadeldud liiga eraldatuna.\n5. Küla demokraatia.\nPoliitilised parteid ei ole tavaliselt aktiivsed külatasandil. Nende poolt seatud piirangud võivad raskendada lahenduste leidmist külas. Sellele nähtusele tuleks rohkem tähelepanu pöörata regionaalsel, riiklikul ja rahvusvahelisel tasandil. Külas on poliitilised valikud tihedalt seotud külaelanike aktiivsuse ja vastutusega.\nKülades ei jaotata inimesi kategooriatesse: tarbijad, liiklejad, vallalised, erivajadustega inimesed jne. Külas ei eksisteeri probleemid ja ideed abstraktselt, lahus inimestest. Nii probleemid kui lahendused on seotud inimestega  neil on oma nägu. Ühtekuuluvustunne, mis mujal eksisteerib poliitilise loosungina, on külas loomulik asi. Seda peaks arvestama ka riiklik poliitika.\n7. Küla ja loodus.\nLoodus muutub aeglaselt, aeglasemalt kui inimtegevus. On ülim aeg võtta tarvitusele abinõusid looduse kaitsmiseks ning bioloogilise mitmekesisuse säilitamiseks.\n8. Küla ja maailm.\nÜldisemad muutused ühiskonnas ei lähe küladest mööda. Külasid mõjutavad ümberkorraldused sellistes mastaapsetes infrastruktuurides nagu liiklus ja tööstus.\nKülade huvid ei ole madalamad teistest ühiskonnas leiduvatest huvidest, vaid on nendega võrdväärsed ja väärivad tõsist arvestamist.


Mis on macOS Big Suris uut ettevõtete jaoks? - Apple Tugi\nMis on macOS Big Suris uut ettevõtete jaoks?\nLugege ettevõttesisu kohta, mille Apple võttis kasutusele macOS Big Suri jaoks.\nmacOS-i värskendused parandavad teie seadme stabiilsust, jõudlust ja ühilduvust ning on soovitatud kõigi kasutajate jaoks. Seadme administraatorid saavad MDM-lahenduse abil tarkvaravärskendusi hallata.\nLisateabe saamiseks üldiste täiustuste kohta lugege teavet macOS Big Suri kohta.\nPakub MDM-ituge, et tavakasutajad saaksid Maci taaskäivitamisel süsteemiseadete menüü System Preferences (Süsteemieelistused) > Security & Privacy (Turvalisus ja privaatsus) kaudu pärandtuuma laienduste installimise lõpule viia administraatori identimisteavet sisestamata.\nToetab võtmeid RebuildKernelCache ja KextPaths MDM-i käskude kataloogis RestartDevice.\nPakub MDM-i tuge, et tavakasutajad saaksid turvalisus- ja privaatsuseelistuste paanil Privacy (Privaatsus) lubada funktsiooni Screen Recording (Kuvasalvestus) või Input Monitoring (Sisestuse jälgimine).\nApple’i tõuketeadete teenuse (APNS) liiklus läheb õigesti tagasi puhverserveri kasutusele, kui otseühenduse on blokeerinud tulemüür, mis ei lase saata TCP-lähtestust klientarvutitesse.\nProtsendiga kodeeritud märke sisaldavates PDF-failides olevad hüperlingid avanevad nüüd õigesti.\nLahendatud on probleem, mille korral parooli vahetamise katse Kerberose SSO-laiendusega nurjus tõrketeatega „Paroolivahetus nurjus. Konfiguratsioonifail ei määra vaikevalda“.\nLahendatud on probleem, mille korral pärast kasutajal FileVaultiga kaitstud käivitusmahu vabastamise lubamist ei kuvata kasutajat alati sisselogimisakna kasutajate loendis.\nLahendab probleemi, mille korral teatud juhtudel ei saanud kustutada kausta Relocated Items (Ümberpaigutatud üksused).\nLahendatud on probleem, mille korral ei kuvatud süsteemieelistustes valikut „Password requirements" (Paroolinõuded), kui parool vastas mitme kohaliku eeskirja kasutamisel nõuetele.\nAvaldamiskuupäev: 21. november 2020


KUTSETASEME DOKUMENTIDE ESITAMISE TÄHTAEG ON 06.09.2018 - www.eevl.ee\nKUTSETASEME DOKUMENTIDE ESITAMISE TÄHTAEG ON 06.09.2018\nEesti Võimlemisliit kuulutab välja dokumentide vastuvõtmise 3 – 7. taseme kutseeksamite sooritamiseks ning kutse taastaotlemiseks järgmistel aladel:\nSoovi korral lisada CV-sse lisaandmed\nKutse taastaotlemisel tuleb esitada Spordiregistri keskkonnas koolituste tunnistused vähemalt 60 tunni erialase koolituse läbimise kohta 4 viimase aasta jooksul. kontrollida üle olemasolev profiil ning lisada maksekorraldus.\nAbitreener, EKR 32.00 €\nNooremtreener, EKR 4 38.00 €\nTreener, EKR 5 45.00 €\nVanemtreener, EKR 6 58.00 €\nArve soovist palume aegsasti teada anda EEVLi sekretariaadile aadressil eevl@eevl.ee. Praktiliste oskuste korduseksami puhul tasuda 50% kutse andmise tasust.Kutse andmise tasu ei tagastata vastavalt kutse andmise korra punktile 6.2.3.\nEksamitele lubatakse neid, kes on vähemalt 17 ja pool aastat vanad, vastavad soovitud taseme taotlemiseks kehtestatud nõuetele ning on läbinud vajalikus mahus koolitused, mis on tõendatud tunnistustega. Kutsekomisjoni otsus eksamile ja taastaotlemisele lubamise kohta saadetakse pärast Kutsekomisjoni koosolekut.\nDokumentide esitamise tähtaeg: 6. september 2018\nTeooriaeksam: 21. september 2018 kell 15.00 aadressil Räägu 49, Tallinn\nPraktilisele eksamile pääsejad selguvad hiljemalt 24. septembril 2018, misjärel: aeroobika ja rühmatreeningute treeneritele teatatakse praktilise eksami toimumise aeg ja koht (orienteeruvalt 1-2 nädalat pärast teooriaeksamit). Võimlemistreenerid esitavad oma treeningute ajad eksamikomisjonile tunni külastamiseks või saadavad oma tunnist videosalvestise.\nJärgmine võimalus dokumentide esitamiseks kutseeksamite sooritamiseks ja kutse taastaotlemiseks on 2019. a veebruar/märts.


Mai 2010 | RMK\n1. Riigihangete osakond viib läbi lihtmenetlusega hanget Arumäe metsaparandusobjekti rekonstrueerimisprojekti koostamiseks. Hankedokumente ja infot saab e-posti aadressilt hanked@rmk.ee. Pakkumuste esitamise tähtaeg on 7. mai 2010. a.\n2. Riigihangete osakond viib läbi lihtmenetlusega hanget Permisküla metsaparandusobjekti rekonstrueerimisprojekti koostamiseks. Hankedokumente ja infot saab e-posti aadressilt hanked@rmk.ee. Pakkumuste esitamise tähtaeg on 7. mai 2010. a.\n3. Riigihangete osakond viib läbi lihtmenetlusega hanget RMK metsamajandamise PEFC auditi läbiviimiseks. Hankedokumente saab e-posti aadressil hanked@rmk.ee. Pakkumuste esitamise tähtaeg on 7. mail 2010.a.\n4. Riigihangete osakond viib läbi lihtmenetlusega hanget Tuudi-Kunila-Kuitsa metsaparandusobjekti rekonstrueerimisprojekti koostamiseks. Hankedokumente ja infot saab e-posti aadressilt hanked@rmk.ee. Pakkumuste esitamise tähtaeg on 7. mai 2010. a.\n5. RMK loodushoiuosakond viib läbi lihtmenetlusega hanke RMK loodushoiuosakonna Tallinna piirkonna loodushoiutööde teostamiseks.\nPakkumuste esitamise tähtaeg 10. mai 2010. Hankedokumentide kohta saab informatsiooni RMK loodushoiuosakonna Tallinna piirkonna juhatajalt Kristjan Maasalu´lt tel. 5646 0209; e-post kristjan.maasalu@rmk.ee.\n6. RMK loodushoiuosakond viib läbi lihtmenetlusega hanke RMK loodushoiuosakonna Edela - Eesti piirkonna Matsiranna telkimisalale katusega laudpinkide valmistamiseks. Pakkumuste esitamise tähtaeg 04. mai 2010. Hankedokumentide kohta saab informatsiooni RMK loodushoiuosakonna Edela-Eesti piirkonna juhatajalt Karin Grentsi´lt tel 511 8698; e-post karin.grents@rmk.ee.\n7. RMK loodushoiuosakond viib läbi lihtmenetlusega hankeRMK loodushoiuosakonnaKirde-Eesti piirkonnaIisaku vaatetorni värvimistööde teostamiseks.\nPakkumuste esitamise tähtaeg 11. mai 2010. Hankedokumentide kohta saab informatsiooni RMK loodushoiuosakonna Kirde-Eesti piirkonna juhatajalt Heinar Juuse´lt tel.515 9317; e-post heinar.juuse@rmk.ee.\n8. RMK Metsaparandustalitus korraldab lihtmenetlusega hanked järgmistele töödele. 1) Trassi tee rekonstrueerimine, asukoht Saaremaa; 2) Koidula mahasõidutee rekonstrueerimine, asukoht Raplamaa.\nHankedokumente väljastab ja infot jagab RMK Metsaparandustalituse metsaparandaja Küllike Kuusik, tel 5038556, e-post kyllike.kuusik@rmk.ee.\nHangete pakkumuste esitamise tähtaeg 14. mai 2010.\n9. Riigihangete osakond viib läbi lihtmenetlusega hanget Varudi metsaparandusobjekti rekonstrueerimisprojekti koostamiseks. Hankedokumente ja infot saab e-posti aadressilt hanked@rmk.ee. Pakkumuste esitamise tähtaeg on 26. mai 2010. a.\n10. RMK Metsaparandustalitus korraldab riigihanked alljärgnevatele töödele:\n1) Teeäärte ja luhtade niitmine – pakkumuste esitamise tähtaeg 21. mai 2010\n2) Teeäärte ja kraavitrasside võsaraie – pakkumuste esitamise tähtaeg 28. mai 2010.\nHankedokumente väljastab ja infot jagab RMK Metsaparandustalituse metsaparandaja Küllike Kuusik, tel 5038556, e-post kyllike.kuusik@rmk.ee\n11. RMK loodushoiuosakond viib läbi lihtmenetlusega hanke RMK loodushoiuosakonna Vahe-Eesti piirkonna Kakerdaja loodusraja Kalajärve laudtee renoveerimiseks.\nPakkumuste esitamise tähtaeg 21.mai 2010. Hankedokumentide kohta saab informatsiooni RMK loodushoiuosakonna Vahe -Eesti piirkonna juhatajalt Jaanus Käärma´lt tel. 513 9648; e-post jaanus.kaarma@rmk.ee\n12. Riigihangete osakond viib läbi lihtmenetlusega hanget andmesalvestuslahenduseostmiseks. Hankedokumente ja infot saab e-posti aadressilt hanked@rmk.ee. Pakkumuste esitamise tähtaeg on 26. mai 2010. a.\n13. Riigihangete osakond viib läbi lihtmenetlusega hanget Aela-Pikanõmme metsaparandusobjekti rekonstrueerimisprojekti koostamiseks. Hankedokumente ja infot saab e-posti aadressilt hanked@rmk.ee. Pakkumuste esitamise tähtaeg on 26. mai 2010. a.\n14. RMK loodushoiuosakond viib läbi lihtmenetlusega hanke RMK loodushoiuosakonna Edela-Eesti piirkonna Soontagana vaatlustorni ehitamiseks.\nPakkumuste esitamise tähtaeg 31.mai 2010. Hankedokumentide kohta saab informatsiooni RMK loodushoiuosakonna Edela -Eesti piirkonna juhatajalt Karin Grents´ilt tel. 511 8698; e-post karin.grents@rmk.ee


Elukaaslaseks korruptsioon : Õpetajate Leht\nKumb Eesti siis ikkagi on, kas vähe- või sügavalt korrumpeerunud maa? Nagu kõiges, mis inimlik, on ka korruptsiooni küsimuses maailma riigid edetabelisse seatud.\nKorruptsiooni puhul peab arvet Amnesty International punktisüsteemis, mis varem toimis kümne palli skaalal, aastast 2012 aga laienes täpsuse huvides sajapunktiliseks. Pingereas kõigub Eesti juba aastaid kolmandas kümnes.\nKuni sajandivahetuseni Eesti positsioon pidevalt paranes, millalgi Euroopa Liitu astumise eel aga jäime paigale tammuma. Juba aastast 2006 on Eesti kinni ligikaudu kahe kolmandiku juures maksimumpunktidest ja kuidas riigijuhid ka retooriliselt ei õhkaks Eesti loomupärasest põhjamaisusest, edetabeli tipule, kus Põhjamaade kõrval veel Uus-Meremaa, Šveits, Holland ja Singapur, me lähemale ei jõua.\nParadoksaalselt seati just 2003. aastal, kui Eesti poliitikasse saabus „uus jõud” nimega Res Publica, võitlus korruptsiooniga riigivõimu fookusesse. Lisaks võitles peaminister Juhan Parts isiklikult ühe iseenesest täiesti süütu snuukrilauaga Stenbocki maja keldris kui „vana korra laristamise sümboliga”. Lõpuks viidi see laud ühte Võru noortekeskusesse, kus selle pidamine läks senisest hoopis kallimaks. Kuigi Res Publica poliittehnoloogiline vastandumine senistele poliitilistele jõududele ei petnud publikut kaua ja ka korruptsiooni vastu võitlemise ind rauges üsna pea, loodi siiski selged alused ja töökord korruptsiooniga tegelemiseks. Ja see on andnud tegelikult ka tulemusi.\nEesti õiguskaitseorganid on uurinud ja kohtutes lõpuni menetlenud nii suuri kui ka väiksemaid korruptsioonikalakesi. Iga juhtum on õpetlik ja kuritegelikule maailmale õigusriigis ainuvõimalik signaal karistuse vältimatusest. Mõistagi ei saabu need karistused ajakirjandusele ja ka rahutumale rahvale sobivas tempos, aga nad saabuvad siiski. Iga kohtulahend sunnib potentsiaalsed kurjategijad oma taktikat ja praktikat muutma, otsima uusi läbipääse, tegema uusi vigu.\nJa ikkagi: kumb on parem, kas see, kui aeg-ajalt kõrgeid võimukandjaid korruptsioonisüüga kinni nabitakse, või see, kui statistika näitab korruptsioonivabadust, samal ajal aga ühiskonnas on sügav veendumus, et ilma pistiseta ei jõua kuskil edasi?\nEesti on valinud esimese tee. Meil pole kuitahes suur härra kaitstud sõltumatu uurimise eest. Samas kinnitavad poliitilise ja majandusliku eliidi seadusevälised suhted laiema publiku veendumust, et „need seal” ajavadki asju normist teisiti. Võim kui selline kaotab nii oma legitiimsust, sellega seotud üksikisikud ja grupid aga usaldusväärsust.\nAvaliku arvamuse regulaarne mõõtmine on siin vahekorrad ammu selgeks teinud. Poliitilise võimu organite ja eeskätt erakondade usaldusväärsus on kaugel maas politsei ja kohtute omast. Seega pole ka käimasoleva juhtumi puhul kahtlust, kelle poole publiku toetus kaldub.\nSelle kohta, et uurimisorganid täidaksid oma sõltumatuse vundamendilt hälbides mingi poliitilise jõu tellimust, pole ühtki tõsiselt võetavat tõendit kunagi tekkinud. Selle kohta, kas Tallinna ametnikud, parteijuhid ja ettevõtjad viljelevad pistisekultuuri, on kuhjakaupa tõendusmaterjali, reaalselt määratud ja kantud vanglakaristusi jne.\nKa Edgar Savisaar on läbi kahe aastakümne (vanemad poliitikavaatlejad mäletavad, et rikkus ja luksuslik elustiil hakkasid Keskerakonna juhile meeldima oma konkurentidest pisut hiljem, nii 1994. aasta paiku, varem toitus ta puhtast võimuihast) teinud kõik endast oleneva selleks, et kõikjal väljaspool tema pimedate usufanaatikute kogudust tunduks vabalt mõtlevatele inimestele vägagi usutav, et praegu avalikku faasi jõudnud uurimine tegeleb tõsiasjadega.\nTallinna linnavalitsusest on aastatega korruptsiooni pärast kinni nabitud suuremaid ja väiksemaid sulisid, kuid käitumiskultuuri pole seal ühegi juhtumi järel muudetud. Vastupidi, karistuse kandnud seaduserikkujad on esimesel võimalusel kuidagi jälle leivakannika juurde upitatud. Savisaare nn isiklikud rahaasjad (mis kajastuvad tulu- ja majandushuvide deklaratsioonides) on rännanud tavainimesele mõistmatuid radu.\nSee lugu jõuab üsna kiiresti oma loogilise lõpuni ja jätab kindlasti jälgi kogu Eesti poliitilisele elule, aga üle dramatiseerida seda ka ei maksa. Iga kuriteo avastamisel on ühiskonda puhastav mõju, aga sellest kaudselt kasusaajate ringi võivad kuuluda ka ebaausad hinged.\nKurjategijast vabaks jäänud toolile ei pruugi maanduda õilishing. Põlvkonnavahetus asjana iseeneses pole ju midagi väärt, kaalu oleks sellel, kui „vanad korruptandid” võimult tõrjuv uus põlvkond erineks eelmisest ka eetiliselt kvaliteedilt. Paraku on revolutsiooniline noorus end rahaasjus tõestanud eelkäijatest veel ropumalt käitujana (kui meenutada riigikohtu otsust ootavat Priit Toobalit või siis pangaautomaadiga sularaharomanssi sattunud Keit Pentus-Rosimannust, üleni valges aususe etaloni Kristen Michalit jt) juba ammu enne, kui vanamehed vangikongi saavad. Ja sellest omakorda järeldub, et korruptsioonivabaduse edetabelis võime tipust üsna kaugele jääda veel aastateks.\nHetkel ainult üks arvamus teemale “Elukaaslaseks korruptsioon”\n27. sept. 2015, 21:41\nKaarel pidas arvatavasti silmas Transparency International’i, mis annab välja korruptsioonitaju raportit, kus Eesti on 2006+ ‘klaaslae all’ – Amnesty I. tegeleb inimõigustega


Saatse muuseumis avati uus püsiekspositsioon\nSetomaa Muuseumid avasid reedel, 13. mail Saatse muuseumis uue püsiekspositsioon „Õgal as’al omma piiri“. Värskas Reegi majas peeti samal päeval ka muuseumikonverents.\nSaatse muuseumi uue püsiekspositsiooni väljatöötamisel oli peamiseks partneriks Blueray OÜ, kel pikaaegne kogemus muuseumivaldkonnas. Näituseala visuaalse poole aitas paika saada sisearhitektuuribüroo Ruumimeistrid.\n„Arvestades Saatse muuseumi asukohta ning asjaolu, et näituse keskmes on setod, sai esikohale seatud identiteedi ja kultuuriga seotud piirimõisted ja nende erinevad aspektid. Setomaa on unikaalne ja omapärane piiriala ning siinsete piiride muutumine on oma jälje jätnud ka siin elavatesse inimestesse,” selgitas väljapaneku kontseptsiooni Setomaa Muuseumide direktor Merily Marienhagen.\nTäiendust sai ka Saatse muuseumi väliala. Endiselt on võimalik jalutada piiriäärsel kilomeetri pikkusel loodusrajal, kus peale loodustarkuste kogumise saab üsna lähedalt näha ka kuidas Eesti-Vene piir maastikus kulgeb ja kuidas märgistatud on.\nÕueekspositsiooni lisandus ka mobiilirakendusena toimiv maastikumäng „Väigokõnõ Setomaa“, mis viib mängijad rändama Setomaa erinevatesse nulkadesse. Orienteerumismäng hõlmab ligi kahe hektari suurust maa-ala, kuhu tekib omalaadne mini-Setomaa koos 12 nulgaga. Rännakul saab tegevusülesannete abil tuttavaks mõiste „piir“ erinevate tähendustega ja selgemaks ka Setomaa jaotumine nulkadesse.\nSaatse muuseumi uue püsiekspositsioon avamisele eelnes Reegi majas peetud muuseumikonverents, kus arutleti keele- ja religioonipiiride üle, räägiti väikerahvaste enesepiiritlemisest ning Saatse uue näituseala sünnist.\nSetomaa Muuseumid koondab enda alla neli Setomaa vallas asuvat muuseumimaja, kus tegeletakse seto kultuuri säilitamise ja tutvustamisega. Vanim neist Saatse muuseum, millele pani 1974. aastal aluse Saatse kooli kauaaegne õpetaja ja direktor Viktor Veeber.\nViimati muudetud: 17/05/2022 08:08:38


Lasteorjus Lääne-Aafrikas: kakaokasvatuse mõistmine on tava lõpetamise võtmeks\nSee artikkel on uuesti avaldatud alates Vestlus Creative Commonsi litsentsi alusel. Loe originaalartikkel, mis avaldati 26. oktoobril 2021.\nAastatel 2000 ja 2001 paljastati lasteorjade kasutamine Lääne-Aafrika kakaofarmides mitmes dokumentaalfilme ja tükid uuriv ajakirjandus, tekitades rahvusvahelise pahameeletormi.\nSee sündmuste jada polnud kaugeltki enneolematu.\nNagu minu artiklis arutatud paber, alates 19. sajandist, mil kakaod esmakordselt Aafrikasse toodi (ja vaatamata koduorjuse ametlikule kaotamisele piirkonnas), kakaokasvatust Lääne-Aafrikas on seostatud narratiividega orjapidamisest ja sellest tulenevate Euroopa ja Ameerika šokolaaditarbijate protestidega.\nVeel 20. sajandi alguses importisid portugallased São Tomé ja Príncipesse orje kakaofarmidesse tööle. Seda protsessi kirjeldas Briti ajakirjanik Henry Woodd Nevinson, keda Harper’s Magazine rahastas, et uurida kuulujutte orjatööst kakaoistandustes. São Tomé või Príncipesse jõudes küsiti igalt orjalt, kas nad on nõus seal töötama. Nevinson teatas:\nEnamasti vastust ei antud. Kui vastati, siis ei pööratud sellele tähelepanu. Seejärel sõlmiti leping viieaastaseks töötamiseks.\nSee võimaldas nii portugallastel kui ka Euroopa šokolaaditootjatel väita, et töötajad olid pigem lepingulised töötajad kui orjad. Kuid sõlmitud "lepingud" olid mõttetud, kuna orjadel ei lubatud viie aasta jooksul istandustest lahkuda.\nMõned asjad on sellest ajast peale muutunud. Kaasaegne orjus hõlmab peamiselt lastega kaubitsemist, keda käsitletakse kui "ühekordset" tööjõuallikat. Mõned asjad jäävad siiski samaks. Kakaoostjad ja šokolaaditootjad kasutavad endiselt erinevaid strateegiaid, et eitada, tõrjuda ja suunata kõrvale, kui tõstatatakse lasteorjuse küsimus.\nKaasaegsed orjuse ja šokolaaditootjad\nPärast seda, kui praktika paljastati 2000. aasta dokumentaalfilmis Orjus: ülemaailmne uurimine, eitas šokolaaditööstus esialgu, et kaubitsetud lapsed osalesid kakaokasvatuses. Vastuseks sellele algatasid šokolaadi tarbivate riikide kodanikuühiskonna rühmitused kampaania, mis kutsus üles kaotama lasteorjuse kakaotööstuses.\nKampaania oli eriti edukas USA-s tänu oma ainulaadsele orjuse ajaloole. See juhatas USA esindaja Elliot Engeli tutvustama seadusandlus nõuda USA šokolaadifirmadelt oma toodete märgistamist "orjavabaks", et tõestada, et nende tarneahelas pole lapsorje.\nŠokolaadifirmad vastasid esmalt professionaalsete lobistide palkamisega, et vältida selle läbipääsu "orjavaba" seadusandlus USA senatis sellise sildi juriidilise tähenduse tõttu.\nHiljem, mööndes, et lasteorjus võib nende tarneahelas tegelikult eksisteerida, võtsid ettevõtted teistsuguse lähenemisviisi. Nad tegid koostööd erinevate sidusrühmadega, et luua Harkini-Engeli protokoll, mis summutas tõhusalt 2000.–2001. aasta kampaania. Aga see oli taktika.\nHarkin-Engeli protokoll sätestab kuus kuupäevapõhist tegevust, mis pidid viima 1. juulil 2005 kogu tööstusharu hõlmava toote sertifitseerimise standardi loomiseni. Tähtaega pikendati aga 2008. aastani ja seejärel 2010. aastani. Pärast 2010. aastat protokollist põhimõtteliselt loobuti.\nPärast tähtaega mööda lastud 2005. aastal pöördusid mõned USA võitlejad kohtusse, toetades endisi orje rahvusvaheliste šokolaadifirmade otse kohtusse kaevamist. Kuid igasugune lootus need kohtuasjad võita kadus 2021. aasta juunis, mil USA ülemkohus kindlaks määratud et selliseid ettevõtteid nagu Nestlé ja Cargill ei saa oma tarneahelates lasteorjuse pärast kohtusse kaevata.\nKampaania tegijad olid šokolaaditootjatega võrreldes selgelt ebasoodsamas olukorras, muu hulgas seetõttu, et nad ei mõistnud täielikult lasteorjuse algpõhjuseid Lääne-Aafrika kakaokasvatuses.\nLasteorjuse küsimust kakaokasvatuses Lääne-Aafrikas on kirjanduses käsitletud vaid pealiskaudselt. Uuringud ja uuringu tüüpi uuringud on püüdnud kindlaks teha lasteorjuse (ja lapstööjõu) ulatust Lääne-Aafrika kakaokasvatuses, kuid nad ei ole suutnud kaaluda selle põhjuseid.\nNäiteks on seeria väliuuringud Tulane'i ülikooli poolt läbi viidud, et teha kindlaks lapstööjõu halvimate vormide levimus kakaokasvatuses Ghanas ja Elevandiluurannikul.\nSamal ajal on uurivad aruanded ja televisiooni dokumentaalfilmid maalinud nähtusest vaid kvalitatiivse pildi. Näiteks võib tuua 2010. aasta dokumentaalfilmi Šokolaadi tume pool. Selle eesmärk oli anda visuaalseid tõendeid laste orjuse kohta kakaotootmises Lääne-Aafrikas. Šokolaaditööstuse esindajad keeldusid nii intervjuutaotlustest kui ka kutsetest filmi vaatama.\nFilmitegija Miki Mistrati edastas dokumentaalfilmi suurel ekraanil Nestlé Šveitsi peakorteri kõrval. muutes selle keeruliseks et töötajad väldiksid lasteorjuse pilguheitmist ettevõtte tarneahelas.\nLääne-Aafrika kakaokasvatuse lasteorjuse teemaga tegelevad teadlased, ajakirjanikud ja filmitegijad on seni ei ole suutnud tegeleda kakaokasvatuse ajaloo ja kakaoprotsessi arenguga kasvatamine.\nSelle ajalooga õige tegelemine aitaks lasteorjuse vastu võitlejatel mõista, mille vastu nad täpselt võitlevad. Tingimused, mis tekitasid minevikus nõudluse odavamate tööjõuallikate järele, kehtivad praegugi ja keegi ei mõista neid paremini kui šokolaadi rahvusvahelised ettevõtted.\nSee on olnud teemaks minu uurimistöö.\nNeed tingimused tulenevad kakao kasvatamise jätkamiseks vajaliku tööjõu ja maa suhte muutustest. Määravaks teguriks on metsamaa olemasolu.\nKakaokasvatus hõlmas kunagi järjestikuseid buumi ja languse faase, millele järgnes üleminek uuele metsaalale (tootmisnihe), erinev toode samas piirkonnas (mitmekesistamine) või erinev kakaokasvatussüsteem, mis nõuab lisatootmist tegurid. Uuringud Lääne-Aafrika kakaokasvatusest on saadud tõendeid istutajate rändamisest pärast seda uude metsa kurnab olemasolevat metsamaad, mille tulemuseks on tootmiskeskuste nihked riikide sees ja nende vahel.\nUuele metsamaale ligipääs muutub aga üha keerulisemaks ja kakao ümberistutamiseks on vaja palju rohkem tööjõudu kui pioneerimetsapinnasele istutamiseks.\nSee tööjõuprobleem on eriti terav kakaokasvatuspiirkondades, mis sõltusid varem võõrtööjõust (näiteks Elevandiluurannik). Siin on rände vähenemine aja jooksul koos metsade hävitamisega kaasa toonud tööjõukriisi: kuigi metsajärgne harimine nõuab rohkem tööjõudu kui pioneeristutamine, on praegu vähem tööjõudu saadaval. Kakao kasvatamise jätkamiseks on nende piirkondade istutajad pöördunud odavamate tööjõuallikate, näiteks pereliikmete ja laste poole.\nSee muutus töösuhetes näib olevat toonud kaasa lapsorjatöö kasvu.\nŠokolaaditootjad, nagu Mars ja Nestlé, on kakaokasvatuse tööjõuprobleemist hästi teadlikud. Ajalooliselt on see probleem viinud mitmekesistamiseni: kui kakao kasvatamine on muutunud keeruliseks, on istutajad pöördunud muude toodete poole. Kuigi selline mitmekesistamine võib põllumajandustootjatele kasulik olla, on see tooraine ostjatele halb uudis. See on viinud selleni, et rahvusvahelised ettevõtted on sekkunud jätkusuutlikkuse sildi all, et vältida kakao mitmekesistamist. Nende jätkusuutlikkuse programmid on näiliselt loodud selleks, et võidelda lapstööjõu, orjuse või inimkaubanduse või tööjõu vastu. Need on aga tegelikult tootlikkust suurendavad programmid, millel on sümboolsed orjandusevastased komponendid.\nEnam ei piisa ainult näitamisest, et Lääne-Aafrika kakaokasvatuses esineb lasteorjuse. Nende tavade vastu võitlemiseks peavad kampaania osalejad investeerima aega ja vaeva, et tõeliselt mõista neid loovaid protsesse ja tingimusi.\nKirjutatud Michael E Odijie, teadur, UCL.\nTeadlaste eesmärk on kontrollida smaragdist tuhapuurauku pisikeste parasiitlike herilastega\nTalibani ajalugu on nende edu mõistmisel ülioluline\nKui tõhus on Pfizeri või Moderna vaktsiini esimene süstimine?


Isamaa: 2022. aasta riigieelarves tuleb vähendada käibemaksu elektrile ja gaasile • Eesti Uudised\nUrmas Reinsalu sõnul on ajutine käibemaksu langetus kõige efektiivsem viis, kuidas hinnašokki leevendada. „Koalitsiooni tänased sammud ei ole piisavad, et järsku elektri ja gaasi hinnatõusu leevendada. Järsk hinnatõus mõjutab kõiki Eesti inimesi ning kiirendab inflatsiooni,“ ütles Reinsalu.\nSven Sester lisas, et järsu hinnatõusu tõttu laekub riigile käibemaksu tarbijatelt prognoositust ligikaudu 150 miljonit eurot rohkem. „Valitsus suunab aga leibkondadele hinnašoki hüvitiseks ainult 37 miljonit eurot. On täiesti arusaamatu, miks soovib koalitsioon saata inimesed sotsiaaltoetuste järjekorda. Miks peavad inimesed läbima bürokraatliku kadalipu olukorras, kus riigile laekub elektri, gaasi ja käibemaksu pealt kordades suurem maksutulu?“\nIsamaa fraktsiooni ettepanek põhineb kalkulatsioonidel, mille kohaselt on täiendav kulu madalama käibemaksu määra pealt 75 miljonit eurot. Selle tasandab kiirest inflatsioonist tulenev üldine käibemaksu laekumine. Samuti on katteks heitkaubandusest riigieelarvesse laekuv lisatulu, mis prognooside kohaselt on ca 120 milj eurot.\n← Previous Isamaa Erakond ootab kandidaate Aasta Isa 2021 konkursile\nKas Kaja Kallas mõtles plaanilise ravi peatamise osas jälle ümber? Next →\nAndres Metsoja: Vastutust oma tegude eest peab kandma inimene ise\n12. juuni 2020 karlsander.kase 1


Kuidas ma saan oma andmetega tutvuda - Viru-Nigula vald\nIsikuandmete töötlemine – Kuidas ma saan oma andmetega tutvuda\n1. pöörduda suulise järelepärimisega telefoni teel või vastuvõtul vallavalitsuse ametniku poole;\n2. esitada kirjalik taotlus (Viru-Nigula vallavalitsus, Kasemäe 19, Kunda linn, Viru-Nigula vald; e-post: vallavalitsus@viru-nigula.ee);\nRiiklikest registritest, millesse andmeandja on ametiasutus (Eesti rahvastikuregister, sotsiaalteenuste- ja toetuste andmeregister; majandustegevuse register, riiklik ehitisregister, riigi maakataster, kinnistusraamat, Eesti Hariduse Infosüsteem, Haigekassa, kohustusliku kogumispensioni register, e-toimiku infosüsteem) saab enda kohta käivaid andmeid kontrollida riigiportaali kaudu.\nIgal isikul on õigus nõuda enda või oma esindatava (eestkostetava) ebaõigete isikuandmete parandamist. Selleks tuleb kas suuliselt või kirjalikult teha vastav tähelepanek ametiasutusele. Asjakohase teabe võib edastada kas asja menetlevale või menetlenud ametnikule või ametiasutuse üldkontaktidele. Paranduste tegemiseks võib ametiasutus nõuda täiendavaid tõendeid.\nKui isikuandmete töötlemise nõue ei tulene seadusest, peab ametiasutus isikuandmete töötlemiseks saama Teilt vastavalt isikuandmete kaitse seadusele kirjaliku nõusoleku. See on põhjus, miks erinevatele preemiatele, konkurssidele esitamiseks või linna veebilehel või linna ajalehes isikuga seotud andmete edastamiseks või avalikustamiseks on vaja ka vastava isiku nõusolekut.\nKui ametiasutusel ei ole Teie isikuandmete kasutamiseks enam (nt andmete säilitamise tähtaeg on lõppenud) seaduslikku alust, kuid Te leiate, et andmete töötlemist jätkatakse, võite nõuda andmete kasutamise lõpetamist või andmete kustutamist. Teil on õigus esitada asutuse otsuste peale vaie või pöörduda halduskohtusse.


"Is Semantics Possible?" ("Kas semantika on võimalik?") on Hilary Putnami filosoofiline artikkel 1970. aastast. See ilmus esimest korda ajakirjas Metaphilosophy (1970, kd 1, nr 3, lk 187–201) ja hiljem raamatus: H. Kiefer, M. Munitz (toim). Languages, Belief and Metaphysics, Contemporary Philosophic Thought: The International Philosophy Year Conferences at Brockport, State University of New York Press, kd 1. See on ümber trükitud Hilary Putnami kogumikus Mind, Language and Reality, Philosophical Papers, kd 2, 1975, lk 139–152.\n1.1 Tavaliste nimisõnade tähendus\n1.2 Katzi tähendusteooria\n1.3 Quine'i pessimism\n1.4 Tuumfaktide liigid\n1.5 Semantika võimalikkus\nÜmberjutustus[muuda | muuda lähteteksti]\n1960ndatel on eriti Noam Chomskyst ja Zellig Harrisest mõjutatud keeleteadlased teinud suuri edusamme loomulike keelte süntaksi teooria vallas, kuid loomulike keelte semantika teooria ei ole nii jõudsalt arenenud. Miks see nii raske on?\nTavaliste nimisõnade tähendus[muuda | muuda lähteteksti]\nÜldnimesid on mitmesuguseid. Mõnele, nagu "poissmees", saab anda eksplitsiitse definitsiooni ('mees, kes pole kunagi abiellunud'), aga valdavale enamikule seda anda ei saa. Mõned üldnimed on tuletatud tegusõnadest ("õpetaja"). Filosoofiliselt ja keeleteaduslikult tähtsa klassi moodustavad loomulike liikidega seotud üldnimed (loomuliku liigi sõnad ehk loomuliku liigi terminid). Loomulikud liigid on klassid, millel meie meelest on seletuslik tähtsus. Loomulike liikide normaalseid eristavaid tunnuseid hoiavad koos või isegi seletavad süvamehhanismid. Loomuliku liigi sõnad on näiteks "kuld", "sidrun", "tiiger" ja "hape". Putnam väidab, et 1) traditsioonilised tähendusteooriad võltsivad niisuguste sõnade omadusi, 2) Rudolf Carnap ja teised loogikud piirduvad põhiliselt nende teooriate formaliseerimisega ning 3) ka Jerrold Katzi ja tema kaastööliste semantikateooriates on traditsiooniliste teooriate puudused alles.\nTraditsioonilise vaate järgi esitab sõna "sidrun" tähenduse omaduste konjunktsioon. Iga omaduse puhul on väide, et sidrunil on see omadus, analüütiline tõde. Ja ka väide, et iga asi, millel on kõik need omadused, on sidrun, on analüütiline tõde. Aga "sidruni" puhul kehtib see tegelikult ainult juhul, kui meil on üksainus analüüsimatu omadus olla sidrun. Millegi paigutamine loomuliku liigi alla ei ole lihtsalt sellele omaduste konjunktsiooni omistamine. Sidrunit ei saa defineerida kui seda, millel on kollane värvus, hapu maitse jne. Kõige ilmsem raskus on see, et loomulikul liigil võib olla normist hälbivaid liikmeid. Ka roheline sidrun on sidrun, isegi kui ta ei muutugi kunagi kollaseks. Ainult normaalsed sidrunid on kollased, hapud jne. Selle raskuse vältimiseks katsetame järgmist definitsiooni: sidrun on definitsiooni järgi see, mis kuulub loomulikku liiki, mille normaalsed liikmed on kollase koorega, hapu maitsega jne. "Jne" on siin muidugi problemaatiline, nagu ka "hapu maitse": äkki peaks siin olema "sidrunimaitse"? Ent jätame need probleemid praegu kõrvale ja keskendume loomuliku liigi ja normaalse liikme mõistele.\nLoomuliku liigi termin etendab erilist laadi osa. Kui ma nimetan midagi sidruniks, siis ma annan märku, et sel on tõenäoliselt teatud tunnused (kollane koor jne); ja annan märku ka sellest, et kui asjal need tunnused on, siis tõenäoliselt tuleb neid seletada mingi "olemusliku loomusega", mis on kõigile loomuliku klassi liikmetele ühine. Mis see olemuslik loomus on, see ei selgu keeleanalüüsist, vaid teaduslikust teooriast. Tänapäeval me ütleksime, et see on teatud kromosoomistruktuur. Nüüd on ahvatlus öelda, et loomuliku liigi termin on lihtsalt termin, mis etendab teatud osa teaduslikus või teaduse-eelses teoorias, laias laastus nimelt viitab "olemuslikele tunnustele" või "mehhanismidele" ilmsete "eristavate tunnuste" taga. Aga see jääbki tõenäoliselt ähmaseks, nii nagu ka teooria ja seletuse mõiste, mida ei õnnestu kiiresti ja lõplikult analüüsida. Isegi kui me saaksime loomuliku liigi ehk loomuliku klassi näiteks klassina, mis on mõnes hästi kinnitatud teoorias niisugust ja niisugust metodoloogilist osa etendava termini ekstensioon, siis see definitsioon sisaldaks vähemalt osaliselt mingit teooriat maailma kohta. See, et loomulikud liigid etendavad teooriates teatud laadi rolli, ei ole analüütiline; seda, mis loomulikke klasse reaalselt eristab, ei saa kindlaks teha tähenduse analüüsiga, vaid tarvis on kõrgetasemelist ja väga abstraktset teaduslikku uurimist.\nSee, et pakutud sidruni definitsioon sisaldab termineid, mida ei õnnestu defineerida, ei ole siiski fataalne vastuväide. Kui see on tõsi (varsti selgub, et seegi on suur ülelihtsustus), siis traditsiooniline arusaam üldterminite jõust on ekslik. Definitsioon ütleb, et sidrun kuulub loomulikku liiki, mille normaalsetel liikmetel on teatud omadused; sellega pole öeldud, et sidrunil on paratamatult need omadused. Pole analüütilisi tõdesid kujuga "igal sidrunil on omadus P". Traditsiooniline teooria üldistas kõigile üldterminitele teooria, mis kehtib "ühe kriteeriumiga mõistete" (näiteks 'poissmees') kohta.\nKui toodud definitsioon on õige, siis teadmisest, millised omadused asjal on, ei piisa algoritmiliseks määramiseks, kas see asi on sidrun. Isegi kui mul on selle puuvilja kromosoomiomaduste kirjeldus näiteks osakestefüüsika keeles, siis ma ei pruugi osata öelda, kas see on sidrun, sest 1) mul ei ole teooriat, mille järgi need füüsikalised ja keemilised tunnused on kromosoomidega seotud ehituslikud tunnused (võib-olla mul ei ole kromosoomi mõistetki), ja 2) ma ei pruugi olla avastanud, et kromosoomide ehitus on sidrunite olemuslik omadus. Tähendus ei määra ekstensiooni, selles mõttes et kui on antud tähendus ja asja kõigi omaduste nimekiri, siis saaks lihtsalt maha lugeda, kas see asi on sidrun. See võib sõltuda sellest, mis on 'loomulike liikide' parim mõisteskeem, parim teooria. (See on üks põhjus, miks fenomenalistlikud tõlkeskeemid läbi kukuvad.)\nNeid järelmeid peab Putnam õigeteks, isegi kui definitsioon ise on ülelihtsustus. Kas on paratamatu tõde, et meie arusaama järgi "normaalsed" (hapud ja kollased) sidrunid on reaalselt oma liigi normaalsed liikmed? Kas on loogiliselt võimatu, et me peame reaalselt väga ebatüüpilisi (näiteks haigeid) sidruneid normaalseteks? Ülaltoodud definitsiooni järgi kui ei ole loomulikku liiki, mille normaalsed liikmed on kollased, hapud jne, siis isegi need hapud kollased paksu koorega sidrunid, millest ma teen jooki, ei ole rangelt võttes sidrunid. Aga see on absurdne. On selge, et need on sidrunid, kuigi pole analüütiline, et need on normaalsed sidrunid. Ja kui sidrunite värv muutuks (näiteks kui atmosfääri satuks gaas, mis reageerib sidrunite pigmendiga), siis me ei ütleks, et sidruneid enam ei ole, kuigi enam ei oleks seda loomulikku liiki, mille normaalsed liikmed on kollased ja teiste sidruni tunnustega. Nii et see definitsioon on selles suhtes õige, et see, mille kohta ta ütleb, et see ei ole analüütiline, tõesti ei ole analüütiline, ja selles suhtes ebaõige, et see, mis oleks analüütiline, kui ta oleks õige, ei ole analüütiline. Me tegime loomuliku liigi terminite loogika võrreldes omaduste konjunktsiooni mudeliga vabamaks, kuid see pole veel piisavalt vaba.\nVaatlesime äsja kaht juhtumit: 1) selle loomuliku liigi normaalsed liikmed ei pruugi tegelikul olla need, mis meie arvates on normaalsed; 2) loomuliku liigi tunnused võivad (võib-olla tingimuste muutumise tõttu) muutuda, ilma et "olemus" nii palju muutuks, et me sõnast loobud tahaksime. Esimesel juhtumil (normaalsed sidrunid on sinised, aga me pole normaalseid sidruneid näinud) on meie teooria loomuliku liigi kohta väär, aga vähemalt on olemas loomulik liik, mille kohta meil on väär teooria, ja sellepärast me võime terminit ikka veel kasutada. Teisel juhtumil meie teooria vähemalt oli kunagi tõene, kuid ta ei ole enam tõene, kuigi loomulik liik on alles, ja sellepärast me võime terminit ikka veel kasutada.\nTeeme nüüd definitsiooni ümber: X on sidrun definitsiooni järgi siis ja ainult siis, kui X kuulub loomulikku liiki, mille ... (nagu enne) või X kuulub loomulikku liiki, mille normaalsed liikmed varem ... (nagu enne) või X kuulub loomulikku liiki, mille normaalsete liikmete kohta varem usuti või praegu ebaõigesti usutakse, et ... (nagu enne).\nIsegi kui jätta kõrvale, et see "definitsioon" on pisut hullumeelne (sellest mitte hoolimine on filosoofias liigagi tavaline), ta ikkagi ei tööta. Oletame, et iidsel ajal sidruneid ei tuntud, küll aga tunti ebatüüpilisi apelsine, mis aga olid koore, värvuse jne omaduste poolest sidrunitest eristamatud (ainult bioloog saaks aru, et need on apelsinid), ning tollal peeti neid normaalseteks apelsinideks. Siis oleks definitsiooni järgi kõik praegused apelsinid sidrunid. Selle asemel et süsteemi loovate filosoofide kombel definitsiooni veel keerulisemaks teha, vaatame, mis valesti läks. On küll tõsi, et loomuliku liigi terminit võidakse kasutada selleks, et osutada asjale, mis kuulub loomulikku liiki, mis ei vasta loomuliku liigi terminiga seotud "teooriale", kuid mida usutakse sellele vastavat olevat (ning olevatki see loomulik liik, mis teooriale vastab), kui teooriat pole veel falsifitseeritud. Isegi kui kassid osutuvad robotiteks, mida Marsilt juhitakse, me nimetaksime neid ikkagi kassideks; isegi kui normaalsed sidrunid on sinised, on nad ikkagi sidrunid (ja kollased on ka sidrunid). Mitte ainult et me nimetame neid ikkagi kassideks (sidruniteks), vaid nad ongi kassid (sidrunid). Aga asjaolu, et terminil on mitu võimalikku tarvitust, ei tee teda disjunktiivseks terminiks. Viga on püüda esitada loomuliku keele sõna keerulist käitumist analüütilise definitsiooni abil, sest see on liiga lihtne. See ei tähenda, et niisugune esitus poleks võimalik. Võib ju öelda, et "sidrun" on loomuliku liigi sõna, millega seotud tunnused on kollane koor, hapu maitse jne. Et see definitsioon lõpule viia, peaks loomuliku keele sõnade keelelise käitumise kohta rohkem ütlema, sidruni kohta aga rohkem öelda pole tarvis.\nKatzi tähendusteooria[muuda | muuda lähteteksti]\nRudolf Carnapi arusaam tähendusest loomulikus keeles on järgmine. Me jaotame loogilise ruumi "loogiliselt võimalikeks maailmadeks". (Carnap ei aruta vastuväiteid, et see võib olla väga keelesõlteline ning võib-olla eeldab analüütilise ja sünteetilise eristust.) Informandilt küsitakse, kas ta ütleks, et miski on tõsi igas loogiliselt võimalikus maailmas. Et 1) iga loogiliselt võimalikku maailma saab kirjeldada nii selgelt et, informant saab vastata, ja 2) et informant saab öelda, kas antud lause on tõene, väär või ebaselge tõeväärtusega, toetudes ainult loogiliselt võimaliku maailma kirjeldusele ja tähendusele (ehk "intensioonile"), mille ta antud lausele omistab. Nagu nägime, on teine eeldus väär samal põhjusel, miks traditsiooniline tähendusteooria on väär: isegi kui ma tean seda "loogiliselt võimalikku maailma", mida sa silmas pead, siis selleks et otsustada, kas miski on näiteks sidrun, on võib-olla tarvis otsustada, milline teooria on parim; ja seda ei saa informandi küsitlemise teel kindlaks teha. Mitte et sõnal "sidrun" ei oleks tähendust, aga tähendusel puudub lihtne seos ekstensiooniga, isegi "ekstensiooniga loogiliselt võimalikes maailmades".\nPutnam keskendub Jerrold Katzi ja tema kaastööliste semantikateooriale, mille järgi 1) igal sõnal on tähendus, mida iseloomustab semantiliste tähiste järjend, 2) need tähised tähistavad "mõisteid" (näiteks 'vallaline', 'elus', 'hüljes') (need "mõisted" on Katzil ajuprotsessid, aga Putnam ignoreerib seda siin), 3) iga niisugune mõiste tähistab kaasasündinud mõistet, mis on mingil moel ajusse "sisse ehitatud", 4) on olemas rekurrentsed reeglid, mille abil üksikute sõnade tähendusest ja lause süvastruktuurist (transformatsioonilise grammatika mõttes) tuletatakse tervete lausete (mis on samuti tähiste järjendid) tähendused, 5) skeemi tervikuna õigustab teadusliku teooria "viis", selle võime õigustada meie intuitsiooni, et teatud lausetel on rohkem kui üks tähendus või et teatud laused on imelikud, 6) ka analüütilisussuhted saab teooriast maha lugeda, näiteks sellest, et tähendusega 'vallaline' seotud tähised esinevad koos tähendusega 'poissmees', nähtub, et "kõik poissmehed on vallalised" on analüütiline.\nSelles skeemis on seesmisi vastuolusid, mis on kohe näha. Näiteks on 'hüljes' antud keeleuniversaali näitega, aga üheski inimeste evolutsiooni teoorias ei ole kokkupuude hüljestega universaalne. Nähtavasti peab Katz silmas, et selliseid termineid saab analüüsida nii primitiivsete mõisteteni välja, mida võib pidada universaalseks. (Seda analüüsi pole muidugi tehtud.) Kõige huvitavam on see, et skeem on täpselt traditsioonilise teooria tõlge, ainult omaduste nimekiri on asendatud mõistete nimekirjaga. Vastunäited traditsioonilisele teooriale kanduvad üle Katzi teooriale. Kui näiteks Katz loetleb mõistet 'kollane' nimisõna "sidrun" all, siis ta peab võtma lauset "kõik sidrunid on kollased" analüütilisena. Kuigi Katz ütleb, et semantilised tähised ei ole sõnad, saab neid võtta tehiskeelena. Sellepärast tuleb Katzi järgi välja, et 1) saab anda algoritmilise skeemi mis tahes loomuliku keele tõlkimiseks tehislikku tähiste keelde (see skeem ongi Katzi semantikateooria) ja 2) sõnaga seotud tähiste järjendil on täpselt sama tähendus mis sõnal. Kui see oleks tõsi, siis oleks võimalik keel, milles igal sõnal, mis on leiutatud või võidakse leiutada, on selles keeles analüütiline definitsioon. Aga see on uskumatu. Kui meie loomuliku liigi sõnade teooria on õige, siis neil sõnadel analüütilist definitsiooni ei ole, ja loomuliku keele sõna oleks tähiste keelde analüütiliselt tõlgitav ainult juhul, kui on olemas täpselt sama tähendusega tähis. Ja on palju sõnu (näiteks "mammut"), mille analüütilist definitsiooni me ei kujuta ettegi. Teaduse teoreetilistel terminitel ei ole analüütilist definitsiooni.\nSellepärast semantikas polegi edasiminekut, et pole lahti saadud pildist, mille järgi sõna tähendus on umbes nagu mõistete nimekiri.\nQuine'i pessimism[muuda | muuda lähteteksti]\nWilliard Van Orman Quine on ammu väljendanud pessimismi semantikateooria võimalikkuse suhtes. Sellest, et inimesed kasutavad sõna "tähendus", ei järeldu, et niisugune teooria peab olemas olema, samamoodi ei pea olema põhjuse teooriat. Teatud mõttes on kogu loodusteadus põhjustamise teooria, aga mitte selles mõttes, nagu ta kasutab sõna "põhjus". Nii peab ka iga edukas ja arenenud keelekasutuse teooria olema tähenduse teooria, aga mitte selles mõttes, nagu ta kasutab sõna või lausungi tähenduse mõistet. Tundub, et seda kaalutlust ignoreeritakse kogu aeg sotsiaalteadustes ja inimesed ootavad kogu aeg, et näiteks psühholoogia peab rääkima mittemeeldimisest, ligitõmbest ja uskumusest sellepärast, et tavainimesed neid sõnu psühholoogilistes kirjeldustes kasutavad. Nii et Quine'i pessimism võib olla õigustatud ja Quine'il võib olla õigus selles, et "tähendus" traditsioonilises mõttes ei ole kasulik. Aga tuleb ikkagi püüda öelda, mis on keelekasutuse vallas tegelikud probleemid, ning luua mõistestik, milles saab püüda neid lahendada.\nSõnade tarvitust saab õpetada. Kui keegi ei tea sõna sõna "sidrun" tähendust, saab seda talle kuidagi edasi anda. Selles nähtuses kätkebki "semantikateooria" probleem ja olemasolu õigustus. Tähenduse edasiandmiseks ma tõenäoliselt näitan sidrunit. "Tiigri" puhul ma ütlen, mis on tiiger. Quine'i enda teoreetiline skeem (raamatus "Sõna ja objekt") ei tule selle juhtumiga hästi toime. Quine'i põhimõiste on stiimultähendus (laias laastus nende närvilõpmete stimuleeringute hulk, mis "panevad nõustuma" sõnaga "tiiger"). Aga 1) on väga ebatõenäoline, et ma annan edasi täpselt sellesama stiimultähenduse, mis sõnal "tiiger" on minu idiolektis, ja 2) igal juhul ei anna ma seda edasi seda kirjeldades. Ma ei saagi seda kirjeldada. Quine kasutab ka aktsepteeritud lausete ideed, nii et ta võiks püüda selle juhtumiga toime tulla umbes nii: "Kuulaja sinu näites juba jagab sinuga suurt osa keelest; muidu sa ei saaks talle öelda, mis tiiger on. Kui sa "ütled talle, mis tiiger on," siis sa lihtsalt ütled talle teatud lauseid, mida sa aktsepteerid. Kui ta saab teada, milliseid lauseid sa aktsepteerid, siis ta loomulikult oskab seda sõna kasutada, vähemalt vaatlussõnu." Aga kui sõna "tiiger" edasiandmine kätkeks seda, et antakse edasi kogu aktsepteeritud teaduslik teooria tiigrite kohta või kas või kõik, mida ma tiigrite kohta usun, siis see oleks võimatu. Kui ma ütlen kellegi, mis tiiger on, siis ma tõesti "lihtsalt ütlen talle" teatud lauseid, kuid mitte tingimata lauseid, mida ma aktsepteerin, välja arvatud keeleliselt stereotüüpsete tiigrite kirjeldused. Aga milliseid lauseid? Sõnaga "tiiger" on kuidagi seotud üks teooria. Mitte tegelik teooria, mida me tiigrite kohta usume ja mis on väga keeruline, vaid ülelihtsustatud teooria, mis kirjeldab nii-öelda tiigri stereotüüpi, loomuliku liigi normaalset liiget. Me ei pruugi seda teooriat uskuda, kuigi "tiigri" puhul usume. Aga me peame olema teadlikud sellest, et see teooria on sõnaga seotud: kui tiigri stereotüüp muutub, siis sõna "tiiger" tähendus muutub. Kui kõik sidrunit muutuvad siniseks, siis sõna "sidrun" tähendus kohe ei muutu. Kui ma alguses imestan: "kõik sidrunid on siniseks muutunud," siis sõna "sidrun" tähendus on samaks jäänud. Ma saan osutada loomulikule liigile terminiga, mis on "koormatud" teooriaga, mille kohta on teada, et ta enam ei kehti, sest kõigile on selge, et ma kavatsen osutada loomulikule liigile, mitte seda teooriat väita. Kui nüüd sidrunid jääksidki siniseks, siis tähenduses oleks nüüd "kollase" asemel "sinine". Nii et on mõned vähesed faktid "sidruni" või "tiigri" kohta (Putnam nimetab neid tuumfaktideks), mille edasiandmisega saabki sõna "sidrun" või "tiiger" tarvituse edasi anda. Täpsemalt, ligilähedast tarvitust ei saa edasi anda, kui tuumfakte ei anta edasi. Hüpotees on see, et peaaegu iga sõnaga (mitte ainult loomuliku liigi sõnadega) on seotud teatud tuumfaktid, 1) ilma mille edasiandmiseta ei saa sõna normaalset tarvitust edasi anda, ja 2) paljude sõnade ja paljude kõnelejate jaoks piisab nende tuumfaktide edasiandmisest vähemalt normaalse tarvituse lähenduse edasiandmiseks. Loomulikult on loomuliku liigi sõna puhul tuumfaktideks need, et liigi normaalsel liikmel on teatud tunnused või et see idee on vähemalt selle sõnaga seotud stereotüüp.\nKui see hüpotees on väär, siis on Quine'i pessimism tõenäoliselt õigustatud. Aga kui see hüpotees on tõene, siis on Putnami arvates selge, mis on tähendusteooria probleem, olenemata sellest, kas seda tahetakse nimetada "tähenduse teooriaks": küsimus on selle empiirilise nähtuse uurimises ja seletamises. Loomulikult tekivad küsimused, milliseid sõnade liike seostatakse milliste tuumfaktide liikidega ja milliste mehhanismide tõttu on võimalik, et ainult väheste tuumfaktide edasiandmine teeb võimalikuks, et kuulaja suudab jäljendada sõna normaalset tarvitust. Ludwig Wittgensteini järgijad, kelle armastus sõna "eluvorm" vastu tundub olevat võrdeline selle absurdsuse astmega antud kontekstis, ütlevad, et niisuguse sõna nagu "tiiger" tavatarvituse omandamine on ühe eluvormi jagama hakkamine. Kuid nad jätavad tähelepanuta või vähemalt ei rõhuta, et kuigi omandatav dispositsioon on piisavalt keeruline ja piisavas vastastikuses ühenduses teiste keerukate dispositsioonidega, et õigustada spetsiaalset mainimist (kuigi vaevalt ülespuhutud sõna "eluvorm"), on see, mis dispositsiooni vallandab, sageli väga diskreetne, näiteks õnnestub lihtsa leksikaalse definitsiooniga sageli anda päris hea ettekujutus sellest, kuidas sõna tarvitatakse. Nagu Wittgenstein rõhutab, on see võimalik ainult tänu sellele, et meil on ühine inimloomus ja meil on ühine akultureerumine: enne kui saab lugeda leksikaalset definitsiooni ja ära arvata, kuidas sõna kasutatakse, on tarvis üksjagu lavaseadmist. Aga naeruvääristades tõsiasja, et miski nii lihtne nagu leksikaalne definitsioon saab sõna tarvitust edasi anda, unustasid nad sellest hämmastuda. Lavaseadmist on küll üksjagu, aga harva on see ette nähtud spetsiaalselt selleks, et selle sõna tähenduse saaks ära õppida. Tõsiasi, et on võimalik omandada ükskõik kui palju sõnu, toetudes lihtsatele "teadetele, mida silmas peetakse," on hämmastav: sel tõsiasjal semantikateooria põhinebki. Mõnikord öeldakse, et semantika põhiprobleem on, kuidas me saame aru uuest lausest. Putnami meelest on see palju lihtsam (kuigi tähtis) probleem. Näiteks seda, kuidas loogikasõnade abil saab lihtsamatest lausetest moodustada keerulisi lauseid, on vähemalt põhimõtteliselt lihtne kirjeldada (loogikasõnade analoogid loomulikus keeles ei ole muidugi kaugeltki nii korrastatud kui matemaatilise loogiku loogikasõnad), samuti on lihtne öelda, kuidas liitlausete tõesustingimused jne on seotud nende lausete tõesustingimustega, millest need on tuletatud. Siin on asi selles, et leida rekurrentsete reeglite struktuur koos sobiva seosega kõnealuse keelega. Putnam väidab, et küsimusel, kuidas me saame aru uuest sõnast, on definitsioonide andmise ja sõnastike kirjutamise fenomeniga palju rohkem pistmist kui eelmisel küsimusel. Ja sellest fenomenist – sõnastike kirjutamise (ja vajamise fenomenist) sünnibki semantikateooria idee.\nTuumfaktide liigid[muuda | muuda lähteteksti]\nMilline info antakse edasi sõna tähenduse edasiandmisel? Loomuliku liigi sõna puhul antakse edasi seotud stereotüüp: seotud idee liigi normaalse liikme tunnustest. Aga see ei ole üldiselt kõik; tuleb edasi anda ka ekstensioon, tuleb märku anda, millise liigile see stereotüüp on mõeldud "vastama". Platoni, Gottlob Frege, Carnapi, Katzi jt traditsiooniliste tähendusteooriate seisukohast on see mõttetus. Kuidas ma saan "edasi anda" näiteks sõna "tiiger" ekstensiooni? Kas ma pean andma kõik maailma tiigrid? Termini ekstensiooni saan ma edasi anda ainult selle ekstensiooni kirjelduse kaudu, ja see kirjeldus peab olema "tähenduse osa", muidu ei ole see definitsioon üldse tähenduse edasiandmine. Kui keegi ütleb, et ta andis sõnaga seotud tingimused ning siis andis veel ekstensiooni (nagu see ei oleks tingimuste andmine), siis see on mõttetus. Traditsioonilise teooria viga on kiindumuses sõnasse "tähendus". Kui tähenduse andmine on tähenduse andmine, siis see on kindla asja andmine, aga tähenduse andmine ei ole ühe kindla asja andmine. Ei ole ühte kindlat faktide kogumit, mis tuleb sõna normaalse tarvituse edasiandmiseks edasi anda. Kui seda arvestada, tuleb tuumfaktide mõiste keerulisemaks teha.\nTiigri puhul tundub see mõte imelik, et üks stereotüüp võib olla seotud mitme loomuliku liigiga, aga näiteks alumiiniumi puhul mitte. Putnam teab alumiiniumi kohta, et see on kerge metall, sellest tehakse potte ja panne ning see ei paista roostetavat, kuigi see võib värvi kaotada, ja see on ka enam-vähem kõik, mis ta teab. Nii palju kui ta teab, käivad kõik need tunnused ka molübdeeni kohta. Oletame, et maalaste koloonia sõidab kaugele planeedile. Kohale jõudmisel selgub, et nad ei tea rohkem tunnuseid ei alumiiniumi ega molübdeeni kohta. Kosmoselaeval leidub mõlemat. Oletame, et nad arvavad ära, kumb on kumb, ja arvavad valesti. Nüüd nad nimetavad alumiiniumi molübdeeniks ja ümberpöördult. Kuidas saab olla, et sõnal "alumiinium" on nende kogukonnas teine tähendus kui meil? Kas neil polnud normaalset "keelelist pädevust"? Kas nad kõik ei teadnud sõna "alumiinium" tähendust? Põikame korraks kõrvale. Kui ma tahan tagada, et kolonistid kasutavad sõna "alumiinium" normaalsel moel, siis piisab sellest, kui anda neile alumiiniumitest (või hoolikalt sildistatud proov, et nad ise testi leiutaksid). Kui nad juba oskavad eristada alumiiniumi teistest metallidest, siis nad kasutavad seda sõna õige ekstensiooniga ja ka õige intentsiooniga (õige stereotüübiga). Aga pole tähtis, milline test neile anda: test ei ole tähenduse osa. Aga "normaalse tarvituse" säilitamiseks on tarvis mingit testi (või proovi või midagi muud, millest seda tuletada). Tähendus küll määrab ekstensiooni, aga ainult sellepärast, et mõnel juhul on ekstensioon (mille fikseerib mingi test) "tähenduse osa". On veel kaks täpsustus. Kui ma annan neile testi, siis see ei tohi olla stereotüübi osa, muidu tähendus muutub. (Sellepärast on parem, kui nad kõik ei tea testi, siis ei saa testis mainitud kriteeriumid stereotüüpi mõjutada.) Tavakõnelejale on asjatundjalt küsimine piisav test, sellepärast me tavakontekstis testi ei annagi.\nNüüd võime tuumfaktide teooriat loomuliku liigi terminite puhul modifitseerida järgmiselt: 1) tuumfaktid on stereotüüp ja ekstensioon, 2) tavaliselt pole ekstensiooni kohta tarvis midagi öelda, sest kuulaja teab, et ta võib alati asjatundjalt küsida, 3) erijuhtudel võib olla oht, et sõna seostatakse vale loomuliku liigiga, kuigi sellega on seotud õige stereotüüp; niisugustel juhtudel tuleb anda mingi viis ekstensiooni korrigeerimiseks, aga see ei pea olema mingi kindel viis.\nOn loogiliselt võimalik, et sidrunitega bioloogiliselt mitte suguluses olev liik on sidrunitest värvi ja maitse poolest eristamatu. Siis oleks kaks võimalust: 1) nimetada neid sidruniteks ning jätta "sidrun" sõnaks kui tahes paljude loomulike liikide jaoks; 2) või öelda, et need ei ole sidrunid (ja küllap bioloogid toimiksid nii). Viimasel juhtumil on täpselt sama lugu nagu alumiiniumiga: et kindel olla, et mul on "normaalne tarvitus" või "tavaline tähendus", pean olema kindel, et mul on õige ekstensioon.\nSee probleem, et ekstensiooni andmine on osa tähenduse andmisest, tekib ka aistitavate kvaliteetide, näiteks värvuste nimetuste puhul. Siin on aga normaalne anda ekstensioon näidise kaudu, nii et tähenduse õppija tunneb kvaliteedi tavalisel moel ära. Sageli on peetud sõnastike puuduseks, et nad on täis kuhjatud värvinäidiseid ja hajusat empiirilist infot (näiteks alumiiniumi aatomkaal, ilma et see oleks "puhtkeelelisest" infost selgelt lahus. Putnam tahab öelda, et see ei olegi puudus, vaid see on igal juhtumil tuumfaktide edastamiseks hädavajalik.\n"Ühe kriteeriumiga sõnade" puhul ongi tuumfakt analüütiline tarvilik ja piisav tingimus. "Kobarasõnade" puhul (näiteks mõne sellise haiguse nimetus, mille kohta on teada, et sel pole ühte kindlat põhjust) on tuumfaktid lihtsalt tüüpilised sümptomid või kobara elemendid. Ja nii edasi. Kui mõne sõnade liigi funktsioon on teada, siis ei ole raske seletada, miks seda liiki sõnade edastamisel on tuumfaktideks teatud faktid.\nSemantika võimalikkus[muuda | muuda lähteteksti]\nMiks siis semantika nii raske on?\nSemantika on tüüpiline sotsiaalteadus. Tänapäeva sotsiaalteadustele on tüüpiline räpakus, täpsete teooriate või seaduste ja matemaatilise ranguse puudumine. Üldist ja täpset teooriat, mis ütleks, 1) miks sõnadel on need erinevat laadi funktsioonid, mis neil on, ja 2) kuidas täpselt võimaldab tuumfaktide edasiandmine õppida sõna tarvitust, ei saa oodata, kuni meil pole keelekasutaja üldist ja täpset mudelit; ja sinnani on veel pikk tee käia. Aga see, et Utoopia on kättesaamatus kaugusel, ei tähenda, et me peaksime igapäevaelu sinnapaika jätma. Ka räpakal ja impressionistlikul moel on meil küllalt uurida ja tulemusi saada. Esimene samm on vabaneda traditsioonist pärinevatest lihtsustustest ning näha, kus on reaalsed probleemid. Putnam näebki selles artiklis seda esimest sammu.\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Is_Semantics_Possible%3F&oldid=4951829"\nSelle lehekülje viimane muutmine: 19:21, 25. märts 2018.