Traagilised varingud Eesti ja Läti kauplustes | Kriisiabi\nTraagilised varingud Eesti ja Läti kauplustes\n1994. aasta 12. veebruaril pärastlõunal juhtus traagiline õnnetus Tallinnas, kui Mustamäe teel asuva Marja poe müügisaali lagi sisse varises. Hukkus kuus ja vigastada sai 13 inimest.\nTol veebruaripäeval oli Kristiine elurajooni populaarses Marja poes tavalisest rohkem inimesi, sest õhtul oli Lillehammeri taliolümpia avamine ja enamik linlasi soovis sisseostud hommikul ära teha. Pärastlõunal, kui poes oli juba rahulikum, kuulis kassiir äkki vorsti ja lihaleti juures raksatust. Üks tunnistaja meenutas, et kõik ragises ja mürises, siis hakkas ripplagi alla kukkuma, seejärel tulid robinal paneelid.\nUurimiskomisjon selgitas, et katuslae varingu põhjustas postireale toetuva betoontala toesõlme purunemine. Enne betoneerimist oli omanikujärelevalve tala üle vaadanud ja nõudnud lisaarmatuuri panekut. Seda ehitajad aga ei teinud ning 17 aastat hiljem tala väsis ja varises alla.\nMarja poe varingu päästetöödel osalenud Gert Teder, Lilleküla päästekomando praegune rühmapealik, meenutab, et toonasel päästemeeskonnal ei olnud ei varustust ega ka oskusi, kuidas varingu korral käituda. Kõigepealt püüti teada saada, kui palju inimesi on paneelide alla jäänud ja kui palju on vigastatuid, ning seejärel hakati neid paneelide alt ja vahelt välja aitama. „Samal ajal oli hirm, et paneel kukub pähe. Toestada polnud millegagi, ainus varustus oli raudkang, kirved-labidad. Kõige moodsam vahend oli mootorsaag,” märgib Teder.\nPärast Marja poe varingut hakati arendama päästeteenistuse varingusuutlikkust, hangiti varustust ja koolitati päästjaid. Praeguseks on Eesti päästjatel korralik ettevalmistus varingutega tegelemiseks.\nLigi 19 aastat hiljem puudutas Eestit lähedalt Läti pealinnas Riias juhtunud tragöödia, kui Maxima kaubanduskeskuse varingus hukkus 2013. aasta 21. novembril 54 ja sai vigastada 39 inimest. Päästetööde ohtlikkust ilmestab kurb asjaolu, et Riia Maxima poe varingus hukkunud 54 inimesest 3 olid tuletõrjujad, kes olid varsti pärast päästetööde algust jäänud varisenud seina alla. Uurimisraporti kohaselt põhjustas kaupluse varingu ehitusviga. Uurimine tuvastas, et kaupluse ehitamise oleks pidanud vähemalt 30 korda peatama – nii palju tuvastati ehitamise ajal mitmesuguseid rikkumisi, rõhutas Läti prokuratuur pärast uurimise lõppu.\nEnamasti põhjustavadki hoonevaringu kas ehitusvead, tulekahjud või plahvatused. Varingute korral on päästetöö tegemine ohtlik, kuna tööde käigus võib juhtuda uusi varinguid, eriti kui päästjatel ei ole varustust või napib oskuseid.\nMarja poe varing (Vikipeedia)\nMaxima kaupluse varing Riias (Vikipeedia)\n„fotod ja video: Riias sai Maxima poevaringus surma vähemalt 54 inimest, seitse on teadmata kadunud“\n„VIDEOD: Päästetööd Riias toimuvad väga ettevaatlikult: rusud meenutavad kaardimaja“


Veidike endast. | Tuuled puhuvad.\n2. juuni 2014 ~ Sigrit\nMa ei ole mitte kunagi olnud tüdrukulik tüdruk. Võibolla sellepärast, et ma olen väiksest peale tahtnud, et mul oleks võimalikult palju siniseid asju? Okei, see tegelikult ei loe. Kuigi, ma ei ole mitte kunagi roosat sallinud. Olen üle elanud isegi perioodi, mil see klassikaline neiude värv ajas mind oksele, nüüdseks olen leidnud rahu ja ma ei hakka draamatsema, kui keegi mulle roosa pluusi kingib vms. Kuid siiski, kleite/seelikuid ma vabatahtlikult väga selga ei paneks. Ma olen nii kade naiste peale, kes näevad kleitides head välja. Ma sooviks, et ma suudaksin ka naiseliku välimuse nii öelda välja kanda. Ma ei näe välja nagu poiss, kui keegi nüüd seda mõtles.\nMul on väiksena olnud ainult paar nukku, ühel värvisin vildikatega juuksed ära ja teisel tõmbasin pea otsast. Palju ägedam oli klassivendadega liivakastis action-manidega mängida. Eks Barbidega sai ka päris elu immiteeritud, kuid vähe. Kui tänapäeval 12-selt käiakse juba pidudel ja ropendatakse nagu madrused, siis mina mängisin õe-venna ja naabri lastega luurekat. Tegime sulgpalli turniire, tagusime jalgpalli ja tegime mini-etendusi.\nOlen alati lootnud, et ehk leian endale mõne naiseliku hobi, mille abil leiaksin kadunud naise endas. Kudumine ja heegeldamine lendasid mul kiirelt nurka. Õmblemisel suutsin kokku õmmelda asjad, mis polnud kokku õmblemiseks mõeldud. Ka ei oska ma ehteid teha, stiilitaju on üldse null ning meikimise vahenditest tean sama palju kui kass kosmosest (kui nüüd mõni kass leiab kõik tähtkujud öisest täpilisest taevamerest ülesse, siis halb võrdlus).\nPigem olen avastanud, et nii äge on ise teha mööblit. Alustada näiteks nullist ja, siis samm-sammult edasi arendada. Mõõtmised, kruvid, haamrid, akutrellid, lakid, värvid, abrasiivmaterjalid- JA NII EDASI. Hetkene unistus oleks leida mõni kummut ja see siis korda teha. Vana lakk maha, uus peale. Või üldse kruntida ja üle värvida- mõni ilus maaling peale. Kuu aega tagasi Hiiumaal avastasin, et mootorsaega puitu juppideks lasta on ka illegaalselt lõbus. Veel ühe uue hobina tooksin välja kalapüügi. Üldiselt paljudele see ei meeldi, aga äge on ise midagi välja õngitseda.\nOlen mõelnud, et kui ma kunagi olen rahul sellega, milline ma välja näen, siis tahaksin väga pöörduda kellegi poole, kes oskaks mulle nõu anda, kuidas ma end peaksin riidesse panema. Mul tõesti pole õrnaaimugi! Mul ei ole mingi probleem käia koguaeg kummikute, teksade ja suure villase kampsuniga. Vahel siiski sooviks olla naiselik. Fototõend, et mul vahel tegelikult isegi see on õnnestunud (kuid mitte tahtlikult).\n< Previous Väike ajaloo tund.\nNext > Lühijutt: Helesinine kastan.\nPool jaanuarist is over.\nVäga huvitav pealkiri\nAh see Hiiumaa idüll.\nemps on Pool jaanuarist is over.


mida arvate sellest autost... - Omegaclub\nmida arvate sellest autost...\nPostitus Postitas japs4u » 13 Nov 2014 19:48\nhttp://www.auto24.ee/used/1887157" onclick="window.open(this.href);return false;\nRe: mida arvate sellest autost...\nPostitus Postitas TOm_K » 13 Nov 2014 22:49\nlisainfos kirjas, et müüdud\nPostitus Postitas kait » 14 Nov 2014 10:39\nLiitunud: 09 Nov 2014 11:41\nPostitus Postitas arnold » 14 Nov 2014 12:28\nTundus suhteliselt taksohõngulise aparaadina.\nPostitus Postitas Omega 978 » 16 Mär 2015 13:00\nKasutan siis teema pealkirja küsimusena! Huvi pakub selline omega: http://www.auto24.ee/used/1955591" onclick="window.open(this.href);return false; Äkki kellegi oma siit foorumist? Ise pole disla usku ennem olnud, mis head ja vead sellega motoga kaasnevad? Tänud ette kes vastavad!\nPostitus Postitas Jürts » 16 Mär 2015 23:23\nMoto kohta ainult head öelda.Nõrk koht,nagu ikka esisild,kuna mootor suur ja raske.Küttekulu 6,5-7,4 olenevalt ratta suurusest ja linn,või trass.Käikar on viiene ja pommikindel.Hind tundub ka hea,sest mina enda oma küll alla 3,5k.ei müüks,aga mul rohkem lisasid ka.Kui rahakott lubab,osta ära,küll hiljem jõuad kahetseda.\nPostitus Postitas Tim » 17 Mär 2015 21:31\n2.elektrilise soojendusega esiklaas?\nMis aastatel need lisad 96kw masinale tekkinud on?\nMillegipärast on omegad "hinda hoidma" hakanud ,ca.15 a. vana masina eest küsitakse koheselt 2000.- ,hiljem juba poole vähem\nPostitus Postitas Jürts » 17 Mär 2015 22:52\nTim kirjutas: mida arvate sellest autost...\nSa tim paned villast.Küsimus oli juba teise kuulutuse kohta,aga see auto juba müüdud ja see oli 110kw masin.Ja on ju stabiilsuskontroll.Läheb lappama,stabiliseerib kohe auto,pidurdades õiget ratast ja vähendades veojõudu.\nJa hinda mõjutabki ju peamiselt see,kas fl ja kas 96 v 110 kw.\nLiitunud: 31 Okt 2011 13:17\nPostitus Postitas aix76 » 18 Mär 2015 07:03\nSõber ostis selle auto ära ,muidu oli enam vähem korras masin,aga mootori poole pealt väike viga küljes.Hommikul käivitades sinine taga mingi aeg ja puterdab ka,soojalt ka ka kerge värin,arvatavasti mingi pihusti omaniku jutu järgi käivitub ilusti js kõik korras,aga võta näpust.\nPostitus Postitas Rax » 18 Mär 2015 07:21\nPraegu ei julgegi ühtegi masinat osta millel hooldus ajalugu puudub.\nNeid tõesti korralike on vähe ja kui on siis on hind ka kirves\nPostitus Postitas Jürts » 18 Mär 2015 09:22\naix76 kirjutas: Sõber ostis selle auto ära ,muidu oli enam vähem korras masin,aga mootori poole pealt väike viga küljes.Hommikul käivitades sinine taga mingi aeg ja puterdab ka,soojalt ka ka kerge värin,arvatavasti mingi pihusti omaniku jutu järgi käivitub ilusti js kõik korras,aga võta näpust.\nMul sama kala juba teist aastat ja pole hullu,käivitub ikka,ainult mida külmem,seda kauem puterdab.Plusskraadidega käivitub hästi.Samas uurisin,test oli 17€/pihusti ja taastamine 36.Usun,et opcom kablaga saab ka ära tuvastada,milline läbi on ja lasta ära taastada,ei tohiks väga kalliks minna.\nLiitunud: 12 Juun 2014 18:59\nPostitus Postitas anonymic » 18 Mär 2015 23:03\nEndal ka külmalt puterdab ja suur pilv sinist külmalt käivitades, samamoodi aeg-ajalt nagu väristaks.. Pihustid käisid kontrollis ja olid okeid. Viga pole leidnud veel ,sinise puhul kahtlustaks enda puhul turbot vist.\nOmega 03' 2.5dti\nGolf 2 GTI 16V 87'\nPostitus Postitas Rax » 19 Mär 2015 06:41\nanonymic kirjutas: Endal ka külmalt puterdab ja suur pilv sinist külmalt käivitades, samamoodi aeg-ajalt nagu väristaks.. Pihustid käisid kontrollis ja olid okeid. Viga pole leidnud veel ,sinise puhul kahtlustaks enda puhul turbot vist.\nDiisli alal veel kollanokk,aga on kõrvu jäänud,et EGR ka põhjustab tahmamist.\nPostitus Postitas aix76 » 19 Mär 2015 08:10\nNiipalju on targemaks saadud,et kolm küünalt läbi,tagasivool lekkis.Tagasivool nüüd korras ja nädalavahetusel läheb küünalde vahetusse,eks siis näeb,kas läheb paremaks,webasto proovib ennast käivitada ja siis lükkab ennast välja ehk ei tööta.\nPostitus Postitas Tim » 22 Mär 2015 10:07\nJürts kirjutas: Sa tim paned villast.Küsimus oli juba teise kuulutuse kohta,aga see auto juba müüdud ja see oli 110kw masin.\nMinu küsimus oli siiski 96 kw diisli kohta.Sellisel pole mingeid stabiilsusabilisi.(külglibisemisseadmeid nagu mõni kirjutab )\n11o kw masinaga vägagi tuttav...nö.ESB on õnneks väljalülitatav.


Kuidas tegelikult purustada - dating advice - 2019\nKuidas tegelikult purustada\nVahistamine võib tunduda kõige hämmastav asi maailmas. On liblikaid, kui neile meeldib sinu uus Insta pikkus ja südame-kahandav hinge-ehhune tunne, mida sa saad kui kohapeal kohapeal. SEE ON PARIM. Ja kuna see võib tunduda nii hea, tähendab see ka, et see võib tunduda AWFUL. Kui teie purje saabus keegi teine, siis valmis tundma, nagu keegi mulle tundub. Nad ei kirjutanud sind tagasi? Uhh, see tähendab, et sa kontrollid oma telefoni KÕIK. NIGHT Pikk Kas teate, et teed on purjus, kes jätab teid ainult katki? Ole valmis pisarateks. Kas neil pole aimugi, et olete olemas? :: Lisage kummitusmuusikat siin ::\nMõnikord peate lihtsalt lahti purustama. Tõusud ja mõõnad võivad olla liiga käepärased ja samm tagasi võib olla enesehooldusega tegelemisel väga oluline. Noh, ükski ei ole nii palju vaeva näinud. Tõsiselt Siin on täpselt, kuidas neid üle saada ...\nTead, miks sa purustad\nNiisiis, kuidas sa tead, kas sa pead oma purustama? Vastus: kui halvad tunded hakkavad kaaluma hea. Kas sa tunned pärast nendega rääkimist hämmastavaks või jätate natuke tühjaks? Kas sa püüad oma tähelepanu pöörata ja seda lihtsalt ei juhtu? Kas näete neid külgi, mis sulle ei meeldi? Mõnikord võite soovida purustada, sest emotsioonide rulluisutaja käitumine paneb teid tahtma vom. Võib-olla sa tunned ebamugavalt ja piinlik nende ümber ja sa lihtsalt ei taha tegeleda? On mitu põhjust, miks puruks ei pruugi enam saada. Armastus ja isegi ~ nagu ~ võib olla keeruline AF. Kui tunned, et midagi lihtsalt pole õige, usaldage ennast. Ma tean, et sa ilmselt kuulete seda oma võistlusest kogu aeg, kuid tõsiselt: kui nad ei tegele kullaga nagu nad, siis DEF ei ole seda väärt.\nVäike kaugus läheb kaugele\nNüüd hetkeks oleme kõik oodanud ... kuidas saada üle tapja purusta. Üks asi mõelda: Crushes on sellised nagu bug hammustus - mida rohkem tähelepanu pöörate neile sügelus ja kriimustada, seda raskem on rahus ravida. Isegi kui näete neid koolis, ei tähenda see, et peate nende kaudu kannatama oma Snapchat'is ja domineerima oma IG-vooga. Ütle seda minuga: VÕTA NENDE. (Kuigi me teame, et probs ei kavatse - me ikka teid armastame!). Kuid tõsiselt. Püüdke neid võrgus mitte kinni hoida - see ainult paneb teid tundma rohkem prügikasti.\nTeine näpunäide: GET BUSY. Ja oodake selle üle ennetavaks. Suurendage oma grupitava teksti koos nädalavahetustel aset leidvate plaanidega ja kui soovite, et Instagram oleks ennast parem, Instagram põrgu kõigist oma suurepärast sõprade kuupäevadest! Vőib-olla on hobia, mille sa sooviksid vőtta, või afterschooli klubi, keda sa langenud, et sa tahad tagasi tulla? Tee seda! Kui keegi ei kavatse teie jaoks aega teha, siis peate ise endale rohkem aega tegema.\nÄrge kiirutage seda\nOlgu, see järgmine on natuke keeruline, aga jääge minuga: üleminek purustamiseks võib tuua teile tunde, nagu su süda on sõna otseses mõttes tulekahju. Miks? Sest need keerulised asjad, mida nimetatakse tundeks, on omaenda mõtetes. Seda öeldes peate mõnikord lihtsalt tunnustama oma tundeid, et aidata midagi üle saada. Selle asemel, et rääkida oma tunded GTFO-ga, proovige neid vaadata, kallistada neid ja lihtsalt lasta neil mõnevõrra külmutada. See võib mõnikord halvendada.\nMe ei kavatse istuda siin ja öelda teile, et see kõik on korras, et olete noor ja teil on nii palju suhteid pärast seda. (Me jätame selle oma rentimaks, et öelda kõike seda kraami.) Kuid me ütleme, et teie tunded on tõesed ja tõesed, sest teil on sügavus ja sära ning tõsiselt, kes oleks piisavalt rumal, et seda üle anda? Me näeme sind. Sul on see, tüdruk.\nJärgige Seitseteist Instagramil!\nKuidas tegelikult purustada - dating advice - 2019 © https://femalefrag.com - 2019


Õhtujooksu IV etapil pakub osalejatele pinget olümpiasportlane - Õhtujooks\nLisaks kolmikõele jahivad naistest esikohta mitmel etapil võidutsenud ning äsja nädalavahetusel Viljandi linnajooksul poodiumikohti hõivanud Minna Kuslap ning Sille Puhu. Meeste arvestuses läheb tuliseks heitluseks etapivõidu nimel varasemate võitjate Rauno Laumetsa ning Olavi Allase vahel. Mehed käesoleval hooajal omavahel Õhtujooksul mõõtu võtnud pole seega tuleb taaskord põnev etapp.\nVarasematest aastatest tuttav ning kiire rajaprofilii poolest tuntud võistlusele on registreerunud rekordarv osalejaid. Eelregistreerumine sulgus veebis küll juba esmaspäeva südaööl, kuid viimasel minutil ärkajatele on avatud võimalus ennast kirja panna alates 2 tundi enne starti võistluskeskuses. Võistlejaid ootab elektrooniline ajavõtt, tähistatud ning turvatud rada, riietevahetamise võimalus, pakihoid ning peale pingutust soe supp ja vitamiinirohke Smushie!\nKohtumiseni juba täna (17.oktoober) õhtul Tartus, Võru 171.


Regiooni uuringud bakalaureus Wrocław - Regiooni uuringud BA 2017\nLiitu tasuta Regiooni uuringud bakaureuse kraadi õppimisvõimalused Wrocław ülikoolides - leia kogu info siit! Säästa aega ja võta ülikoolidega otse ühendust!\nWrocław Regiooni uuringud bakalaureuse programmid ja kogu info ülikoolide kohta\nBakalaureuse kraad omistatakse tudengitele, kes täidavad ülikoolis või kolledžis paika pandud vajalikud nõudmised. Nõuete hulka kuulub kolm kuni seitse aastat teatud valdkonnaga tegelemist, mida nimetatakse erialaks.Poola, ametlikult Vabariigi, Poola on riik Kesk-Euroopas. Kus elab 38 miljonit inimest, on Poola 6. suurima rahvaarvuga riik ELis. EL / EMP õpilased ei vaja viisat õppida Poolas. Elukalliduse Poolas on üks madalamaid Euroopa Liidus.Wrocław peetakse suuruselt kolmas keskus hariduse Poolas. Aastal kolmkümmend tuntud institutsioone, on rohkem kui 135.000 õpilast. Wrocławi ülikooli linn pakub terve akadeemiline keskkond kohalike ja välismaiste õpilased.Leia vahetu info Wrocław ülikoolide kohta siit ja leia parimad Regiooni uuringud bakalaureuse programmid siit! Leia endale sobiv Wrocław ülikool!\n1 Tulemused Regiooni uuringud, Wrocław\n. Bakalaureuse programmi eesmärk on varustada õpilased nii teoreetilisi teadmisi mineviku kohta ning päritolu Euroopa kultuuride ja kontseptuaalseid vahendeid, et analüüsida kultuurinähtusi tänapäeval ühiskonnas.\nLõpetanud on sobiv kandidaat suure hulga töökohtade nõudlik vahendajaks inimeste ja organisatsioonide erinevaid kultuuripealinnade: personalikulud ja avalike suhete osakonna rahvusvaheliste korporatsioonide ja avalik haldus, kultuuriasutustes ning turismi, viimane, kuid mitte vähem ajakirjanduses.\nEuroopa kultuuri programm on mõeldud nii Euroopa kodanikke kui ka üliõpilased teistes maailma osades. Õppekava Programmi eesmärk on avada võimaluse kõigile huvitatud kultuurielus Continent teadlikult osaleda Euroopa sotsiaal- ja kultuurielus. Mis tähendab, et kandidaadid ei ole oodata olema üksikasjalikud teadmised akadeemilise iseloomuga, vaid olla avatud mõtlemisega ja uudishimulik piisavalt koostööd, et mõista, kultuurilise ja sotsiaalse maailma nende ümber. Kõik kursused pakutakse inglise keeles. Käsitlevad eeskirjad maksmise õppemaksu on reguleeritud asjakohaste eeskirjade Ülikooli Wrocław.\nAntropoloogia postsotsialismi Kesk / Ida-Euroopas\nKunst, haridus ja Euroopa ühiskonna\nIda- ja Kesk-Euroopas Nõukogude ülemvõimu (1939-1989)\tAjaloolane preestriks või käsitööline? Ajalugu Euroopas läbi sajandite\nAntropoloogia Sugu ja seksuaalsus\nKesk-Euroopas vanus Transition: Poola ajalugu 1772-1918\tEttevõtte Kultuur ja korralduslik muutus\tVaidlustatud minevik: Poola ajalugu 1918-1945\nEuroopa diasporaa (s) 18. kuni 21. sajandil\tEuroopa Traditsioonid ja Nüüdismuusika kultuurid Aasias ja Aafrikas\nSiit partisanisõda häppeningidele. Ajalugu demokraatliku opositsiooni Poolas 1944-1989\nIn the Shadow of the Holocaust ja kommunismi: juudid NSVL ja Euroopa kommunistlikud riigid pärast Teist maailmasõda\nPoola: kommunism: poolakad ja juudid\nPrivate Life Vana-Kreeka ja Rooma\tPropaganda kommunistliku režiimi Poolas\tVana Ajalugu - fundamentaalseid küsimusi\tRahvusvaheline etnilise taustaga of American Society\tThe Roots of Theatre\nKevadine võit on meie. Ajalugu Poola Pärast Teist maailmasõda\tPoole uus paradigma Poliitiline antropoloogia (Euroopa materjal)\nLink to and share "Regiooni uuringud bakalaureus Wrocław - Regiooni uuringud BA 2017"


1931. aasta juuli – Harjumaa Muuseum\n1931. aasta juuli\nKeilas, 2. juulil 1931.\nTeisipäeval, 30. juunil, pidasime Ellinori 11. sünnipäeva. Võõraid oli meile vähe tulnud: juba esmaspäeval tuli väikese Hilda sõber Hedvig Hermann, teisipäeva hommikul tuli preili Edith Arro; päeval tuli „Mõhku tädi“, õhtul olid ka Greenbergid ühes oma Karini mänguseltsilise Margotiga.\nTeenija oli söögitoa uksele pärja teinud. Hilda ostis Ellinorile kingituseks jalgratta, mis ligi 160 krooni maksis. Hilda soovil võtsin hommikul Ellinori, kes alles särgiväel oli, sülle ja viisin alumisele korrale, nn. kotta ja näitasin jalgratast. Päris lennates tormas Ellinor Hilda juurde, kes trepi peal oli ja kaelustas teda. Suure hooga tormas ta siis tervest majast läbi ja kuulutas kõigile vaimustuses: „Mul on jalgratas!“ Hedvig Hermanni oleks ta peaaegu pikali tõmbanud! Ma läksin üheks tunniks leeri ja jätsin leerilapsed siis köstri hooleks. Vahepeal oli preili Arro meile jõudnud ja tema juhatusel hakkas Ellinor sõitu õppima. Õhtuks oli tal jalgrattasõit peaaegu selge. Täna juba sõitis ta nagu vilunud sõitja! Ellinor sai häid kingitusi ka teistelt- preili Arrolt, Hedvigilt ja Karinilt-, ometi on jalgratas kõik meeled vallutanud. Ellinor ei ulatu sadulas istuma, sellepärast sõidab ta esialgu püsti. Viktor katsub ka õppida, aga ei saa veel iseseisvalt sõita. Hilda ise õppis ka juba sõitma, kuid sõitmine ei lähe tal veel hästi ja täna juhtus tal äpardus: kukkudes rattalt nikastas ta oma jala, nõnda et ei saagi nüüd mõni aeg sõita.- Mõtlesin Ellinori sünnipäeval mõnda autosõitu korraldada, aga ei saanud autot; ka ei saanud Jacobsenid, kes Joat näha tahaksid, meile tulla, sest proua Jacobsen arstib oma jalga. Ei oleks ma ka saanud töörohkuse pärast lõppude lõpuks sõitagi, sest niipalju tunnistuste tahtjaid nagu teisipäev ei ole enam kaua käinud.\nIlmad on natuke juba soojemad. Teisipäeval ja eila müristas; tänagi oli üks müristamisepilv näha. Eila käisin lõuna ajal Tallinnas, Lenderi gümnaasiumis palga järel. Sel ajal oli ilm enam-vähem sadune, läks aga õhtuks jälle ilusaks.\nKeilas, 3. juulil 1931.\nSain täna oma tulumaksulehe. Mulle on määratud maksu 135 krooni, s.o. hulk vähem kui läinud aastal. Selle maksumääraga võib jällegi rahul olla. Üldse ei ole mulle siiamaani kunagi ülekohut ega liiga tehtud.\nTäna õhtupoolikul on ilm väga ilus. Käisin Viktoriga jõe ääres lõbu pärast õngitsemas. Saime kümmekond viidikat ja ühe ahvena. Viktor püüdis esimest kaks kala oma elus: ühe õngitses ta minu abiga, teise päris iseseisvalt. Ma käisin ka alasti jões. Vesi oli päris soe. Pesin enese puhtaks jõevees. Inimesi on siiamaani väga vähe suplemas käinud, sest veel ei ole olnud tõsist suvesoojust, kuigi täna vist vilus oli juba +16 °R. Ega mind jõeääreski rahule ei jäetud: tuli üks mees sel ajal, kui meie juba peaaegu koju olime minemas, mina veel kivi otsas istusin kuivas jõesängis ja Viktor vees sulistas; mees tahtis Keila valla perekonnaregistri jaoks enese perekonna kohta tunnistust. Ma võtsin valla sellekohase kutselehe oma kätte, kasserisin määruste kohaselt 1 krooni ja viin tunnistuse homme vallamajja.\nKõndisin õhtu eel aias. Hilda on aia ilusasti korda seadnud. Päike paistis mahedalt, ei olnud tuuleõhkugi. Nii rahulik on loodus. Kui see rahu ja ilu ja soojus ka kestaks kaua aega! Aga ei- kõik on kaduv!\nKeilas, 8. juulil 1931.\nIlmad on nüüd kõik aeg juba olnud soojad ja meelepärased. On sagedasti +22 °R. Eila käisin Viktoriga jões- Ellinor suples tohtri naisperega eemal. Mulle ei tundunud jõevesi küll mitte iseäranis soe olevat, kuigi ma üleni enese vette kastsin lutse püüdes, keda sain 2. Vahetevahel on ka vihma sadanud- paar ööd järgimööda, nõnda et kõik hästi kavab. Raske on niisuguste soojade ilmadega leeri pidada. Leerilapsi on 70 ja need on võrdlemisi väikeses ruumis istumas, kus vaatamata avatud aknate peale õhk ikka umbne on.\nOlen nüüd sagedasti töövaheaegadel katsunud looduses viibida. Nõnda olin pühapäeva (5.juuli) õhtupoolikul Ellinori ja Viktoriga mitu tundi jõe ääres: lapsed suplesid ja aelesid heinamaa rohu sees;mina fotografeerisin. Pühapäeval oli korra vist +24 °R. Kevad oli jahedavõitu ja kardeti, et päris sooje ilmu tänavu ei tulegi; nüüd on ometi tõeline suvesoojus käes.\nHiljuti laulatasin selle lätlase, kes mõne aasta eest meie õues kriminaalpolitsenikut mängis ja selle „teeröövimise“ eest 5 aastat vangistust sai. Küll mööduvad aastad kiiresti! Huvitav oli see laulatus: pruutpaaril olid valged kindad ja pruudil isegi lilled käes- elavad nad ju Kumna mõisas, kus lilli palju kasvatatakse. Sõrmuste vahetamisel ei saanud peigmees nii ruttu oma kinnast käest, kui nähtavasti pruut seda tahtis: näuhti! kiskus pruut oma peigmehe kinda käest, enesel sealjuures vihane nägu. Lätlane näib natuke ikka puuduliku mõistusega olevat; küll ta oma „energilise“ naise käest edaspidi saab!\nTäna jõe ääre ei saanud, sest mul tuli kaks korda Keilas käia: hommikul kella 9-12-ni olin leeritundides, kell 5 pärast lõunat matsin ühe vanainimese, keda terve kihelkond tundis, nimelt endise leeritoa Miina. Matusekõne pidasin kirikus. Matusetalitus ise oli haual, alevivahelisel surnuaial. Lopsakalt kasvab seal praegu rohi ja puud. Imelik tunne on suve soojal kasvamise ajal haua äärel seista: puud kohisevad tasase tuule käes ja räägivad elust, kuid sealsamas seisavad inimesed paljastatud peadega ja kuulavad lahtise haua äärel jumalasõna inimese kaduvusest ja igatsetavast igavesest elust.\nOn praegu pilves ilm, kuid soe õhtu. Olin aleviskäimisest päris higine ja kõndisin tükk aega meie maja ees õues, et meelepäralise tuulepuhangu käes ennast jahutada. On väga mõnus tunne niisuguse ilmaga. Vist on vihm tulemas. Eila öösel sadas tubli hoog; olevat isegi müristanud, kuid magasin nõnda raskesti, et midagi ei kuulnud. Aias kasvab pärast öösist vihma kõik silmale nähtavalt. Jasminid on rohkes õiteehtes- meil neid aias mitu-mitu ilusat põõsast; Hilda lasi neid läinud aastal meie hauaplatsilegi istutada. Aiamaasikad on mõned juba valminud, kuid need lähevad Ellinori ja Viktori suhu. Herned õitsevad. Hilda puhastab igapäev hoolega peenraid. Ühe päeva õhtul aitasin teda kartuleid kitkuda. Aed on tänavu hästi korras. See on Hilda hool ja mure olnud aeda korras hoida; mina ei saa selleks aega, sest kogudusetöö on just kevadil ja suvealguses praegu suur olnud: leerid, laulatused ja igasugu muud asjad on selle aja peale kuhjatud.\nKeilas, 13. juulil 1931.\nIlmad olid viimastel päevadel jällegi jahedamad, kuigi kange lõunatuul puhus. Sooja oli nii umbes +14 °R.\nVõõraid meil muud selle aja sees ei käinud, kui proua Sommer oma tütre Elaga paar tundi neljapäeval Haapsalust sõites rongide vaheaegadel, kuni võimalus oli Kloogale sõita.\nKõik päevad olin kõvasti töös. Leeri pidasin järjekindlalt 3 tundi päevas. Ma arvan, et tänavune leeriõpetus sai põhjalikum kui ükski teine. Laupäeva õhtul käisin Jõgisu Pundil üht paari laulatamas. Eila, pühapäeval, oli leerilaste õnnistamine. Leerilapsi sai ühes kahe ületulnud veneusulisega kokku 72. Ma sain neilt kingituseks ühe nähtavasti Soome kristallvaasi ja kaks hortensiat. Pärast leerilaste jumalateenistust matsin ühe surnu. Kirikus sain valmis alles kella 4 paiku. Siis tulin koju, sõin lõuna ära ja sõitsin Valingule ühe asuniku last ristima. Õhtul töötasin veel tükk aega kantseleis, sest täna sõidame hommikul kell 6-22 Keilast Viljandisse.\nKeilas, 18. juulil 1931.\nViljandi reis läks enam-vähem hästi korda. Esmaspäeva hommikuse Paldiski rongiga sõitsime kõik neljakesi Tallinna. Autoga sõitsime kitsaroopalise jaama, ostes tee peal pagari juurest saia ja kooki tee peale kaasa. Kitsaroopalisega tuli sõita kella ½ 9 hommikul kuni kella 5, 22 õhtupoolikul, enne kui Viljandisse jõudsime. Ilm läks soojaks, kuid liig palav ei olnud. Igatahes oli joogijanu vähem kui mõnikord varemalt, kuigi ma limonaadi ostsin ikka kaks pudelit korraga Sakus, Kohilas, Raplas, Türil ja Võhmas; viimases kohas ostsime ka natuke aiamaasikaid. Viktor armastas pead sõiduajal vaguniaknast välja pista. Tal oli ilus väljaõmmeldud ilma nokata müts, proua Villa kingitud, peas. Korraga nähti poissi vaguniuksest välja lipsavat. Mütsi oli tuul peast ära viinud. Poiss oli näinud, et müts kusagil trepi külge peatuma jäänud ja tahtis nüüd järele minna! Õnneks nähti teda õigel ajal ja kutsuti tagasi- muidu oleks poiss veel vast rongilt maha kukkunudki.\nViljandis ostis Hilda Viktorile ühest juudipoest uue mütsi, seekord nokaga. Viljandi vaksalis oli minu papa meil vastas naanu Viktori hobuse ja vedruvankriga. Naanul oli nisusaia tehtud ja vasikas tapetud. Elasime jälle aidas,kus ennemaltki sagedasti elatud. Teisipäeval oli väga ilus ilm. Meie käisime mägedel marjul. Puuri talu maa peal olime kolmekesi- Hilda, Ellinor ja mina- tükk aega mäe otsas ühe kase varjus pikali maas ja vaatlesime, kuidas pilved päikese käes nagu sulasid ja kadusid. Ihud olid palava päikese käes marjakorjamisel higiseks saanud, sellepärast oli väga mõnus lühikese rohu peal kase varjus puhata, kuna vahetevahel ka kerge tuuleõhk meeldivat jahedust tõi. Viktor oli sel ajal minu venna Viktori ja selle poja Endeliga ristikheina põllul, kus parajasti loogu võeti. Pärast lõunat mõtlesin vähki püüda ja olin juba ojas, kui korraga tuli Moorilt minu vend Jaan ühes oma Emma ja Heinoga. Nad tõid kruusitäie maasikaid, omast metsast korjatud. Hakkasimegi vähki püüdma ja saime neid tükki 80.\nÕhtul oli siis suurem vähjasöömine. Kolmapäeva hommikul kell 5 saime- mina ja Hilda-Jaani ja tema naisega nende karjamaal kokku ja korjasime mitu toopi maasikaid. Jaan saatis Heinoga, kes ühes meiega Naanule tuli, veel aiamaasikaid lisaks; nõnda saime päev otsa maasikaid süüa. Magasime päeval tagantjärele ja saatsime päeva õhtule. Neljapäeval tegin paar ülesvõtet, tõin paar peotäit esimesi kukeseeni Rootsi talu metsast ja tegin üht ning teist. Lõunaks tuli Jaan oma Emmaga jälle Naanule. Ma läksin Jaaniga kalu püüdma. Püüdsime liiviga. Ma olin trikoos, millel aga väga suur väljalõige. Parmud hammustasid alatasa. Üks putukas nõelas nagu mesilane. Korraga tundsin, et pealmine mokk hakkab paistetama. Ihu punetas kangesti. Mul oli halb tunne. Olime saanud juba pool tosinat poole- ja naelalisi purikaid ja paarkümmend suurt särge, mõne vähja ka. Ma tulin ojast välja. Jaan hakkas oma pojaga edasi püüdma ja sai vel mitu head kala. Hilda tõi mulle oja ääre juua ja mu riided. Jõin ja riietusin. Mul hakkas parem. Puhastasin siis kalad ära ja Hilda hakkas neid praadima. Ilm oli väga ilus. Korraga tõmbus taevas pilve ja hakkas müristama. Meie hakkasime ruttu kalapraadi sööma, sest Jaan tahtis oma perekonnaga õhtul Moorile tagasi minna. Pärast Moori rahva äraminekut hakkas vihma tibama, kuid suurt sadu ei tulnud. Meie keetsime veel 49 vähja ära, mis Jaan pärast liivitsemist püüdis. Vähjad jäid ometi meist patta, sest müristas vahet pidamata ja meie katsusime, et aga aita oma voodidesse saime. Küll võtsime vahetevahel teki üle pea ehk pigistasime silmad kinni, aga siiski paistis ukselaudade ja seinapalkide vahelt välgutuli silma. Meie kõik kartsime; vast üksnes Viktor ei kartnud. Piksemürin ei olnud küll väga kange, aga õudne tunne oli siiski. Nõnda uinusingi piksemürina saatel. Öösel nägin und: olin kange pikse käes; tulemas oli suur sadu, kus vihm „kallas nagu pangiga“; läksin suurte puude varju; pikne lõi kuhugile kõrgepinge postidesse, kuid mul ei olnud ühtki häda. Öösel tahtis Ellinor juua. Oli juba valgeks läinud, kuid ilm oli pilves; kui kaevu juure läksin Ellinorile juua tooma; müristamine oli mööda.\nReede hommikul sõi minu pere ühes minu vanematega veel aidatrepil vähki. Natuke enne kella 10 hommikul sõitsime Naanult Viljandi poole. Viis meid jälle papa. Viljandis ostsime saia tee peale ja minu vanematele. Papa ootas ühe tänava ääres hobuse juures. Meie aga läksime Viljandi lossi mägedesse- tahtsin lastele varemeid näidata. Lapsed olid hästi varemetest huvitatud. Mina olin ka huvitatud sellest, kuidas sestsaadik, kus ma Viljandi linnakoolis käisin, palju asju suuresti oli muutunud, ilusasti korraldatud j.n.e. Viljandi vaksalis ütles papa jumalaga jättes: „Kui kuuled ükskord, et mind enam ei ole, siis tulge ikka ka saatma!“ Enesel olid sealjuures peaaegu pisarad silmis. Ma vaigistasin teda: „Muidugi ma tulen siis, kuid sa elad loodetavasti veel, ja meie saame ehk üks teist veelgi näha!“ Kes teab: igaühe surm võib olla väga ligidal! Kell 1 p.l. sõitsime Viljandist ära. Vahetevahel sadas natuke vihma, kuid enam-vähem oli ilus ilm. Kell ¼ 8 õhtul jõudsime Tallinna sadamasse ja sõitsime sealt autoga Hilda venna Eduardi juure öömajale. Täna hommikul sõitsime koju. Kodus oli vahepeal kõik ilusasti olnud.\nKeilas, 22. juulil 1931.\nIlmad on Viljandi sõidust saadik olnud enam-vähem pilvised ja soojust kõigest +15 °R, mis ikkagi suveaja kohta liig vähe on. Pühapäeval pidasin Karjakülas surnuaiapüha: oli pilves, kuid ei sadanud. Õhtupoolikul sadas Keila alevis nõnda, et veel esmaspäeval lombid maas olid; meil kirikumõisas oli aga kuiv. Väike Eduard oli laupäeva lõunast kuni esmaspäeva hommikuni meil: laupäeval püüdis ta käega 6 lutsu ja õngega mõne väikese kala (Ellinor õngitses ka mitu väikest kala); muud kalaõnne ei olnud - Preili Kallion käis pühapäeva õhtupoolikul meil lapsi vaatamas, keda ta varemalt kasvatas. Hilda vend Eduard ei ole tänavu suvel veel kordagi meile saanud, sest ta jandab kõik aeg oma koorekülmutamisega.\nEila olid Keilas suured matused. Apteeker Georg Sarmo suri ära, Tartus lõikusel olles. Tuletõrjujad täies koosseisus olid matmas, ka Keila seltsid ja rahvas. Oli palju pärgi, lilli, isegi küünlad mõnel aknal põlemas, muusika, laulukoor... Käisin pedagoogiumis oma kahe kuu palga järel; Keila tagasi jõudes läksin peagi matma. Kell 5 alustasin ärasaatmist kodust, siis läksime kirikusse, sealt hauale. Kell hakkas 7 saama õhtul, kui mina oma vaimuliku talitusega valmis sain. Et ma väsinud olin, siis tulin kohe koju ega oodanud enam kõnesid, mis tulid pärast haua kinniajamist. Sarmo oli mees, kes oskas rahvale häid rohtusid anda, ja rahvas usaldas teda. Hinnad Sarmo apteegis olid küll kallid, aga inimesed said abi. Varemalt oli dr. Greenberg nähtavasti väga pahane Sarmo peale, et see rahvale arstlist nõu andis. Sarmo ise oli ometi tagasihoidlik ja hoidis tülidest eemal.\nKurgid hakkasid meil õitsma.\nKeilas, 24. juulil 1931.\nKolmapäeva õhtupoolikul sõitis meile Hilda vend Paul ühes oma prouaga, eile, neljapäeva õhtupoolikul Ellinori seltsiline, Medea Taube. Vanamamma sõitis aga eila meilt ära, sest ta sai päeval enne seda omalt tütrelt Nõmmelt kurja kirja, nagu öeldi: mispärast ei ilmuvat ta ükskord Nõmmele tagasi. Praegu on siis meil jälle rohkem rahvast. Paul küll kauaks ei jää- ta peab nähtavasti alati rändama: enne meile tulekut oli ta jällegi nädalat kolm Sakasamaal olnud oma kälimehe õp. Ederbergi pool, kes Koerust ära Saksamaale ametisse läks; meilt tahab Paul tuleval nädalil Türile minna jne.\nIlmad on ikka iseäralikud. Päeval on siiski kuni +17 °R sooja, kuid õhtud on väga viludad, nõnda,et hea meelega ei tahagi väljas olla, lapsed välja arvatud, kes oma jalgrattaga askeldavad. Päikesepaistet saab harva näha. Tahaksin juba sooja suve! Eila käisid lapsed, Medea ja proua Vendelaga Keila jões suplemas ja ütlesid, et vesi väga jahe olevat olnud.\n„Laste Rõõmus“ nr 7 oli minu jutt „Heinal“. „Eesti Kirikus“ nr 29 oli „hingekosutav artikel“ „Maitskem taevaleiba!“ Joh 6, 30-35 kohaselt. Kuna piiskop juba kauemat aega haige on, korra juba ta surma kardeti, siis palus seekord seda artiklit kirjutada „Eesti Kiriku“ praegune peatoimetaja asetäitja, Tallinna Jaani koguduse õpetaja B. Haselblatt, kellega hiljuti raudteel koos olin.\nKeilas, 28. juulil 1931.\nLaupäevast, 25. juulist saadik on meil jällegi väga soojad päevad. Päeval on ikka olnud +22 °R vilus. Laupäeva lõunast kuni pühapäeva õhtuni oli meil väike Eduard, kuna Paul oma prouaga ära sõitis juba pühapäeva hommikul. Ühes Viktoriga läksin laupäeva õhtupoolikul väikest Eduardi kalale saatma. Seekord läks ta Tuula heinamaadele, Keila jõe ülemjooksule, nii umbes 3-4 kilomeetrit meist eemale. Viktor kaebas juba Keila silla juures joogijanu peale, ja Eduard jootis teda sidrunisoodaga Keila restoraanis. Ma ise muidugi restoraani sisse ei läinud, sest seda ei peeta õpetaja kohta sündsaks, vaid läksin sel ajal natuke edasi. Kell oli 6 paiku õhtul, ometi paistis päike väga palavalt. Oli aga hästi vaikne ja ilus ilm. Looduserahu ja ilu kaalus üles palavusepiina. Tuula tee läheb väga sagedasti üsna jõekallast mööda. Ühte kohta, kus hein juba ära oli tehtud, tee lähedusse, jäime peatuma. Viktor ronis ühe madala heinasao otsa, mõnikord ka postide otsa, mis tee ääre jõekaldale pandud, et mõni pimedas jõkke ei sõidaks. Eduard hakkas oma püügiriistu korraldama, mina väikest kala- viidikaid püüdma. Õngitsesin umbes 20 viidikat. Eduard pani neid oma undade otsa purikatele ja ahvenatele söödaks. Ümberringi paistsid heinaloovõtmised ja kuhjategemised. Üksnes mõni pilveribake paistis taevaäärtel. Sinised kiilid lendlesid jõekaldal ja peatusid lepalehtedel ja rohututtidel, mis seal kasvasid. Olin umbes 2 tundi jõe ääres ja maitsesin ilusat ilma. Nii hea oli seal olla, et ei oleks tahtnudki ära tulla. Kuid pühapäeva vastu oli tarvis puhata. Tulin Viktoriga koju, kuna Eduard jäigi ööseks jõe ääre. Ta oli seal pimedal ajal ühes lepavõsas maganud, hoolimata sellest, et Tuula maadel ka usse leidub- hommikul, kojutulekul, oligi ta ühe ussi näinud, rattaroopas purustatult. Tuulas oli rohkem kala, ja Eduard tõi 4 purikat ja ühe ahvena. Kaladest sai süüa pühapäeva lõunaks, õhtuks ja jäi veel järelegi. Pühapäeva õhtupoolikul, kui ametikohustestvabaks sain, korjasin Eduardiga lõhmuseõisi, mis ju väga head on tee jaoks.\nEila, esmaspäeval, olime Laulasmaal õp. Sommeri juures. Meie sõitsime raudteel Kloogale- Hilda, mina, lapsed ja Medea. Kloogalt sõitsime omnibussiga Laulasmaale, kuhu saab umbes 7 kilomeetrit. Raudteesõit maksis meil sinna-tagasi 2 krooni 30 senti, omnibussisõit 4 krooni 40 senti. Nõnda läks see sõit kokku 6 krooni 70 senti maksma, peale selle kingitus Sommeri tütrekesele, kelle sünnipäeva peeti, sokolaadikarp, mis maksis midagi nii 4 krooni ümber. Hobusega meie ei saanud sõita, sest vankrirattad ei ole korras ja Keila sepad ei taha neid heinaajal parandada. Vaatamata sellele enam kui 10 kroonilisele kulutusele oli Laulasmaa reis jällegi väga ilus ja hea. Oli hommikul lämmatavalt palav ilm. Hilda ütles,et ilm teda päris ära nõrgestavat. Ma tundsin ka, kuidas minu särk märjaks läks. Keila jaamas jõime kõik limonaadi. Laulasmaal anti meile õige pea pärast kohalejõudmist kohvi. Pärast kohvijoomist võtsin kuue ja vesti seljast ja krae kaelast. Mu särk oli nii märg, et nalja pärast küsiti, kas ma mitte vette ei olevat kukkunud. Võttes kaasa päevapildiaparaadi, läksime mere ääre- meie, Sommeri paar ühes kahe lapsega, õpetajaproua Hasselblatt kolme lapsega, kuna Sommeri äi Malter juba enne oli mere ääre läinud. Mere ääres panime supeltrikood selga ja mõnulesime meres mitu tundi. Lapsed sõitsid paadiga, mõnikord mina nende ligidal vees, mõnikord hra Malter nendega kaasas. Laulasmaa rand on tükk maad õhukese veega, nõnda võisid lapsed koguni oma peadki paadiga askeldada. Vesi oli mere väga soe. Tükk aega olin ka rannaliival pikali,nõnda et päike koguni mõned kohad minu palja ihu peal ära kõrvetas; Hilda kaebas ka hiljem, et selg tal kipitavat. Vaatasime, kuidas üle lahe, Pakri poolsaare kohal hakkasid tekkima müristamisepilved. Oli näha, kuidas eemal isegi sadas. Müristas. Esialgu arvasime,et pilv mööda läheb. Kui ma veel korra merre läksin, panin ma tähele, et pilv, mis päikese juba ära varjas, õige kiiresti hakkas meie poole liikuma. Juba sähvatas välgutuli. Kiiresti riietusime ja korjasime oma asjad kokku. Vaevalt jõudsime koju, kui juba hakkaski sadama. Pärast lõunasööki tõusis uus pilv. Müristas ühtepuhku. Sommeri suvila saalis oli võrdlemisi ämar ja sellepärast paistsid välgud seda heledamalt. Lõi aga ka ühtepuhku välku! Ei müristanud küll väga kõvasti, üksainus kord välja arvatud; ka sumbutas mürinat grammofon, mis kõik aeg laste lõbuks mängis. Iga välgu ajal läheb minu kehast iseäraline tuksatus läbi. Tunnen müristamise ajal õudust. Ometi armastan ma müristamist. Iseäranis siis, kui äike mööda on läinud on väga hea tunne. Imestasime vihma, mis Laulasmaal sadas- tõesti nagu „valge vesi“ oli see. Suur veetünn sommeri suvila räästa all oli peagi ääretasa täis. Lootsime,et ka meie kodus hästi sadas ja kartulivaod läbi lõi, kuid õhtul koju jõudes leidsime,et oli üksnes vähe sadanud. Pärast vihmasadu kõndisin Laulasmaal mändade all, millest suvimaja on ümbritsetud. Oli palju jahedam, kuid ühtlasi ka mõnus. Vihmapiisad hiilgasid männiokstes, iseäranis veel siis, kui päike natukeseks pilve alt jälle ka välja tuli. Sommeriga tegime veel mõned ülesvõtted. Jõime siis veel kohvi ja ½ 7 paiku õhtul hakkasime Sommeri aiaväraval omnibussi ootama. Ootasime umbes 20 minutit. Omnibuss viis meid Kloogale varakult pärale, nõnda, et seal pidime ligi tund aega mootorrongi ootama. Vahetevahel langes mõni vihmapiisk. Taevas oli pilves, kuid enam ei müristanud. Kui Keila jaamast jala kodu poole tulime, siis panime tähele, kuidas üks pilv vajus aegamööda põhjapoole. Täna tuli jällegi ilus päikesepaisteline ilm.\nKlooga jaamas rongi oodates luges Hilda ooteruumis ajalehte, Ellinor ja Medea olid omaette. Mina panin Viktori tähele. Ta luges jaamaesisel igasugu siltisid, mis üht ja teist asja keelsid, ja tegi neist omad järeldused. Üks keeld lausus, et aia otsas istumine lubatud ei ole. Viktor ütles: „Istuda aia otsas ei tohi, aga seista aia peal võib siis küll!“ ja oligi aia otsas. Ta käis raudteeroobastel, astus siis sealt maha ja ütles: „Raudteel käimine on keelatud, aga ega ma nüüd raudteel ei käi, ma olen ju maas!“ Korraga sai ta tähelepanelikuks prügikasti peale ja luges sealt pealt „Prügikast“. Kuna ta prügikasti juures ühtki keelusilti ei leidnud, ütles ta: „Ei ole keelatud prügikasti sülitada!“ Ta siiski sinna ei sülganud...\nKeilas, 30.juulil 1931.\nEila oli vilus peaegu + 23 °R. Täna hommikul kell 10 on +19 °R, kuid pilves on. Eila õhtupoolikul tuli jällegi väike Eduard siia. Meie läksime jällegi Tuula kalale, võttes Viktori kaasa. Seekord läksime Tuula mõisa ligidale, umbes 5 kilomeetrit kodust. Ellinor ja Medea sõitsid hiljem jalgratastega ka sinna, leides meid üsna kergesti üles. Eduard oli seal juba varem kalal käinud, nimelt pühapäeva hommikul. Seekord ometi jäime kaladest lagedaks. Aga ilm oli selle eest väga ilus. Jõgi oli seal ka omapäraselt ilus: jões kasvas kalda ääres midagi kirburohutaolist, terved punakad saarekesed punakate õite tekitatud, mis väga veetlevad olid. Tegime paar ülesvõtetki jõest ühes inimestega. Lõunapoolne taevas läks päikeseveeru paiku pilve: oli karta äikest. Kui jõe poole läksime, oli Keila mõisa piirkonnas üks uss tee peal, küll juba surnud; öeldakse, et ussid enne vihma välja ilmuvad. Igatahes oli õhk täis äikese meeleolu; meie mõtted keerlesid ka selle ümber- rääkisime muuseas Oleviste kiriku torni põlemisest, mille pikne esmaspäeval põlema pani. Võib olla, et äikese meeleolu oli kaladelgi, kes igatahes unda ei võtnud, olgugi et õige ilusad viidikad söödaks panime. Kell oli umbes ½ 11 õhtul, kui koju jõudsime. Viktor ei kaebanud kordagi väsimuse peale. -Hilda oli kodus vahepeal aeda kastnud; ma kastsin päeval, enne lõunat ka. Kurgid õitsevad toredasti.\nVäike Eduard sõitis täna hommikul jälle Tallinna. Hilda sõitis ka, et turult mustikaid osta ja veel üht ja teist tuua. Olin nõnda väsinud eilasest suvitamisest, et alles ½ 10 hommikul enese riidesse sain. Lapsed ei saanud kella 10-kski valmis.\nKeilas, 31. juulil 1931.\nKirsid on enam-vähem juba valminud. Korjasin eila neid Viktoriga.\nElia lõuna paiku hakkas vahetevahel vihma piserdama. Igatahes võtsin Hilda jaoks vihmavarju kaasa Keila jaama vastu minnes. Minnes tegin vihmavarju paar korda lahtigi, tagasitulekul ei olnud seda tarvis. Mustikakorv oli võrdlemisi õige raske kanda ja ma hakkasin tugevasti higistama. Mul oli küll üksnes õhuke kuub särgi peal. Poole tee peal ajasin kuuegi seljast. Särk tahenes alles õhtusöögiks. Meil oli jälle külalisi õhtusöögil- proua Väli oma väikese poja Reinuga.\nÕhtul lugesime voodis- Hilda ja mina- ja unustasime lambi põlema. Öösel ärkasin kange müristamise peale ja kustutasin lambi ära. Müristamine kestis tükk aega ja ajas päris hirmu peale. Meie ei teadnudki, et meil veel üks akengi kabinetis terve öö lahti oli.- sadas nüüd ometi ka kirikumõisas tublisti vihma ja niisutas maad. Pidime siiamaani ühtepuhku aeda kastma. Öine müristamine hirmutab rohkem kui päevane, sest välgutuli paistab pimedas otsekohe silma, pööra nägu, kuhu tahad. Isegi siis, kui juba äike nii kaugel on, et müristamist enam ei kuulegi, näeb öösel välku.\nTäna päeval oli ilm õige ilus. Õhtupoolikul korjasin lõhmuseõisi aias ja põllupeenratelt köömneid Paar tundi olid meil Keila mõisaomanik, agronoom Kalm ja tema proua. Nad ei ole mitu aastat enam meil olnud, kuna nende elujärg rohkem on Tallinnas kui Keilas.


Benjamin Hermann Karl Hesse – Vikipeedia\nÕppis Paides kreiskoolis, aastatel 1867–1873 Pärnus gümnaasiumis. Aastal 1874 oli ta koduõpetaja Seljakülas Lääne-Nigula kihelkonnas. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1875–1878. Oli prooviaastal Sangaste ja Laatre koguduses (Theodor Heinrich Renatus Hesse juures) ning Rõngu Mihkli koguduses (Ludwig August Immanuel Körberi juures). Ordineeriti 30. septembril 1879 Tartus õpetajaks.\nOli 1879–1880 Võru praostkonna vikaarõpetaja. 1880–1888 oli Rõngu Mihkli koguduse (introdutseeriti 11. mail 1880) õpetaja. Aastatel 1889–1897 oli ta Tallinna Diakonisside Asutise rektor, olles 1891–1897 ühtlasi Tallinna Toomkoguduse diakonõpetaja. 1897–1910 oli ta Tallinna Oleviste koguduse õpetaja, oli ka Tallinna Linnamisjoni asutaja. Suri aastal 1910 Berliinis.\nTema isa Carl Hermann Hesse töötas Paides ja Järvamaal maakonnaarstina. Tema onu Conrad Eduard Hesse oli Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja. Tema vend Johannes Hesse oli neli aastat misjonärina Indias. Tema vennapoeg Hermann Hesse oli kirjanik, Nobeli kirjandusauhinna laureaat. Tema poeg Hermann Theodor Karl Hesse (1884–1921) oli Tallinna Oleviste koguduse õpetaja, poeg Georg Johannes Hesse (1885–1944) oli arst.\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Benjamin_Hermann_Karl_Hesse&oldid=5446008"\nSelle lehekülje viimane muutmine: 17:20, 9. september 2019.


Raha nõudnud mees ähvardas Pärnu hotelli administraatorit noaga - Uudised - Pärnu Postimees\nRaha nõudnud mees ähvardas Pärnu hotelli administraatorit noaga\n19. aprill 2017, 10:27\nTäiendatud kell 13.59\nLäinud öösel umbes veerand tundi pärast kella ühte ähvardas 24aastane mees Rüütli tänaval asuvas Pärnu hotellis administraatorit noaga ja nõudis raha.\nNoaga ähvardatud 21aastane noormees vajutas häirenuppu, mispeale kurjategija põgenes raha saamata.\nLääne ringkonnaprokuratuuri pressinõuniku Liivi Reinholdi teatel tabas alkoholijoobes kahtlustatava paanikanupu häirele reageerinud turvafirma patrull, kes pidas hotelli lähedal mehe kinni ja andis seejärel politseile üle.\nReinhold lisas, et kurjategija leidmisel oli abiks linnakodanik, kes oli juhtunu ajal hotelli lähedal tänaval. "Ta nägi, kuidas hotellist jooksis välja noaga mees ja andis sellest teada häirekeskusele," rääkis Lääne ringkonnaprokuratuuri pressinõunik. "Mees on praegu kahtlustatavana kinni peetud."\nEt juhtum toimus äsja, on Reinholdi sõnutsi keeruline seda üksikasjalikult kommenteerida. "Menetlus peab selgitama detailid," lausus ta.\nHotelli juhatuse liige Ene Sepa polnud nõus öisest vahejuhtumist lähemalt rääkima. Ta põhjendas, et tal pole selle kohta infot. "Ma ei taha levitada kuulujutte," lausus Sepa.\nSepa sõnas, et pole ähvarduse ohvriks langenud administraatoriga juhtumist rääkinud, kuna öösel tööl olnud noormees täna kella 13 paiku veel magas. Nii ei osanud ta öelda, kas noormees suutis pärast ootamatut rünnakut vahetuse lõpuni teha.\nHotelli juht ei teadnud sedagi, kas hotelli röövida üritanud mees oli klient või spetsiaalselt pahateoks saabunu.\nTäna pärastlõunal Pärnu hotelli vastuvõtulaua taga kliente vastu võtnud tütarlaps ütles, et on kuulnud öisest intsidendist põgusalt. Ta tõdes, et ega sellest maja peal eriti räägitagi.\nNeiu on öövahetuses olnud kolleegiga pärast juhtumit korra kohtunud. Tema hinnangul oli noormees võrdlemisi rahulik. "Samas oli sellest (röövikatsest - L. H.) juba jupp aega möödas," nentis ta.\nLääne ringkonnaprokuratuur alustas juhtunu kohta täpsemate asjaolude selgitamiseks kriminaalmenetlust karistusseadustiku niisuguse paragrahvi alusel, mis käsitleb relvaga ähvardades toime pandud röövimist.


Myytävät asunnot: K. Kärberi 36, Lasnamäe linnaosa, Tallinn - 5839437 - City24.Ee\nK. Kärberi tn 36, Lasnamäe linnaosa\n97 900 EUR Ota yhteyttä\nMyytävät asunnotK. Kärberi tn 36, Lasnamäe linnaosa\n99 000 EUR 97 900 EUR\nIlus renoveeritud 3-toaline, rõduga!\nMüüa ilus renoveeritud valgusküllane 3-toaline korter. Korteri koosseisu kuulub köök, elutuba, kaks magamistuba, WC, vannituba. Magamistoast on ka pääs kinnisele ruumikale rõdule.\nKorter on väga mugava läbi maja planeeringuga ning kõik toad on eraldi.\nKorter on korralikult renoveeritud. Kõik aknad ja siseuksed on korteris vahetatud. Köögis on vajalik köögimööbel koos tehnikaga (külmkapp, elektripliit ja –ahi). Seinu katab tapeet, põrandatel on laminaatparkett.\nKoridoris ja magamistoas on mahukad sisse ehitatud seinakapid.\nKommunaalkulud on väga soodsad.\nTegemist on 9-kordse renoveeritud majaga. Hetkel käib majas radiaatorite vahetamine. Trepikoda on puhas ning lukustatud. Majal on privaatne suletud hoov laste mänguväljakuga. Parkimine on lahendatud maja ees ja küljel.\nPuhelin 1: +372 527 4107\n+372 527 4107


Jääger-online jahindus foorum • Vaata teemat - Relv Kaitseliidu registrist ..politseisse jahirelvana kirja\nRelv Kaitseliidu registrist ..politseisse jahirelvana kirja\n[ 17 postitusi ] Mine lehele 1, 2 Järgmine\nPostituse pealkiri: Relv Kaitseliidu registrist ..politseisse jahirelvana kirja\nPostitatud: N Märts 25, 2010 1:22 pm\nLiitunud: T Nov 21, 2006 9:15 am\nAga mis siis saab kui on selline situatsioon......\nKunagi võeti relv KL registrisse isikliku relvana ja nüüd huvi jahimeheks saanuna sama relva jahipidamiseks kasutada. Relv sileraudne.\nPostituse pealkiri: Re: Relv Kaitseliidu registrist ..politseisse jahirelvana kirja\nPostitatud: N Märts 25, 2010 1:51 pm\nLähed kohalikku KL ja räägid seal oma mure ära.Seejärel saad sealt paberi mis lubab seda relva politseis arvele võtta.\nPostitatud: N Märts 25, 2010 3:47 pm\nJust tegelesin sellega ja asi käib sellises järjekorras:\n1. Võtad politseist soetusloa\n2. Lähed sellega kaitseliitu\nPostitatud: N Märts 25, 2010 9:56 pm\nAga kui relv on minu nimel KL registris..........et siis nagu nii, et võtan politseist soetamisloa ja ostan enda käest relva või.. ..et seda sinna registrisse jahirelvaks saada.\nPostitatud: R Märts 26, 2010 8:47 am\nKui saad kaitseliidust võõrandamise loa, siis lähed mõnda relvapoodi ja seal kantakse see relv sinu politsei soetamisloale. Nagu oleks poest ostnud selle relva.\nIseenesest täiesti mõistusevastane bürokraatia.\nSul on eesti riigi poolt aktsepteeritud relvaluba relvale millega jahimehed jahti peavad. Oled ka jahimees kõikide vajalike tunnistustega. Sa tohid selle relvaga käia lasketiirus ja vajadusel teostada enesekaitset, sellega on kõik täpselt samamoodi nagu see relv sul politsei loal oleks. Aga jahti sa selle relvaga ometi minna ei tohi.\nSelleks et seda tohiksid on sul vaja maksta 400kr riigilõivu + veel 100kr relvapoodi ja lisaks muidugi kulutada aega ja närve bürokraatiamasinale.\nKas sa pead selle protsessi käigus kuidagi tõestama riigile midagi, mida ta sinu ja sinu relva kohta enne ei teadnud ja millest mitteteadlik olemine oleks põhjuseks miks mitte lubada sul selle relvaga jahile minna (samas lasketiir ja enesekaitse oleksid ok)? Vastus on EI.\nPostitatud: R Märts 26, 2010 10:05 am\nBürokraatia masin tahab kah tegevust\nSellest ma ainult aru ei saa miks relvapoest veel vaja läbi minna. Mul hiljuti naabrimees müüs sõbrast jahimehele oma törtsu maha. Asi vormistati politseis kohapeal ära- ühel soetamisluba ja teisel võõrandamise luba. Eks ma täpsustan asja üle. Muidugi Eesti on ju niivõrd suur riik, et Põhja- ja Lõunaosariikides tõlgendatakse paljusid seadusi erinevalt\nPostitatud: R Märts 26, 2010 2:11 pm\nMind häirib tõsiselt Politsei "haldussuutmatus"ˇ kui sellist väljandit lubate.\nRelv on elukoha/jahikoha järgi kirjas ja krt 50 km eemal teises maakohas sa asja ajada ei saa. Riigikest 300 km servast teise ja asju ajades peadki sõitma servast servani.\nTöötades terve elu erasektoris ei suuda minu aju vahel tõesti kinni võtta kuidas ei saa asja normaalselt ajada ehk ajada nii kui inimesele on mugavam. On ju struktuur, mille kulud ise kinni maksame, loodud inimeste teenindamiseks. Või olen ma millestki jälle valesti aru saanud?\nPostitatud: R Märts 26, 2010 4:59 pm\nEt siis ongi ikka nii ,et ma peaksin ikkagi nagu enda käest selle relva ostma..... ...eriti normaalne ju. Aga noh mis teha EESTI ju ....bürokraatia....paber tahab ju ka surra\nPostitatud: R Märts 26, 2010 5:30 pm\nOn ju struktuur, mille kulud ise kinni maksame, loodud inimeste teenindamiseks. Või olen ma millestki jälle valesti aru saanud?\nTäiesti nõus. Kahjuks aga on politsei nn. riigi käepikendus seaduste toimimise kontrollimiseks. Seadusi aga koostavad teadupärast ministeeriumide "tarkpead" ning kehtima hakkavad nad peale poliitikute "kokkulepet" Riigikogus. Seepärast küsiksin mina sedasi- miks nn. erasektor maksab austatud Riigikogu liikmetele kinni nende kõikvõimalikud kulud kehvade seaduste vastuvõtmisel.\nPostitatud: K Apr 07, 2010 11:35 am\nSai just lõpetatud kaitseliidust politseisse relva ümbertõstmise protsess.\nHakkasin jonnima selle peale, et mind poodi taheti saata (põhjenduseks toodi see, et nii on see alati käinud), kus oleksin pidanud poele vormistamise eest 100kr maksma + mõttetu edasi-tagasi jooksmine.\nVaidlesin nendega vähemalt pool tundi, mille kestel kumbki pool tegi arvukalt telefonikõnesid seadusi hästi tundavatele inimestele, aga lõpuks väljusin võitjana.\nSiit ka soovitus kõigile kel sarnane protsess tulevikus ees seisab - unustage poes vormistamine ära, seda saab ka politseis teha. 100kr on ka raha, eriti masuajal\nPostitatud: K Apr 07, 2010 12:16 pm\nJust oli mahti vestelda ka "oma" relvainspektoriga- tolle jutt oli nagu juba enne mainisin. See kehtib ka endale teise relva ostmise kohta nn. sõbralt. Esmalt ostja taotleb endale politseist soetusloa (kuna see protsess nõuab veid aega). Kui soetusluba olemas, siis läheb ostja koos müüjaga otse relvainspektori juurde, kes vormistab müüjale võõrandamise paberi ja kohe ka ostja soetusloa. Seega ei ole mingit jama sellega. Et osad vennikesed antud ametis olles (nemad ei ole muideks juba aastaid enam politseiametnikud) on ise veidi -sinna ei ole kahjuks midagi parata. Arenguruumi arvan jaguvat meile kõigile sureme aga ikka lollina\nViimati muudetud by aivar00 K Apr 07, 2010 2:34 pm, muudetud 1 kord.\nPostitatud: K Apr 07, 2010 1:04 pm\nEks see luba ongi ju vist soetusluba ,mitte ostuluba.\nPostitatud: N Märts 03, 2011 10:42 am\nAga see võõrandamisluba kaitseliidu registri relvale tuli ka politseist või siis kaitseliidust?\nKaua see protsess kokku aega muidu võtab (politseis hirmutati poole aastaga )?\nPostitatud: N Märts 03, 2011 11:15 am\nEile käisin Kaitseliidu staabis ja tänaseks võõrandamise luba olemas. Kui teine pool nüüd politseist soetamisloa kätte saab, siis lähme politseisse vormistama.\nPostitatud: E Juuli 11, 2011 2:16 pm\nTony, kas oled kursis, kuidas sellel teisel poolel läinud on arvele võtmisega. Ise ootan märtsist kuni siiamaani, et kaitseliit saadaks politseile registriandmed, et viimane saaks arvele võtta.


Kannatlikkus ja frustratsioon – Elina Kirt\nKannatlikkus on elukestev spirituaalne õpe, samuti nagu viis leida emotsionaalne vabadus. Seda on hea teada, kuid siiski frustratsioon juhtub. Igal hommikul, lõunal ja õhtul kogeme palju häid põhjusi olla kannatamatu. Mida meile meedia nii teles, tänaval, kui isegi FB sõprade kaudu pakub? Kui seda või seda ei tee, siis …. Eesmärgiks vajututada alla nupud, et me kiirelt tegutseks ja sõnumit kuulda võtaks, ostu sooritaks ja oma mõttemaailma nende pakutavale “tõele” vastavaks kujundaks. Olen ise endine turundusinime ja näen hästi mismoodi “kvaliteetne” ajupesu käib. Saavutuseks on mitte vaid kaupade-teenuste müük, vaid inimeste sassis närvikavad, häiritud meeled, kasvav frustratsioon ja ärevus, mida minnakse arsti juurde tablettidega ravima.\nKuidas toime tulla keeldumisega, tõrjutusega, pettumusega iseendas ja teistes? Selle kõige taga ja all on ootused, täitumata unistused. See on lai peatükk, millest kirjutan pikemalt järgmises artiklis. Siiski, kuidas negatiivsete tunnetega toime tulla kui need juba tekivad? Võib end lahenduste otsimisega hulluks ajada, ärrituda ja teiste peale rahulolematus välja valada, tunda end ohvrina, või panna kogu oma tahtejõud mängu, et oma tahtmist saavutada. Kõik need on enesehävituslikud reaktsioonid, ning võivad viia lõpuks teistest võõrandumiseni, või halvima väljatoomiseni teistes. Või,.. võib õppida frustratsiooni kannatlikkusega transformeerima.\nKannatlikkus ei tähenda passiivsust või taandumist, vaid väge. See on emotsionaalselt vabastav ootamise ja vaatlemise praktika, kindla intuitiivse teadmisega millal tegutseda. Kannatlikkus on selle sajandi suurim väljakutse ja väärtus, ning ma ei väsi seda teemat esile toomast, ning selle väärtusi tutvustamast. Kannatlikkus on sattunud halva hinnangu alla valedel põhjustel. Kui paljudele inmestele öelda “ole kannatlik”, tundub see ebamõistlik püüdluste summutamine, isegi kohati viktoriaanlik pohmell. Siiski, kannatlikkus on pigem kaastunde vorm, intuitsioonile häälestumine, viis leida ja hoida oma keset frustratsiooni täis maailmas.\nFrustreeruda tähendab vastanduda, muutuda ebaefektiivseks ja ebaadekvaatseks. Frustratsioon on leppimatuse ja ärgitatuse seisund, kui tundub, et vajadused ei ole rahuldatud, seega ei ole võmalik tunda tänutunnet ega kaastunnet. Oleme harjunud kahjuks liiga kiirete tulemustega, mis on riskantne viis elada. Mailid liiguvad üle maailma sekunditega. Vanemad saadavad oma lastele tekstsõnumeid sööma kutsumiseks, selle asemel et teha paar sammu trepile. Hoolimata digitaalse ajastu võludest sageli jäetakse mündi teine pool tahtlikult märkamata, ning sukeldutakse eufooriliselt hüvedesse. Internetiseerumine muudab inimesed sellest aina sõltuvamaks, ning tagajärgesid on aina kirjum nimekiri. Minu jaoks on ehk kõige valusam näha tunnetusevõimest võõrandumist ja intuitsiooni hülgamist. Need on meile sisseehitatud võimsad väärtused, mis aitavad väljaarendatuna maailmas hästi toime tulla, infot saada ja meile kasulikke otsuseid vastu võtta. Siiski, kuna “kõik teevad nii”, siis järgnevad ka viimased internetivabad mohikaanlased peagi teistele, hirmust sattuda infosulgu. Tagajärjeks on aga kasvav frustratsioon ja ärevus, seletamatud meeleolukõikumised jpm. Olen 13 aasta jooksul omandanud üsna esindusliku kliendiprofiili, ning väidan, et ainsaks toimivaks lahenduseks on eluga ja oma tunnetega kontakti astumine. Selleks olen kutsunud kokku konstellatsioonipraktikumi grupi, kus liikmed saavad kokku tulles olla vahetus kontaktis, mõista oma võimeid ja tundeid, uurida inimestevahelisi ja peresüsteemi seoseid, ning teadvust ja infovälja.\nIlma kannatlikkuseta on võimalik lihtsa asja täiesti üle võlli keerata. Nii võib endale kalleid inimesi kohelda vastikult ja eemaletõukavalt selle asemel, et pakkuda neile (ja ka endale) nii vajalikku armastust ja hoidmist. Kuid kannatlikkusega on võimalik astuda samm tagasi, agressiivselt või kriitiliselt suhtumata. Sedasi muutuvad suhted spgavamaks ja tähendusrikkamaks. Kannatlikkus ongi see võti, mis avab ukse nii ihaldatud sisemisele vabadusele.\nFrustratsioon pidurdab emotsionaalset vabadust. Frustratsiooni väljendamine on alateadlik katse olukorda lahendada, kuid siiski ebatervislik viis. Lahendamine on tõhus siis, kui see toimub neutraalsest ja mittevaenulikust kohast. Nii võidavad kõik. Kui oma lahenduse sooviga panna teisi kaitseolukorda, siis ei saa loota ka eeldatud tulemust. Lõppeks on kõik rahulolematud ja püüavad teineteisest kiiresti eemalduda. Frustratsioon viib lõputule rahulolematusele, juhatades elus väljakutsete karidele. See emotsioon pingestab ja tapab sõbraliku huumori. Samuti viib see lodevusele ja kohustuste vältimisele, pidevale enesetõestamisele ja -õigustamisele. Frustratsiooni võitmine elus toob märkimisväärse vabaduse, stressitaseme alanemise ja paraneb toimetulekuvõimekus.\nKannatlikkus on aktiivne tähelepanu ja teadveloleku seisund, mil puudub vajadus reageerida enne kui intuitsioon ütleb: “tuld! nüüd…”. See tähendab oma liikumise ootamist teades, et see tuleb just õigel ajal. Kui tühjened eesmärkidest ja usaldad elu voolu, siis võid rahuikult lasta supil keeda. Tegutsemine “õige” tunde ajel viib rahuldustpakkuvate tuemusteni, ning sedasi ei saa frustratsiooni ja pettumust tekkidagi. Meil võib olla teravaim intuitsioon ja sügavad insaidid (sisekaemusmomendid), kuid kui me ei jaga neid õigel ajal ja -viisil, siis ei ole neist kasu ja võivad liikuda vaid ühst kõrvast sisse teisest välja. Seetõttu ma õpetan eriti lapsevanematele lastega rääkimist, alustades kontakti loomisest ja kinnitusest, et kontakt on saavutatud. Kui kontakti ei teki, siis pole ju mõtet ka eeldada, et info on vastu võetud, omastatud ja siis pettuda, et seda ei ole juhtunud. Kahjuks on liiga paljud lapsed ja noored emotsionaalselt maha tümitatud vanemate endi kannatamatuse, rahulolematuse ja ebateadliku käitumise pärast, mille tagajärjeks on ebakindlad, ennast alandavad ja haletsevad eluga vastuollu sattunud indiviidid. Muutust tuleb hakata enda kaudu looma, alustades endast. Alul ikka kannatlikkus iseenda suhtes. Kui see kujuneb püsivaks praktikaks, siis iseenesest muutuvad ka suhted rahuldustpakkuvamaks ja rõõmuga täidetumaks.\nannika 28. mai 2018\nVäärt kirjatükk. Aga ikkagi, mis on kannatlikkuse eelsamm? Eesmärkidest tühjenemine, kiindumustest vabaks? Nii kui inimeses on kasvõi kübetki väärtushinnanguid, nii tekib suhe olukorda ehk kas see olukord sobib sulle või mitte ja sellele vastav reaktsioon, mis sageli kannatamatus. Kannatlikkus eeldaks neutraalsust, sageli aga see duaalse inimloomana väga raske.


Hannibal ad portas! Enemy inside! — Sirp\nHolger Loodus ja Birgit Püvi on võtnud vaevaks kujundada isiklik seisukoht ja see avalikult välja käia küsimuses, mis ei ole ühiskonnas veel selgeks vaieldud ega ka lõpplahendust saanud.\nHolger Looduse näitus „Teekond maailma lõppu“ Tallinna Kunstihoone galeriis kuni 8. X ja Birgit Püve näitus „Varjupaik“ Tallinna Linnagaleriis kuni 15. X.\nTäna kell 18 kohtub kunstnik publikuga oma näitusel.\nEesti nüüdiskunsti avanemine rassismi, migratsiooni ja kultuurilise hegemoonia teemadele on aina ilmsem. Valdavaks helistikuks on lüürilis-sisekaemuslik kaasamõtlemine reaalsuspildile, mis märksa karjuvamal kujul vahib juba aastaid vastu meediakanalitest. Ajakirjandusliku reaalsuse peegeldus kunstigaleriides, kui soovite. Ja selle tagasipeegeldus kunstikriitikas, millega üritatakse kogu selle agenda põrgatamises lugeja kätte leida mingi iva saatesõnaks.\nEsmalt, liiga hilja. Kus te varem olite? Miks peab ikka ja jälle paar-kolm aastat ootama, et kunstnikud ka märkaksid, et veri voolab tänavail ja igat sorti päevavargad on leidnud endas kutsumuse füürerikarjääriks? Kas see ajaline viivitus ei tähenda mitte, et nn kunstipõllul hakatakse atra seadma alles siis, kui ollakse täiesti kindlad külastajate arvus, sotsiaalse tellimuse pakilisuses ja rahastajate soovis „olla veel moes“? Tähendab küll, mulle isiklikult. See tähendab kaalutletud soovi leida ühiskondlikest peavoolu-agendadest mingi naelapea või kellanöör, millele siis ka omalt poolt valu anda.\nTeiseks, liiga vähe. Kust tuleb veendumus, et kõik sotsiaalsed, klimaatilised, militaarsed jm sorti kataklüsmid on taandatavad kultuuriliseks vaatemänguks, mida saab kindlatel kellaaegadel ja väikse piletiraha eest uudistamas käia? Kas pole meil siin tegu mõttemalliga, mis meenutab riigiraadios märgatud professionaalset optimismi Süüria konflikti kumuleerumise puhul? Nimelt saime kuulda, et tegu on „kasvava turuga“ Eesti allhankijatele, kes toodavad juppe USA droonitööstusele. Leian, et on küll, ka nüüdiskunstile on igat sorti sotsiaalse mastaabiga kannatused „kasvav turg“, mida saab täita kammerlike kultuuriliste kaupadega.\nMa ei taha oma rahulolematust kallata ainult Birgit Püve ja Holger Looduse isikunäitustele, mis septembri kestel on Tallinna Kunstihoone galeriides külastajate pilku püüdnud. Tegu on korralike kunstinäitustega, mis on näinud kõvasti vaeva sotsiaalsete ja rassiliste probleemide estetiseerimisega. Tahan hoopis osutada, et nende probleemide raamimine ja klaasimine vitriinidesse ning videoprojektsioonidesse ei erine mingil moel antropoloogia- ja troopikamuuseumide plahvatuslikust kasvust XX sajandi algupoole ekspansiivses õhtumaade kultuuris, kus aeti liblikapüüdja nõela otsa ja paigutati avalikule väljanäitusele igasugune kultuuriline eksootika. Mõistagi sündis eksootika mõiste ise õhtumaade kultuuri enda rüpes, tähistamaks seda, mis (veel) ei kuulunud sellessesinatsesse rüppe.\nHolger Loodus. Teekond maailma lõppu, 2017. Holger Loodus on üritanud kriitilis-analüütiliselt distantsilt hõlmata õhtumaise kultuuri varjatud rassismi.\nNii Püvi kui Looduse näitus osutavad sellele kultuurilisele Teisele ning teevad seda osavõtlikult. Püvi pigem lüürilis-emotsionaalselt meeliskledes Vao varjupaiga kohavaimu muutumise üle, Loodus aga pigem kriitilis-analüütiliselt distantsilt, üritades hõlmata õhtumaise kultuuri varjatud rassismi. Mulle isiklikult pakub rohkem huvi viimane käsitus, siin leidub rohkem iroonilist enesekriitikat ja moraalset ebamugavustunnet, mis kaasneb sündimisega rassilist diskrimineerimist soosinud kultuuriareaali. Tunnistan ausalt, ju lapsena teadsin ma lugusid Robert Pearyst, põhjanaba edukast vallutajast, ent alles Looduse isikunäitusel sain teada, et kõige taga, ja nüüd selgub ka et „ees“, oli Peary asendamatu abimees, mustanahaline Matthew Henson. Tema olevat ka eelnimetatud nabale jõudnud Pearyst 45 minutit varem. Ei tahakski meenutada ajaloolist võidujooksu Norra ja Inglise ekspeditsiooni vahel lõunanaba vallutamiseks. Veelgi vähem puutavad hetkel asjasse hilisemad analüüsid sellest, et ei Peary ega Henson päris geograafilisele poolusele ei jõudnudki. Olulisem on see, mis juhtus pärast. Peary elu kujunes hunnituks kulgemiseks ühelt auhinnatseremoonialt teisele, Hensoni õnnestumiseks jäi aga pärast pikki otsinguid ja tungivaid eestkostmisi hangitud jooksupoisi amet, kuhu ta jäi kuni surmani 20 aastat pärast viimast ekspeditsiooni. Lõunanaba vallutajatest pakub aga traagiliselt hukkunud Briti ekspeditsiooni järellugu kinnitust sellele, et peale rassismi on sama endastmõistetavalt õhtumaises kultuuris koha sisse võtnud ka sotsiaalne diskrimineerimine. Robert Scotti ekspeditsiooni hukkunud realiikmete tagasihoidlikku sotsiaalset päritolu perekonnad pälvisid impeeriumilt oluliselt väiksema hüvitise. Justnagu nende kaotus oleks olnud väiksem, justnagu oleksid nad sotsiaalselt väheväärtuslikumad. Scotti märtripositsioonist kultuuris ei saanud sellised mõistagi unistadagi. Õnnestumiseks saab pidada aga seda, et pärast korduvaid eestkostmisi õnnestus natukene tõsta neile makstava hüvitise määra. Natuke.\nPüvile ja Loodusele läheb rassiline ja sotsiaalne ebaõiglus korda, nad on võtnud selle suhtes moraliseeriva hoiaku, ka nemad kostavad kellegi eest. Ja see on julgustükk kohalikus olukorras, kus räuskavad füürerid järjest kõvema käega nõuavad akende ja uste kinninaelutamist. Seestpoolt. Ja julgustükk eelkõige sellepärast, et ometi on võetud vaevaks kujundada isiklik seisukoht ja see avalikult välja käia küsimuses, mis ei ole ühiskonnas veel selgeks vaieldud ega ka lõpplahendust saanud. See on eesti kujutavas kunstis haruldane, nii vähe kui siin üldse sotsiaalkriitilist mõtet leidub. Ehk siis jah, pole sugugi kindel, et kultuurkapitali ja Tallinna linnavalitsuse järgmine koosseis selliste näituste korraldamisele laialt vastu naeratab. Ja pole ju sugugi välistatud, et ohvripositsioon, mis praegu sõja jalus migratsioonilainesse tõmmatud inimesi Eesti meedias ja kunstis iseloomustab, annab aegamisi maad ohu- ja julgeolekuretoorikale ning seejärel ka nn välisvaenlase kujule kohalikus sotsiaalses kujutlusvõimes. See agenda domineerib ammu ühismeedias, rahvuskonservatiivne parempööre poliitikas kisuks sellele laiemalt lahti ka rahvusringhäälingu ja kommertsmeedia uksed. Ning siis tuleks kunstnikel jälle hakata atra ümber seadma. Seda aga ei tahaks, siit ei saa tulla pikka vagu. Kohapealseid arusaamu sõna- ja loomevabadusest on juba ahendanud etteruttav veneviha, selle kosumine üldisemaks võõravihaks ei anna suurt midagi juurde, pigem võtab veel vähemaks. Selle ennetamiseks ootan isiklikult, et sama avarameelse ja empaatilise õrnusega asuksid kunstnikud südant valutama ka rahvuskultuurilise horisondi pärast. Praegu on see lohakile jäänud ja tulemus on käes – räuskavad poliitfüürerid tulevad minu oma kultuuriga mulle kosja. Haakristide ja tõrvikutega žongleerivad rünnakrühmad jutlustavad mulle vahtu pritsides Lydia Koidulast ja A. H. Tammsaarest. Sellises olukorras jääb pagulastemaatika aktualiseerimisest väheks. Vaja oleks kedagi, kes kisuks rahvuskultuuri lipu fašistide käest. Siis lõppeks ehk ka rahvusküsimuse patologiseerimine ning selle esindajad omandavad taas sama inimlikud palgejooned kui pagulased eelviidatud kunstinäitustel. Aga ma kardan, et „inimnäolise eestlase“ maalimine ei ole kunstimaailmas kuigi minev kaup. Sestap üritame allaheitlikult kaasa rääkida läänest etteantud teemadel. Ja lõppeks teeme seda ju hästi, häbeneda pole midagi. Peale kultuurilise selgroo puudumise.


Rasva poletusvoond on samavaarne. Psoriaasi juhtimine kaalulangusega - Healths -\nKas kiire kaalulangus on hea mõte rasedatele naistele? Hea tee on regulaarne treenimine ja hea magamisharjumused. Esmalt peaks inimene olema aga kindel, et ta neerufunktsioon on korras.\nKui tegu on spontaanse kehakaalu kaotamisega, mis on rohkem kui viis protsenti inimese kehakaalust viimase poole aasta jooksul, siis tuleb oma tervise peale tõsisemalt mõtlema hakata ja põhjuse uurimises pöörduda perearsti poole. Millele viitab ootamatu kaalukaotus? Põhjuseid, miks inimene kaalu kaotab, on väga palju. Tavaliselt põhjustavad kiiret kehakaalukadu lihasmassi ja kaalulangus haigused — depressioon, diabeet, tsöliaakia, türeotoksikoos, söömishäired, pahaloomulised kasvajad, tuberkuloos, HIV, C-hepatiit, gastro-intestinaalsed haigused toitainete imendumise häired ja palju muud.\nRasva poletusvoondi kestus Kulma ilmaga poletamine, Külma ilmaga jooksmise eelised Uuemad mootorid pihustavad lisakütust mootorisse, mis aitab külma ilmaga katalüsaatori paigal seistes suhteliselt kiiresti soojaks saada.\nKui inimene proovib esimest korda kehakaalu langetada, siis saavutatakse enamasti püstitatud eesmärk kiiresti. Esimesel kuul on kaalukadu on kõige intensiivsem ja võib ulatuda seitsmest kuni 15 protsendini kehakaalust. Kaalukaotuse kiirus sõltub soost, vanusest ja ainevahetuse eripäradest. Kuidas on võimalik kaalu langetada rasva, mitte lihasmassi ja kaalulangus arvelt? Tuleb tarbida piisavalt valgurikast toitu: 1—1,5 grammi kehakaalu ühe kilogrammi kohta. Esmalt peaks inimene olema aga kindel, et ta neerufunktsioon on korras.\nNegatiivsete tagajärgede vältimiseks tuleks sportides juua vett isegi siis, kui sa ei tunne janu ega taju higistamist. Pakaselisel päeval võiksid kaasa võtta termose leige veega, mis on kurgule parem.\nÄra unusta ka alternatiivseid soojendavaid meetodeid, mis annavad kehale lisatoonust, näiteks Herbalife Tea Concentrate. Sportimine talvel on juba iseenesest paras katsumus lume ja jää tõttu — tuleb olla ettevaatlikum kui tavaliselt. Üldiselt ei soovitatagi sportida, kui temperatuur langeb alla —15 °C.\nKevadise autohooluse üheksa vajalikku tööd Külma ilmaga sportimise kasulikkus Kui teha külmal talvel sporti, võid üldiselt rohkem kaloreid põletada ja rohkem õnnehormoone toota, sest su pulss on kiirem. Loe, kuidas saad ilma rasva poletusvoond on samavaarne vaevata kulutada kalorit nädalas 4 Selleks ei pea sa külmetama ja haigestumise piiril oma tervisega riskima.\nPiisab kui alandad kodus temperatuuri, võtad külma dušši ja teed jalutuskäike ka jahedate ilmadega. Külma vee joomine Vesi on parim lahendus janu kustutamiseks ja organismile piisava koguse vedeliku tagamiseks. Kuidas see täpselt töötab? Vee joomine ergutab ainevahetust normaal- ja ülekaalus täiskasvanutel ning lastel. Teadustöö üheks leiuks oli, et keskmise sisepõlemismootori mootoriõli soojenemise kiirus on 0.\nLeiti veel, et mootoriõli soojenes kõige aeglasemini esialgse pöörde juures, kui soojenemise kiiruseks oli 0. Kuna see oli NEDC New European Driving Cycle esimene kiirendustsükkel, siis oli ka mootoriplokk veel täiesti jahe ning seetõttu ka õli soojenemise kiirus palju väiksem tavapärasest. Sellegipoolest, on õli soojenemise kiirus selliste pöörete juures liiga väike.\nKõige kiiremini soojenes mootoriõli pöörde juures, kus see oli 0. Samas tõdeti, et linnasõidus ja reaaltingimustes oleks õli soojenemine, lisajahutuse tõttu, sellest tõenäoliselt märgatavalt aeglasem. Kodu Tervis Miks võib treeningute tegemine külmaga aidata rohkem rasva põletada? Aishwarya Rai kaalulangus Dhoom 2 Toitumine võib korralikult aidata kaalu kaotamisel.\nSudame tervisliku kaalulanguse menuu Lihasmassi ja kaalulangus. Keha moodustavate inimeste toitainete sisaldus erineb tõepoolest nendest, kes seda ei tee. Võimalikult täpsete ja võrreldavate mõõtmistulemuste saamiseks tuleks ennast võimalusel kaaluda alati ühel ja samal kellaajal, soovitavalt hommikuti pärast tualetis käimist, tühja kõhuga ja ilma rõivasteta. Paula RõukTerviseportaali reporter Kaalu langetamiseks tuleb normaalselt süüa, mitte nälgida ega äärmustesse kalduda.\nMa ütleks, et iga suupiste jaoks on kaks puuvilja ja töötatakse välja iga päev. Kas läheb samaväärne kaalulangus raputada dieeti, mis on nagu slim kiire ja töötab 30 minutit päevas tõhus kaalulangus kava? Toidukordade raputamine pole kunagi hea plaan, siis võite kaaluda, kui hakkate uuesti süüa tahke toitu. Kuidas sa kiirust kaalu langetamiseks?\nNägemist kaalulangus on lihtne. Hommikul ärkates sööma suhkrut sisaldavaid toitu ja aeglase vabanemisega energiat nagu putru. Siis ei söö enamki kuni õhtuni ülejäänud päevani, siis sööge kiirelt vabastatavaid toiduaineid, et oma energia tagasi ja korrata. Blogiteraapia, teraapia, teraapiablogi, blogiteraapia, teraapia.\nLoodetavasti aitab see abikaasa! Kaalulangus ideed? Me kõik teame, et ülekaal võib põhjustada mõningaid silmapaistvaid haigusi nagu südameinfarkt, insult, arterioskleroos ja diabeet. Lühikese aja jooksul on kaalu saavutamiseks kaht lihtsat füüsilist sobivust. Maandage stressi Psoriaasi ja kaalu seos Kui soovite kaalust alla võtta, on tervisliku toitumise järgimine põhimõtteliselt mõttetu.\nHea tee on regulaarne treenimine ja hea magamisharjumused. Kas Slim Fast võib olla tervisliku kaalukaotuse osa osa? Jah Slim Fast võib olla osa tervisekaalu kärpimisest, kui see on üks mitmest osast.\nEbatervislik kaalulangus maadlus Lühikese aja jooksul on kaalu saavutamiseks kaht lihtsat füüsilist sobivust. Teil on rohkem energiat ja parem jõudlus. Psoriaasi juhtimine kaalulangusega - Healths - Saate teha sit-ups, pushups, hantlid tõstmiseks, hüpped-tungrauad ja paljud teised põhilised harjutused athome. Jalutage nii palju kui võimalik.\nParimad plaanid on toitumise ja füüsilise koormuse kombinatsioon. Nii et kui Slim kiirt kasutatakse mõõdukalt koos tavaliste tervislike toitudega, siis see töötab. Kuid lõpuks peaksite selle lõpuks lõpetama. Millised on DM kehakaalu langus toitumise kavad kiireks kehakaalu langetamiseks? Saadaval on palju toitumisplaani, mis soodustavad kiiret kehakaalu langust. Samuti seostatakse sümptomite teket emotsionaalse stressi, erinevad foobiate ja ebatervislik kaalulangus maadlus. Kuidas soole Oluline on koos arstiga üle vaadata.\nBroadi raamatu üks peatükke käsitleb joogat kui tujutõstjat — kas ja kuidas aitab jooga stressi, masenduse ja depressiooniga kehas ja sellega.


Kiindumatuse Seaduse õpituba vabastava hingamisega | Hingamisstuudio\nKiindumatuse Seaduse õpituba vabastava hingamisega\n8. dets. 2015 admin\n“Omandamaks midagi füüsilises maailmas tuleb sul loobuda oma kiindumisest sellesse, eriti selle tulemusse. Kiindumus põhineb hirmul ja turvatunde puudusel tulenedes puudusteadvusest, kiindumatus aga kõhklematul usu Sinu tõelise Mina jõusse, tulenedes küllusteadvusest. Külluse allikas on Mina, nii autod, majad, rahatähed kui riided on kõigest sümbolid. Sümbolite tagaajamine on nagu maa asemel kaardile elama asumine. See lõpeb end seestpoolt tühjana tundmisega.\nKiindumus muudab meid abituse, lootusetuse, maiste vajaduste ja meeleheite vangiks. Küllusteadvus on võime saada kõike, mida tahame, alati vähima pingutusega. Turvalisuse otsimine on illusioon. määramatus on loovuse ja vabaduse allikas. Tundmatu on kõikide võimaluste väli, mis on alati värske.”\nÕpituba on pühendatud Deepak Chopra raamatus “Edu seitse vaimset seadust” käsitletud Kiindumatuse Seadusele, mille kohaselt omandamaks midagi, tuleb loobuda kiindumisest sellesse. Sest kiindumus põhineb turvatunde puudusel, kiindumatus aga kõhklematul usu minu tõelise Mina jõusse.\nAeg: 16.12 kell 18.15-20.30.\nEelmine postitusKaduneljapäeva hingamineJärgmine postitusTartu Reiki Kooli pööripäevane reiki praktikaõhtu


Hea ja kurja võitlus koduaias - Pere ja Kodu - Delfi Lood\n3. juuni 2019 7 min.\nKuna pisikestest põnnidest ei tea kunagi, millal neil tekib “hiilgav” idee keeta lilleõieteed või maiustada hekist leitud marjadega, veendu, et su aeda kaunistavad taimed pole mürgised!\nNeljakorruselise kortermaja esist raamistab kena hekk. Ühel päeval tuli kuuene Karoliine tuppa, suu ümber mahlavõru, ja teatas: “Küll selles hekis kasvavad head marjad.” Pereisa Tanel (33) muutus murelikuks, võttis tüdruku, murdis hekist kaasa oksa ja pöördus erakorralise meditsiini osakonda. Tüdruk sai esmaabi, isa samal ajal dr Google’i kaudu teada, et õnneks ei olnud tegu mürgimarjadega paakspuuga, nagu ta alguses kahtlustas, vaid viirpuuga – hea, et nii läks!\nHoia sõbrad vaenlastest lahus\nMullu sai mürgistusteabekeskus kokku 176 telefonikõnet, kus vanemad kurtsid, et nende võsukesed on söönud mürgiseid taimi. Keskuse õde-konsultant Esta Kõomägi toob näiteid: kolmene sõi koduaias mustikate pähe metsviinapuumarju, seitsmene mekkis karulaugu asemel sügiskrookuselehti, kolmesed kaksikud “maiustasid” mürgiste jugapuumarjadega.\nEnim tekitabki lastes segadust see, kui koduaias on söödavad marjad ja taimed läbisegi nendega, mis söögiks kõlbmatud või lausa mürgised. Seepärast jälgi tähelepanelikult, et hernepeenra lähedal ei kasvaks hernetaimega sarnane mürgine lillhernes ning karulaugu kõrval piibelehed ega sügiskrookused. On turvalisem, kui mänguväljaku ligidal sirguvad lapsesõbralikud taimed, iluaed võiks viljade ja maitsetaimedega tarbeaiast olla selgelt eraldatud. Sama oluline on, et selgitad lapsele: tundmatuid taimi ega marju suhu ei pane.\nMürgistusteabekeskuse infoliinil 16662 annavad ööpäev läbi nõu erakorralise meditsiini õed. Nende kogemusel põhjustavad lastele looduses enim terviseprobleeme piibelehtede lehed, õied ja marjad, tulikalised, ussilakamarjad ja seened. “Ussilakamari on õnneks mõru ja lapsed seda palju ei söö, kuid ohtlikuks võib osutuda juba üle viie marja söömine,” selgitab Esta Kõomägi.\nKoduaiataimedest ohustavad lapsi enim tuhk-, juga- ja kuslapuu, karuputk, oleander, kermesmari ja leeder. Raskemaid mürgistusi võivad põhjustada kuldvihm, sõrmkübarad ja käokingad. Gardesti aednik Jaana Vaino lisab, et tema välistaks liivakastide ja laste mängualade lähedusest ka kaunite õitega, kuid tugevalt tervist kahjustavad näsiniined.\nAiandushuviline Kaisa Moora (30), Suvi (1,5) ja Uku (5) ema, soovitab sellal, kui lapsed väiksed, validagi aeda ennekõike marjapõõsaid, viljapuid ja muid taimi, mille vilju-lehti sobib suhu pista. “Lastele pakub suurt huvi, kuidas väiksest nupsust kasvab suur rabarberipõõsas, või käia aasta ringi kuumaasikaid ootamas ja noppimas. See, mis ise kasvatatud, on erilise maitsega, ning lastel on tore jälgida, kuidas loodus “küpseb”.”