Lähedus ja sõda - Tänane leht\n10. jaanuar 2016, 13:34\nMulle tundub, et sõda on uuemas kirjasõnas küll oluline teema – seda eriti pärast Teise maailmasõja kohutavaid kogemusi –, kuid ilukirjanduses ei keskenduta enamasti sõja kulgemisele, mis jääb rohkem ajalookirjanduse pärusmaaks, vaid selle tähendusele.\nLihtsustatult võiks üldistada, et sõda tõuseb kirjandusteostes harva keskseks või ainukandvaks teemaks, kuna sõda on ju vaid üks vägivalla ilmnemisviise. Tõsi, tegu on erakordselt mastaapse, süsteemse ja süstematiseeritud, riiklikult angažeeritud ja orkestreeritud, massiliselt relvastatud vägivallavormiga, mille kirjeldused võivad üht ilukirjanduslikku teost väga mõjuvalt raamida. Sõda kasutataksegi romaanides sageli ennekõike raamina, taustana, mis asetab ilukirjandusliku loo tegelased keset vägivalla harjumatult suur kontsentratsiooni. See aga tingib sageli pilgu, mis uurib pigem üksikisiku rolli ja käitumist vägivallas, mitte niivõrd vägivalla kronoloogiat ja kvantiteeti.\nVahest üks kõige suurejoonelisemaid katsetusi selles vallas on «XXI sajandi «Sõjaks ja rahuks»» nimetatud prantsuse kirjaniku Jonathan Littelli mastaapne romaan «Eumeniidid», mille taustaks Teise maailmasõja aegne Idarinne alates Ukrainast ja Stalingradist kuni Hitleri punkrini välja – teost oleks pisut kitsendav nimetada sõjaromaaniks, kuna see ei uuri ennekõike mitte sõja kulgu, vaid üksikisikute käitumist sõjaolukorras. Loo minajutustaja, endine SS-ohvitser Maximilien Aue rändab oma mälestustes küll läbi oluliste ajalooliste sündmuste, aga viimased muunduvad tema teadvuses aeg-ajalt unenägude ja nägemuste virvarriks, mistõttu romaani ennast võib pidada ennekõike painavaks ekskursiks sõjas osaleva ja seal olulisi otsuseid langetava inimhinge sügavustesse.\nMaailmasõdade kogemuse valguses ei kõla küsimus ennekõike, kas sõda on hea või halb, vaid kas sõda on loomulik või ebaloomulik (mis tähendab ühtlasi küsimust sõja välditavusest või vältimatusest) ning milliseid järeldusi saab sõdade toimumise pinnal teha inimloomuse kohta. Selles üksmeel puudub, arvamusi on seinast seina. Näiteks juudi kirjanik Primo Levi, kes sai Auschwitzi laagrit omal nahal tunda, arutleb kogetu põhjal nii: «Ma ei usu kõige ilmsemasse ja kergemasse järeldusse: et inimene on oma loomult just nii brutaalne, egoistlik ja rumal … /---/ Ma arvan pigem, et siit ei saa järeldada midagi muud, kui et meeleheitlikus viletsuses ja füüsilises abituses tõrjutakse tagaplaanile paljud harjumused ja sotsiaalsed instinktid.»\nLevi jaotab inimesed kahte kategooriasse: ellujääjad ja allajääjad. Sellest liigitusest lähtudes julgen teha ühe üldistuse: hoolimata sellest, kas kirjanik näeb sõjas jälgi olemuslikust kurjusest või headuse puudumisest, kuulub tema kaastunne sageli just allajääjatele. Olgu Levi eristuse täpsustamiseks öeldud, et allajäämise ja ellujäämise vaheline piir on üsna liikuv ja hägune, ellujääjate hulgast võib leida omajagu allajääjaid, mis tähendab, et äärmuslikes oludes – sealhulgas sõjas – langetatud valikute ja otsuste suhtes peaks kirjandus meile ülepea õpetama ettevaatlikuid hinnanguid.\nPoola nobelist Czesław Miłosz, kelle vaade Teisele maailmasõjale ja selle järelmitele paistis silma erilise kainusega, kirjutab oma 1953. aastal ilmunud raamatus «Vangistatud mõistus» (ek ilmus 1990 Loomingu Raamatukogus), viitega ühele koonduslaagris aset leidnud juhtumile, kus lastega naisi hakati saatma gaasikambrisse ning üks ema oma lapsest lahti püüdis öelda, järgmiselt: «Lihtne on hukka mõista naist, kes enda elu säilitamiseks tahab loovutada oma lapse surmale. See on koletu tegu. Aga ometigi naisterahvas, kes mõistab hukka oma õnnetu sookaaslase, lugedes juhtunust mugaval diivanil, peaks mõtlema, kas surma palge ees poleks ka tema enda hirm tugevam kui armastus».\nIgatahes on eelneva tsitaadigi abil selge, et füüsilise ja sotsiaalse reaalsuse paratamatustest lähtuvalt liigituvad just naised, loomad ja lapsed üldjuhul allajääjate hulka. Sõja brutaalsust saab kirjeldada mõjuvalt rindel verest tühjaks jooksva sõduri kaudu, kuid veelgi mõjuvamalt ka sõjale jalgu jäänud laste, naiste ja loomade kaudu. Tegelikult võib lihtsustatult öelda, et eksisteerib kaks erinevat sõda – meeste sõda ning naiste, laste ja loomade sõda, mis ei tähenda, et meeste sõjas osalejate hulgast ei leiaks suurel hulgal kannatajaid ja allajääjaid. Lisaks tundub, et meeste sõda seostub kergemini Suure Ajalooga, kinnistudes ja ilmnedes suurtes liikumistes, väekontingentide asetumises ja põrkumises, arvudes ja nooli täis kaartides, suurte õnnestumiste ja veel suuremate altminekute daatumites. Teine ajalugu kipub sageli jääma Suure Ajaloo alla, koosnedes enamasti dateerimata kannatustest, millel on üksikud, juhuslikuna mõjuvad eestkõnelejad (nagu näiteks Anne Franki päevik). Sestap on mõneti isegi loogiline, et kui meeste sõda seostub ajalooga, siis allajääjate sõda otsib oma lugudele pinnast just kirjandusest, kirjeldamaks neid nimetuid olevusi, hapraid allajääjaid, kes moodustavad mõjusa osa sõja ohvritest. Nii on ka loomulik, et nende hulgast leiab lisaks meestele ka hulgaliselt naisi, lapsi ja loomi.\nMuide, kui inglise ajaloolane Antony Beevor kirjeldas oma raamatus «Berliin 1945» (ek 2013 Olion) Punaarmee sõdurite poolt Saksamaa pinnal toime pandud massivägistamisi, mille ohvriks langes umbkaudu kaks miljonit naist, võttis Venemaa saadik Suurbritannias nördinult sõna, kuulutades Beevori väited valeks. Selline ametlik väljaastumine näitab veenvalt Ajaloo soovi allajääjate hääled vaikima sundida. Kuid kirjandus on teadupärast vabaduse territoorium, seal võivad saada sõna ka need, kes pole varem kunagi sõna saanud. Enamgi, sõna antakse ka neile, kes sõna ei valda.\nNii juhtus Talvesõjas, Karjala rindel Laadoga järves jääskulptuurideks külmunud hobustega, kelle kannatused jäädvustas oma raamatus «Kaputt» (ek 2005 Vagabund) Itaalia sõjakorrespondent Curzio Malaparte. Kohutav vaatepult talletub autori unenäos, mida ta kirjeldab nii: «Ristiharudel kõlgub ristilöödud hobune. Ülal redelitel löövad timukad veel viimseid kordi haamriga. /---/ Rahvahulk nutab vaikides. Hobu-Kristuse ohverdamine, loomaliku Kolgata tragöödia…, ma tahaksin, et aitaksite mul selle unenäo mõtet klaarida. Kas Hobu-Kristuse surm ei kujuta mitte kõige selle surma, mis inimeses on puhast ja suursugust? Kas teile ei tundu, et see uni viitab sõjale?» Nii sõdib Malaparte kirjasõnaga sõja vastu, tõstes allajääja aujärjele.\nNagu juba alguses mainitud, on sõjaga kaasnev vägivallakogemus mänginud XX sajandi teise poole kirjanduses tähtsat rolli. Kirjandus annab sellele kogemusele vaatepunktide rohkuse. Siin tuleb vaadata kaugemale saksa ilukirjandusest, kus püütakse saada hakkama rahvusliku häbiga ja mis seetõttu kipub vaatepunkti sõjakannatustele rahvuslikult kitsendama – natsi-Saksamaa poliitika lähtus küll rahvuslikust determinismist, kuid see ei tähenda, et teistest rahvustest inimesed, keda selline determinism vähem piiras ja piinas, ei saatnud sõja ajal korda koledusi –, vaid otsin selle kogemuse jälgi mujalt.\nÜks veenvamaid teoseid, mis näitab ebainimlikkuse rahvusülesust, on Kurt Vonneguti raamat «Tapamaja, korpus viis» (ek 2010 Tänapäev), mis keskendub Dresdeni pommitamisele liitlasvägede poolt 1945. aasta veebruaris. Vonnegut nimetab toimunut oma raamatus «suurimateks tapatalguteks Euroopa ajaloos». Sellest lähtekohast saatsid Teise maailmasõja kõige koletuma teo korda mitte natsid või kommunistid, vaid demokraatlikud jõud. Kirjanik rõhutab ja võimendab ettevõtmise absurdsust noorte inimeste või laste kaudu, valides nad sõjalises vägivallas allajääjate sümboliks: «Ma olen ise näinud koolitüdrukute laipu, kelle keetsid veetornis elusalt ära minu oma kaasmaalased, kes ise uhkelt uskusid, et nad võitlevad ainuüksi kurja vastu.» Muide, siingi raamatus nutetakse sõjas kannatanud hobuste pärast.\nSõda on eriliselt kontsentreeritud vägivalla vorm, aga kirjandus võimaldab selle vormi ajaloolistest mastaapidest eemale nihutada, selle sealt koguni välja tõsta, vaatamaks väga lähedalt, mis juhtub ühe inimesega keset vägede paiknemisi ja pommide lõhkemisi. See asetab vastamisi sõjalise vägivalla hävitava kuumuse ja inimkeha hapra soojuse. Ning enamasti kannavad seda soojust noored naised, täis armastust ja lootust. Väga mõjusalt on seda kirjeldanud Belfastis sündinud Robert McLiam Wilson oma 1990. aastate romaanis «Eureka Street» (ek 2003 Varrak ). Loo taustaks on Põhja-Iirimaa kümnendeid kestnud relvastatud rahvuslik ja religioosne, sageli ka sõjaks liigitatud konflikt, millele viitab selle vastuseisu ingliskeelne nimetus The Troubles. Mingil hetkel hakkab Wilson kirjeldama üht uut tegelast, kedagi Rosemary Daye nimelist noort võluvat naist, kelle «ihusoojus oli võrratu». Lugeja silme ette kerkib just armastust jaganud ja saanud naise ihu. Autori võte on ootamatu ja mõjuv: just siis, kui lugeja on jõudnud Rosemary elule nelja lehekülje jooksul kaasa elada, kisub pomm ta keha tükkideks. Motiivi võiks kokku võtta järgmiselt: armastus liidab kehad ühte, sõja masinavärk tirib kehad igaveseks lahku.\nSama motiiv kannab juudi kirjaniku David Grossmani 2010. aastal ilmunud romaan «Maailma otsa» (ek 2014 Varrak ), mille taustaks erinevad Iisraeli sõjalised konfliktid. Raamatu kesksetel tegelastel on valida kahe asja, ligimese läheduse ja sõja vahel. Lähedus liidab, sõda eraldab. Lähedus on seotud inimese sisemise jõuga, tema kujutlusvõime ja mäluga, millel on vaat et püsiv võime lähedasteni teed leida; sõda aga välist ja välistavat reaalsust, mis asjad ja olendid üksteisest eraldab, kehad üksteise küljest lahti lõikab. Grossmani romaanis aga ei kehasta lähedust mitte vaid vanade armastajate kobav teineteiseleidmine, mis saab võimalikuks ainult sõjast tingitud kannatusi ületades, vaid ka ema armastus oma sõjas viibiva poja vastu. Oluline on, et Grossman ei kirjelda sõjas allajääjaid ennekõike ohvritena, sest Ora, Grossmani romaani keskne tegelane, oma täiskasvanud poja sõtta lasknud naine, püüab mitte jääda tegevusetult välist lahendust ootama, vaid lahkub kodust, keeldudes sedasi meeste sõja loogikast ning hoides oma mälestusi ja teadmisi pojast maailmas, kus esmapilgul pole võimalik neid mälestusi kellegagi jagada.\nTõsi, pealispinnal ta põgeneb, põgeneb poja surma teatava telefonikõne eest – Ora mõttelised rituaalid, mis on mõeldud poja kaitsmiseks, äratavad kaastunnet just nende naeruväärse jõuetuse tõttu –, kuid ta võtab kaasa oma poja isa Avrami, kes kannatab sõjatraumade käes. Seega on Ora põgenemine ühtlasi omamoodi pealetung, liginemine tema küljest lahti rebitud mehe kehale; see pole ainult poja surmaga seonduvat hirmu trotsiv rituaal, vaid ka teadlik keeldumine ohvri staatusest. Ora rännakus saavad kokku allajääja ja ellujääja kogemused. Lähedus Avramiga tähendab iseenese ja oma poja kaitsetuse teadvustamist ning ühtlasi armastava hinge vastuhakku sellele.\nArmastuse ja sõja vastandamist võibki pidada sõda käsitleva kirjanduse üheks kõige lihtsamaks ja ilmsemaks motiiviks ning siit koorub ka üks võimalik vastus küsimusele sõja loomulikkusest või ebaloomulikkusest. Inglise kirjaniku Louis de Bernières’i 1993. aastal ilmunud romaan «Kapten Corelli mandoliin» (ek 2000 Varrak) jutustab loo kõiki takistusi – sh ka sõda – ületavast armastusest. Okupeeritud Kreeka saarele saabub Itaalia armee ohvitser Antonio Corelli, kes armub kohaliku apteekri tütresse Pelagiasse. Itaallase ja kreeklanna armastus ületab nii nende erineva tausta, aastatepikkused vääritimõistmised kui ka füüsilise allakäigu, aga ka nende eraldumise põhilise põhjuse, Teise maailmasõja. Sõda möödub, armastus jääb. Mis tähendab, et igasugune läheduseigatsus on sõja tingimustes parim võimalus seista vastu täieliku allajääja positsioonile – omamoodi tähenduslik, et õnnetud armastajad osutuvad Bernières’i loos siiski ellujääjateks.\nArmastuse tõsiasi, soov näha ja katsuda oma lähedasi (olgu need siis omaksed või armastajad) tähendab sõja oludes üht selgeimat eluspüsimise võimalust ja põhjust. Vene kirjaniku Mihhail Šiškini romaanis «Kiri sinule» (ek 2013 Varrak) kirjutab Hiinas sõjakäigul viibiv mees oma armastatule nii: «Tegelikult pole vahet, kas võita või saada alistatud, sest ainus võit ükskõik millises sõjas on jääda ellu.»* Tõsi, pole kindel, kas mees räägib siin ellujäämisest armastuse nimel või jagab armastatuga lihtsalt vajadust ellu jääda, elusolemist kogeda. Võib-olla mõlemat.\nJohn Fowlesi romaanis «Maag» (ek 2005 Varrak) kasutatakse mõistet delirium vivens, mida kogeb üks romaani tegelasi Maurice Conchis oma nooruses, Esimese maailmasõja kaevikusõjas, mingis mürsulehtris, kus ta viibib koos rottidest söödud Saksa sõduri laibaga. Conchis kirjeldab: «Minu tookordsed kogemused erinevad kardinaalselt kõigest sellest, mida meie sajandi saksa ja prantsuse metafüüsikud on kuulutanud kui kõrgemat tõde: et kogu välismaailm on indiviidi suhtes vaenulik. Minu jaoks oli kogu välismaailm kütkestav. Isegi see laip, isegi piiksuvad rotid. Hoolimata külmast, näljast ja südamepööritusest oli ometi tõeline ime, et võisid seda kogeda.» Kuna noort sõdurit puudutab siin ellujäämise kirg, elusolemise ime, ei ole ta suuteline edasi sõdima ning alustab ohtlikku teekonda koju, oma armastatu juurde, kus tütarlaps oma peigmehest lahti ütleb, sest viimast saadab häbistav desertööri vari. Selles loos saab sõja loogika armastusest võitu. Ometi ei tasu eirata ideaali, mille järgi võib armastus tirida inimese allajääjate hulgast ellujääjate hulka, andes talle jõudu vägivalla loogikale või teostumisele mitte alla vanduda või sellest isegi lahti öelda.\nKuid loomulikult pakub ilukirjandus ka teistsuguseid, vähem idealistlikke ja ülendavaid lähtekohti. Üks kütkestavamaid pärineb Hiina nobelistilt Mo Yanilt. Romaanis «Punane sorgo» (1986, ek 2014 Koolibri), mille taustaks Teine Hiina-Jaapani sõda aastatel 1937–1945, maalitakse lugejate pilgu ette maailm, kus kõik inimesed on allajääjad. Loo põhiline vastuolu ei avane mitte inimliku läheduseiha ja ühiskondliku vägivalla vahel (Teine Hiina-Jaapani sõda oli XX sajandi suurim sõjaline konflikt Aasia mandril), vaid inimelu ja looduse vahel. Loodus kerkib lugeja pilgu ette haaramatu ja elava maastikuna, kus surm on elu enda ringkäigu osa. Inimesed, kes on harjunud ennast ümbritsevast eraldama, kes püüavad maastiku enda kasuks tööle panna ega taju ennast enam maastiku osana, elavad aga surma läbi, mitte üle, nagu loodus.\nInimesed trambivad üksteisel, kuid voogav maastik neelab nende jalajäljed, ulatudes üle nende silmapiiri ning neelates nende katkised luud. Selline vaade ei tähenda siin eksistentsialistlikku lähtekohta inimelu tähendusetusest ja tähtsusetusest, vaid seda, et inimese kõige sügavam lähedus ei tõuse esile mitte teisest inimesest, vaid maapinnast: «Just sel hetkel kostab sügavalt maa seest imelik hääl, mis tundub ühtaegu võõras ja tuttav, ühtaegu mu vanaisa ja isa hääl, vana Arhati hääl, vanaema, teise vanaema ja emand Liu koos kõlav lauluhääl. Esivanemate vaimud saadavad mulle sõnumi, mis näitab teed välja sellest labürindist.» See konfutsianismist ammutav nägemus tähendab, et inimese rahutu ja ebakindel elu, mille üks kõige tugevamaid ilminguid on sõda, ei ulatu looduseks nimetatud ühtsuse saladusteni, looduse enda delirium vivens’ini. Kui ulatuks, taanduks võib-olla ka rahutus.\nSiit hargneb jälle eraldi teema, sõja ja looduse vastandus. Looduse majesteetlik vääramatus asetub vastamisi inimlike seisukordade vägivaldsuse ja sellest tuleneva elu püsimatusega. Sellisel pingel mängib üks teine silmapaistev Aasia nüüdisaegne kirjanik, Malaisiast pärit Tan Twan Eng. Tema romaani «Õhtuste udude aed» (ek 2015 Varrak) pinge püsib Teise maailmasõja aegsete Jaapani keiserlike okupatsioonivägede toime pandud kuritegude ja Aritomo nimelise aedniku tegevuse vahelisel vastuolul. Raamatu minajutustaja on jaapanlaste vangilaagris kannatanud Yun Ling Teoh’ nimeline malai naine, jurist, keda huvitab aiandus. Tema õde Yun Hong sobib esindama kõiki Teise maailmasõja allajääjaid – lapseohtu kaunis tüdruk, kes sunnitakse vangilaagris jaapanlaste prostituudiks ning lõpuks tapetakse. Kuid karismaatilise Yun Hongi mõju oma õele teeb Yun Ling Teoh’st ellujääja, kes otsustab pärast sõda astuda silmitsi – ja ka üle – oma pimedast kättemaksuihast. Tema keeruline ja intensiivne lähedus Aritomoga juhib teda inimeste ja looduse piirile, mida kehastabki aed – looduse vorm, mis küll allub inimese korrastavale käele, kuid näitab samas looduse püsivat jõudu, sest elab ükskõik kui kindla inimkäe alati üle.\nAed on ühtaegu nähtav aeg, aga ka ruum, mis juhib inimeste ajast välja; koht, kus tulevad nähtavale ja ette inimmaailma piirid. Inimelu hapruse ilmnemiseks pole vaja sõjalisi kulutusi, piisab sellest, kui vaadata tähelepanelikult ümbritsevat maastikku. Sellises tähelepanelikkuse seisundis saab võimalikuks kahe kannatava, olgugi et pealispinnal erineva hinge lähedus ja omavaheline vaikne, kuid püsiv kaastunne. Ning mida muud saakski kirjandus meile vaikimisi, aimamisi õpetada kui kaastunde võimalust vägivalda tulvil maailmas? Et näeksime pisut lähemalt nii mehi, naisi, lapsi kui ka hobuseid.


Mika Myllylä 50. sünniaastapäev: mis tappis vastuolulise legendi? | Õhtuleht\nOhtuleht.ee, 12. september 2019, 22:30\nMika Myllylä tähistanuks täna 50. sünnipäeva.Foto: AFP/Scanpix\nTäna pidanuks 50. sünnipäeva Soome suusalegend Mika Myllylä. Olümpiavõitja suri 2011. aasta 5. juulil 41aastaselt. Siinkohal taasavaldame päev pärast Myllylä surma Õhtulehes ilmunud artikli:\nSoome spordiässa Mika Myllylä surm šokeeris suusamaailma\n"Natuke uskumatu on see uudis kindlasti," ütles olümpiapronks Jaak Mae, kuuldes Soome suusaässa Mika Myllylä surmast. "Ta oli ju parimas eas mees, minust vaid kolm aastat vanem. Jah, olen kursis tema alkoholiprobleemiga, aga ei tea, mis põhjustas surma."\nKas Mika Myllylä poeg puksis Eesti koondislase Soome tiimist välja? (2)\n18. juuli 2017, 14:22\nMyllylä surmaga seoses sai süüdistuse 90 politseinikku (6)\n10. juuni 2013, 19:10\nEile lükkas Soome politsei kodumaise meedia vahendusel ümber spekulatsiooni, justkui oleks Myllylä relvaga ise endalt elu võtnud.\nParaku on karm tõsiasi, et teisipäeval kella 11 paiku leiti olümpiavõitja ja neljakordne maailmameister Myllylä, kes on olümpiamängudelt võitnud kuus ja maailmameistrivõistlustelt üheksa medalit, kodunt surnuna. 12. septembril oleks tal täitunud alles 42. eluaasta.\n"Ta oli maailmameister Trondheimis 1997 ja Ramsaus 1999, 2001. aasta positiivse dopinguproovi tõttu kaotas ta aupaistet," vahendas Norra staari Odd-Björn Hjelmeseti sõnu Iltalehti. "Kuid alati on kurb, kui noor inimene sureb. Siis ununevad isegi asjad, mis juhtusid 2001. aasta MMil Lahtis."\nEnt just Hjelmeset oli üks Myllylä jõulisemaid ründajaid, kui endine rivaal tunnistas keelatud ainete manustamist. "Pole vaja olla raketiteadlane, et Myllylä EPO-tarvitamisest aru saada," lajatas Hjelmeset 2010. aasta veebruaris.\nMika Myllylä tähistanuks täna 50. sünnipäeva. Foto: AFP/Scanpix\nPõrgusse sattus juba elupäevade lõpus\n2001. aasta dopinguskandaali järel vaevles Myllylä süümepiinade käes ja raputas endale tuhka pähe. "Tahan südame põhjast oma vigade pärast soome rahvalt ja kogu sportivalt maailmalt vabandust paluda," kirjutas ta.\nKolme lapse isa Myllylä liikus siiski allakäigutrepil. Ta otsis lohutust alkoholist, sestap muutusid peresuhted üha pingelisemaks, tekkisid tülid ja 2007. aastal jooksis abielu lõplikult karile.\nMõni aasta hiljem andis abikaasa Suvi talle uue võimluse. Kahjuks ei suutnud Myllylä pahedest hoiduda. 2008. aastal sattus ta esimest korda purjuspäi autojuhtimise eest kohtupinki.\nMullu muutus Myllylä elu päris põrguks. Üks pahategu järgnes teisele. Taas istus mees vindisena autorooli, joobeks mõõdeti 1,28 promilli. Kohus määras talle 30 päeva tingimisi vangistust, lisaks tuli maksta 120 eurot trahvi.\n2010. aasta mais astus Myllylä taas kohtusaali, süüdistatuna viies kallaletungis. Jaanuaris osales ta Kokkola pitsarestorani juures massikakluses ja oli seotud kolme inimese peksmisega. Kaks ülejäänud kallaletungi toimusid märtsis.\nOktoobris 2010 määras kohus Myllyläle vägivallatsemise eest 444 euro suuruse trahvi. Teda süüdistati kokku neljas väärkohtlemise episoodis, süüdistaja nõudis isegi tingimisi vangistust.\nMärtsis 2011 rääkis Myllylä tunnistajapingis dopingukasutamisest – vanad patud tiriti taas päevavalgele, kinnikasvanud haavad hakkasid veritsema.\nTippsuusatajana oli vaikne ja sõbralik\nSuusaklubi Joutsan Pommi juhi Teuvo Kuituneni sõnul kujunesid need kohtuprotsessid Myllyläle väga raskeks. "Ta oli emotsionaalselt toimiv mees. Kogu tema tegevuse aluseks olid emotsioonid," rääkis Kuitunen Soome ajakirjandusele.\nKuituneni arvates oli Myllylä dopinguskandaalist juba üle saanud ja valmistus eluga edasi minema – jaanipäeva veetis ta oma lastega –, ent viimaste kuude sündmused murdsid mehe lõplikult.\n"Hiljutised kohtuintervjuud olid tema jaoks liig," sõnas Kuitunen, kellega Myllylä plaanis suusamatkale sõita. "See tundus hea märk, et Mika on elurõõmus."\nKa Jaak Mae mälestustesse jääb Myllylä toreda inimesena. "Reisisime koos MK-etappidele ja elasime samades hotellides," lausus Mae. "Ta polnud eriti jutukas, aga oli sõbralik ja suhtles meiega nagu võrdne võrdsetega."


simku postitused - E30 COMMUNITY\nKõik, mis simku postitas\nsimku lisas teema asukohas Tuuninguks vajalik\nMüüa bmw-le camber plates, uued ja pakendis, hind 80.- tel 52 79 037\nO: 316 amordid olemas\nsimku vastas kasutaja yaku teemale asukohas Varuosad\nPakkuda tagumised Bilstein B6 või Koni amorte. Tel 52 79 037\nM/V:325ix ja 324d varuosad(uus pildid01.08.17\nsimku vastas kasutaja bmwcabrio teemale asukohas Varuosad\nTere Sooviksin ahju mootorit, palju maksab? helista 5279037\nM: E30 diisli käigukast\nsimku lisas teema asukohas Varuosad\nMüüa käigukast, mis oli E30 diiselmootoriga autol. Tel. 52 79 037\nsimku vastas kasutaja simku küsimusle asukohas Probleemid\nMõne jaoks võib see küll nali olla, aga minu jaoks väga praktiline vidin, kuna sellel on mitmeid lihtsaid eelisi. Näeb, mis olukorras ja kas üldse kütus jõuab mootorini, kas on mingeid setteid või vett paagis, odav, kerge, mõõtmetelt väike ja hea kättesaadavusega, mida võib pidevalt vahetada. Ikkagi on see toiminud juba aastaid, kuid nüüd mingi kala kuskil.\ne30 325ix käikudega probleemid\nsimku vastas kasutaja tar112 küsimusle asukohas Probleemid\nEsmalt vaata kogu hoovastiku puksid üle, kui käigukang käib nagu tallesaba, siis viga selles. Siduri viga ei tohiks olla\nsimku lisas küsimuse asukohas Probleemid\nTere E30 325 bensiin, kütusepump paagis. Selline probleem, et kütusefilter (plastmassist, mis igas bensukas müüakse) paisub suureks, ühekorra läks ka lõhki. Mis seda survet seal sees tekitab või milles viga? Olen siiani selliste filtritega sõitnud ca 4 aastat ning probleemi pole varem olnud, nüüd juba kolmas filter sedasi. Ette tänades!\nO: 17" 4x100 velgi\nsimku lisas teema asukohas Veljed - Rehvid\nSoov oleks siis 17" 4x100 velgi osta, laius 7-8,5" Tel 52 79 037\nO: Bilsten b6 tagumist amorti\nOstan e30 tagumist bilsten b6 amorti. Tel 5279037\nPalun abi vea diagnoosimisel?\nOlin stendis, kui aju seadistati, siis seadistaja ütles, et vaheta vända andur ära- vahetasin uue vastu, kuid midagi ei muutunud, järelikult olid muud logid korras. Kas releedes (mis on õhulugeja kõrval koopa kaare küljes) ei või olla mingi kala, kuna paar korda on auto välja surnud pärast tugevat lööki (auk/hüpe). Tookord võtsin releekarbi kinnitus kronsteini küljest lahti ja sidusin niisama isoleeriga juhtmete külge, et ei oleks jäika põrutust (võibolla robustne, aga toimis).\nAju on MS, nii et õhulugejaga ja ajuga pole midagi muuta. Kui pumbas ja filtris oleks viga, siis sõites või kohapeal kaasi andes peaks puterdamine hakkama erinevatel pööretel, kuna sõites koormus suurem ja vaja rohkem kütust. Või on see vale mõtlemine? Ei ole vahet, kas sõidan või annan kohapeal kaasi, ühte moodi hakkab peale 5 tuh pööret puterdama.\nE30, mootor 327, 125 kW( 3,5 L õhulugeja, pihustid), probleeb selles, et natuke üle 5 tuh pöörde hakkab puterdama/katkuma/vahele jätma ja nii kuni piirajani. Olen vahetanud juhtmed, jagaja kaane, küünlad (kuigi panin vanad suvalised küünlad prooviks, kuid täpselt samadel pööretel sama viga), vända anduri, kuid midagi ei muutu. Kust veel viga võib olla? Ette tänades vastajatele!\nO: 284 või 288 nukka\nSoov osta e30 325-le kas 284 või 288 kraadi kasutatud või uut nukka. Või äkki keegi teab, kellel sellist nukka võib olla. Tel. 52 79 037\nO: E30-le küljepeeglit\nsimku vastas kasutaja simku teemale asukohas Varuosad\nTeema võib lukku panna, olemas. Tänud\nVelg ja rehv vastu püstakut?\nLaager ei loksu( natuke, nagu peab), kui õõtsa lööb kõveraks, siis peaks püstak koos rattaga ühtemoodi kuskile poole kaldu olema. Tundub, et püstaku alumine osa, mis läheb rummule üle, seal on lihtsalt raud järgi andnud, kuigi värv on peal ja sellel pragusi näha ei ole. Peab vist jah uue püstaku otsima.\nE30-325-ga sõitsin parempoolse esi rattaga üle kivi (rahvarallis) ja pärast seda hakkas velg ja rehv vastu amordipüstakut käima. Rool on otse peal, kõik asjad tunduvad sirged olevat. Juhipoolsel püstaku ja rehvi vahe on ka väga väike 0,5- 1 cm. Oskate öelda, mis seal järgi võis anda? Tänud, kui keegi oskab ja viitsib vastata!\nVaja küljepeegleid. tel 5279037


Mis on soju - Autism\nSoju on Korea traditsiooniline destilleeritud alkohoolne jook. Soju nimetatakse mõnikord Korea viinaks. Alkoholi mahuosa joogis võib olla vahemikus 16% kuni 45% (kõige populaarsem variant on 20%). Täna on Lõuna-Korea juhtkond soju tugevuse vähendamiseks kursil. Soju valmistatakse peamiselt riisist, nisust, kartulist ja tapiokist. See on alkoholile iseloomuliku lõhnaga läbipaistev vedelik, maitselt magus.\nSoju on Korea kuulsaim alkohoolne jook. Nii põhja- kui lõunaosas on see viin tõstetud rahvusjoogi auastmele. Sellele joogile on pühendatud isegi muuseume. Ja ükskõik kui paradoksaalne see ka poleks, kuid üks soju kaubamärkidest - Lõuna-Korea Jinro on müügi poolest maailmas alkoholibrändide seas liider, jättes endast maha isegi viski.\nSoju tootmine pole tehnoloogiliselt eriti keeruline. Päris soju valmistatakse ilma tehasepärmi kasutamata, kuid teraviljast valmistatakse spetsiaalne juuretis. Soju tootmistsükkel hõlmab mitut etappi: esimeses etapis jahvatatakse ja pressitakse tooraine, teises etapis valmistatakse puder - jahvatatud ja pressitud tooraine hoitakse spetsiaalsetes anumates, kuhu etüülalkohol järk-järgult koguneb, kolmas etapp on pudru otsene destilleerimine valmistoodangusse. Pärast toote kättesaamist infundeeritakse seda keldris veel 100 päeva ja alles siis villitakse.\nSoju filtreeritakse läbi kindla (optimaalse protsessi jaoks) klassi ja vanusega bambusest valmistatud puusöe. Erinevad maitsed ja aroomid annavad sidruni, meloni, arbuusi maitse.\nSoju ilmus esmakordselt umbes 1300. aastal mongoli vallutuste ajal. Mongolid tõid kaasa destilleerimistehnoloogia, mis omakorda võeti pärslastelt üle nende kampaaniate ajal Kesk-Aasias. Aastatel 1965–1991 keelas Lõuna-Korea valitsus riisitarbimise vähendamise meetmena traditsioonilise soju destilleerimise meetodi puhastest teradest. Soju hakati valmistama etüülalkoholi lahjendamise ja maitseainete lisamise teel. Mõned täna toodetud soju kaubamärgid on valmistatud sellisel viisil. Lõuna-Korea osariik reguleerib toodetud soju protsenti, lahjendades selle kogusisaldusega kuni 35%. Ülejäänud soju on valmistatud vana retsepti järgi. Sellest tulenevalt varieerub joogi hind vahemikus 2 kuni 50 dollarit pudeli kohta..\nKorealased armastavad väga maitsvaid toite ja kangeid jooke. Statistika järgi joovad korealased aastaringselt üle 3 miljardi pudeli soju. See käib kõigile korealastele, ka vanadele ja noortele daamidele - pudel nädalas. Soju juuakse nii puhtal kujul kui ka kokteilidena lahjendatult. Eriti populaarne on poktanju kokteil - see on soju kuhja, mis on kastetud õllekruusi põhja.\nKahtlemata kahjustab soju kasutamine nii inimkeha kui ka teisi alkohoolseid jooke. Põhimõtteliselt ei oma see organismile konkreetset mõju, kuna destillaatide koostis ja tootmisprotsess on traditsioonilised, seetõttu on soovitused ka üldised.\nSoju (Korea viin) - mis see on, mitu kraadi, kuidas ja millega juua\nPea igas riigis on omaette viin. Nii et Jaapanis meeldib neile sake, Saksamaal - šnapsid, Ungaris - palinka ja Koreas - soju. Toode ei saa Nõukogude-järgses ruumis sama populaarsusega kiidelda kui eelkäijad, kuid see ei takista tal omada kodumaa ühe armastatuima joogi - Korea - tiitlit.\nKorea tootjad ekspordivad oma tooteid enam kui 80 riiki. Selle sajandi 14. aastal sai Jinro Soju maailmas enimmüüdud alkohoolsete jookide kaubamärk..\nSoju on Korea traditsiooniline jook, mille alkoholisisaldus jääb vahemikku 16–45%. Toode on täiesti selge vedelik, millel on maitse pealetükkimatu magusus ja alkoholikomponendile iseloomulik lõhn. Jooki valmistatakse suures koguses tärklist sisaldavate koostisosade suhkrustamise, kääritamise ja destilleerimise teel. Valmistoodet lahjendatakse joogiveega vajaliku tugevuseni. Soju retseptis on lubatud kasutada mitmesuguseid lõhna- ja maitseaineid.\nKaubamärgiga soju alkoholisisaldus jääb vahemikku 16–45%. Tugevuse näitaja määratakse joogis sisalduvate komponentide loetelu, filtreerimise ja destilleerimise astme järgi.\nSoju on selge, värvitu jook. Esialgsel tootel ei tohi olla setete märke.\nJoogi aromaatne kimp ilmnevad väljendunud alkohoolsete nootide abil.\nKorea viinal on maitses meeldiv magusus ja järelmaitses samad magusad noodid..\nTeadlaste sõnul nägi Korea viin ilmavalgust esimest korda 16. sajandil. Sel ajal valitsesid seda riiki sõjakad mongoli rahvad. Nad tõid okupeeritud aladele oma rahvusliku joogi araki - aniisiviina ja õpetasid Korea inimestele ka destilleerimise peensusi. Aastakümnete jooksul oli arak mõnevõrra modifitseeritud: joogi valmistamise peamise toorainena kasutati teravilja ja kartulit..\nEsimene tootmisüksus avati väikeses provintsilinnas Kaesongis. Selles piirkonnas toodetud viina nimetasid Korea elanikud arak-ju-ks..\n20. sajandi keskel keelas Lõuna-Korea valitsus riisi tarbimise vähendamiseks traditsioonilise puhtatel teradel põhineva soju valmistamise meetodi. Jooki hakati tootma etüülalkoholi lahjendamisel ja mitmesuguste aromaatsete ainete lisamisel.\nKlassikalist Korea viina toodetakse traditsiooniliselt ainult looduslikest koostisosadest - odrast, riisist, nisust või kartulist. Viimane oli eriti populaarne aastatel 1965–1991, kui teraviljapõhised retseptid olid puuduse tõttu keelatud..\nLisaks kartulile kasutatakse tootmises ka bataati ja tapiokit..\nOriginaaltoode läbib tootmisprotsessi käigus järgmised tasemed:\nToormaterjalide töötlemine: pesemine, puhastamine, jahvatamine, joogivee lisamine ja tärklise suhkrustamine linnastega.\nTulevase viina infusioon ja kääritamine, mis võib kesta mitu nädalat või mitu kuud.\nDestilleerimine destilleerimisel ikka.\nFiltreerimine bambusesöe abil.\nSoju valmistamise protsess on pikk ja vaevarikas. Traditsiooniline sort põhineb erilisel riisiliigil: terad peavad olema suured, suhteliselt rasked ja väga tärkliserikkad, kõrge mineraalainesisaldusega, kuid ilma mangaanita ja rauata.\nKorea viina põhiklassifikatsioon põhineb tootmisel kasutatud põhikomponendil:\nodral põhinev soju;\ntapijokal põhinev soju;\nsoju mitmel komponendil.\nKodumajapidamiste kõige populaarsemad sordid on järgmised joogimärgid:\nJinro on selge jook, millel on iseloomulik magus maitse ja rikkalik alkohoolne aroom. 360-milliliitrise pudeli maksumus on 400 rubla. Alkoholisisaldus joogis ulatub 19% -ni.\nSoju Chum-Churum on läbipaistev alkohoolne jook, mille maitse ilmutab end pealetükkimatute värskete nootidega, mille järelmaitses on meeldiv magusus. Aroom põhineb alkoholilõhnal. Toote tugevus ulatub 19% -ni. 360 milliliitrine pudel maksab teile 400 rubla.\nHitejinro Chamisul Soju on täiesti selge vedelik, millel on selgelt väljendunud humalane maitse ja muutumatu alkohoolne aroom. Tootel on meeldiv kauakestev pehme viimistlus. Joogi kangus on 17%. 360 milliliitri mahutavusega pudeli eest peate maksma 550 rubla.\nKoreas purustab magus viin kõik populaarsusrekordid. Korealased armastavad oma rahvuslikku alkohoolset jooki nii väga, et avasid tema auks isegi muuseumi, kus saate tutvuda tootmisprotsessiga, õppida tundma meie ajal eksisteerivaid toote sorte, tarbimise ja esitlemise iseärasusi. Muuseumi seinte vahel saate maitsta ka soju ja just sealt leiate parima kvaliteediga jooki.\nSoju on populaarne ka Ameerika Ühendriikides, Kanadas ja Hiinas. Jooki saab osta maailma suurematest linnadest. Hiinas tegutseb isegi mitu soju tehast. Joogi tootmisega tegelevad taevase impeeriumi territooriumil peamiselt etnilised korealased: nad kolivad spetsiaalselt Hiinasse, kuna riisi maksumus on seal väiksem. Kanadas pole kodumaist toodangut, kuid kohalike kaupluste riiulitel ja restoranide menüüs on palju imporditud soju. Ameerika Ühendriikides on soju isegi mõningaid eeliseid - selle juurutamiseks oma ettevõtetes peab omanikel olema ainult tavaline veini- ja õlleluba - seda tüüpi alkoholi jaoks pole vaja spetsiaalseid dokumente. Selline lõõgastus on tingitud asjaolust, et kohalikud baarmenid asendavad kokteilide valmistamisel tavalise viina korea keelega..\nKuidas soju korralikult juua\nKoreas asuv viinaviietus erineb Venemaa viinamärgist jookide erineva kangusastme tõttu. Korea viina alkoholisisaldus on mitu korda väiksem kui tema kodumaal.\nSoju suhteliselt madala alkoholisisalduse tõttu juuakse soju sageli iseseisva puhta tootena, kasutades väikseid elegantseid klaase. Jooki serveeritakse temperatuuril 16-20 kraadi.\nMõnel juhul lahjendatakse toodet toonik-, tsitrus- ja puuviljalimonaadide, erinevate soodade, meloni-, sidruni- või arbuusisiirupitega.\nVaatamata suhteliselt väikesele mahutile, kus viina pakutakse, peetakse kogu vedeliku joomist ühe joogina halvaks. Korealastel on tõeline soju tarbimise tseremoonia, mis nõuab teatavate reeglite järgimist:\nSoju valatakse kahe käega klaasi. Klaasi iseseisvalt täitmist peetakse halbaks vormiks - reeglite järgi peaks seda tegema selle maja omanik, kus te sööte, või kelner. Korstnas olevat vedelikku ei saa täita enne, kui olete kogu selle sisu viimase tilgani ära joonud.\nNad joovad soju aeglaselt, väikeste lonksudena. Harvadel juhtudel ja ainult kõigi kohalviibijate vastastikusel nõusolekul saab jooki juua ühe lonksuna.\nIga lonksu ajal peavad pidustuse nooremad liikmed kindlasti oma vanematest kaaslastest eemale vaatama. Silma kontakti säilitades joomist peetakse lugupidamatuks..\nKorea viina süüakse traditsiooniliselt koos liha, kala, salatite, köögiviljalõikude, juustu ja rahvustoitudega. Kuid soju ei ole soovitatav kombineerida magustoitudega - magusus võib joogi õrna maitse katkestada..\nKuidas valida originaaltoodet\nKorea viin ei ole Nõukogude-järgses ruumis eriti populaarne, nii et võltsingu otsa komistamise tõenäosus on üsna väike. Siiski on parem mitte kaotada valvsust soju pudeli järele minnes. Seega peaksite valimisprotsessis pöörama tähelepanu järgmistele punktidele:\nOstukoht. Täna saab kaubamärgiga jooki osta ainult spetsiaalsetes alkoholipoodides, kus vajaduse korral on võimalik esitada kogu vajalik dokumentatsioon. Parem on mitte usaldada väikseid müügikohti.\nAktsiisimärk. Kõik imporditud alkohoolsed joogid vajavad tollivormistust ja aktsiisimärki. See võib puududa ainult nende toodete puhul, mida müüakse vabakaubandustsoonis.\nJärjepidevus. Joogi originaalversioonil ei tohiks olla vähimatki setete märki. Vedeliku konsistents peaks olema veidi veniv. Selle lõigu täitmist saate kontrollida lihtsalt raputades.\nTara. Joogiga anumal ei tohiks olla kiipe ega pragusid. Lisaks püüab iga tootja muuta oma pudelid hõlpsasti äratuntavaks, nii et minge enne kaupluse külastamist enese kaitsmiseks kohale ja uurige viina müümise konteinerite visuaalseid omadusi..\nParim on muidugi jooki maitsta kodumaal - Koreas. Parimad kohad joogiga tutvumiseks on:\nTänavatelgid, kust saab osta nii villitud kui vaadi. Soju täienduseks soovitavad kohalikud osta rikkalikult kuuma kastmega maitsestatud mereandidest valmistatud pannkooki või riisivorste..\nSupermarketid. Korea supermarketitest leiate soju eelarveversiooni - pudel 330 milliliitrit maksab 1,5 dollarit.\nValge karu Makgeolli. Baarikett laia soju valikuga: siit leiate jooki igale maitsele ja eelarvele.\nSooli galeriis korraldatakse sageli kõigile ekskursioone ja degusteerimisi. Galeriis on kauplus, kust saate endale meelepärase toote osta.\nVaatame huvitavaid fakte soju kohta:\nJoogi nimi korea keelest tõlkes tähendab "süüdatud" või "tuline", mis iseloomustab toote valmistamise protsessi.\nSoju on naiste seas populaarsem kui mehed. Eksperdid selgitavad seda sellega, et traditsioonilises mõttes on viin väga tugev ja mõru toode, mida ei saa öelda Korea viina õrna maitse kohta..\nKartuleid kasutati soju valmistamisel esmakordselt Korea sõja ajal, kui riisi kasutamine alkohoolse riisi tootmiseks oli teraviljapuuduse tõttu keelatud. 20. sajandi 90-ndatel aastatel keeld tühistati, kuid korealased armastasid juurviljast pärit jooki nii palju, et nad ei eemaldanud sorti tootmisest..\nVaatamata Põhja-Korea ja Lõuna-Korea vahelistele vaidlustele on mõlemad riigid armunud soju vastu.\nJoseoni ajastul saavutas soju sellise populaarsuse taseme, et asendas praktiliselt kõik muud alkohoolsed joogid. Selline kära viina pärast tekitas valitsevates ringkondades isegi elevust..\nSelle loomise ja moodustamise ajal peeti soju ühiskonna privilegeeritud sektorite joogiks. Aja jooksul on see muutunud kättesaadavamaks ja nüüd ei räägi me üldse elitaarsusest - toodet saab endale lubada iga Korea elanik, kellel on igasugune materiaalne kindlus..\nAinult Korea populaarseimad staarid saavad reklaamida soju - algaja näitleja või muusik ei pääse reklaami.\nKonkreetse kaubamärgi populaarsus sõltub piirkonnast.\nMitteametliku statistika kohaselt tarbivad korealased umbes 14 lasku soju nädalas..\nViimastel aastakümnetel on soju linnus vähenenud. Asi pole alkoholisõltuvuse vastu võitlemises - põhjuseks on see, et baare külastavad reeglina tavalised kontoritöötajad koos oma juhtkonnaga ning traditsiooniliselt peaks juht meeskonnas sooja suhete soovi märgiks paar lasku oma alluvatega vahele jätma. Sel juhul ei taha mõlemad pooled end purju juua, nii et madala kvaliteediga viin on sellistel koosolekutel väga populaarne..\nSoju on Korea alkohoolne jook, mille kangus jääb vahemikku 16–45%. Samuti nimetatakse jooki sageli "Korea viinaks".\nMis on Koreas soju?\nMaailma enimmüüdud alkohoolne kaubamärk ei ole viski ega glögi, vaid Korea soju viin. Kodus on see viin nii populaarne, et seda ostab regulaarselt 90% elanikkonnast..\nSoju: ilmumise lugu\nKorealaste lemmikalkohol pole nende endi leiutis. Neil päevil, kui Korea kannatas mongolite rõhumise all, tuli aniisiliköör koos sissetungijatega tema territooriumile. Lisaks õpetasid mongolid korealasi destilleerima ja Korea käsitöölised mõistsid kiiresti, kuidas tinktuuri maitsetaimede ja vürtsidega rikastada. Soju viin sündis.\nVahetult enne aastatuhandet hakkas korealastel riis puudust tundma. Seejärel lõpetasid nad selle teradel viina valmistamise, muutes etüülalkoholi ja fruktoosi retsepti..\nKuidas soju tehakse?\nSoju tooraine on bataat ja mõned terad. Lihtsustatud tootmisetapid on järgmised:\nTooraine jahvatamine ja leotamine;\nToorainete närbumine spetsiaalsetes mahutites, kuhu koguneb alkoholi ja saadakse mingi puder;\nMassi juhtimine spetsiaalse aparaadi kaudu alkoholi saamiseks;\nMaitsetaimede ja maitsete lisamine.\nSüsi toimib soju filtrina. Kasutatakse ainult bambusest puusütt. Nii tehakse puhast soju..\nKorea viina omadused\nJoogi kangus varieerub vahemikus 13 kuni 45 kraadi. Kõige tavalisem variant on 16 kraadi. Soju magus maitse ja peen aroom muudavad selle joogi mitte ainult mehelikuks, vaid ka naiselikuks..\nKorealased joovad soju lahjendamata kujul harva. Tavaliselt teevad nad sellisest viinast sooda, vee, siirupi ja muude maitsetega kokteile..\nJõhkrad korealased teevad sojust isegi tõelise "ruffi". Nad kastavad viina ampsu suurde õlleklaasi ja joovad segu ühe lonksuga. See kokteil sai nimeks "Poktanju".\nKuidas Koreas viina juua?\nKorealastel on väga arenenud joomiskultuur. Nad valavad joogi kahe käega klaasi. Ärge kunagi uuesti täitke, kui soju on veel alles.\nSoju neelatakse alla väikeste lonksudena. Samal ajal pöörduvad nooremad seltskonnas olles vanadelt inimestelt kõrvale, et juua jooki ja näidata üles austust vanema põlvkonna vastu..\nKorea viina eelroaks on kala ja liha. Seda on lubatud juua koos salatite ja teraviljadega. Hoolimata magususest ei pakuta soju magustoitude kõrvale. Kuigi neid lisatakse meelsasti kokteilidele.\nKoreas ületab soju alkohoolne jook kõik populaarsuse rekordid. Et maailmale selle alkoholi ajaloost lähemalt rääkida, on korealased avanud spetsiaalse muuseumi.\nSoju on hämmastav jook, mille maitset on raske millegagi segi ajada. See viin on nõudlik USA-s, Kanadas ja isegi Hiinas. Seda saab osta maailma suuremates linnades, kuid parim on muidugi Koreas. Seal pole ükski puhkus ilma sojueta täielik. Seetõttu parandavad tootjad joogi maitset pidevalt, et kliendid oleksid rahul. Soju maitse ja tugevus sõltuvad provintsist, kus viina toodetakse. Andongis asuv soju maitseb mahedalt, samas kui teistes piirkondades on see hapukama lõhnaga ja erineva alkoholisisaldusega..\nKorea alkohoolne jook soju\nSoju on Korea populaarseim jook (Korea viin). Mõni inimene ütleb, et ilma selleta on midagi puudu, kui laual on kauss kuuma keeva kimchiga. Soju on asi, ilma milleta paljud inimesed ei saa elada.\nOn palju põhjuseid, miks inimesed joovad soju:\nSee leevendab suurepäraselt väsimust ja stressi.\nKorea viin on populaarne, kuna see sobib hästi paljude roogadega.\nSoju on odav viin, seda on kasulikum osta kui õlut.\nVärske uuringu järgi moodustab Soju igal aastal ligi 40 protsenti Korea kogu alkoholitarbimisest. Kuigi korealased joovad rohkem õlut, jääb absoluutse mahu poolest kõige populaarsemaks joogiks Soju..\nSoju on suhteliselt odavam kui õlu või muud alkohoolsed joogid ja suurema alkoholisisaldusega kui õlu. Soju "Chum-Churum" on 17,5 protsenti alkoholi.\nMillest Soju koosneb\nAndong Soju on destilleeritud alkohoolne jook. Kuid tänapäeval on kõige levinum soji tüüp vettinud. Melassi valmistatakse riisist, odrast ja maguskartulist. Seejärel pannakse melass destilleerijasse, mis toodab puhast alkoholi. Segule lisatakse erinevaid lisaaineid ja puhtale alkoholile lisatakse vett, et reguleerida alkoholiprotsenti.\n1970. aastate keskel sai Soju Korea peamiseks likööriks. Selle lahjendatud joogi kasutuselevõtuga on piirkondlikud soju kaubamärgid hakanud juurduma oma piirkonnas: Jinro Soulis, Charm Daegus ja Bohae Gwangjus. 1970. aastatel moodustas rafineerimata riisivein, sealhulgas makholli, 80 protsenti kogu alkoholi tarbimisest riigis, kuid rafineerimata veini tarbimine langes järsult ja soju sai 1980. aastatel kõige populaarsemaks joogiks..\nKuni 1990. aastate lõpuni reguleeris Korea kohalikku tööstust see, et igas linnas või provintsis lubati soju toota ainult ühel ettevõttel. Poole ettevõtte toodetest tuli tarbida vastavas linnas või provintsis. Selle tulemusena domineeris Jinro Souli suurlinnas, Daesun Distilling aga peaaegu monopoliseeris Busani. Muhak säilitas kindluse Gyeongsangnam-do's (Lõuna-Gyeongsang), samas kui Boe domineeris Jeollanam-do (Lõuna-Jeolla). Määrus tühistati 1996. aastal, kuid piirkondlikud kaubamärgid on nende linnades ja provintsides endiselt tugevad.\nHite Jinro Chamisulis on brändil endiselt suurim turuosa Souli pealinnas. Chamisul Fresh, mille alkoholisisaldus on nüüd 17,8%, oli 1998. aastal turule tulles algselt 23%, kuid selle alkoholisisaldus on järk-järgult kaotatud. Chamisulil on uhke "pehme ja puhas maitse", teatas ettevõte, kui likööri filtreeritakse läbi bambusesöe, kõrvaldades lisandid.\nChum Churum, mille koostis sisaldab 17,5% alkoholisisaldust, on Souli piirkonnas turuosa poolest teine ja konkureerib Chamisuliga. Ettevõte väidab, et selle tootmiseks kasutatakse aluselist regenereeritud vett ja selle tulemuseks on vähem pohmelle. Peenelt hajutatud vesi annab allaneelamisel väga "pehme" maitse. Chum Churum asub Gangwon-do provintsis ning on Souli ja Gangwon-do teine bestseller.\nHoolimata Chamisuli domineerimisest on olemas mitmeid piirkondlikke kaubamärke, mis on nende piirkondades endiselt populaarsed. Suurepärased näited piirkondlikest sioonidest on „Armas” Kumboka kaste Daegus ja Gyeongsangbuk-do, Ipseyuo Boe Gwangjus ja Jeollanam-do, Good Day Muhaka Ulsanis ja Gyeongsang-do, O2Linn soju Chungcheong-do ja Hallasan-do provintsides.\nVõlu, mille alkoholisisaldus on 16,9%, on valmistatud täiustatud filtreerimisprotsessi abil ja seetõttu maitseb see "mahedalt". Alkohol sisaldab ka asparagiini, mis destilleerija sõnul aitab pohmellidest üle saada ja millel on hea järelmaitse. Yipsejoo (19 protsenti alkoholi) valmistamiseks kasutatakse Jeollanam-do osariigis Yanseon Poole maakonnas 253 meetri sügavuselt saadud puhast mineraalvett. Yipsejoo sisaldab looduslikke lisaaineid, mis on ekstraheeritud steviast ja taumatiinist, teatud tüüpi taimsest valgust, ja annab puhta maitse.\nGoodday soju (16,9%) toodetakse ka looduslikku mineraalvett kasutades, seekord Jirisani mäelt. Looduslikult aluseline vesi tekitab "puhta" aroomi. Hallasana kogu kaste (17,5%) külmutatakse puhastamata lõhnade ja ebapuhaste maitsete eemaldamiseks lahjendamata lahusest ning filtreeritakse seejärel selle puhtuse suurendamiseks läbi puusöe. Selle "väga mahe" lõhn tuleneb filtreerimisprotsessist, kasutades Hallasani mäe tipul üle 800 meetri kasvavatest puudest valmistatud sütt..\nChackeonnam-do's (Lõuna-Chuncheoni provints, Korea) asuv Mackiss toodab O2Linn soju, kogudes ja lisades soju puhta hapniku. Hapniku kogus on alkoholis üle 21 miljoni miljoni osa, mis aitab ka pohmellidest üle saada, ütleb McKiss. Sojutüüpe on palju ja kõik on omal moel head..\nTähelepanuväärseim turutrend on alkoholisisalduse langus. Varem oli Soja keskmine alkoholisisaldus 25 protsenti. Nüüd on see langenud 14 protsendile. Viimasel ajal on alkoholisisaldus 12% lähedal, nagu punases veinis. Madala alkoholisisaldusega soju kasvav populaarsus on seotud ravimite ja mahetoidu tarbimise kasvuga. Tarbijad on rohkem teadlikud tervisest ja kipuvad pigem otsima karastusjooke, mida nad saaksid rüübata ja nautida, mitte kanget jooki, mis neid lihtsalt purju teeb.\nKuna tootjad toovad turule rohkem väiksema alkoholisisaldusega tooteid, jääb üle vaadata, kuidas selline “kergem” soju välja näeks..\nOleks halb vorm klaas alla tõmmata ja lauale panna. Seda ei ole vaja kohe juua, vaid võtke vähemalt lonks või jätke mulje, et joote.\nSelline on Korea komme soju, mida peetakse väga populaarseks ja taskukohaseks igale taskule. Näiteks pudel Korea soju jooki maksab umbes 2 dollarit..\nSoju - magus Korea viin\nJaapanis - sake, Saksamaal - šnapsid, Ungaris - palinka ja Koreas - soju. Kuid erinevalt “kolleegidest” pole Korea viin maailmas nii kuulus ja populaarne, ehkki naudib kodumaal rahva armastust ja austust. Sellest hoolimata eksporditakse soju 80 riiki ja 2014. aastal sai Jinro Soju kaubamärk maailma enimmüüdud alkohoolse kaubamärgi tiitli (üle 90% toodetest müüakse Lõuna-Koreas).\nSoju (소주, 燒酒) on Korea rahvuslik alkohoolne jook, mille kangus on 16–45 kraadi, see on läbipaistev magus vedelik, millel on iseloomulik alkoholilõhn. Seda toodetakse tärkliserikka tooraine (kartuli või teravilja) suhkrustamise, kääritamise ja destilleerimise teel, millele järgneb veega lahjendamine. Aromaatsete lisandite olemasolu kompositsioonis on lubatud. Korea keeles tõlgitud sõna soju tähendab sõna otseses mõttes "süttinud (tulist) alkoholi" ja vihjab pudru destilleerimisele lahtisel tulel.\nVenelased räägivad soju (Jinro kaubamärki maitsti) maitsest kahemõtteliselt: mõne jaoks on see pehme, soojendav alkohol, magusa, ürdise järelmaitsega, teiste jaoks - nõrk, odekolonilõhnaga viin. Isiklike tähelepanekute põhjal võin öelda, et naistele meeldib soju rohkem kui meestele. Ma arvan, et põhjus on rahvuslikus traditsioonis, kus tõeline viin peaks olema tugev ja kergelt kõrvetav..\nLegendid ja ajaloolised andmed väidavad, et soju jook leiutati juba 14. sajandi alguses - just siis vallutasid mongolid Korea ja tõid endaga kaasa araki (idamaise aniisilikööri) retsepti ja samal ajal ka destilleerimiskunsti. Aja jooksul assimileerus Araabia aniis uute territoriaalsete tingimustega ja muutus kaasaegseks soju. Esimesed tehased moodustati Kaesongi linna ümber ja selles piirkonnas tuntakse soju endiselt paremini kui "arak-ju".\nOn uudishimulik, et Korea viin on populaarne mõlemas riigis - nii lõunas kui ka põhjas - ja isegi karm Juche režiim (Kim Il Sungi väljatöötatud kommunistlik ideoloogia) ei saanud keelata kodanikel oma lemmik rahvuslikku alkoholi joomist..\nKlassikaline soju on valmistatud ainult looduslikest koostisosadest - odrast, riisist või nisust. Kuid teraviljakultuuride kulude vähendamiseks keelati selline retsept peaaegu 30 aastat (1965–1991). Siis õppisid korealased tavalise etüülalkoholi maitsega lihtsalt lahjendama (traditsiooniline soju destilleeritakse destilleerijas nagu moonshine ja seda ei toodeta destilleerimiskolonnis nagu alkohol). Täna pole "pooltooteid" vaja, kuid umbes 35% Korea soju on siiski valmistatud käsitööna kasutatava odava meetodiga.\nKaasaegsed tootjad asendavad riisi sageli odavamate komponentidega: kartul, bataat (jamss), tapiokk.\nTõeline soju peab läbima järgmised tootmisetapid:\nToorainete jahvatamine, pressimine, vee lisamine ja tärklise suhkrustamine linnastega.\nFiltreerimine läbi bambussöe.\nKoreas on soju ärisuhete asendamatu atribuut\nViimasel ajal on Lõuna-Korea valitsus jätkanud soju kindluse vähendamise kursust, üha populaarsemaks on muutunud väga nõrk versioon, mille kindlus on kuni 18 kraadi. Võib-olla on see tingitud asjaolust, et Lõuna-Koreas on tavaks töösuhete tugevdamiseks kolleegide ja ülemustega baarides käia. Kuna peakokk peab kindlasti iga alluva juures jooki võtma, on tema huvides üleminek madala alkoholisisaldusega alkoholile.\nSoju väljaspool Koread\nKorea viina toodavad ka Hiinas - kuid mitte Kesk-Kuningriigi põlisrahvad, vaid etnilised korealased. Fakt on see, et väljaspool poolsaart on riis vastavalt palju odavam ja joogi maksumus on madalam..\nKanadas soju ei toodeta, vaid müüakse kauplustes ja serveeritakse Korea restoranides ning USA-s on sellel joogil isegi mõned eelised - soju müümiseks peab Ameerika ettevõtjatel olema vaid tavaline veini- ja õllelitsents. Kange alkoholi müügiks vajalikke dokumente pole vaja osta. Tõsi, ainult siis, kui räägime Korea joogi variatsioonist, mis pole tugevam kui 25 kraadi. See lõõgastus on viinud Ameerika Ühendriikides tavalise viina asemel paljude soju kokteilide tekkimiseni, näiteks "Cosmopolitan" "Korea" versioon.\nVähese tugevuse ja magusa järelmaitse tõttu on Korea viina joomise kultuur Venemaal väga erinev. Soju saab juua "puhtana" väikestest klaasikuhjadest, serveerimistemperatuur - 16-20 ° C. Jook lahjendatakse sageli tooniku, suhkrusiirupi või muu limonaadiga ning lisatakse meloni, sidruni või arbuusiga maitseaineid..\nHoolimata asjaolust, et soju pakutakse väikestes klaasides, peetakse osa korraga tühjendamiseks halb vorm, on korealastel joomistseremoonia:\nVala jook kahe käega. Halbaks vormiks peetakse klaasi enda jaoks täitmist. Kuni klaas pole tühi, ei saa te vett täita.\nJoo soju väikeste lonksudena (mõnikord juuakse esimene klaas kõigi kogunenute kokkuleppel ühe joogina).\nIga lonksu ajal pöörduvad noored pidusöögist osavõtjad eemale laua taga istuvatest vanematest "seltsimeestest", seda peetakse austuse märgiks.\nSööge soju koos liha, kala, salatite ja muude rammusate roogadega.\nKõiki rikkalikke toite saab kasutada puhta soju suupisteks\nVaprad Korea mehed armastavad Poktanju kokteili - õllekruusi põhja kastetud sojuhunnikut. Saadud "Korea ruff" juuakse ühe lonksuga.\nIgal riigil on oma rahvuslik viin. Jaapanis - riisi sake, Tšehhis - koirohi absint, Hispaanias - õunakalvados, Iirimaal - kadakadžin, Gruusias - viinamarja chacha, Mehhikos - kaktus pulque, Saksamaal - kartuli šnaps jne..\nKorea viina nimetatakse soju. See on puhastatud magusamaitseline alkohoolne jook, millel on alkoholi lõhn ja mis saadakse teraviljast destilleerimise teel.\nSellel on pikk ajalugu, mis ulatub tagasi 14. sajandisse mongolite sissetungide ajal. Arvatakse, et siis võtsid korealased kasutusele uue tehnoloogia mongolidest alkoholi valmistamiseks - destilleerimine (või destilleerimine). Mongolid tõid Koreasse pärslastelt laenatud araki (aniisiga alkohoolse joogi) retsepti ja valmistamismeetodi. Aja jooksul kohandati aniis kohalike oludega ja muudeti soju.\nVaimu nimetatakse soju, mis tähendab tulist, leegitsevat. Seda levitatakse kõigis Põhja- ja Lõuna-Korea piirkondades ning sellel on riikliku alkohoolse joogi auaste..\nParimaks sojuks peetakse Lõuna-Koreas Andongi linnas traditsioonilisest tehnoloogiast riisist valmistatud jooki. Andong Sojul on riigi julgeolekutõend, kõrge hind (20 korda kallim kui likööridel), kangus 45 mahuprotsenti. ja on määratletud kui konjak. 1987. aastal avati Andongis soju muuseum ja jook on tunnustatud Gyeongsangbuk-do provintsi kultuurivarana ning on kantud vaatamisväärsuste nimekirja..\nJoog ei kaotanud mingil juhul nõudlust. Isegi range Juche režiimi korral Põhja-Koreas ei saanud kodanikel selle kasutamist keelata.\nKorea klassikaline alkohoolne jook on valmistatud teradest või bataatidest. Odavad sordid on valmistatud odavast maguskartulist ehk tapiokist, kallid - riisist, odrist, nisust. Traditsiooniliselt saadi soju destilleerimise teel nagu moonshine, kuid mitte etüülalkoholina, kasutades destilleerimiskolonni..\nAlates 60ndate keskpaigast kuni XX sajandi 90ndate alguseni oli toidupuuduse tõttu riigis teravilja kasutamine soju tootmiseks keelatud. Nad hakkasid jooki valmistama etüülalkoholi lahustamise ja maitsete lisamisega. Keeld pole pikka aega kehtinud, kuid üle 30% kogu soju toodetakse sel viisil.\nLahjendatud likööride ilmumisega XX sajandi 60. aastate lõpul hakkas rafineerimata Korea riisivein oma nõudlust kaotama: kui 70. aastatel oli selle tarbimine 80%, siis 80. aastatel vähenes nõudlus selle järele järsult ja soju muutus aastal riigis alkoholiga.\nTooraine pannakse anumatesse, kus etüülalkohol koguneb ja kääritatakse.\nSoju on selge, värvitu ja neutraalse maitsega jook. See sarnaneb viinaga, kuid pehmem ja magusamaitseline. Ideaalne aperitiivina Korea traditsioonilistele kala- ja liharoogadele.\nAromaatsete lisandite olemasolu on lubatud. Nõutavad on Korea alkohoolsed joogid arbuusi, sidruni, meloni, apelsini, rohelise tee maitsega.\nEnamiku populaarsete sortide alkoholisisaldus on umbes 20 mahuprotsenti. Lõuna-Koreas on jooki kanguse vähenemise suundumus, mis on seotud tarbijate murega oma tervise pärast..\nKuidas Korea viina korralikult juua\nSoju on tavaks juua puhtal kujul, jahutatud temperatuurini 20 ° C. Soju valatakse väikestesse klaashunnikutesse ja seda tuleb teha kahe käega. Klaasi ise täitmine on halva maitse märk, samuti veel tühja klaasi täitmine.\nVaatamata väikestele portsjonitele ei jooda soju ühe lonksuga. Virna tuleks tühjendada järk-järgult, väikeste lonksudena. Noored ei tohiks vanematega koos Korea viina juua. Kui sama laua taha on kogunenud eri põlvkondade inimesi, pöörduvad noored austusest vanemate vastu enne lonksu võtmist ära. Suupiste jooki koos liha ja kalaga.\nTraditsiooniliselt ei olnud soju millegagi lahjendatud ja seda kasutati kokteilides harva. Viimasel ajal on suundumus lisada soju toonikut, sprite'i, siirupit ja segusid..\nKokteilid jagunevad nais- ja isasloomadeks. Naised eelistavad puuviljasiirupitega jooke, mahlu ja gaseeritud jooke. Segud serveeritakse kõrrega kõrgetes klaasides. Neid pole kombeks juua lõpuni, natuke peaksite põhja jätma.\nPoktanju meeskokteil on Koreas laialt levinud. Selle valmistamiseks pannakse klaas õunaga kruusi Korea viina. Sellist jooki peate ühe joogiga jooma.\nNad valmistavad Koreas kokteili, mis meenutab meie "ruffi". Seda nimetatakse "somekiks" ja see on segu soju ja õllest.\nJoog "yeguthy soju" on Koreas laialt levinud. See sisaldab soju, jogurtit ja kohalikku sprite'i.\nLõuna-Korea vapustav majanduslik läbimurre on imeline. Me ei analüüsi triumfi eeldusi ja tagajärgi, kuid "ime Hangangi jõel" sai võimalikuks, kuna korealased teavad, kuidas töötada ja lõõgastuda..\nKui te pole selles riigis käinud, paljastage meile väike saladus - Korea töönarkomaanid joovad palju. Igal aastal müüakse siin vähemalt 3 miljardit pudelit soju. See tähendab, et iga korealane joob nädalas pudeli soju ja kui jätta välja joomiste laste ja vanurite arv, on see näitaja muljetavaldav..\nMeeskonna loomise koolitustel õpetavad treenerid, et parim moodus mõttekaaslaste meeskonna loomiseks on korporatiivsed üritused. Seda võib näha korealaste näitel, kes käivad mitu korda nädalas pärast tööd baaris või restoranis ning seal vestlevad nad mõnusalt sojuklaasi taga, laulavad ja lõbutsevad. Ülemus jääb ettevõtte südameks, ta peab kõigiga suhtlema ja vastavalt sellele jooma klaasi jinro soju, et tunda teda südamlikumana. Nendes tingimustes pole oluline mitte ainult joovastava annuse suurus, vaid ka see, mitu kraadi soju - see näitaja võib märkimisväärselt kõikuda.\nSoju jaoks on olemas spetsiaalsed kaadrid, veidi mahukamad kui viin. Valamine toimub kahe käega, toetades paremat kätt vasakuga. Nad joovad mitte ühe lonksuga, vaid võtavad lonksu ja ei täida enne, kui klaas on tühi. Sellisel juhul peetakse sündsusetuse kõrguseks endale klaasi täitmist. Huvitav on see, et eakate inimeste juuresolekul laua taga joovad noored, pöörates end neist kõrvale - see on kombeks.\nMõnikord võib näha noori, kes segavad soju õlle (seda kokteili nimetatakse poktanju), sprite'i või puuviljasiirupiga, kuid see on pigem erand Korea joomise reeglitest.\nSoju - mis see on?\nKlassikalise soju viina kangus on vahemikus 16-45 kraadi, see on läbipaistev, alkohoolse lõhnaga, veidi magus.\nKorea alkohoolse joogi ajalugu võib ulatuda XIV sajandi mongoli sissetungide ajast. Mongolid oskasid juba aniisiviina destilleerida, korealased võtsid kasutusele oma destilleerimismeetodi ja leiutasid soju retsepti. Kohalike oludega kohanemise käigus hakkasid nad toorainest alkoholi valmistama - nii ilmus soju. Soju armastatakse mõlemas Koreas võrdselt, KRDV kodanikel lubatakse kogu režiimi karmusega lubada rahvuslikke jooke.\nVastupidiselt levinud arvamusele ei valmistata soju ainult riisist, ehkki seda tüüpi peetakse parimaks. Nad toodavad Andongis 45-kraadist riisiviina ja Andong Soju maksab kordades rohkem kui vähem kange soju "rahvale". Riidi eliidi kvaliteedi kvaliteeti kontrollib riik ja seda peetakse Lõuna-Koreas kultuurivaraks. Massiliseks tarbimiseks toodetakse odavaid sorte tapiokast ja maguskartulist, odra ja nisu soju hind on kõrgem. Kindlus - umbes 20 kraadi.\nVeerand sajandit enne Lõuna-Korea majanduse imet tabas riik nii kriitilist toidupuudust, et teravilja destillaadi tootmine oli keelatud. Soju valmistati sel perioodil alkoholist ja lõhna- ja maitseainetest. Üheksakümnendatest alates on keeld kaotatud, kuid kolmandik soju valmistatakse jätkuvalt lihtsustatud retsepti järgi, kuna nõrk ja odav toode on väga nõutud. Valitsuse otsusega väheneb soju tugevus süstemaatiliselt ja nüüd asendab 25-kraadine alkohol toote tugevusega 18 kraadi.\nKuidas soju tehakse\nKlassikaline retsept on kange riisi soju valmistamiseks..\nValmistage jahvatatud nisust ja riisist juuretis.\nSaadud jahu ja vee segust moodustatakse koogid, mis pressitakse spetsiaalsesse nõusse.\nHapuküpsus valmib kolm nädalat, pärast mida brikett jahvatatakse ja valatakse külma riisiveega.\nKaitsta suurtes savinõudes.\nBraga on destilleeritud nagu kuupaist, saavutades 45-kraadise kindluse.\nSoju kaitstakse keldrites täpselt sada päeva ja seejärel villitakse.\nProtsessi keerukus ja kestus seletavad riisi soju kõrget hinda - pudel maksab 50 dollarit.\nLaialdaseks kasutamiseks mõeldud versioon on palju odavam - alates 2 dollarist kuni 4 dollarini ja toodang näeb välja selline.\nMaguskartul (jamss) või tapiokk, jahvatatud.\nPressitud tooraine käärib.\nBraga destilleeritakse läbi kuubiku.\nSaadud alkohol puhastatakse bambusest söefiltrite läbimisega ja saadakse soju.\nKuupaistetehnoloogiat pole pikka aega vaja, kuid korealased jäävad visalt traditsioonidele truuks ja valmistavad sel viisil kolmandiku toodetud soju kogumahust..\nInimesele, kes ei tunne soju maitset, on raske uskuda, et Korea alkoholi peetakse maailmas kõige populaarsemaks. Ingliskeelse väljaande Drinks International iga-aastases edetabelis hõivab esimese rea Jinro soju, edestades oluliselt Smirnoffi (Diageo) viina. Auväärse kolmanda koha sai Soju Lotte Liqauor BG.\nMuidugi on rahvuslik viin Korea peamine alkohoolne jook, kus tarbimine ulatub fantastiliste mahtudeni. Maailmas pole Korea alkohol nii populaarne, Hiinas toodavad seda etnilised korealased ning Hiina riisi soju on tooraine hindade erinevuse tõttu odavam. Kanadas ja USA-s nad Korea viina ei valmista, kõik Korea köögiga kohvikud ja restoranid pakuvad 25-kraadist alkohoolset jooki ning igal sammul leitakse reklaame naeratavate noorte meeste ja naiste fotodega. Põhja-Ameerikas kauplemiseks pole vaja piiritusjookide litsentsi, piisab õlle ja veini müümise litsentsist. Tänu sellele lõõgastumisele kasvab soju populaarsus Ameerika Ühendriikides aastast aastasse, ilmunud on isegi Korea variatsioon kuulsa Cosmopolitani teemal..\nEuroopas ja Venemaal on see viin vähe tuntud, kuid see väärib tähelepanu - maitse ei tundu liiga originaalne, kuid vahelduseks tasub proovida soju.\nMis on sojio\nSoju lahjendatakse tavaliselt sprite, tooniku või siirupiga.\nErinevad maitsed ja aroomid lisavad soju maitsele sidruni, meloni, arbuusivarjundeid.\nSoju lisatakse kokteilidele harva, kuid viimasel ajal on see muutunud tavaliseks tavaks..\nPoktanju jook on meeste seas populaarne - see on soju kuhja, mis on kastetud õllekruusi põhja.\nTugevam analoog - poktanju suso - suur klaas soju pannakse väike klaas õlut.\nSoju valatakse väikestesse klaashunnikutesse. Liha- või kalaroad on tavalised suupisted..\nSoju on tavaks valada kahe käega. Joogi valamine endale on halb vorm.\nSoju on tavaks juua väikeste lonksudena, klaasi mitu korda tühjendades.\nKlaas soju tuleb lõpuni ära juua ja alles siis uuesti täita.\nNooremad korealased ei joo vanemate ees soju. Sama laua taga istudes tuleks kõrvale pöörata ja alles pärast seda klaasi suudelda. Muu käitumine on lugupidamatuse märk.\nKorea alkoholi ja muud turul levinud alkoholi peaksite ostma erilise tähelepanuga. Nagu näitab praktika, kasvab võltsitud toodete arv süstemaatiliselt, mistõttu võib tänapäeval iga kogenematu tarbija hõlpsasti kohata võltsingut, mis võib rikkuda üldise populaarse kaubamärgiga alkoholi maitsmise kogemuse..\nEt lähitulevikus teiega sellist ebameeldivat olukorda ei juhtuks ja olete ostetud toodete kvaliteedis võimalikult kindel, soovitame ostuprotsessis arvestada järgmiste valikuvõimalustega:\nJärjepidevus. Kvaliteetne soju ei tohiks olla lisandeid ega setteid. See on kange alkohol, millel on esmaklassiline selgus. Samuti peaks see olema veidi veniva iseloomuga. Alkoholi saate kontrollida tavalise loksutamise teel, mille järel moodustub anuma seintele toote kergelt lahkuv õline kate.\nTara. Kogenud Korea tootjad püüavad pakkuda oma tarbijatele ainult kvaliteetseid alkohoolseid tooteid, mis näitavad nii maitsmise kui ka visuaalsete näitajate osas lisataset. Seega ei leia litsentseeritud mahutitelt klaasilaaste, määrdunud reljeeftrükke, ebaühtlaseid õmblusi, kahjustatud kaane ega muid tehasefektide märke..\nTooraine purustamine ja pigistamine;\nPudru ettevalmistamine. Selleks paigutatakse esimeses etapis saadud toorained mõneks ajaks spetsiaalsetesse anumatesse, mille jooksul toimub etüülalkoholi kogunemine;\nKoreas kehtib alkohoolsete jookide joomiseks ka kindel etikett. Nii peaksid vanemad ostma näiteks noorematele mõeldud Soju, kes omakorda ei tohi vanematega koos juua. Kõik tundub väga segane, kuid see on ainult esmapilgul. Fakt on see, et Koreas valitseb vanemate inimeste austamise kultus. Seepärast peavad noored klaasi tühjendamiseks laualt eemale pöörama ja alles siis jooma. Mis tahes muud käitumist peetakse lugupidamatuks.\nSoju saate osta veebis või oma linna spetsialiseeritud kauplustes. Joogi hind sõltub selle tootmise prestiižist. "Päris" Soju maksab rohkem kui viiskümmend dollarit, peaaegu iga nurga peal leiduva Soju hind on vaid kolm või neli dollarit..\nSoju on peen kange alkohol, mis on Korea rahvuslik vaim. See on valmistatud eranditult kvaliteetsest toorainest, millele on lisatud tärklise linnaseid. Veelgi enam, iga tootja saab kasutada oma spetsiaalset retsepti ja lisaks peamistele koostisosadele lisada mitmesuguseid vürtse, lõhnaaineid ja muid nüansse.\nKaubamärgiga toote tugevus varieerub vahemikus 16 kuni 45 pööret. Kõik sõltub koostisest, filtreerimisastmest ja destilleerimisest.\nVenelased, kes maitsevad soju esimest korda, ei nõustu joogi maitsega. Mõned väidavad, et Korea viin jätab pehme, soojendava järelmaitse, millele on lisatud magusust ja aromaatseid ürte. Teised kirjeldavad viina kui odekolonni maitset.\nTuleb märkida, et soju kangust ei saa võrrelda vene traditsioonilise viinaga. Võib-olla sellepärast eelistavad naised Korea alkoholi rohkem ja mehed räägivad sellest negatiivselt. sojul pole kõrvetavat toimet. Esimesel lonksul on tunda kerget suhkru järelmaitset, mis lõpeb lillelise aroomiga. Korea viina esmakordsed joojad väidavad, et esimene lonks pole lihtne.\nSoju peamine eelis on pohmelli sündroomi puudumine. Kodumaise viina korealasega asendanud venelased märkavad, et aistingud pärast alkohoolikute pidusid muutuvad talutavamaks..\nPaljusid huvitab vastus küsimusele: "Mitu kraadi on Sojus?" Fakt on see, et Korea valitsus on alati võidelnud ja võitleb jätkuvalt massilise alkoholismi vastu..\nMillised on selle joogi tüübid\nTänapäeval on soju väga populaarne alkohol mitte ainult kodus, vaid ka kaugel selle piiridest. Samal ajal ei pea kahjuks leidma kauplustes nende toodete jaoks arvukalt võimalusi, kuna rahvusvahelisele areenile ei sisene paljud Korea tootjad. Selle segmendi kõige populaarsemad tooted, mida leiate endiselt oma spetsialiseeritud alkoholipoodidest, hõlmavad järgmist.\nHitejinro Chamisul Soju. Täiesti läbipaistev toode, mille aroomis on vihjeid alkoholile ja maitses tugev humalasisaldus. Erilist tähelepanu väärib kauakestev pehme järelmaitse..\nmaiustuste armastajad lahjendavad soju tooniku, suhkrusiirupi, magusate limonaadide ja muuga.\nTeine erinevus Korea viina ja selle tugevate kolleegide vahel on see, et soju ei joo tavaliselt ühe joogiga. Seda peetakse halvaks vormiks ja lugupidamatuks rahva vastu. Sel korral on korealased välja töötanud isegi terve joomistseremoonia:\nViin valatakse väikestesse klaasidesse, mõlema käega pudelist kinni hoides. Pealegi on soju endale valamine halb komme, nii et villija annab pudeli teisele edasi.\nKui noored osalevad pidusöögil, siis nad joovad sojusid, pöördudes vanemate poole. Vanemate inimeste ees joomist peetakse lugupidamatuks..\nTõelistele Korea meestele meeldib viina juua niimoodi: nad panevad klaasi soju õllekruuside põhja ja joovad selle ühe joogina. Korealased on igatahes alkohoolsete jookide armastajad. Aastas müüakse kogu riigis üle miljardi pudelit. Pealegi ei jää naised purjus soju koguses meestele alla..\nKoreas on soju väärtuslik jook, mida korealased joovad hea meelega. Viina võib kohata väljaspool riiki, kuid mitte nii tihti ja kaugel kõikjal. Hiinas on ka soju-toodang, kuid seda valmistavad ainult Korea rahvad..\nMongoolia rahvad tõid kaasa oma rahvusjoogi, araki, viina ja õpetasid korealastele ka selle destilleerimist. Aja jooksul juurdus arak, muutus veidi ja muutus tänapäevaseks Korea viinaks.\nKaesongi alevikust sai Korea esimene koht, kus hakati jooki tootma. Sellest ajast peale nimetatakse selles piirkonnas viina arak-ju. Folk soju on Korea lõuna- ja põhjaosas kohaliku elanikkonna lemmik halo..\n"Soju" tõlgitakse korea keelest kui "leegitsev jook". Võib-olla nimetati viina sedavõrd tooraine destilleerimise tõttu lahtisel tulel. Legend räägib, et korealased kasutasid soju 14. sajandi alguses, kui mongolid ründasid Koread ja jätsid maha väikese "pärandi" aniisitinktuuri retsepti kujul. Koos sellega õppisid korealased mongolidelt oskuslikult alkoholi destilleerima.\nAniisiliköör on aja jooksul paranenud ja muutunud Korea viinaks - soju. Esimesed piiritusetehased rajasid oma tootmisrajatised Kaesongi linna. Tänapäeval on see linn tuntud suurepärase soju tootmise poolest, mida kohalikud kutsuvad "ara-ju".\nNeed, kes on proovinud soju viina esimest korda, märgivad, et nende tundeid pole võimalik täielikult edasi anda, kuna maitse pole nagu midagi muud. Korea nõrkuse ja magusa maitse tõttu on Korea viin naiste seas populaarsem. Mehed eelistavad kõrget jooki, nii et nad joovad soju kohaliku kokteili poktanju osana või, nagu Venemaa elanikud seda nimetavad, "vene ruff".\nÜlekuumenenud võimalused häirivad teid tugeva peapõhjaga aroomiga, ülekuumenenud valikud aga peidavad suurema osa originaalsetest gastronoomilistest märkmetest. Jook tuleb juua ühe ühtlase lonksuna ja serveerida väikestes läbipaistvates klaasides..\nGoguryeo osariik oli 3. - 7. sajandini (kolme Korea riigi vanus) Korea poolsaare kolmest kuningriigist kõige põhjapoolsem. Ajalooliselt on Goguryeo kultuuris ensümaatilise toidu ja joogi traditsioon väga arenenud. Samal perioodil kasutasid nad jookide valmistamiseks ensümaatilist segu - nuruk (pärm) (Hangul - 누룩) ja linnased. Täna kasutatavad meetodid ilmusid 5000 aastat tagasi. "Sul" valmistamise meetodite kirjeldus pärineb varasemast kui 430.\nBaekje oli kolmest kuningriigist teine ja asus poolsaare edelaosas. "Sul" sisenes Jaapanisse Baekjest tänu Susubori (Korea õlletootja) nimele Inbon  , kellest sai Jaapani alkohoolsete jookide jumal . Jaapani vanade arhiivikirjete "Jahvatatud riis" järgi pakkus Susubori Jaapani kuningale "sul". See oli kuninga elus esimene kord, kui ta alkoholi maitses, mis tegi ta rõõmsaks ja valjult laulma..\nChewangungi on Goryeo dünastia ajalooraamat, mis sisaldab müüti, kuidas alkohoolsed joogid esmakordselt Koreas ilmusid. "Kunagi oli kuningas, kellele meeldis alkoholi kasutada naise võrgutamiseks, et saada tema juurde palju lapsi. Kui nende poeg sündis, panid nad talle nimeks Sul. Alkohoolsetele jookidele viitav sõna "sul" (Hangul - 술) tuli sõnade "su" (Hangul - 수; hancha - 水) ja "bul" (Hangul - 불) kombinatsioonist, mis tähendab "vesi" ja "tuli". See on keevast vedelikust tulenev tulevesi . " See etümoloogiline versioon on kõige populaarsem.\n1986. aastal valis kultuuripärandi administratsioon selle olukorra parandamiseks kultuuripärandiks 86 traditsiooniliste alkohoolsete jookide sorti, 12 liiki valiti Korea olulise vaimse kultuuripärandina, millest igaühel on oma asukoht Koreas.\nJooki infundeeritakse ženšenni ja ühtteist muud ürti, sealhulgas lagrits, sidrunhein, hiina dereza (Lycium chinense), astragalusjuur (Astragalus propinquus), ingver ja kaneel.\nRiisivein on alkohoolne jook, mis on valmistatud riisist, mida traditsiooniliselt tarbitakse Ida-, Kagu- ja Lõuna-Aasias. Valmistatud kääritatud riisitärklisest, mis on muundatud suhkruteks. Mikroobid on ensüümide allikad, mis muudavad tärklise suhkruteks. Riisivein sisaldab tavaliselt 18-25% alkoholi. Tuntud üle 9000 aasta. Kasutatakse Aasia gastronoomias pidulike õhtusöökide, bankettide ja toiduvalmistamisel ning kasutatakse ka religioosses ja tseremoniaalses kontekstis.\nSoju joomiskultuur erineb venelaste alkohoolsest etiketist. Jooki võib puhtal kujul tarbida 100 ml mahutitest. Optimaalne serveerimistemperatuur on 15–20 C. Neile, kellele ei meeldi juua "puhast alkoholi", on terve nimekiri kokteilisegudest: lahjendus toonikuga, magus siirup, maitseainete või puuviljaviilude lisamine.\nVenelaste peamine viga on juua soju ühe lonksuga. Koreas peetakse seda halbaks vormiks. Hoolimata asjaolust, et alkoholi serveeritakse miniatuursetes klaasides, tuleb vedelikku juua vastavalt Korea etiketile:


Raadioside õpe 30 aprill 30. aprillil toimus maleva ruumides raadioside õpe. Päev oli pikk ja raske. Aga me suutsime selle edukalt vastu võtta ja praktiseerida raadioside edastamise põhitõdesid. juuni Orienteerumismäng Raadioside õpe 30. aprill\nAvaleht > Ringkonnad > Põlva > Sündmused > Arhiiv > Raadioside õpe 30. aprill\n30. aprillil toimus maleva ruumides raadioside õpe. Päev oli pikk ja raske. Aga me suutsime selle edukalt vastu võtta ja praktiseerida raadioside edastamise põhitõdesid.\nRaadioside õpe 30 aprill\n← Eelmine Relvaõpe 15 -16 aprill Järgmine → 5 30. aprillil toimus maleva ruumides raadioside õpe. Päev oli pikk ja raske. Aga me suutsime selle edukalt vastu võtta ja praktiseerida raadioside edastamise põhitõdesid.


Kassid koduõppel: Ümarlaud kuningas Arturita\nTere rahulikku ööd, head inimesed. Arvasin küll end täna varem nii blogi kirjutama kui magama jõudvat, aga kujunes teistviisi. Hea, et vähemalt Tija juba magab. Enamasti kipub ta ütlema, et ei saa magama jääda, kui mina veel ei maga.\nTijaga leppisime kokku, et ta püüab õppimise osas tänavu varasemast iseseisvam olla, kuna on tegelikult ka juba päris suur. See peaks ideaalis tähendama, et esialgse töö teeb ta paljudes ainetes ära ise, seejärel kõneleme õpitust koos. Rõhutasin, et tahaksin tänavu talt juba ka seda, et ta pärast õpikute läbiuurimist võtaks üle vaadata lisakirjandust, mida talle otsin. Nädal aega on see süsteem igatahes toiminud, kusjuures stiimuliks on muuhulgas raha - ehk lahtiseletatult see, et ma jõuan rohkem töötada ja seega ka rohkem teenida ja seega ka talle rohkem tarvilikke asju muretseda, kui ma ei pea ei tema eest ega temaga koos tegema neid asju, mida ta tegelikult mõnesuguse pingutuse juures peaks olema täiesti suuteline ka ise tegema. Sõnapaari "tarvilikud asjad" ma siinkohal parem lahti seletama ei hakka, see on keeruline ning mitmetahuline mõiste.\n28. novembril sõidame Tartusse klassiõpetajaga kohtuma. Seni oleme temaga vaid kirju vahetanud, kohtunud ei ole. Usun ja loodan kirjade põhjal, et kohtume väga toreda inimesega.\nPõhjus, miks ma homseks töö- ja õppimispäevaks veel välja magama pole asunud, on Tadžikistanis. Mulle sai lõplikult selgeks, et oleks kena teha sealt maalt pärit lastega tegelevate inimeste tarvis üks väikene ülevaade nimetatud riigi ajaloost, rahvus- ja sotsiaalpoliitikast jne. Eks täna otsisingi siis Internetist materjali kokku, tõlkima hakkan seda lähipäevil.\nTäna oli "tankirünnaku" järgne lastekasvatajate ümarlaud. Infovahetuse ja igaühe ülesannete ning võimaluste lahtirääkimise osas kujunes see otstarbekaks. Ma ei ole küll nõus sellega, et Roberti ning Nora muusikaõpetajale oleks tohtinud öelda, et kui ta end rünnaku all olevana tunneb, siis näitab see mitte seda, et teda rünnatakse, vaid seda, et tal on endal probleemid, või et ärgu ta rääkigu sellest, kui palju ta teinud on, sest see pole tähtis. Esiteks on inimese tehtut juba talle jõu lisamiseks tarvis tunnustada, seda eriti veel siis, kui ta ongi teinud tublisti rohkem, kui ta kirjade järgi kohustatud on, teiseks aga ei ole nending, et kui sa end puudutatuna tunned, siis on sul enesel probleemid, vist sotsiaaltöötaja rollis oleva inimese suust just kõige professionaalsem märkus.\nAga ju tuleneb see kõik vaid tõsiasjast, et ma pole ainus, kellele tankirünnak mõnikord probleemide lahendamiseks sobilik tundub. Seda on vaid pisut ebameeldiv vaadata, kui tanki kasutatakse inimeste vastu, kel pole vastukaaluks lihtlabast soomusautotki tarvitada, sest neil ilmselgelt lihtsalt puuduvad militaarsed kalduvused.\nAga muus osas hindan ma ümarlaua lõpuks kokku kutsuda otsustanud sotsiaaltöötaja oskust seda ka lõpuni korraldada ning kõiges olulises enam-vähem kokkuleppele jõuda.\nJa koolidirektori oskust probleemi lahendamisse äärmiselt ratsionaalselt ja tasakaalukalt suhtuda hindan ma ka.\nSelgus, enam ei ole mul vaja lastele koolitarbeid, riideid või bussisõidukaarte organiseerida — kui aru saadi, et need on tarvilikud asjad, siis osutus võimalik olevat selle jaoks ka riiklikke sotsiaalvaldkonna tarbeks mõeldud vahendeid leida. Arusaadavalt on see meeldiv, sest nüüd saab vajadusel raha kulutada järgmiste probleemide lahendamiseks — seni, kuni selgub, et võib-olla on nendegi tarvis tegelikult riiklikud vahendid loodud, ainult et kohe ei leitud neid üles. Ja siis järgmiste ja siis veel järgmiste...\nSain selgeks sellegi, kes oli eelmises postituses mainitud sõnumeid toov tuul. Mind paneb vaid üllatuma, et staažikas pedagoog juttu nii tõsiselt võttis.\nOn hea, et laste ema lõpuks siia jõuab, olgugi et esialgu vaid ajutiselt. Niisama hea ei ole aga see, et teda oodatakse siin selgete eelarvamustega, kusjuures ühendust võtta ei ole temaga peaaegu keegi proovinud. See on tegelikult üks põhjus, miks Tadžikistani lähiajaloo uurimise nii tõsiselt ette võtsin — kui sellega tutvuda, siis ei ole enam nii hõlbus öelda, et inimene, kes oma lapsed enda juurest nii kaugele saadab, ei hooli neist ilmselgelt. On olukordi, mille puhul näib küll, et pere kooshoidmine ei ole laste tulevikule mõeldes mitte kõige olulisem, vaid paraku tähtsuselt alles teisele-kolmandale kohale jääv väärtus.\nTeine põhjus, miks Tadžiki olude tutvustamine ilmselgelt oluline on, on see, et nendega tutvumine aitab inimestel paremini mõista, millistes oludes lapsed toime tulema õppinud on ja milliseid järeldusi nad oma senisest elust teha on saanud. Lemmiklooma ei saa ka õigesti kohelda, kui sa ei tea, millisest keskkonnast ta pärit on!\nAga jah, kuulsin ümarlaual sellistki seisukohta, et võib-olla oli see, et me koos vanaemaga Eestisse põgenenud ja sünnijärgselt Eesti kodakondsuse saamise õigust omavaid lapsi aitama asusime, mitte neid kohe järgmise rongiga Dušanbesse tagasi ei saatnud, suur ja hirmus viga. Sest mõelge, mis siis saab, kui nende ema ei peaks tulema ja kodakondsuse vormistamisest ei peakski asja saama, ja lapsed tuleks lõpuks ikkagi tagasi saata riiki, kus neid vihatakse kui venelasi, kus nad ei omanda koolis peaaegu mitte midagi, nagu praeguseks selgunud on, kuigi on sünnipäraselt võimekad (ainus, mida nad omandasid, oli muusika — arvatavasti põhjusel, et see polnud tavakooli programmis, vaid eraldi), kus süüa on napilt ja tulevik tume — neil oleks ju nüüd hoopis hirmsam sinna tagasi minna, kui nad on näinud, et elu ei pea tingimata jube olema!\nNiisiis, nii igaks juhuks ärgem tehkem kunagi midagi. Jätsite meelde, jah? ;) Kindlam on, kui Eesti riik ka ei tee. Isegi mitte siis, kui tegemist on tema sünnijärgsete kodanikega. Ega me siis mõned Vene riigi alamad ole, et hakkaksime muret tundma, mis meie võimalike kodanikega mõnes teises riigis sündida võib! Eesti kodanikke on ju niigi rohkem, kui silmas pidada jaksab, niisiis, mõni ees või taga... ;)\nÕnneks asi päriselt nii hull pole, nagu selgus sotsiaaltöötaja sõnavõtust. Ette on mõeldud nii ühe- kui teistsuguste arengustsenaariumide tarvis, nagu nüüd teada sain, ei ole minu Privet drive'likult pealetükkiva "öökullipostiga" hr Savisaarele saadetud kirjad ka mitte tühja läinud, kuigi ma sellest tänaseni midagi teada ei saanud (inimesed on väga ettevaatamatud, kui nad häid uudiseid näiteks selle kohta, et Savisaar reageeris küll, edasi ei anna — aga mis siis, kui ma oleksin temas pettununa palunud kellelgi talle tutvuse poolest näiteks needuse peale panna, ah? või, mis veel hullem, näiteks ei mõtiskleks iial enam võimaluse üle, mis oleks siis, kui äkki valikski järgmisel korral elus esimest korda Keskerakonda? see oleks ju kohutav!).\nJa füüsikaga on täisealistel inimestel ka krooniliselt kehvad lood. Kui mainisin, et Tadžikistani olukord oli vahepeal mittetadžikkide jaoks nii hirmus, et sealt põgeneti tervete (vene) peredega Tšernobõli ümbruse kiiritusohu tõttu suletud küladesse, siis kuulsin vastuseks muuhulgas arvamust, et aga nende perede olukord oli siiski parem, kui Eestisse saadetud lastel, sest nad olid vähemalt kõik üheskoos!\nHead inimesed, kui teie hulgas peaks olema mõni füüsikaõpetaja või lapsele füüsikat selgitav lapsevanem — katsuge teie oma lapsele siiski selgeks teha, mida tähendab tuuma lõhustumine, kiiritus jne, jne... Mulle tundub, et see siiski on elusorganismile väga hirmus asi, isegi hirmsam kui lahusolek perest...\nLõpuks privaatteade Iibisele — minu laps toob Sind juba minule eeskujuks. Loeb aga Sinu blogi ja teatab siis näiteks: "Näed sa, Iibis käis oma lastega juba "Detsembrikuumust" vaatamas, aga sina minuga ei taha minna, jah!"\nKirjutanud Anneli kell 02:02\nLabels: inimeseõpetus, koduõppekeskkond, maailm meie ümber\nNeeduse panemine Savisaare peale on väga hea mõte. Kuidas ma ise selle peale ei tulnud. :-P\n5. november 2008 08:09\nKlassi kokkutulekule tulla sa ei viitsinud ;) (ok, tean-tean, et vehkisid tööd teha), muidu oleksid võinud ju vaadata, mis see tuuma lõhustumine inimesega teeb... NII kole see asi ka ei ole, kui seal just kauaks pidama ei jää; aga veel kord: ma pääsesin oma kursuselt ka kõige kergemini.\n5. november 2008 21:24\nOh, bloog, see on ju ilukirjandus -- võid Sa ju väita oma absoluutselt fantastilisele tütrele (ei anna ma midagi niisama huupi hinnanguid -- olen paaril korral ta ajaveebi sirvinud küll...)\nAga ma olen tõepoolest seisukohal, et jõu kasutamise (relvade abil siis) üks väheseid õigustusi on see, kui inimene teeb seda oma kodumaa eest. Mõne koha peal hakkab ses filmis küll ju kohutavalt kahju -- aga kahju peabki ju olema. Analoogisisi asju kavatsen ka edaspidi koos lastega vaadata. "Tuulepealse maa" moosisöömis- ja naistesebimissõda lapsi vaatama ei kutsu (ise teen seda ilmselt professionaalse huviga vabandades -- või siis inertsist...)\n6. november 2008 19:55


Onistari vara müüakse enampakkumisel - Tööstusuudised\nOnistari vara müüakse enampakkumisel\nTallinna kohtutäitur Kaire Põlts müüb enampakkumise teel alghinnaga 143 miljonit krooni Onistarile kuuluvad kinnisasjad, selgub ametlikest teadaannetest.\nÜhiselt müüakse enampakkumisel kahte ärimaad Viljandi mnt ääres. Kinnistutel paikneb tootmiskompleks ja sellega seotud ehitised, rajatised ning vara alghind on kokku 77,75 miljonit krooni.\nMüüki läheb Tallinnas Viljandi mnt 22A asuv 3123 m² ärimaa. Kinnisasjal on ühishüpoteek 18,75 miljonit krooni suuruses summas, intressimääraga 20 % hüpoteegisummalt aastas ja kõrvalnõuetega 2 miljoni krooni suuruses summas Tallinna Äripanga kasuks.\nKinnistu on kaaskoormatud kinnistu nr. 3246. Ühishüpoteek summas 35 miljonit krooni AS Rietumu Banka kasuks.\nTeiseks müüakse Tallinnas Viljandi mnt 22B asuv 4511 m² ärimaad, millel on ühishüpoteek summas 18,75 miljonit krooni, intressimääraga 20% hüpoteegisummalt aastas ja kõrvalnõuetega 2 miljoni krooni suuruses summas Tallinna Äripanga kasuks. Ärimaa on kaaskoormatud Tallinna kinnistu nr. 3154. Ühishüpoteek summas 35 miljonit krooni Rietumu Banka kasuks.\nEraldi müüakse enampakkumisel samuti Tallinnas Viljandi mnt 22C aadressiga ärimaad pindalaga 9078 m². Kinnistul paikneb tootmiskompleks ja sellega seotud ehitised, rajatised. Vara alghind on 65,25 miljonit krooni.\nKinnisasjal on hüpoteek summas 25 miljonit krooni AS Rietumu Banka kasuks. Lisaks veel hüpoteek summas 21,25 miljonit krooni piiratud vastutusega Suurbritannia registreeritud äriühing Tintrade Limited kasuks.\nOffshore-firma Tintrade Ltd on erasadama Paldiski Põhjasadam valdaja Paldiski Sadamate AS omanik. Tintrade on seotud kütusefirmaga Saurix Petroleum ja Paldiski Sadamate juhtfiguuride Aleksandr Nakonetšnõi ja Aleksei Tšuletsiga.\nEnampakkumine toimub Rietumu Banka, Tintrade Limited, Äripanga ja Eesti Vabariigi (maksu- ja tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskuse kaudu) nõuete rahuldamiseks.\nNõuete rahuldamisel võetakse aluseks järjekoht. Kohtutäitur Kaire Põltsi sõnul omab esimest järjekohta Rietumu Banka ja Tintrade Limited, teist järjekohta omab Äripank. Maksuamet on tinglikult kolmandal kohal oma nõudega. Onistaril on 04.08.2008 seisuga maksuvõlg 32,519 miljonit krooni, millele lisandub intressivõlg.\nPõlts märkis, et kuna ei ole teada, millise hinnaga Onistari kinnisasjad maha müüakse ning seetõttu on võimalik, et tagapool olevad nõuded jäävad rahast ilma ning ka nende hüpoteegid või nõuded kustutakse. Enampakkumisel saadud summa jaotatakse vastavalt järjekohtadele. „Arvan, et päris ilma nad ei jää,” ütles kohtutäitur.\nEnampakkumistel osaleda sooviv isik peab tasuma tagatisraha 10 % müüdava vara alghinnast. Ostja peab kohe pärast enampakkumise lõppemist tasuma 1/10 ostuhinnast, ülejäänud hind tuleb tasuda 15 päeva jooksul.\nOnistari nõukogu liige Jaan Mölder teemat kommenteerida ei soovinud, teine nõukogu liige Igor Savenkov pani toru ära, kuuldes, et helistab ajakirjanik.


Suhtlus kenade transseksuaalidega koos seksšõudega\nShemale-modellid meie tasuta seksivestlustes vestlemas!\nHello, my love! I miss the @ total countdown, 44 is collected, 356 is left before the show cum\n#suhu laskmine#jalafetiš#pihku peksmine#tissiseks\n#pepusse laskmine#sperma vahetamine#fantaseerimine#allaneelamine\n#nautimine#karm seks#suhu toppimine#suitsetamine\n#dildoga mängimine#näkku laskmine#allaneelamine#tissiseks\n#liputamine#pihku peksmine#tisside lakkumine#lovense\n#aasia massaž#näol istumine#näpuseks#tissiseks\n#näkku laskmine#peenise imemine#rusikaseks#pihku peksmine\n#kottide lakkumine#pepuseks#pepusse laskmine#imemine\n#anaalkeelekas#kottide imemine#peenise imemine#ejakuleerimine\nSeksikad transad tasuta live veebikaamerate ees vestlemas ja riista pumpamas\nMis võiks olla kuumem kui pornovideod, kus seksikad transad oma riista pumpavad ja pärasoolde pirakaid seksmänguasju lükkavad! Me ütleme sulle, mis – vaatepilt, kuidas nad otse sinu silme ees meie live seksivestluses kõikvõimalikke ulakaid asju teevad! Meie imeliselt XXX lehelt leiad tohutu valiku shemale-modelle, kes oma jututubades live seksishow'sid korraldavad.\nJa see pole veel kõik! Saad vaadata palju tasuta live seksishow'sid ja vestelda kõigi meie shemale-modellidega, kui nad sinu naudinguks oma seksikate kehadega mängivad.\nKuumade shemale'idega vestlemine pole kunagi olnud lihtsam! Logi ainult sisse ja tutvu kõigi meie jututubadega tasuta! Sind erutavad naiselikud suurte riistade transad? Tahad näha neid alasti ja sõrmega pööraselt tagumikku keppimas? Selleks pead vaid meie jututube külastama ja saad näha, kuidas need seksikad shemale'id teevad kõik sinu unistused teoks! Meie ulakad transamodellid on kõike muud kui tagasihoidlikud ja naudivad vestlemist kõigi naiste ja meestega, kes nende live seksishow'sid vaatavad. Ainult meie jututubades saad tutvuda maailma seksikaimate transseksuaalidega ilma kodust lahkumata. Tutvustame sulle veebi suurimat shemale-modellide valikut! Esindatud on kõik rassid, kõik juuksevärvid ja kehatüübid alates väikestest kolledžitransadest kuni jässakate brünettide shemale'ideni välja. Ja parim asi selle juures on muidugi see, et saad kõigi meie lehe transamodellidega vestelda! Need seksikad shemale'id on väga mitmekülgsete seksuaalsete huvidega ning soovivad alati tutvuda kuumade meeste ja naistega, kes nad mõnusalt purskama paneks. Nendega ei ole kunagi igav vestelda! Kuidas saakski olla igav, kui näed seksikaid transasid masturbeerimas ja rajult oma kuumade poiss-sõprade ja tüdruksõpradega seksimas! Pole ime, et meie shemale'ide jututoad on nii populaarsed! Meie riivatud transamodellid oskavad suurepäraselt mitme asjaga korraga tegeleda, vesteldes jutukaaslastega ja pumbates samal ajal teise käega oma suurt riista. Nad ei tunne alasti olles mingit ebamugavust!\nNii et mida sa veel ootad? Tuhanded seksikad transad ootavad sinuga kohtumist ja meie jututubades tõeliselt seksikalt lõbutsemist! Liitu meie live seksivestlustega ja naudi vestlusi kõigi meie seksikate shemale-modellidega täiesti tasuta!


Paldiski korterite turg | Uus Maa Pluss\nPaldiski linna elamutest 90% on ehitatud endise NSVL ajateenijate poolt, kelle töö kvaliteet oli suhteliselt kehv.\nSamas on linnapilt viimase paari aasta oluliselt muutunud, paljudes Paldiski korterelamutes on uuendatud fassaadi- ja trepikodade viimistlus, vahetatud tehnosüsteemid ning remonditud katusekate. Lammutatud või rekonstrueeritud on suurem osa omal ajal sõjaväe poolt maha jäetud ehtitistest. Võimalik, et Paldiski on tulevikulinn tänu oma heale asukohale, mere lähedusele ja kaunile loodusele.\nPeamise Loode-Eesti väikelinnade ja alevike korterite ostjaskonna moodustavad kohalikud ja Tallinnas tööl käivad inimesed. Viimase paari aastaga on suurenenud Tallinnast pärit ostjaskond, kes töötab Tallinnas või selle lähiümbruses ega jõua Tallinnasse korterit soetada, sest Paldiskist Tallinnasse tööle käia on suhteliselt mugav, on hea rongi-, autobussi- ja marsruuttaksoühendus. Sellest johtuvalt on ka elamispindade hinnad sageli kõrgemad kui arvatakse. Paldiski kinnisvaraturul valitseb olukord, kus odavaid kortereid osta pole enam võimalik ning samas on suhteliselt kõrgete hindade tõttu ka nõudlus korterite järele stabiliseerunud.\n2006.aasta I poolel tõusid Paldiski hinnad keskmiselt ca 50-60%, aasta II poolel kuni viimaste kuudeni ca 30-40%. Protsentuaalselt suur hinnatõus sai võimalikuks ka tänu sellele, et rahaliselt oli hinnatõusu puhul tegu siiski ainult ca 200 000-300 000 krooniga korteri kohta.\n2007.aasta varakevadeks oli Paldiski korterite hinnatõus peatunud. Üheks oluliseimaks põhjuseks võib pidada 2006. aastal Rae tn 42 rekonstrueeritud elamu valmimist, mille tulemusel esmane nõudlus elamispindade järele sai rahuldatud ning võis märgata müügiperioodide olulist pikenemist. Samuti võib hinnatõusu peatumise põhjus olla tõsiasi, et mõneks ajaks on hinnalagi saavutatud. Osaliselt on siiski veel tajutav ostjate kerge ebakindlus, mis väljendub mõne turuhinnast kõrgema hinnaga tehingu toimumises. Näitena võib tuua 2-toalise korteriga 2007.aasta veebruaris toimunud tehingu hinnaga 950 000 krooni, mis on ca 15 570 kr/m2 kohta.\n2007.aasta alguses oli Paldiskis pakkumises stabiilselt ligikaudu 70 korterit, hinnavahemikus 300 000-700 000 krooni, so keskmise hinnaga 9 500-11 500 kr/m2. Kapitaalselt rekonstrueeritud elamutes oli hinnavahemik Paldiski korterite puhul ca 12 500-15 000 kr/m2. Äärmusliku näitena võib välja tuua müügis oleva ca 150 m2 suuruse korteri hinnaga 2 250 000 krooni, mille puhul on tegemist selgelt ülehinnatud objektiga. Inimesed, kes soovivad oma korteri mõistliku aja jooksul ära müüa, võiksid siiski pöörduda suuremate kinnisvarabüroode poole, kus maaklerid on kursis antud piirkonna kinnisvaraturuga ning kliente asjatundlikult konsulteerivad.\nPaldiski on perspektiivne piirkond, kus jätkub kiire areng nii elamuehituse kui äripindade vallas. Sellest tulenevalt võib seal prognoosida rahuliku hinnakasvu jätkumist ca 5-10% aastas.\nUus Maa Kinnisvarakonsultantide OÜ nooremhindaja


Hiina kartongi kahe nurga diagonaalsulguri märgistamismasin Tootmine ja tehas |S-konning\nKarbi kahe nurga diagonaalne pitseerimismasin\nRAKENDUS:Erinevad ruudukujulised karbid, ühe- ja kahekordsete nurkade märgistamine ja tihendamine\n•Karpide stabiilsuse säilitamiseks märgistamise ajal hoidke konveierit sünkroniseeritud kiirusel.Tagab kergete karpide märgistamise järjepidevuse.\n•Jaotuskarpide, ülemise surve ja fikseerimise, märgistamise, nurga hoidmise sildi ja lekkesildi tuvastamise sildi ja tagasilükkamise sildi ja muude funktsioonide pakkumine, et tagada terviklik tihendamine ja märgistamine, et kasutajad saaksid olla kindlad, et ühenduvad karbimasinaga, et saavutada kiiret kiirust. operatsioon;\n•Valikuline läbipaistev kaitseümbris koos turvaluku lülitiga, et tagada operaatori ohutus.\n-Kiire servomärgistussüsteemi kasutuselevõtmine.\n-Kohaldatav erinevat tüüpi kartongi märgistamise jaoks, ühepoolse või diagonaalse tihendiga ja nurgavoltimisega.\n- Stabiilne kiirus: 0-200 tk/min.\n-Kõrge täpsusega märgistamissüsteem, märgistuse tolerantsid ± 1 mm.\n- Intelligentne juhtimissüsteem, mis tagab sildistamise kortsude ja läbipaistvate etikettide õhumullide puudumise.\n- Sünkroonse ahela korrigeerimismehhanism, et tagada stabiilne karbi ülekandmine ja täpne asukoht.\nKastimärgistusmasin mõistlik ja paindlik disain, mis on mugav erinevate toodete märgistamiseks.\nSaab tasandada erinevate objektide märgistamist, laiendada rakendusala.\nTäiendava sildi aplikaatorite lisamisega saab realiseerida topeltmärgistuse ja korduva sildistamise, saame vastavalt teie nõudele lisada erinevaid komponente veebipõhiseks tuvastamiseks ja tagasilükkamiseks.\nDünaamiline kinnitusrihm .tagama märgistuse täpsema paigutuse.\n•Nutikas sildi pikkus, mis võimaldab kiiresti saavutada sildi ideaalse asukoha loenduri kaupa.\n•Puuduv sildikomplekt takistab toote valesti märgistamist, et tagada toote täpsus tootmise ajal ja täita tootmise kvaliteedikontrolli protseduuri.\n•Sisseehitatud loendur võib vabalt töötada, jälgides tootmise kontrollimiseks märgistatud toodete arvu.\n•Tootmise eelseadistatud funktsioon, mille märgistus peatab automaatselt, kui soovitud arv tooteid on märgistatud tõhusaks tootmise juhtimiseks.\nMõõtmed (P) 2400 x (L) 1550 x (K) 1660 mm\nMahuti suurus (K) 20-100 mm (L) 30-210 mm (P) 100-200 mm\nEelmine: Kahepoolse lameda ruudu ümmarguse pudeli märgistusmasin\nJärgmine: vedelikupudelite pakkimismasin\nLameda kandilise ja ümmarguse pudeli märgistamismasin\nKahepoolse lameda ruudu ümmarguse pudeli märgistus M...\nKaubanduslik pudelite märgistamise masin, Kleebiste märgistamismasina tootja, Sildiprinter kosmeetikapurkide pudelite jaoks, Karpide etiketi aplikaator, Süstla kokkupanek ja märgistussüsteem, Plastikust tihendusmasin,


Forekspank suurendab aktsiakapitali\n?veitsi pank sai esindaja panga nõukokku\nForekspanga finantsteenistuse arvestuse kohaselt on panga kasvu tagamiseks ja Eesti Panga uute normatiivide järgimiseks piisav suurendada omakapitali 60 miljoni krooni ulatuses. Kevadisel korralisel üldkoosolekul andsid aktsionärid nõukogule volitused 1,5 miljoni aktsia emiteerimiseks.\nForekspanga finantsdirektor Tanel Tuusis ütles, et kui juuni lõpus oli Forekspanga kapitali adekvaatsus 11,9%, siis Eesti Panga kehtestatud uute normatiivide järgi väheneb see näitaja kriitiliselt praegu nõutud 10% piirini. Forekspanga juhatuse esimehe Ivar Luki sõnul hakkaks selline olukord kammitsema panga arengut ja laenutegevust tuleks piirata.\nAktsiaemissiooni korraldaja on Uebersee pank, kes valib välja potentsiaalsed investorid, kelle vahel Forekspanga nõukogu teeb valiku. Nõukogu tagab ka seniste väikeaktsionäride kaitse, kinnitas Lukk.\nForekspanga nõukogu 16. juuli otsuse kohaselt ei tohi emiteeritavate aktsiate hind olla madalam kui 43 krooni, mis on sisuliselt aktsiate raamatupidamisväärtus. Juhatuse ettepanekul otsustasid aktsionärid siduda emiteeritavate aktsiate hinna aktsiahinnaga Tallinna väärtpaberibörsil. Aktsionäride otsuse kohaselt ei tohi aktsiahind emissioonis olla madalam kui lõpliku hinna määramisele eelnenud kümne börsipäeva sulgemishindade aritmeetiline keskmine.\nAktsionärid otsustasid rahuldada nõukogu liikme Raivo Küti tagasiastumispalve ja valisid nõukogu uueks liikmeks Uebersee finants- ja aktsiaturgude juhi ja juhatuse liikme Peter Wildi.\nForekspanga nõukogu esimees Rein Usin ütles, et Uebersee pank tegi ettepaneku oma esindaja nõukokku valimiseks, et tagada ?veitsi panga klientidest Forekspanga aktsionäride huve. ?veitsi pangale kuulub 3,5% ja panga klientidele 34% Forekspanga aktsiakapitalist.