Kutt ja Kirjanik Šotimaal: veebruar 2020\nMillal kogesid viimati midagi elus esimest korda?\nInimaju lähemalt uurinute sõnul on see ääretult oluline: kogeda aeg-ajalt midagi elus esimest korda. Lapsena on see lihtne, aga mida vanemaks saad, seda keerulisem justkui - kuigi elutarkust, kuidas neid tundeid, hetki, kogemusi luua, peaks olema justkui rohkem ja seega ka võimalusi rohkem.\nMiks see on oluline? Sest see pakub meile võimalust areneda, aju töös hoida ja sellega igasuguseid taandarenguid ajus ja ka mujal organismis edasi lükata. Lühidalt öeldes - hoiab meis elutahet.\nAitäh kõigile õnnitlejatele. 🙏💖😀Kutt on väga õnnelik ja rahulolev. Kõik kingitused ja saadetised olid väga toredad. Nende kohaletooja oli veel eriti tore. 😘\nEks mul oli enne Hr Kahemillise saabumist väike ärevus ka sees. Seda, et ta minu vaimustust Šotimaa osas jagab, ma mitte ei mõelnudki, aga uskusin väga, et talle võiks siin meeldida. Nii läks ka. Ta ütles, et jäi rahule ja tundis end hästi. Ning tuleb tagasi. Vähem kui kuu aja pärast. 👏\nSaabumishetkest pilti ei teinud, vaid pakkusime selle asemel korralikku tervitust: perekalli ja kõik muu sinna juurde kuuluv. Kes teab, see teab. Kes ei tea, siis otsige endas seda tunnet, et oled kedagi kaua oodanud ning kohtumise hetkel polegi muu maailm tähtis. Pole tähtis, kui kaua on kaua. Mõnikord on ka kaks minutit liiga pikk aeg.\nSaabumisel jäi lennuk kümmekond minutit hiljaks, ja Eestis tuli kohvri lisakilode eest ka maksta, aga kokkuvõttes oli sel moel odavam, kui osa asju postiga saata.\nSee kohver oli armastusest ja heast paremast pungil, sest kui hr Kahemillise talvejope välja arvata, siis ülejäänud sisu oli kõik meile. 😋\nKusjuures kolm väga head raamatut, Aune leivad ja mõned asjad veel olid Hr Kahemillise seljakotis. Võime nüüd öelda, et mõneks ajaks oleme Eesti kommidega hästi varustatud. Šokolaadiga ka. Ning köögikapp on Armastusest pungil. 😀\nKöögikappidel on minul Napoleon Hilli "Mõtlemist muutes rikkaks" - aitäh Kai 🙏- ning Maxwell Maltzi psühhoküberneetika raamat. 👍 Kutt sai lugemiseks Marek Sadama "Grifoon Leenu". "Ahah, Marek Sadam kirjutab siin oma tunnetest." oli tema esimene reaktsioon. 🙈🙈\nVannituppa lisandus 3 uut Thorma bambushambaharja ning Signe Seepide mündi-meresoolaseepe. Mõlema ettevõtte klienditeenindus on üle prahi. Kusjuures ei ole makstud postitus. Kasutan neid asju, sest need meeldivad, sobivad ja on head. Kirjutan neist, sest tunnustavaid sõnu ei ole kunagi maailmas liiga palju. 💬 Kuidas see lause kõlaski, et kui Sul midagi ilusat öelda ei ole, siis parem ära ütle midagi. Siin 👇üks ilus kollaaž teile tõestuseks, et Hr Kahemilline tõesti käis külas, sest pilt ütleb ju rohkem kui tuhat sõna. 😁\nNaah, ega te sõnadest ka ei pääse. 😆\nJõudsime lühikese ajaga üsna mitu kohta läbi käia, arvestades, et Edinburghist Aberdeeni ainuüksi puhast autosõidu aega on 2,5h. Vasakpoolsemal pildil oleme taas Lechtis, kus 24h hiljem oli lund 20 sentimeetrit rohkem. Keskel siis Dunkeldi lähedal Hermitage'i matkarajal ning parempoolne pilt on Slains'i lossi juures, jah seesama nn Dracula loss Bram Stokeri raamatust. Selle lossi juures nägime ka delfiine meres ujumas. Päris pikalt näitasid end. Enne olime veel käinud hülgeid vaatamas Newburghi rannas. Sel korral ujus osa hülgeid kaldast tõesti mõne meetri kaugusel.\nPühapäeva õhtul soojendasime EV102 kohaliku viski ja snäkivaagnaga, kus aukohal on Eestist toodud suitsuvorst ja tädi Lea marineeritud kurgid. 😋 Ma tean vähemalt 30 inimest, kes nende kurkide kohta on minuga ühel nõul: parimaid lihtsalt ei ole.\nMis viskisse puutub, siis poes oligi müügil selline maitsmise komplekt. Meie mõlema senine varasem kokkupuude viskiga oli selline, millest Šotimaal kõva häälega rääkida ei maksa. Vähemasti mitte viski-kontekstis. Sest igasugused redlabelid jms segatud kraam võrdub siin autokütuse, mitte joogikraamiga. Korralik viski on ühelinnaseviski ning küsisin taksojuhi käest üle ning ta kinnitas, et pubist või poest viskit ostes tuleb kirjeldada meeleolu või olustikku, mida sa naudid. Ning siis antakse sulle õige. Noh, nendel pisikestel pudelitel ei olnud meeleolu kohta suurt midagi kirjas. 😊\nÜtleks nii, et see esimene oli vist isegi kõige parem, aga halb ei olnud ükski. Kas ma just poest neid edaspidi ostaks - seda ka mitte, aga kui on külmarohtu vaja, siis kurku ära see ei põleta ja välja ka ei sülita. Sellist räiget alkoholi maitset neil ei olnud, pigem oligi mingite muude nüansside kogum.\nHr Kahemilline proovis ära ka neli kohalikku õlut. Jäi rahule. Kohalik, Aberdeeni külje all tehtav Brew Dog jääb järgmiseks korraks. Või ülejärgmiseks. 😁\nReede õhtul enne Hr Kahemillise saabumist hotelli jõudes ja check-ini tehes sain jälle veidi targemaks. Kui hotell on tehtud ajaloolisse hoonesse, siis ei ole sugugi ka peretoa puhul enesestmõistetav, et tualett ja vannituba on igas toas olemas. Ei. Neid oli koridoris kaks tükki. Kui ikka toa kirjelduses pole eraldi välja toodud, et WC ja vannituba on toas olemas, siis võivad need vabalt ka kolmetärnises hotellis koridoris asuda.\nSee info on kasulik neile, kes Šotimaale tuleku osas jutust kaugemale kavatsevad jõuda. Lubajaid on olnud rohkem, kui meil kahepeale sõrmi, aga mulle teadaolevalt pileti ostnuid veel pole. 😜\nLoomaaeda pandasid vaatama me ei saanudki, sest loomaaed teatas reedel, et ilmaolud on sellised, mis loomade ega inimeste turvalisusele mõeldes väravaid lahti teha ei luba. 😞Tuulisevõitu oli tõesti ning laupäeva hommikul hotellis hommikusööki süües nägime ka midagi lörtsilaadset. Hiljem sõidu ajal sadas ka, aga üldiselt oli nii nagu ikka - ilmataat hoidis meid ja lasi tähtsamad asjad ära vaadata ilma, et oleksime pangetäite kaupa mingit jama krae vahele saanud.\n👉Sellel pildil on Birnami tamm, mida mainib Shakespeare oma "Leedi Macbethis". 900 aastat vana ning viimane Birnami tammesalust. Sildilt tamme juures võis lugeda, kuidas see tamm on koduks sadadel putukaliikidele. Lähemalt uurima minna ei saanud, sest tamme taga paistab Tay jõgi, mis ajas korralikult üle kallaste. Teisel pool Tay jõge on Dunkeldi linn ning alles kaht linna ühendava/eraldava silla peal seistes sain aru, et see on seesama linn, kus Kutiga 2017 aasta suvel peatusime. Lihtsalt eelmisel korral sõitsimegi autoga üle jõe. Tahtsime ka siis seda tamme vaadata, aga ei osanud otsida.\nIgal juhul oli mul jõe kaldal selle silla peal tõeline déja vu tunne. Nagu oleks olnud siin. Ja siis vaatasin lähemalt mõlemale poole silda ning sain aru, et olemegi ju..... Kutt väitis, et ei mäletanud ning isegi siis, kui talle Instagramist pilti näitasin, ei meenunud talle.\nVasakul pool seda silda on igavesti vägev katedraal ning puuks pügatud rododendronid, erinevat värvi. Paremal pool aga parkla ning piknikuala. Me jalutasime toona mõlemal pool silda, seekord sõitsime autoga üle silla ning paremale, mäenõlva pidi üles.\nSealsamas lähedal on ka The Hermitage, mõnus poolteisekilomeetrine matkarada kose, väikese majakese, koopa ning väidetavalt Šotimaa kõige kõrgemate kuuskedega. Pikad ja jämedad olid need puud küll, mitte ainult kuused vaid männid ka. See, et vett oli palju, tähendas ka kose juures imelist vetemängu. Mis veel muutis selle metsaraja põnevaks ja salapäraseks, olid rohelised samblikud ja sõnajalad puudel. Oli natuke müstiline, kuidas peenikesed raagus oksad, aga üleni rohelised, vee kohale kummarduvad. Üks väike kollaaž nendest okstest, sest see, kuidas valgus neile langes tekitas tõesti tunde, nagu oleks kuskile muinasjuttu sattunud. 💫👇\nKosk ise oli ka muidugi võimas. Ja need suurte puude ladvad pea kohal õõtsumas. Metsa all nägime ka mitut kändu, kuhu oli münte sisse pandud. Selle kombe kohta internetist infot otsides sain teada, et need on õnnemündid. Münte pannakse ainult kändudesse puu hingehaldjatele, et need aitaksid soove täita.\nKomme on sajandeid vana, nagu ka mündid, mis nendest mahakukkunud puudest leitud on.\n💁Mis ehk Šotimaal ringi reisides veel oluline teada - ka sellistes kohtades nagu The Hermitage, hoidke mündid endal taskus. Kui loodus ise on vaatamiseks tasuta, siis parkimise eest on viisakas maksta. Ilmselt turismi kõrghooajal on ka järelvalve suurem ja parklad/piknikukohad rohkem täis. Samas, tualett ja infokiosk oli seal ka täitsa olemas, rada ilusti tähistatud ja hooldatud.\nKa enamik losse tehakse lahti alates 2. aprillist ehk siis suviseks hooajaks. Lossi aedades saab praegugi ringi jalutada, ja seda võimalust kasutasime me ka nt Perthi juures asuva Scone palee juures. See on olnud aastasadade jooksul Šoti kuningate/kuningannade kroonimispalee. Praegu, kui Šotimaal on oma parlament ja ministrid, annavad nemad seal ametivande.\nNagu ülaltpoolt vihjamisi lugeda võis, siis pühapäeval nägime hülgeid, delfiine ja lund. Tegime sellise korraliku tiiru ja mägedes saime isegi natuke lumesõda mängida. Lechtis, kus Kutiga suusatamas käisime, tegime peatuse ja käisime söömas.\nMulle väga meeldib Šotimaa mägede avarus. Cairngormis on see veel eriti hästi tajutav. Lääne-ja Põhja-Šotimaal pole lihtsalt veel käinud, ainult piltidelt näinud. Õhk liigub ja valgus mängib, pilvede liikumist on maapinnalt näha. Praegu on kanarbik pruun, aga kui see ühel hetkel õitseb, siis on mäeküljed imeilusad ja kutsuvad. Samas, nagu raamatutest lugenud olen, siis peab olema ettevaatlik, sest kanarbik, mustikad jms Eestis tuntud rabataimed annavad märku pehmest, soisest pinnasest ning meeles on ka see, kui Aunega esimest korda Šotimaal olime, kuidas põlvist saati märjaks sain, kui üritasime aia taga mägiveiseid paitada. 😁\nSain mitu korda muiata, kui Hr Kahemilline liiklusest rääkis. Ta on üsna kogenud ja tasakaalukas autojuht, sõitis Mallorcal nagu Miška mägiteedel ja kiirteedel, aga Šotimaal teatas, et unustagu ma ära tema rooli panek. 😂😂 Ringristmikud olid talle eriti arusaamatud, kuigi minu arvates ristmikel parempööre on veel hullem. Ringristmikel valepidi sõita oleks veider, sest kaar läheb ju teistpidi.... 😊\nEhh, ma arvan, et aprillis, kui ta nädalaks tuleb, on ta juba üsna harjunud ning julgeb rooli taha istuda küll.\nEsmaspäeva hommikul sõime kiluleiba (aitäh Aune nii kilude kui ka maitsva leiva eest). Sadas. See oli seni ka ainus päev, kus üldse mingitki päikesekiirt ei näinud. 😒Seevastu sain Hr Kahemillist Edinburghi transportides sõita paksus lumepudrus, tihedas vihmasajus ning ütlesin talle ka, et Šotimaa nutab tema lahkumise pärast. Tagasi tulek oli nukker, kuigi teeolud olid paremad. Aga kõik on nii, nagu talle ütlesin: mul on kahju, et ta läheb, aga ma olen õnnelik ja tänulik, et ta tuli, oli ja ta nautis, et ta tundis ennast meie juures hästi ning siinne loodus meeldis talle. Uute seiklusteni!\nPostitaja: Birgit kell 12:29 Kommentaare ei ole:\nSildid: eestlane šotimaal, hülgevaatlus, lapsega šotimaal, lecht2090, lumised mäed, matkarada, šoti viski, Šotimaa ilm, Šotimaa lossid, vasakpoolne liiklus, välismaale kolimine\nLume(piltide) uputus: ❆❆❆Kaks päeva pidu ja nädalavahetus levist väljas ❆❆❆\nSee, et blogis on vaikus olnud, ei tähenda, et meil midagi ei toimu. Pigem vastupidi - nädal on kulgenud praegu ja kulgeb edaspidi ka tähistades. Oleme hästi palju olnud koos ja teinud koos. Olen jõudnud õppida, kirjutada, CVd uuendada jpm.\nÄrge isegi mitte lootke sel nädalal veel üht postitust, 😇sest homme läheme Hr Kahemillisele lennujaama vastu ning me kavatseme iga hetke päriselt koos olemiseks kasutada, mitte netis viibida. Hr Kahemilline juba ütles, et arvestades inimesi, kes teda homme lennujaamas teele saadavad, oleks ta nagu VIP. 😚No tegelt ongi ju meie isiklikul skaalal.\n🎇Kutil oli sel nädalal sünnipäev, mis tähendab, et paljude lennufirmade jaoks on ta nüüd täiskasvanutega samas kategoorias. Üksikud pakuvad veel juuniorpileti võimalust, aga enamikel tundub olevat alates 12. eluaastast täiskasvanuga sama hind.\nSiin saare peal on ta siiski Juuniorite liigas. Ka nt mäesuusakeskuses, kus käisime, kehtis talle tema sünnipäeval juba juuniorite, mitte enam laste hind. 😏\nMõnikord on ta ikka täiega nunnu - ma tean, ükski lugupidav ema ei tohiks teismelise poja kohta enam avalikult nunnu öelda, aga hetkedel, kui laps loeb hoolega ema kirjutatud kaarti, oskab hinnata kodus valmistatud kohupiimatorti (esiplaanil) paremaks poekraamist (kuigi see on uhkem ja värvilisem) 🎂 ning on absoluutselt rahul sellega, et tema sünnipäevakingitus on sõit lumistesse mägedesse, tunnen ma, et ma emana olen üsna hästi hakkama saanud. Jah, mul on olnud abilisi, sest päris üksi vägevat meest ei kasvata ja suuri asju korda ei saada. Aitäh teile kõigile. 🙏\nKuna Kutt on talvine laps, siis ta on leebelt väljendudes lumelemb. Nii sai antud lubadus, et sünnipäeval saab ta lumes hullata. Vaatasin välja, et Lecht 2090 suusakeskuses on tuubitamise võimalus ka. Sinna me teisipäeva hommikul suundusime, enne panime veel 2 sünnipäeva kaarti posti. Väljasõit küll hilines ca tunnikese minust sõltuvatel asjaoludel ning Šotimaa mägiteedel sõidan ma ka enam kui 30 minutit aeglasemalt kui GPS alguses välja pakkus, seega oli sõiduaeg 2 tundi, algse 1.20 asemel. Aga vaatepilt oli võimas. Kui veel 20 miili enne pärale jõudmist ei uskunud Kutt, et üldse võiks lund olla, siis viimased 7 miili, kus tee kulges üsna selgelt tõusvas joones, olid lumised mäetipud meie päralt.\n👱Kutt oli üliõnnelik. Järts varustuse laenutamiseks oli korralik - oma 40 minutit seisime. Esialgu oli Kutt veendunud, et tema üldse mäesuuska ei proovi, sest aega nii vähe ja keskendub tuubitamisele, aga suutsin ta ikka ära rääkida. Pärast selgus, et tuubirada on üldse ainult kuni 8-aastastele.\nOeh, pikemalt kirjeldamata, aga saime mõlemad õppetunni, kuidas mõtteviis on see 95%, millest sõltub, kas tegevusel on tulemus või tagajärg. Lõpp hea - kõik hea, see tähendab, et pärast kolmandat laskumist oli tal enesekindlust juba määral, et tahtis võidu teha ja vähe järsema nõlva võtta. Kokku käis ta käna kolm korda, aga kuna sai ka 3 võitu, siis oli ülirahul. Ma panin ka korraks kannid maha, aga alles siis, kui oli aeg suusad alt ära võtta.\nMinu jaoks tähendas see mäesuusatamine muu hulgas ka järjekordset täidetud eesmärki aastal 2020.\n👍💪 Kuti arvates võiks sinna veel minna, talle hakkas ka see suuskadega mäest alla sõitmine ja liftiga üles minemine meeldima. Sai nipi kätte. Samas - poolteist tundi esimeseks korraks oli täitsa paras. Äge oli veel see, et just siis, kui lift suleti, hakkas täiega tihedat lund sadama ning 10 minutit hiljem oli auto ca 2 cm paksuse lumega kaetud. Sõit tagasi oli ka imeline. Valguse mäng oli lihtsalt võrratu ning ikka mitmel korral peatusime pildi tegemiseks. Auto GPS juhatas meid ka kiirteid vältides, aga ses mõttes oligi kõik hästi, et sain samal ajal Kai vebinari kuulata ja isegi kaasa mõelda. ❆\n👱👦Eile oli Kutil Sõber külas. Käisid koos kinos, pärast käisime söömas, siis oli aeg juba trenni minna ja õhtul merekadettidesse. Kuskil selle vahepeal käisid naabrid ukse taga ning tõid ka väikse ümbriku ning maiustusi. 💛\nMillalgi trenni ja merekadettide vahel tuli meelde, et Kutil on prantsuse keele kodutöö tegemata. See, et minu prantsuse keelest pole enam suurt midagi alles, selgus juba kuu aega tagasi. Seega, mina oskan teda aidata ainult Google translate'i abiga, aga see ei ole vist kõige parem. Sõber oli aga valmis aitama ning nii sai veel pärast merekadette ka veel meil oldud. Me Sõbra Emaga jõime teed ja avastasime, et meil on ikka suht palju sarnast elus, isegi sünnipäevadel on vaid nädal vahet. 💚💛 Eile sai Kutt merekadettides oma vormiriietuse ka kätte. Selle nn tavavormi, mitte paraadvormi. Täna pesin ära, aga alles hiljem selgus, et seda baretti ei oleks tohtinud vette pannagi, ainult keemilisse. 😟 Tõmbas veits kokku. Eks näis, mida imet 2 pooleliitrist veepudelit ja vitamiinitopsikud teha suudavad. Ehk ikka saab õigesse peamõõtu ja kuju tagasi. Igal juhul on ta seal huviringis ka silma jäänud kui tohutu huvilisena mootorite ja tehnika valdkonnas. Inseneeria. Ilmselgelt on tal mehelikke eeskujusid. 😀 👍\nKui ma eelmises postituses kirjutasin tormidest, siis see Dennis oli tõesti paras nuhtlus. Eriti Inglismaa ja Walesi jaoks. Laupäeval said paljud piirkonnad, sh Šotimaa korraliku vihma, aga pühapäeva hommikuks oli Šotimaa jaoks suurem sajuala möödumas, saareriigi lõunaosa ootas aga halvim ees. Selline 👇oli vaatepilt teisipäeva hommikuks Inglismaal ja Walesis. Ega ma päris täpselt ei teagi, mitu inimest selle tormi tõttu hukkus, viimane number, mis ma nägin, oli kolm. Neist ühe viis tuul naftaplatvormilt minema, üks kukkus sillalt jõkke, kolmanda puhul ei mäleta asjaolusid.\nPraeguseks on osa madalamaid piirkondi jätkuvalt vee all ning ega seal Inglismaa poolel asi paremaks ei lähe ka, sest kuigi torm, mida Elleniks peeti, on Šotimaa mõistes lihtsalt talvega kaasnev sadu ja veidi tuulisem ilm, siis piirkondadele, mis on veel vee all, ei meeldi see "lihtsalt sadu" ilmselgelt mitte.\nMa väga loodan, et saame laupäeval siiski pandad 🐼 ja pingviinid 🐧paraadil ära vaadata ning loomaaeda ei panda kinni. Täna tuligi kiri, et "avame hiljem, hoiame teid kursis". Tormi mõõtmed pidi ilm taas esmaspäeval võtma. 😔 See juhtub kindlasti pärast seda, kui Hr Kahemilline on ära lennanud, eks? Mitte, et mul midagi selle vastu oleks, et ta kauemaks siia jääb, aga parem oleks, kui ta oleks siin vabatahtlikult, mitte seepärast, et ilm ei lase ära.\nDundee kesklinn, kunstigalerii ja muuseum.\nLaupäeval selle suure sajuga käisime Dundees, sest mul oli üks töövestlus kokku lepitud. Kuidas kaks linna ikka nii erinevad on! Mis mulle kohe silma jäi, oli ühesuunaliste tänavate rohkus ja hästi palju jalakäijate alasid kesklinnas. Kui keegi võrdles ükskord Aberdeeni Tartuga, siis ma pigem ütleks, et Dundee on nagu Tartu. Oma loogikalt.\nAberdeen.....ma ei oskagi öelda. See üliõpilaslinnak - see ongi nagu eraldi linnaosa. Rannapromenaad, mis on kilomeetreid pikk. Bridge of Doni linnaosa meenutab pigem Lagedit vms Tallinna lähedal asuvat ajaloolist asumit, seevastu Dee jõe äärne on rohkem ära planeeritud: kõrged kortermajad otse jõe kaldal, neljarealise tee ääres. Kuidagi oli nii, et sattusime laupäeval Dundeest tagasi tulles Aberdeenis Dee jõe äärt pidi kodu poole sõitma ja taaskord veendusime, kui hea valiku olime teinud, et just selles piirkonnas maja valisime. 💖\nDundee töövestlus oli edukas- avaldasin muljet. 😎 Nüüd on mul igapäevaselt 2-3 tundi vabatahtlikku tööd, aga kuna vabatahtlik töökogemus on siin võrdsustatud palgalise töökogemusega, siis see on väärtus. Lisaks on Dundee projektil kõvasti potentsiaali kasvada millekski, kus ka reaalselt raha tuleb - saan jagada oma teadmisi-kogemusi ajakirjanikuna. 👍\nTagasiteel põikasime läbi ka Glamis lossi juurest. Seal elas lapsepõlves praeguse kuninganna Elizabeth II ema. Välja ei läinud, sest ämbriga loobiti auto pihta igast küljest vett. 💦😂 Aga faasanid jalutasid nii seal lossiaias vabalt ringi. Lambakari oli siiski aias. Veised ka. Mägedes tuiab neid faasaneid ka - päästsin teisipäeval ühe lollaka elu sellega, et pidurdasin ja lasin tal kolme kiire hüppega kuluheina kaduda. Laupäeva õhtuks hakkas kiirteedel ka vaikselt Dennise põhjustatud sadu tagajärgi näitama - vesi ei voolanud madalamatelt kohtadelt ära ning pühapäeval kuulsime, kuidas osa kiirteid oli üldse kinni pandud. Dundees korraks nägime päikest, aga üldiselt oli selline mõnus hallus. Ma tean, et teile kõlab see seal veidralt, aga kui ikka päikeselised ilmad on ülekaalus, siis on aeg-ajalt hea silmi puhata. 😎\nPühapäeval oli plaanis õue minna, aga nautisime hoopis majaomanikuga mõnusat vestlust. Ta näitas mulle veel üht-teist maja juures, kus miskit on. Seega lükkuski hüljeste vaatlus edasi, aga kuna tuul oli tõesti väga tugev, siis ei olnud ka väga kahju sellest. Pesu kuivas ka nööridel kiiresti ära. 😆\nEsmaspäeval tähistasime alanud koolivaheaega hüljeste vaatamisega Newburghi rannas, saime kokku ühe Šotimaal 14 aastat elanud eestlasega ning nautisime päikeselist ilma (ei midagi uut, ainult päike 😂). Pärast käisime veel Ellonis, vaatasime sealse lossi üle ja saime teada, et nartsissid on siin võilille staatuses. Väga äge pärastlõuna oli - aitäh!\nHülged olid muidugi omaette elamus. Pole neid kunagi nii lähedalt näinud, veel vähem sellises koguses. Kutt viskas vahepeal lutsu ja siis osa hülgeid ujus päris lähedale ka - ca 10 meetri kaugusele. See heli, mida nad seal karjakesi kuuldavale toovad on segu ulgumisest, krudinast ning kurguhäälsest kurisemisest. Natuke meenutab vaalade hääli, aga mitte päris. Selliseid kolooniaid nagu pildil, 👇oli seal mitu. Ja see on meie kodust vaid ca 20 minuti kaugusel. 👍\nLumikellukesed aga õitsevad metsa all sellise vaibana nagu Eestis sinililled. Vat sinililledega on küll nii, et mul pole õrna aimu ka, kas neid siin kasvab, aga võite absoluutselt kindlad olla, et uurin välja. Lemmikud ikkagi. 💙💙\nHülged Newburghi rannas\nVeebruari keskpaik on üldse minu tutvusringkonnas hästi sünnipäevalaste rohke. Tundub, et maikuu soojad õhtud on paljudele inspireerivalt mõjunud. 😇 Hea meel on, et kõik 10 päeva tagasi posti pandud õnnitluskaardid jõudsid kohale. Mida ma teada sain, oli see, et inimesed küll vaatavad oma e-postkasti - mõni ilmselt mitu korda päevas, aga tavalisse postkasti üldjuhul ei vaadata. Ja siis imestame, et tigupost on kadumas.... Muidugi on, kui keegi isegi ei oota enam kirja.... Palju õnne kõigile sünnipäevalastele siitkaudu ka veel. 🎇 Empsi saadetud pakk jõudiski täpselt Kuti sünnal kohale, aga kuna me sel päeval jõudsime enne kullerit kodust ära minna, siis käis Kutt (jah üksi) jaotuskeskuses järel. See on meil kodust vähem kui 5 minuti kaugusel ja kui talle kaardil näitasin, siis ta küsis kohe, et "Kas seal, kus Royal Maili autod maja ees on." Uskumatu ikka, kui palju ta märkab mingeid detaile.\nKusjuures eile õhtul oli esimene kord, kus Kutt väljendas mingilgi kujul igatsust tegevuste järgi, mida Eestis tegi. Ta tahaks traktorit remontida ja Hr Kahemillisega sõõrikuid teha koos tema Audiga. 😂😂😂 Seni on ikka öelnud, et tahaks et talle ka keegi helistaks, et tavaliselt helistab tema inimestele Eestisse. 📲 No nüüd paar päeva oodake, sest praegune nutikas otsustas lendamise kasuks, aga unustas ära, et tal pole turvapatju. Seega jõuab Hr Kahemillisega uus telefon (ei, ei oleks olnud odavam siit osta) ja seadistamisega läheb ka aega, aga noh, 24ndal Eesti aja järgi pärast 18 (siis on tal kool läbi) võite juba helistada talle ka jälle. 😇 Aga kui küsin, kas ta tagasi ei igatse, siis saan kindla EI. Ta pigem ikka räägib sellest, mida siin õppida tahab ning et hiljemalt 16. eluaastaks hakkab golfi mängima. Ta usub, et käib Eestis külas, kuid elukohana näeb siiski Šotimaad. Samas loeb ta mulle sõnu peale, et ma temaga suheldes ikka eesti keelt kasutaks - muidu ununevad eestikeelsed sõnad ära ja seda ei tohi.\nIlusat saabuvat Eesti sünnipäeva kõigile ja sööge siis meie eest ka vastlakukleid, sest meie laseme teie eest liugu. 😆 Võimalik, et katsetan ise ka siin midagi teha, sest vahukoor on täitsa olemas ning nagu esimeselt pildilt näha, siis isegi kohupiima-küpsisetorti saab teha - tooraine poes saada. Kutt arvas, et seda torti võiks veel teha, aga seda Marks and Spencerist ostetud vikerkaaretorti rohkem ei osta. Liiiiiiiga magus. Isegi tema jaoks. 😬 Ma katsetasin seda suhkruta kohvi kõrvale. Ikka oli liiga magus. Just see pealmine kreemi osa. Värvilised sisemised kihid olid täitsa OK.\nAhjaa, ma saan Eesti sünnipäeval süüa Eesti kodus küpsenud musta koduleiba suitsuvorstiga. 😋 Üht-teist tuleb veel, aga sellest juba uuel nädalal.\nPostitaja: Birgit kell 12:58 Kommentaare ei ole:\nSildid: aberdeen, bridge of don, Dundee, eestlane šotimaal, hülgevaatlus, kohupiim UKs, lapsega šotimaal, lecht2090, lumised mäed, merekadetid, mäesuusatamine, šotimaa ilmad, torm Dennis\nCiara, Dennis, Ellen ja teised nädalavahetuse külalised🌊\nTäna siis teemal, mis mõnes mõttes on väga oluline teema, teisalt jälle mitte nii väga, sest kohalikud on selliste ilmanähtustega harjunud. Tormid.\n🌊🌊🌊Kui meie Aberdeenis saime eelmisel nädalavahetusel nautida päevast päikesepaistet ning võimsaid Põhjamere laineid, siis mujal tegi Ciara ikka märkimisväärset pahandust. Suurema saju sai endale Kesk-ja Lõuna-Šotimaa, kus murdusid puud, olid suured üleujutused ning tormituuled sisemaal ulatusid 35 m/s. Siin, põhja pool ja mere ääres oli isegi 40 m/s, aga kuigi sadas, siis sellist padusadu me ei täheldanud.\nCiara tagajärjede likvideerimine alles käib, nt maalihe sulges Glasgowst lõuna poole suunduva raudtee nii et näiteks rongiga Carlisle'i saamine on raskendatud. Hawicki linnas aga vajus kokku kohalik Bed&Breakfast nimega Bridge House. 👇\nSel nädalavahetusel on oodata tormi nimega Dennis, ja kuigi selle tuulte kiirus on kolmandiku võrra väiksem, on välja antud üleujutuste hoiatus, eriti läänekaldale, sest kaasnevad tugevad paduvihmad. Nädalavahetus edasi on väidetavalt oodata Ellenit. 💧Mõnes mõttes hea, et nädalavahetusel, inimesed võiks ju kodus püsida, aga meil on veidi teisid plaanid. Käisin just lennujaamas rendiautol järel. Sel korral on sõiduvahendiks Peugeot 2008🚗 ning jah, sel on all talverehvid. Rentisin sõiduki 25ndani, sest Kutil on järgmine nädal koolivaheaeg, sünnipäev ning nädala lõpus on ka Hr Kahemillist oodata. Loodame, et Ellen enne 23ndat ei tule ja me saame loomaaias 🐼pandad jt loomad ära vaadata, sest nii nagu paljud mereäärsed objektid sh lossid, suletakse kehva ilma korral ka loomaaed. Nii inimeste kui ka loomade turvalisuse huvides.\nKohalikega rääkides selgus, et Aberdeen on justkui vanajumala seljatagune - viimane korralik lumesadu, kus lund oli kokku ca 10 cm, oli mitu aastat tagasi. Tuulega on nad harjunud, tegemist on Euroopa tuulisema piirkonnaga. Enamik on edelatuuled ning mitteametlik tuule kiiruse rekord on 312 km/h Cairngormi mägedes, mis teeb siis ca 86 m/s. 😮🙈 Ametlik on veidi väiksem - 77m/s.\nSeevastu talvine keskmine õhutemperatuur on pigem plussis või nulli ümber. Šotimaa külmarekord on aastast 1982, mil Braemaris (meist ca poolteist tundi sõitu) langes 10. jaanuaril õhutemperatuur 🔎-27,2 kraadini, sama madal oli see ka 30.12 aastal 1995 mägismaal asuvas Altnaharras.\nMis päiksesse puutub, siis väidetavalt on Šotimaa kõige päikesepaistelisem linn Dundee, aga ma usun, et 🌅Aberdeen on tihedalt kannul, sest me oleme tõesti iga päev, mis siin oleme olnud, näinud päikest vähemalt 15 minutit. Tavaliselt siiski rohkem. 🌞N-ö lühiajalist päikest on olnud vast viiendikul päevadest. Kuigi me saabusime 27nda õhtul, ja Aberdeenis oli sel hetkel juba pime, siis trammi-ja rongisõidu ajal Edinburghis ja sealt siia oli ka päikest. 🌇 Kui ma nüüd päevad õigesti kokku arvutasin, siis tänasega on 50 päeva. 50 päikesepaistelist päeva. 👍\nNeed pildid on Aberdeeni rannapromenaadilt päeval, mil Ciara hakkas oma nägu näitama. See jalutuskäik oli täiesti vapustav kogemus, sest see, kuidas lained murdudes mürisesid, kõlas nagu oleks tunnelist rong tulemas. Ainult, et iga laine oli nagu rong, ja kui neid saabus korraga 5-6, siis pole imestada, et Kutt kartis. Sellel pildil oli ta juba veidi julgem, ja pärast seda ei läinudki kaua aega, kui saime 9. laine saapasse. 😆😂 Okei, mina sain, sest filmisin. Kutt oli juba sammukese kõrgemale jõudnud. Laine käis ikka kohati sinna mummudega betoonini välja ja sealt üles ka.\nVahva oli vaadata, kuidas kohalikud koos koertega enesekindlalt selle vahuriba sees kõndisid. Ei, nad ei vaadanud mere poole, ja kuidagi oli nii, et jalad jäid neil ka kuivaks. 😍 Otsustasime Kutiga kõndida sinna, kus Doni jõgi ja Põhjameri kokku saavad. Õige otsus. Sest see vaatepilt oli lummav, kuidas liivasaareke jõe ja mere vahel järjest kahanes. "Me peame siit kiiresti kaduma, muidu jääme lõksu," ütlesin talle ühel hetkel, ise püüdes veel jõe-ja merelainete kohtumist pildile jäädvustada. Ja täpselt nii oligi - hiljem üle silla kõndides polnud enam saarekest - jõgi ja meri olid üheks saanud.\nSiin pildil on ka päris hästi näha see kohtumine. Järgmisel päeval, kui suurem osa Ciarast oli taandumas, käisime neil luidetel, mis sellel pildil 👆 paistavad. Liivariba seal all oli olematu. Kõndida saigi ainult üleval luidete peal. Aga seal meri enam niimoodi ei mürisenud, kuigi tuul oli tugevam. Ilmselt rannapromenaadi lainemurdjad olid need, mis lainete murdumisele müriseva kõla andsid.\nKuigi tol päeval oli meil hoopis eesmärk minna kesklinna, sest mu O2 kõnekaardil olev andmeside ei hakanud tööle, oli mul tohutult hea meel, et me kohe bussile ei läinud, vaid jõe äärt pidi kõndisime. Alguses Kutt küll mossitas natuke, et "pidime ju bussiga minema," aga kui nägi, mida tõus oli jõel kaasa toonud, siis koukis taskust telefoni välja, pildistas ja hakkas õhinal rääkima, et kas ma ikka seda nägin, kuidas puud on täiesti vee sees. Siis tekkis tal tahtmine ka jõesuue üle vaadata ning tusatuju oli täiesti kadunud. Mulle täiega meeldivad need jalutuskäigud temaga.💖\n📺Eile õhtul andsin endale lubaduse, et püüan edaspidi veidi vähem vinguda ta kallal, kui ta telekat vaatab samal ajal, kui mina õpin või kirjutan. Tuleb tema valikuid rohkem usaldada, sest eile vaatas ta nt mingit II maailmasõja teemalist filmi ja siis arutlesime pikalt selle üle, miks inimesed sõja ajal kunstiväärtuseid hävitavad või kuidas sõda on tegelikult äri. 🎨Kas kõik kunstiväärtused, mis päästmise nime all enda kätte võeti, ikka jõudsid pärast sõda õigesse kohta tagasi ning miks suurele osale Euroopast seostuvad II maailmasõja kontekstis negatiivsetena sakslased, eestlastele aga Punaarmee....\n🙋Ma absoluutselt vaimustun sellest, kui tal mõte lahti läheb, ta hakkab looduse ja maailma asjade üle arutlema. Kõik need küsimused füüsikast, kosmosest, asjad, mida ta on kuskilt lugenud või telesaadetest vaadanud. Tema oma mõttekäigud, kus ta püüab oma nägemust seletada ning minu asi on lihtsalt kuulata või pakkuda talle mündi teist poolt vaatamiseks.\nTäna hommikul jõudis minuni üks imearmas ja südantsoojendav kiri selle blogi lugejalt. 🙏Aitäh Sulle. See, mida igaüks siin lugedes märkab, mis talle korda läheb, pole ju niivõrd mitte minus kinni, vaid peegeldab sedasama vaprust, enesekindlust ja vägevust, mis lugejas endas peidus on.\nP.S Ma küll mõtlesin, et ei võta valentinipäeva puhul sõna, aga ma tõesti arvan, et pole võimalik südamest, tingimusteta armastada mitte kedagi teist, kui enda armastamisele tingimusi seatakse, kui iseennast südamepõhjani, iga väikse nahaprao ja hingesopini ei armasta. Ei mingit "siis, kui ma olen 10 kg kergem/lapsega kannatlikum/saan kõik kodutööd tehtud" vms. Mu Vend kirjutas täna hommikul FB's oma seinal väga armsasti, ja ma jagan tema mõtet, et eelkõige tuleks täna endale midagi lubada, kinkida või teha midagi sellist, mida oled kaua edasi lükanud. Lihtsalt sellepärast, et armastad end nii väga. 💝 Jah, ma mõtlen seda täiesti tõsiselt. Mida mina tegin? Mul oli alguses renditud hoopis teistsugune auto, aga ma otsustasin, et ma sõidan järgmised 11 päeva veidi mõnusama masinaga. Lihtsalt sellepärast, et ma tahan, et ma võin seda endale lubada ja ma olen tuhandega seda väärt. 😇\nPostitaja: Birgit kell 05:46 Kommentaare ei ole:\nSildid: aberdeen, autorent šotimaal, bridge of don, eestlane šotimaal, minu aberdeen, Šotimaa ilm, šotimaa ilmad, välismaale kolimine\n✎Kui ma ei kirjuta, siis ma ilmselt kirjutan\nNii tore on teada, et mu kirjutistele ikka on fänne ja nii aktiivseid fänne, kes mind virtuaalselt tagant torgivad. Aitäh. 🙏Tõsi ta on, et blogis on vahe sisse jäänud.\nKehale puhkuse andmine tähendas, et ka kõik kirjatööd ja õppimine pidi ootama. Nädalavahetusel aga võtsin vaikselt tuurid üles ja hakaksin asju järgi tegema. Blogi kannatas kõige rohkem oodata.\nNädal enne haigeks jäämist panin end Avatud Ülikoolis kirja kümme nädalat kestvale loomingulise kirjutamise kursusele. Tegemist siis ilukirjandusliku suunaga. Nii nagu ma Šotimaale kolimist veeretasin oma peas aastaid, olen tõesti ka enam kui 10 aastat mõelnud endast kui kirjanikust. Viimasel paaril aastal ka enam mitte lihtsalt kirjanikust vaid kui kirjutajast. Kirjanik seostub eesti keeles paksude romaanide, mõistatuslike novellide jms, aga minu ampluaa on juba üle 10 aasta palju laiem.\n✎Kõned poliitikutele jt asutuste juhtidele,\n✎ürituste stsenaariumid+ava-ja vahetekstid,\n✎ca 50 jagu olen kirjutanud erinevatele Eesti bändidele laulusõnu,\n✎mul on ilmunud oma luuleraamat (küsige parimatest raamatukogudest),\n✎pulmas tseremooniameistri tekstid,\n✎peokõned (toostid, järelhüüded),\n✎konverentsi või festivali tervitused/avasõnad,\n✎turundus-ja reklaamtekstid (sotsiaalmeedia, blogi, kodulehekülg, toodete tutvustused),\n✎tõlketööd (populaarteadus, ilukirjandus, ajakirjanduslikud tekstid)\n✎ajakirjanduslikud tekstid (raadio-, video-, online-ja paberajakirjandus).\nJah, osa neist on valminud tööga seonduvalt, kuid fakt on see, et ma olen kõike seda teinud ning tulemuslikult).\nÜht-teist olen veelgi "sahtlisse" varunud. Siin küsivad inimesed sageli, et mida ma teha tahan ja millised eesmärgid olen endale püstitanud. See on ka n-ö kohustuslik osa CV-st, mis on ca 100 sõna. Nagu ka saavutused, preemiad, auhinnad.\nEestis ma pigem häbenesin sellest rääkida - oleks kõlanud kiitlemisena, mina ise mitte eriti tõsiselt võetavana. Ei saa ju lihtsalt olla, et üks maakas nii kuradi andekas on! 😂😇Samuti olid kliendid häbelikud, sest "iga kõnemees peaks oma kõne ise kirjutama". Ma ei arva, et iga inimene, kes autoga sõidab, peaks oskama seda remontida. Ka poliitikute, asutuste juhtide hulgas on palju neid, kes teevad oma tööd väga hästi, kuid kui on vaja kõnet pidada, siis on nad ummikus. Samamoodi on pulmades: oled isamees ja lahe kuju, aga kõne ajal "läheb lappama" ning kõigil on piinlik.\nNende asjade kirjutamine on pakkunud mulle naudingut ning hästi tore on see, kuidas inimesed annavad tagasisidet, et olen suutnud nende mõtted täpselt sõnastada. 🙏 Kuna jätkuvalt õpin ka Bob Proctori "Thinking into results" programmi järgi, siis sealgi rõhutatakse mõtet, et edukad inimesed on need, kes leiavad oma elukutse selles, mida nad päriselt teha tahavad, mida nad naudivad ning arendavad end selles valdkonnas. Mis mulle selle programmi puhul meeldib on just see mõtteviis, et vastutuse võtmine annab tegeliku tegutsemisvabaduse. Nii kaua, kuni miski või keegi on süüdi selles, et meil hästi ei lähe, pole vastutusest mingit juttugi. Vahet pole, kas see oli 3 kuud, kolm, kolmkümmend või 130 aastat tagasi. 😈\nOlen minagi suure osa oma täiskasvanueast olnud mineviku kogemustes kinni, pole päriselt kunagi aru saanud, mida see vabaks laskmine tähendab, aga hästi palju aitas see mõttesähvatus, et ma enam ju ei ole see 8-aastane või 14-aastane tüdruk, kes kõiki neid asju koges ja mõtteid mõtles. Ma ei sõltu enam kellestki peale iseenda mõtete ja tegude ning süüdistada seda 8- või 12-aastast väikest tüdrukut selles, kuidas läheb minul, 38-aastasel, tundus mulle endale kohutavalt ülekohtune, ebaõiglane. Tajutav ebaõiglus on minu jaoks alati päästikuna töötanud. 😏\n💙Ma tulin siia teadmisega, et Šotimaal kirjutan valmis oma esimese täispika romaani ning selle kirjutamisega olen samuti sel nädalal tegelenud. Esimene tagasiside testlugejatelt on olnud julgustav. Testlugejate ridades on veel vabu kohti, seega vaprad võivad endast märku anda. 📚Üksiti - kui keegi teab 👉edumeelset kirjastajat, kes lisaks romaanile on valmis kirjastama ka üht ägedat fotodega kakskeelset raamatut, mis sobib hästi kinkimiseks ja korduvaks lugemiseks, siis andke märku. Panen seda just kokku.\nPäevad on olnud tegusad ning hetki, kus tõstad jalad diivanipatjadele ja vedeled teleka ees (võid lugeda ka: viid end kohaliku eluga kurssi) tuleb teadlikult võtta. Näiteks eile õhtul, kui Kutt oli merekadettide klubis ja mul oli poolteist tundi isiklikku aega.\nEile oli üldse üks vägev päev ning samal ajal, kui telerist vaatasin tervisesaadet, kus tavameditsiini kõrval tutvustasid arstid ka mitte-medikamentoosseid vahendeid tervise parandamiseks (värske õhu vannid metsas, liikumisele ergutamine kontoris tingimustes, kus hädaabikõnedele vastajad on sõna otseses mõttes laudade külga aheldatud, lihasmassi tähtsus 50+ meestel jne), mõtlesin tagasi samal päeval toimunud koolitusele. Tegemist oli turunduskoolitusega, kus esimene tarkusetera oli minu jaoks see, et 👉kui Su nimi on Paul Smith, keda on maailmas umbes 17 000, siis kuidas eristuda? Kuidas suurendada võimalusi, et inimesed jõuavad Sinuni? 👈\nSelle raamatu kaanel on vastus(ed) olemas. Mul on nüüd see raamat olemas koos autori nimelise pühendusega. Tunnistan ausalt, et ega ma suurt midagi ei teinud selle raamatu saamiseks peale selle, et end sinna koolitusele kohale vedasin. Jah, mõtlesin ka viimasel hetkel, et äkki ei läheks, aga siis tundus nõme mitte minna, kui maailmas tuntud turundusguru kodust 15 minutise jalutuskäigu kaugusel tasuta loengu annab. Ma olen väga tänulik endale, et ikka mineku kasuks otsustasin, kuigi see pärastlõunasele-õhtusele logistikale eriti eksimisruumi ei jätnud. See selleks.\n😆Ma olen absoluutselt veendunud, et hr Paul Smith mäletab mind veel kaua, sest suutsin jätta meeldejääva esmamulje. Panin oma jope nagisse, kleepisin rinnasildi pintsakule, ja muigasin, sest meeskonnatöö jaoks loositud nimi oli POSH. Kes ei tea, siis see on ansambli Spice Girlsi üks liige, David Beckhami abikaasa, aga tõlkes tähendab see ka šikki. 👌 Mulle sobib. Seesama Posh mulle hiljem selle raamatu ka tagas, aga sellest pärastpoole.\nVõtsin topsiga vett ja ühe šokolaadibatooni. Suundusin ruumi keskele, lükkasin viimase pool batooni suhu ja mu juurde astub meesterahvas ja küsib. "Kes te olete ja miks te siia tulite?" "Sorry," pobisesin ja näitasin näpuga suule. 🙈🙊 "Ei ole midagi, mäluge lõpuni, ma ei lähe siit järgmise kahe tunni jooksul kuskile, sest ma olen see, kes teile täna esineb." Neelasin lõpuni närimata tükid alla, kummutasin veelonksu takka ja võtsin pakutud käe vastu. Tutvustasin, andsin lühiülevaate, lisades, et "üks osa tagasisidest, mis ma oma tööle turundusspetsialistina sain, oli see, et mu ülemus sai aru, miks on väike-ettevõtjal palgalist turundusinimest vaja ning juhuslikult tehtud agentuuri-turundus ei ole piisav."\nHr Smith läks selle peale põlema, viis mind veel kahe meesterahva juurde ning esitas neile küsimuse: "Kas teie meelest on igal väiksel ettevõtjal palgalist turundusspetsialisti vaja?" Huuuh. Üks meestest töötas ise turundusagentuuris, teine oli ettevõtja. Aga jah, nad olid minuga nõus ning ka koolitaja kinnitas mu väite õigsust. 💪😇\nSaime veel veidi vestelda, ennast tutvustada, kui koolitus hakkaski peale. Põhjalikud töölehed ja ettekanne andis mulle tohutult enesekindlust juurde: sain aru, et paljud asjad, mida Venna ettevõttes töötades tegin intuitiivselt, on ka tegelikkuses olulised, kuigi sageli vaadatakse neist mööda kui vähetähtsatest. Sain aru, mis on minu tugevused ja ka nippe, kuidas veelgi paremini teha. Süsteem, mida ta tutvustas, sobib nii äriplaani kui ka turundusplaani tegemiseks. 💸\nVäga hästi mõtestas ta lahti ka juhi rolli kogu protsessis ja ettevõtte edukuse kontekstis. Olen seda ka töötajana tajunud eri asutustes, kui palju sõltub tegelikult juhi hoiakutest, kuid hästi hea oli kuulda, kuidas keegi, kes on aastakümneid valdkonnas tegev, ja kelle klientide hulka kuuluvad nt Coca-Cola, IBM jpt, sõnastab selgelt mõtted, mis on endalgi peas tiirelnud.\n🤑Koolitusel osales ca 30-40 inimest ning loengu lõpus loositi kõikide vahel välja 5 raamatut. Posh tõmmati välja neljandana, kusjuures loosimise alguses ma juba mõtlesin, et nii tahaks seda raamatut võita. Ma olin vist ka ainus, kes siiralt ja valjult rõõmustas selle üle. 😀\nMulle sellised kindlad süsteemid, mis jätavad võimaluse ise endale sobivad vastused leida, hullult hästi sobivad. Mõtteid on peas ju palju ning jalgratast on palju lihtsam leiutada, kui vajalikud tööriistad on olemas.\nPärast koolitust oli aega veel kontaktide loomiseks ning tulin sealt ära 3 visiitkaarti kaasas. Täna hommikul olen juba nelja LinkedIni kontakti võrra rikkam. 👍Samuti sain ühest vestlusest teada, et Aberdeenis on suisa olemas ühendus, kes minusuguseid kirjutajaid koondab, et vajadus sellise teenuse järele on tohutu, sest neid kirjutajaid pole eriti palju ning nende töö eest makstakse hästi. 💰\n🏊Koolituselt sibasin kiiresti koju, sest Kutil oli vettehüpete trenn. Murphy otsustas, et ta tahaks ka meie elus veidi rohkem kaasa rääkida ning välisukse lukk hakkas jukerdama. 💣No link oli lihtsalt kuidagi kinni blokeerinud end. Seitse minutit jubisime, helistasin majaomanikule ja uks jäigi lukust lahti. Jooksime bussile ja siis selgus, et pelgalt uue, kohaliku panga pangakaardi kaasa võtmine oli olnud viga. See lihtsalt ei toiminud (sest mul oli meelest läinud, et see tuleb pangaautomaadis aktiveerida), seega tuli Kutil koju joosta. Kergelt kilomeetrine sörk. 🏃Ega mul polnud ka mõnus bussijaamas mööduvaid busse vaadata. Õnneks sai ta välisukse lukku. Bussile istusime 5 minutit enne arvatava trenni algust. Ilmselgelt jääb ta hiljaks. Ca 10 minutit oli minu pakkumine ja see osutus ka täpseks, aga mis seal ikka - päev varem oli tal olnud eratund, sest kaks vahepealset trenni oli vahele jäänud ja eratunniga sai järjele. Nad teevad ikka uskumatuid asju seal. Mõned asjad on trampoliinitrenniga sarnased, aga on ka põhimõttelisi erinevusi. Kusjuures basseinis on seal vahepeal need vee-alused purskkaevud, mis aitavad lastel pinnale tulla. 30 minutit vette hüpata, pinnale tulla, välja ujuda, end välja vedida on ikka päris väsitav. 🏊\nPärast seda oli veel merekadettide huviring - eile õppisid nad auastmeid, esmaspäeval merendustermineid. Vahva on muidugi see, kuidas õppimine käib nii, et Kutt ei saa arugi. Küsisin esmaspäeval, et mis õppisite? "Mitte midagi, ainult käisime ruumides ringi." 🙈 Sõber tal siis meenutas, et õppisime ikka - termineid ja tegime endale õppekava, mispeale Kutt vastas, et "Aga laevamootoreid ei õppinud ju kokku panema." Kui teile tundub, et mina "panen hullu", siis ma ei saa oma lapsele ligilähedalegi.\nJärgmine postitus tuleb ilmast. Ja ilmselt homme, sest laupäevaks on plaanis üks väike autotripp. Kui just Dennis enne kohale ei jõua. Aga noh, siis läheme lihtsalt sinna, kuhu Dennis ei jõua.\nPostitaja: Birgit kell 03:16 Kommentaare ei ole:\nSildid: aberdeen, Bob Proctor, head uudised, kirjutamine, loominguline kirjutamine PR Smith, merekadetid, otsin kirjastajat, testlugejad, turundusspetsialist, uus kinkeraamat, vettehüpped\nNeed uudised olid küll ootamist väärt🙆\nTeile, kes te siin iga päev käite piilumas, kas on uut postitust või pole, siis kui te just ei tunne, et blogi aadressi igapäevane sissetoksimine teie päeva kaunimaks muudab, siis tegelikkuses on võimalik endale postitused ka otse postkasti tellida. Kerides lehe alumisse serva on koht, kuhu saab sisestada oma e-posti aadressi ning kui ma siin uue postituse avaldan, tuleb teade kenasti postkasti. Vahva, onju?\nSee esimene pildikollaaž on ühelt meie varasemalt jalutuskäigult. Täna, kui töövestluselt koju jalutasin, kõndisin siis teispool Doni jõge, ja teate - kevad on siin täitsa käes. Krookused, võililled, lumikellukestest rääkimata. Nartsissid lähevad kohe-kohe lahti ja rohi kasvab. Iileks on kollaseid õisi täis ning tuvid kudrutavad nii mesimagusalt, et jää või pikemalt kuulama. Vaadake ja imetlege ise. 👇 Ahjaa, ühed teistmoodi kevadekuulutajad olid ka väljas: meie kodulähedases pubis olid kõlarid õue tõstetud ning väljas oli kümmekond valgetes särkides ja oranžides kiltides nooremapoolset meest. Joviaalses meeleolus. 😆 Ei, ma ei läinud neile juurde ega küsinud aluspesu kohta. Neil oli liiga palju tühje õlleklaase selleks laua peal. Ja kell oli ainult 15 läbi! Äh, vaadake parem lilli. 😂\nEsmaspäeva õhtul käisin ühel väga põneval kirjutamise koolitusel: kuidas kirjutada lugusid erinevast soost inimeste vaatenurgast. Olgem ausad, alguses ehmatas veidi ära küll, sest nii kirjus seltskonnas, kus n-ö tavalisus on maksimaalses võimalikus vähemuses, pole ma vist veel olnudki. Aga sain sealt rohkemat, kui arvata oskasin. Koolitus oli hästi praktiline, selle viis läbi tegev-näitekirjanik, Šotimaal üks hinnatuimaid, muide - Jo Clifford. 💪👍\nMa kuulsin täiesti uskumatuid lugusid, mis seal ruumis olnud 18 inimese jaoks tähendas kogemust. Kaks tundi hiljem mõistsin, et tegelikkuses ei ole mingit vahet, kui vanad me oleme, kas oleme mehed, naised, kas meile meeldib punk või klassika, mis riigist me oleme või millise nahavärviga: me kõik tahame armastada, olla armastatud, kuuluda kuhugi ning et meid võetaks sellistena, nagu me oleme. Ning kui tähtis eeldus selleks kõiges on leida rahu iseendas, lõpetada endaga sõdimine. Muuta väärtuseks see, kes sa tegelikult oled. Selle koolituse jätkuna ilmub ka e-raamat, kuhu on kõigil koolitusel osalenutel võimalus kirjutada. Jah, ma kavatsen seda teha. 😇 Keskraamatukogu ise oli aga nagu ikka ajaloolised hooned Aberdeeni kesklinnas - massiivne. Laiad trepid, sees kõrged laed, sambad. Majesteetlik ja väärikas. Ja kogu tänapäevane tehnoloogia seal keskel koos klaaskuupides ajalooürikutega mõjus kombona, kus midagi pole üle ega puudu.\n👦Tänasest läks Kutt taas kooli, aga ma sain Empsile kurtma hakates tema käest sõbralikult noomida: "Mis ajast sa Eestis nädala ajaga terveks said? Nüüd, teises kliimas tahad nädalaga kombesse saada? Anna endale aega!" 😷\nNojah, seda kannatlikkust pean endas arendama. Eriti nunnu oli see, kui paar tundi hiljem mu mentor Kai ka ütles: "Mis sa sõdid selle haigusega. Ütlegi, et nii, nüüd kaks või kolm päeva ma olen haige ja siis esmaspäevast annan uuesti pihta. Puhka, su keha järelikult vajab seda. Ära sõdi temaga, alistu tema soovidele, ja siis annab temas ka pingeseisund järele." 🙏💝 Ma olen tuhandega tänulik selle hala ära kuulamise eest. Eks ma siis puhkan. Ja siis panen täie auruga edasi. Sest praegu tundub, et hakkab saabuma see faas, kus tuleb järjest töövestluste kutseid.\nTäna käisin ühel, aga nad peavad ise mõtlema, mida nad täpselt tahavad. Tegemist ühe start-up'iga, st nad pole ametlikult ettevõttena registreeritud, seega nende heaks töötades ma maksumaksjaks ei saa, samas on neil ambitsioonid suured ning koostöö nendega võib teistpidi tulusaks osutuda. Turundusinimest on neil vaja, seda nad tunnistasid ise ka, aga jäi kokkulepe, et kui välja mõtlevad, mida nad tahavad, st mis nende eesmärgid on lähema 12 kuu jooksul, mida nad minult ootavad ning mulle pakkuda saavad, võtavad ühendust.\nTöövestlusest ägedam oli see, et sain n-ö ettekäände ülikoolilinnakusse piiluda. Tegelikult oleksin ma võinud seal juba varem jalutada, sest see on hiiglaslik ja põnevaid hooneid täis, aga täna oli otsene põhjus minna ja imetleda seda kaunist arhitektuuri lähemalt. Jah, nii see ülemine kollaaž👆 kui ka alumine pildikogu on tehtud ülikoolilinnakus. 👇 Need kolm püstist pilti on tehtud kõik üsna ühest kohast - tänavavaated kohe pärast seda, kui tornide vahelt läbi jalutasin.\nJärgmisel kuul tähistab see ülikool 525. aastapäeva ning kui nt keemiamaja on üsna uus - betoon ja klaas, siis paljud osakonnad asusid vanades hoonetes. Eraldi oli ka kabel, mis välimuselt ikka väga uhke kiriku mõõdu välja andis.\nKuna tänane postitus kulgeb positiivsuse lainel, siis eile leidis Kutt endale veel ühe huviala. Kohaliku mereväe heategevusorganisatsioonina tegutseb Sea Cadets ehk siis merekadettide ühendus. Käisime eile avatud uste päeval, Kuti Sõber oma emaga olid ka kaasas. Kuttidele meeldis ja me siis täitsime täna ankeedid ära. Kahel õhtul nädalas, 2 tundi merendustarkusi. On nii sõlmede õppimist ja koti pakkimist, laevamootorite õppimist/putitamist, esmaabi, laskmist, aga ka esinemisoskuse treenimist, rividrilli ning muidugi ujumist, aerutamist ja purjetamist. Võimalused on ka välislaagriteks, tegevusi toimub nii nädalavahetusel kui ka suvel. Kusjuures seda rõhutati korduvalt, et tunnistused ja baasoskused, mida nad saavad, on rahvusvahelised. 🚢Nt saadava väikelaevajuhi tunnistusega võivad nad kasvõi Kariibi mere saartele minnes rentida ja juhtida veesõidukit, mille pikkus on kuni 15 meetrit. 👍 Kogu varustus sh transport Peterheadi, kus neil aerutamis-ja purjetamisõpe toimub, on organisatsiooni poolt, lapsevanema igakuine osalus on £15 naela. Ahjaa, kaks vormi saavad ka ning emad muutusid eriti rõõmsaks, kui endine mereväelane kinnitas, et jah - õpetame neid ka kingi viksima, vormi eest hoolt kandma. Järgmisest nädalast hakkab pihta.\nP.S Homme on Kutil nimepäev. Kel number vm kontakt olemas, siis võite õnnitlused saata.\nPostitaja: Birgit kell 10:00 Kommentaare ei ole:\nSildid: aberdeen, aberdeeni ülikoolilinnak, head uudised, kevad veebruaris, merekadetid, šoti kirjandus, šotimaa ilmad, välismaale kolimine\nKooli asemel siiski arstikeskusesse😷\n"Kas ma esmaspäeval lähen kooli?" küsis Kutt mu käest reede õhtul. Ilmselt oli see reede õhtul, aga päris kindel ei ole, sest nädalavahetuse veetsin ma ise ka ei tea, kus. Kellega iganes ja mida ma rääkisin, siis ma ausõna ei mäleta mitte midagi. 😇\nNii palju meenub, et lubasin - kui nädalavahetusel enese ravimist tõsiselt võtab ja oma köhamasina vähemalt ööseks kinni paneb, siis võib küll kooli minna. 😤 Kaks ööd olid üsna paljulubavad. Aga võib-olla ma lihtsalt ei kuulnud midagi, sest ka lähedased inimesed julgesid mulle tunnistada, et ma olen parematel päevadel oluliselt kaunim välja näinud. 😁 Käskisid mul vait olla ja ennast säästa. Seda ma valdavalt tegin ka. Õppisin lähemalt tundma lumivalget toalage ning lugesin kokku kõik elektrijuhtmed, mis naabrite aias kokku saavad. Koos meie majast minevaga 11.\nIlmataat halastas mu peale ja vähemalt eilse pärastlõuna oli hall. Nimelt paistab magamistoa aknasse pärastlõunapäike, aga kui nohu on korraliku näopeksu teinud ja silmade valgustundlikkus on samasugune nagu pärast laseroperatsiooni, siis tundub öine tänavavalgustus mõnusalt mahe. 😎\nEilne pärastlõuna hakkas inimese tunne tagasi tulema, suutsin juba Hr Kahemillist nokkida. Oli teine veidi ehmatanud - ei osanud vist oodata, et võrreldes paistes hauataguse hommikuga võib õhtul kiremist ja nokkimist oodata. 🐓Jah, horoskoobisõbrad panid pihta. Kuke-aastal sündinud. Ole skeptiline või mitte, aga sarnasusi leiab meis kahes päris palju. Näiteks on mul koristades kombeks esialgu kõik laiali või ühte hunnikusse "siblida" ja siis hakata asju oma kohale paigutama. Uskuge, minu väiksele Roti-Kutile see küll ei meeldi, kui keegi tema hoolikalt ehitatud pesa laiali siblib. 😆😆\nNiisiis, täna tuleb lähemalt juttu arstiabist. Kas see on sama roosiline nagu see õis, mis kohaliku pubi lähistel aia vahelt välja ukerdas, jäägu juba teie otsustada.\nNagu ma ühes varasemas postituses mainisin, on siingi perearstikeskused. Seda varianti, et "hingamisraskuste" (loe: tugev nohu ja köha) tõttu keegi EMO uksest sisse jalutaks, siin olla ei saa, sest selline ligipääs tavainimesele puudub. EMOsse viib kiirabi või kui helistad eluohtliku seisundi korral 999, ja sind suunatakse erakorralisse, siis saad uksest sisse. Vähemasti nii olen ma praegu aru saanud.\nKui nii eluohtlik olukord ei ole, siis helistad 111 või kohaliku riikliku terviseteenuse pakkuja valvenumbril ning see terviseteenuse pakkuja tuleb Sulle koju, eeldusel, et perearstikeskused/apteegid on juba kinni. Jah, ka kell 1 öösel. Eelmisel nädalal nt oligi üle tee naabritel kell 1.30 paiku öösel NHSi (National Health Service ehk seesama riiklik terviseteenus) auto ukse taga. Järgmisel päeval oli Apteegiauto ukse taga ja ulatas rohud.\nKuna minu kõige armsam rotipurakas hakkas läinud öösel kõvemini ja tihedamalt köhima ja oli hommikul valge nagu dušikabiini põrand, siis otsisin perearstikeskusest saadud paberid välja ja tegin kella 8 paiku kõne. Kusjuures eraldi liinid on neile, kes soovivad aega kirja panna, analüüse vms. Esmaspäeva hommik, liinid hõivatud. Paluti oodata, ma olevat järjekorras teine. Ootasin. Vast läks mõni minut, võeti vastu. Seletasin ära, milles asi, ja nad olid väga mõistvad. "Helistame 3 tunni jooksul tagasi ja anname vastuvõtu aja teada," lubati. Napp tund aega hiljem helistas pereõde tagasi, selgitasin uuesti ja ta küsis, kas jõuame 9.50ks vastuvõtule. Muidugi jõuame, perearstikeskus on 5-7 minuti kaugusel ja kell oli 9.03. Kutt oli endale just kiirpudru kokku keeranud, ütlesin, et tal on söömiseks, hambapesuks ja protseduurideks 30 minutit. Noh, umbes 9.40 me uksest välja saime ka. 😂 Jah, mina ootasin tema järel.\nPerearstikeskusega samas majas, kuid erineva sissekäiguga on ka nn päevakirurgia osakond. perearstide vastuvõtu juures on üks ooteala kõigile patsientidele. Enne võtad oma numbri või käid vastuvõtulauast läbi. Ja siis pereõde või-arst tuleb ja kutsub Sind. teeb oma kabinetist need 10 sammu. Ei mingit ukse taga ootamist.\nPereõde oli täitsa nõus teooriaga, et Kuti erakordselt visa köha põhjus on asjaolude soodne kokkulangemine: aklimatiseerumine, pingelangus (positiivne stress), viirus ja ka kodune kuiv õhk (Eestis elasime ahjuküttega majas, siin on gaasiküte). Saime täiega kiita kogu selle loodusravi eest. "Nendega kindlasti jätkake, sest need on tõesti asjad, mis aitavad organismil sellest päriselt jagu saada," rõhutas ta. Soolaauru asemel soovitas Kutil teha tavalise veega auru, sest tugeva nohu tõttu on füsioloogilise lahuse sool ninasõõrmeid liigselt kuivatanud, aga kuna nohu on tugev, siis see turset alandav efekt sügavamale justkui ei jõua.\nKirjutas salvi ja kaks inhalatsiooni asja ka. Apteegis oli ka saba. Ootasin. Retseptile pidin enda allkirja ja kuupäeva panema. "20 minuti pärast on valmis, võite oodata siin, aga ka tagasi tulla," sain teada. Käisin siis kõrvalpoes ümbrikke ja kaarte ostmas, sest mul on veebruaris mitu sünnipäevalast, eks te ise teate, kes postkasti peavad piiluma. 😍\nNii, ca 20 minutit hiljem apteegis tagasi olles kuulsingi, kuidas Kuti nimi välja hüüti, küsiti mu käest veel kodust aadressi ja siis ulatati mulle paberkotis pakike. Jap, seesama, mis seal ülalpool pildil näha.\n"It's all right, thank you," ehk siis "Kõik on korras, aitäh," ütleb mulle apteeker, kui talle nõutu näoga otsa vaatan. "No money?" ehk siis kas raha ei olegi vaja. Eitav vastus ja naeratus. Ma arvan, et mu näoilme oli midagi, mille kohta nad said öelda, et nende päev on korda läinud. Ehk siis, mu käest ei küsitud ei visiiditasu ega rohtude eest apteegis mitte midagi. Peterheadis elav Sille oli mulle öelnud küll, et lastele kirjutatud rohud on tasuta, aga ju ma kuidagi ei reganud ära, et see kehtib mulle juba nüüd - isegi siis, kui ma veel kohalik maksumaksja pole.\nEks rahulolematust ja murekohti ole siingi - et tervishoius on liiga vähe raha (sh, et London eraldab ühisest kassas Šotimaa haiglatele liiga vähe raha), järjekorrad eriarstidele pikad jne.\n😥Näiteks lõi hiljuti meedias laineid juhtum, kus lapsevanem oli sotsiaalmeediasse paisanud pildi, et ühes Invernessi erakorralise haigla vastuvõtus pidi tema haige laps põrandal oma jope peal magama ja tunde raviotsust ootama. Õnneks osutus meningiidikahtlus (lööve+palavik) siiski tavaliseks viiruseks ja higilööbeks. Mida mul on aga raske mõista, vahet pole, kus see toimub, on mõtteviis, et pigem panen pildi sotsiaalmeediasse, mitte ei pöördu haigla (asutuse) juhtkonna poole lahenduse leidmiseks. Sest antud juhtumi puhul vanemad seda ei teinud, vaid elasid oma solvumist internetis välja mõtlemata, et kuigi nad lapse näo kohale panid sellise emotikoni😢, on ju nime järgi lihtne ka 10 aastat hiljem kindlaks teha, et just see laps magas seal põrandal. 😧\nAasta on aga teatavasti me kõigi elus, noh, mu enda näitel isegi 3 kuud on piisavalt pikk aeg elus, et vaatenurgad ja arusaamad elust, inimestest, minevikujuhtumitest pea peale pöörata ja elus täiesti uus külg pöörata. Eeldusel, et me seda ise tahame. Sest nagu on öelnud Bob Proctor: "Muutused meie elus on vältimatud, isiklik areng on meie endi valik."\nNii, ja lepime nüüd kokku, et kes kaardi kätte saab, annab mulle teada ka, eksju? Kaardid lähevad Harjumaale, Tartusse, Võrumaale ja Viljandisse. 😀 Hr Kahemillise oma panin juba hommikul posti, tema on väljaspool arvestust, aga need neli lähevad homme posti. Üks läheb veel nädala lõpus, et liiga vara kohale ei jõuaks. Tegelikult ka, sest kaks kaarti, mis ma ca 10 päeva tagasi posti panin, nendest Tallinna oma jõudis vähem kui nädalaga kohale, aga Harjumaa oma kolab vist siiamaani mööda Omniva sorteerimiskeskuseid ringi.\nPostitaja: Birgit kell 09:11 Kommentaare ei ole:\nSildid: aberdeen, aklimatiseerumine, apteegid šotimaal, arstiabi šotimaal, eestlane šotimaal, kui laps on haige, kuiv õhk., loodusravi, postkaardid šotimaalt, välismaale kolimine\nLume(piltide) uputus: ❆❆❆Kaks päeva pidu ja nädala...\nCiara, Dennis, Ellen ja teised nädalavahetuse küla...


Tõhusad maskid juuste kasvatamiseks koos pipra tinktuuraga | EE.LadyJournal.eu\nTõhusad maskid juuste kasvatamiseks koos pipra tinktuuraga\nPepper tinktuuri karvakasvu: retsept\nMask juuste kasvu põhjal pipar tinktuuri: retseptid\nJuuste väljalangemine iga naine on tragöödia. Tänapäeval on väga erinevaid tööriistu, mis stimuleerivad nende kasvu. Kõige tõhusam, paljude arvates on pipar tinktuuri. Seda saab osta apteek ja saab keedetud kodus.\nPuhtal kujul ei kasutata pipar tinktuuri juuste kasvu.\nSee on tingitud asjaolust, et tundlik nahk põhjustab see sageli põletustunne ja mõnikord allergia. Lisaks on oht, et kuivama peanahk, põhjustades kõõm. Seetõttu pipar tinktuuri kompositsioon tüüpiliselt sisaldavad erinevaid maske, mille mõju on lihtsalt maagiline. Parimat, kui aluseks sellise mask on jogurt või võid. Seega ühendada stimuleerivaid omadusi pipar õlid toitaineid ja seega luua alus tugev ja terve karvakasv. Mõnikord tinktuuri pipar segada palsami tinktuuri või Keetmine maitsetaimed.\nMask retsept tinktuuri pipar peab olema individuaalne, sõltuvalt seisundist peanahka. Suurema efekti, maski lisatakse kuivpärmi, mesi, munakollane. Peaasi - ärge kasutage palju pipart, et mitte kuivama nahka.\nMõru paprika - 1 suur gondli\nViina - 100 ml\nKaunpipardes purustatud ja kalla viina. Immutatud 14-16 päeva pimedas kohas. Kasutatud koostise maskid. Tundlikule nahale viina pea asendada sama koguse õli, kuid mõju on väiksem.\nPepper tinktuuri karvakasv tuleb kasutada väga ettevaatlikult. Kui kasutate seda vajate ettevaatusabinõudest ja mõned reeglid. Esiteks, see ei tohiks kohaldada väga tihti. Piisab 1-2 korda nädalas ja ainult väheses koguses. Teiseks, kui tunnete tugevat kipitust, peaks menetlus lõpetada ja kohe loputada infusiooni. Samuti tuleb meeles pidada, et värvitud juuksed mõjul pipar on võimalik muuta oma värvi.\nSiin on veel üks retsept pipar viina. See erineb esimesest pehmem ja sobib ideaalselt kuivale nahale.\nCayenne - 1 gondli\nInfusiooni nõges - 120 ml\nTakjas või kastoorõli - 1 tl..\nEeterlikku õli - 2-3 tilka\nPepper purustatud, vala nõges ja lisage ülejäänud koostisosad. Seejärel paigutati vesivannil 10 minutit. Seejärel eemaldati, kaeti kaanega ja lasti tõmmata umbes 3 tundi. Infusion nõges valmistati järgmiselt: võtta üks supilusikatäis kuivatatud maitsetaimed, kalla 120 ml keeva veega ja lastakse tõmmata umbes 40 minutit. Kasutage tinktuuri võib olla puhtal kujul 2-3 korda nädalas.\nVõrdsetes osades segatud: takjas, sibul mahla, mett, munakollane ja pipraga viina. Saadud segu hõõruda juuksejuuri, isoleeritud pea- ja jätnud mask 2 tundi. Pesta tavalisel viisil.\nSupilusikatäis pipart segatakse sama koguse kastoorõli. Siis hõõruda segu juuksejuuri ja isoleeritud peas. Hoidke 1,5-2 tundi. Vahetage kastoorõli võib mandli, oliivi või takjas.\nVäga tõhus mask jogurti ja munakollased. Suhe on vaja võtta 150 ml jogurtit, 1-2 spl. Lusikatäis pipar ja 2 munakollast. Kõik hoolikalt segada. Täida samamoodi nagu eelmised. Hoia mitte rohkem kui 2 tundi.\nKastoorõli, saialill tinktuuri, sibul mahla, konjak, pipar viina, mett ja munakollane segada võrdsetes osades. Siis massaaž liikumise hõõru peanahka. Siis isoleeritud pea rätikuga. Hoidke enam kui tund, seejärel pesta hoolikalt ja rakendada palsam.\nVäga lihtne, kuid samal ajal väga tõhus mask keefiri: 100 ml jogurtit lahjendati 1 spl. Lusikaga pipar niipalju tahes taimeõli. Kõik korralikult segada ja kohaldada juuksejuuri.\n50 ml lager segati munakollast ja 2 spl. Lusikas pipar tinktuuri. Kui teil on kuiv peanahk, on soovitav lisada 2 tl jogurtit. Segu segatakse põhjalikult, seejärel kergelt soojendatud ja hõõruda juured juuksed mähituna peas. Hoidke selline mask pool tundi ja seejärel pesta šampooniga.\nVõtke 2-3 spl. Lusikas kummel puljong, lisada see sama summa pipar ja hõõru juured. Saadud segu hõõruda peanahka ja hoiti pool tundi, seejärel loputati veega toatemperatuuril.\nPaberi värsked tomatid jahvatada püreeritud riik. Sellele lisatakse supilusikatäis kastoorõli või 2 supilusikatäit petti. Seejärel lisage 2 spl. Spl pipar viina. Segu hõõruda juuksejuuri ja pani oma pea. 40 minuti pärast pesta mask.\nVõtke 1 munakollane, ja see hõõruti lisati sellele 2 spl. Lusikad pipar, 1 tund. Lusikas takjas ja kastoorõli, 5 tilka vitamiin õlis lahusega, 1 spl. Lusikas sibul mahla ja 3 tilka eeterlikku õli lavendel või salvei. Kõik segatakse põhjalikult ja kuumutati veevannis. Seda segu tuleks kohaldada mitte ainult juured, vaid ka kogu pikkuses juustele. Pärast taotluse pea panna pähe müts ja rätik isoleeritud. Hoidke maski 30 minutit, seejärel pesta šampooniga.\n2 spl nezasaharennogo lille mesi segatakse sama koguse pipar ja 1 spl. Lusikas takjas õli. Mask kantakse märjad juuksed, levitamiseks kogu pikkuses. Pärast 30 minutit, pesta.\nVõtke 3 vutimunadega, 2 spl puljongit piparmünt, 1 tl pipart, mett ja takjas õli. Munad ja mesi hõõruda, seejärel lisage muud komponendid. Segu segati hästi ja kanti peanahka. Hoia 30-40 minutit.\nKui kasutate sisaldavate toodete pipar tinktuuri, tunnete peavalu, peaks menetlus lõpetada ja ei saa kasutada mitu päeva. See on tingitud asjaolust, et alkoholaat on soojendav mõju ja võib esile kutsuda rõhu suurenemise.\nKui nahk käed kuivas ja tundlik, et menetluse käigus pead kummikindaid.\nKasutamise ajal pipar, veenduge, et see ei ole tabanud pestes silmade ja limaskestade, mis võib põhjustada põletusi.\nPaar päeva pärast protseduuri, peanaha võib olla veidi ärritunud. Sel ajal ei ole soovitav kasutada viimistlusvahendeid ja harjad jäik harjaste. Samuti ei soovitata juuste värvimine või perm.\nHarjutused ilusate jalgade jaoks. Kuidas seda ise teha?\nIlu rituaalid: keha vanni võtmine\nKuidas teie juuksed kiiresti stiilida: mitu lihtsat valikut\nNõuetekohane nahahooldus näole\nSilikoon huultel: kapriis või vajadus?\nKlassikaline maniküür või hädaabi maniküüri hooldus\nKuidas juuste mask valmistatakse jogurtist?\nKuidas puhastada mustade kohtade nägu kodus\nHispaania näo massaaž. Sinu tee ilu!


22. märts 2009 02:19\nKuna suusahooaeg lõppemas ja ise õnnelikult perega Rootsi reisilt tagasi, teen eeltööd järgmiseks aastaks. Oleme seni suusatamas käinud vaid Soomes ja Rootsis, kuid kolime nüüd perega Prantsusmaale ning tahaks teada - tuginedes suusatajate kogemustele, et millised Prantsusmaa või siis Austria ja teiste Kesk-Euroopa suusamaade kuurordid oleksid sobilikud ja sõbralikud lapsele (10-aastane ja väga kibe suusataja, kuigi mustal rajal ei sõida) ning algajale, kes isegi Rootsi musti radu ei sõida.\nPrantsusmaa osas ei oska kommenteerida, aga Austriast soovitaksin Stubai http://www.stubaier-gletscher.com/en/winter/\nVõrreldes Austria tuntumate keskustega on seal vähem rahvast, suhteliselt kindel lume garantii (kõrgus ~3200m), suur siniste ja punaste mägede osa.\nKäisin jaanuaris 2009 oma 9 aastase pojaga, poiss sõidab küll hea meelega ka musti mägesid, aga jäi selle kohaga rohkem kui rahule. Jaanuari keskel oli rahvast nii vähe, et enamus kordi sõitsime kondlites üksinda. Kui Stubai peaks ära tüütama, siis samas lähikonnas on vahelduseks ka väiksem, aga täitsa korralik keskus Schlick2000 http://www.schlick2000.at (ühine piletisüsteem, superskipass Stubaiga).\n27. märts 2009 20:22\nKui meie lapsed veel väikesed olid suusatasime ka Rootsis, nüüd juba mônda aega Prantsuse Alpides. Haute-Savoie's, Chamonix kandis (kuid seal on kohati ja lastepuhkuste ajal liiga palju rahvast) vôi siis Savoie's, Champigny's, La Plagne lähedal. Olime seal nüüd veebruaris nädalaks, kui lastel talvepuhkus ja polnud üldsegi trügimist. Päikest kui palju ja ruumi kah. Pôhiliselt musti ja punaseid radasid, kuid leidub ka môni sinine. Lastele väga meeldis (10 ja 13 aastased)ja tahavad kindlasti tagasi. Veidi edasi, Haute-Champigny's sai ka teha murdmaasuusatamist ja proovida bobi sôitu. Tütar proovis ka parasailing'ut!\nKaks korda oleme ka käinud Austrias suusatamas, St.Galleni's (NB! see on tôesti Austrias, ei mingit pistmist Sveitsi samanimelisega...): seal on väikesed kenad külakesed.\nLoodan, et see kuidagi ka aitas.


Mänguasjad: Suvised mänguasjad (11)\nMänguasjad: Suvised mänguasjad, müük 21.09.18 Tallinn\nLASTE AIAKIIK REDELIGA PAKENDIS, Immutatud puidust pakendis kiik. Kõik kinnitused ja kiigeiste kaasas. Asub Nõmmel.\nMänguasjad: Suvised mänguasjad, müük 20.09.18 Viljandimaa\nTRAKTOR, kasutatud; kasutatud; Vändatav, suur, vähe kasutatud, uuena 140, praegu õiglane 50 hinnaks. Saan tuua ära Viljandi Võhma Põltsamaa Tartu piirkonnas.\nMänguasjad: Suvised mänguasjad, müük 19.09.18 Tallinn\nMänguasjad: Suvised mänguasjad, müük 16.09.18 Tallinn\nLASTE AKUGA TÖÖTAV MOOTORRATAS 3 KUNI 7 AASTASTELE LASTELE, Mootorratas on täies töökorras, akulaadija toimetab normaalselt. Ratas sõidab küll suhteliselt aeglaselt, kuid väikelaste jaoks küllaldaselt. Nagu fotolt näha on ratas heas korras ja välimus defektideta.\nMänguasjad: Suvised mänguasjad, müük 08.09.18 Tallinn\nBATUUT, kasutatud; Müüa batuut "hüppemaja" mõõdud 3x4m. Ostetud uuena Inglismaalt. batuut valmistatud kõrge kvaliteediga PVC materjalist. Komplekti kuulub ka puhur 220 Wt. Hind 850 eurot.\nMänguasjad: Suvised mänguasjad, müük 24.08.18 Tallinn\nMänguasjad: Suvised mänguasjad, müük 03.06.18 Harjumaa\nRANNAMÄNGUASJAD JA LISAKS UJUMISTARBED, Pakkuda rannamänguasju, paljud asjad sobilikud ka vannis mängimiseks. Lisaks kaasa ujumistarbed, laste sukeldumisvarustus. Veel on ujumisrõngas, kaks paari kätiseid ja üks eraldi kätis, millega saab mängida või kasutada varukätisena. Mullitajatesse...\nMänguasjad: Suvised mänguasjad, müük 16.04.18 Harjumaa\nRULA PENNYBOARD POWERBLADE REPLICA, uus; Pehmed kummirattad (D=6) kinniste laagritega. Kandevõime: 80 kg. Mõõdud: 56x15\nMänguasjad: Suvised mänguasjad, müük 14.03.18 Ida-Virumaa\nСАМОКАТЫ-БЕГОВЕЛЫ, новый; Продаются новые самокаты разные варианты разные цвета адрес магазина Puru Lehola 18 tel 55546165.\nMänguasjad: Suvised mänguasjad, müük 15.08.18 Eesti


EAL üldkogu otsused 29.11.03 Viljandis – Eesti Arstide Liit\nEAL üldkogu otsused 29.11.03 Viljandis\n1. detsember 2003 /\nEesti Arstide Liidu üldkogu otsused 29.11.2003.a.\n1.Kinnitada EAL presidendi aruanne 2003. a. tegevuse kohta.\n2.Kinnitada EAL majandustegevuse aruanne 2002. a. kohta.\n3.Kinnitada EAL 2004. a. eelarve.\n4.Määrata EAL liikmemaksu suuruseks 2004. a. 45 krooni kuus, mittetöötavatel arstidel 50 krooni aastas, ENÜ-sse kuuluvatel residentidel, internidel, doktorantidel 25 krooni kuus.\nEAL igalt liikmelt laekunud summast on 4 krooni liikme kohta kuus sihtotstarbeline laekumine ajakirja Eesti Arst eest tasumiseks vastavalt Eesti Arstide Liidu ja Eesti Arsti OÜ vahelisele lepingule, 10 krooni kasutatakse erialase vastutuskindlustuse otstarbel, 5 krooni kantakse streigifondi.\n5.Määrata järgmiseks valimisperioodiks EAL eestseisuse liikmete arvuks 8 ja eestseisuse volituste pikkuseks 3 aastat.\nEestseisuse koosseisu kuuluvad delegeeritud liikmetena EAL president Andres Kork, ekspresident Andres Lehtmets, Tallinna AL juhatuse esimees Peeter Mardna, Tartu AL juhatuse esimees Margit Närska, ENÜ juhatuse liige Vallo Volke; valitud liikmetena Indrek Oro, Diana Ingerainen ja Toomas Kariis.\n6.Võtta vastu EAL üldkogu lõppdokument, saata see Riigikogule ja Vabariigi Valitsusele ja levitada seda massimeedia kaudu.\nEesti Arstide Liidu üldkogu pöördub Eesti avalikkuse, Riigikogu ja Vabariigi Valitsuse, poole järgmise avaldusega:\nTervishoiu ümberkorraldamisel on tähelepanuta jäänud tööjõu probleemid. Kvaliteetse arstiabi tagavad eelkõige head ja motiveeritud arstid. Viimaste aastate tervishoiupoliitika on tõsiselt kahjustanud arstkonna jätkusuutlikkust. Riigis puudub arstlikku tööjõuturgu iseloomustav korrektne statistika.\nEesti Arstide Liit näeb ühe viivitamatut lahendust vajava probleemina jätkuvat kriisi eriarstide väljaõppe rahastamises. Tagajärjeks on noorte arstide massiline siirdumine välismaale ja tõsine arstide puudujääk lähitulevikus. Eesti Arstide Liit on seisukohal, et kõigile ülikooli arstina lõpetanuile tuleb luua võimalus spetsialiseerumiseks. Haridus- ja Teadusministeeriumi eelarves residentuuri finantseerimiseks ette nähtud summa peab võimaldama maksta arst-residentidele üleriigilise palgakokkuleppega kehtestatud arsti miinimumtöötasu. Eestis töötavatele arstidele tuleb võimaldada õppelaenu riiklik kompenseerimine.\nKasutamaks tõhusamalt Eesti arstide ressurssi, tuleb sarnaselt teiste Euroopa Liidu riikidega tagada iseseisev praktiseerimisõigus üldarstidele ka tulevikus. Oluline on luua tingimused väljaspool tervishoiusüsteemi töötavate arstide tagasitoomiseks meditsiinisüsteemi.\nArstide arvu vähenemise tõttu võib lähiaastatel sattuda ohtu vajalikus mahus kvaliteetse arstiabi osutamine Eesti elanikele. Selle vältimiseks ja arstkonna jätkusuutlikkuse tagamiseks tuleb meditsiinitöötajatele luua stabiilsed töötingimused ja maksta väärilist töötasu, ainult nii tekib kindlustunne tuleviku ees ja säilib motivatsioon kodumaal töötamiseks. Arstiharidust eeldavate ametikohtade rahastamisel tuleb järgida tervishoiutöötajate palgakokkuleppeid. Eesmärgiks on viie aasta jooksul saavutada arstide miinimumtöötasuks kahekordne riigi keskmine palk.\nSelleks, et Eesti tervishoiusüsteem toimiks Euroopa Liidus aktsepteeritaval tasemel ja vastaks elanike ootustele, on vaja tervishoiu rahastamist märgatavalt parandada, suurendades Eesti tervishoiukulutusi kolme aasta jooksul 8 %-ni SKP-st.\nEAL peab oluliseks kõrgharidusega töötajate väärtustamist ühiskonnas ja toetab TALO püüdlusi haridustöötajate miinimumpalga tõstmiseks.


Maksurisk seoses korteris asuva äripinnaga | Adaur.ee: kinnisvaraturg peopesal\nRahandusministeerium on avaldanud kahetsusväärse seisukoha, mille kohaselt osadelt äripindadelt pole sisendkäibemaksu mahaarvamine õigustatud.\nTavapärane on olukord, kus ettevõtja on äripindade rentnik, mitte omanik. Tavapäratu ei ole ka olukord, kus renditavad pinnad asuvad kortermajas. Seejuures tekib vaevalt kellelgi kahtlus, kas äripindade kasutamise eest saadud rendiarvel näidatud käibemaksu võib kajastada sisendkäibemaksu hulgas.\nSelle aasta alguses avaldas Rahandusministeerium üllatava seisukoha, mis seondub korteri või mõne teise esialgselt elamiseks mõeldud pinna kasutamisega äriruumina. Kui sellised ruumid on kasutusele võetud äripindadena, puudub Rahandusministeeriumi hinnangul rentnikul õigus rendiarvel kajastatud käibemaksu käibemaksuarvestuses kajastada. See tähendab seda, et rentniku jaoks suureneb reaalne kulu käibemaksu võrra suuremaks.\nMeie hinnangul on kirjeldatud seisukoht vale. See eirab maksuõiguses kehtivat põhimõtet, mille kohaselt on oluline sisu ning mitte vorm.\nViidatud seisukoht puudutab ennekõike neid, kelle kontoripinnad asuvad kortermajas. Et vältida võimalikku maksumääramist, kaasnevat intressikohustust ning võimalikku vastutust süüteo eest, on soovitatav võtta ette vajalikud sammud.\nUuem uudis: Nordecon: Pikksilma Kodu korterelamud ››\n‹‹ Vanem uudis: Domus Kinnisvara: kinnisvaraturu ülevaade 02-2015


Lisage need 2 elementi igale postitusele ja teie ajaveeb plahvatab populaarsuses | Martech Zone\nLisage need 2 elementi igale postitusele ja teie ajaveeb plahvatab populaarsuses\nNeljapäev, jaanuar 2, 2014 Neljapäev, jaanuar 2, 2014 Douglas Karr\nKas nägite, mida ma seal tegin? Kokku, tšehh, graafikutest väljas linkbait... ja see töötas. Sa oled siin, sest ma kirjutasin blogipostituse pealkirja konkreetsel viisil. See on põhistrateegia saitidel nagu Upworthy ja Buzzfeed ning nad on meelitanud miljoneid lugejaid, kohandades oma postituse pealkirju nii, et neil oleks vaid kaks põhielementi - uudishimu ja emotsioon.\nuudishimu - mainides kahte eset, hakkab su mõte imestama ja kiusatus läbi klõpsata on lihtsalt liiga suur.\nEmotsioon - Ma kasutasin seda terminit hoolikalt populaarsus postituse pealkirjas. Kes ei sooviks, et nende ajaveeb oleks populaarne?\nNeed 2 elementi a postituse pealkiri on naeruväärselt edukad, kuid peate neid kasutama äärmise ettevaatusega. Olen juba eespool mainitud saitidest väsinud. Kuigi neil on sageli vastupandamatu sisu, ei leia ma neist väärtust ja kaotan tihti väärtuslikke minuteid kassi pilte sirvides või pisaraid tõmblevaid lugusid vaadates. Märkus. Ma ei linkinud nendele saitidele, kuna kartsin järgmise 45 minuti jooksul tähelepanu kaotada.\nKas see tähendab, et peaksite taktikat vältima? Ei ... aga ma arvan, et peate hoidma pealkirju ületamast ja edastama just seda, mida ütlesite. Leian, et paljud saidid, mis seda taktikat kasutavad, lihtsalt ei vasta tiitli ootustele. Toonige see mõne pügala võrra alla ja leiate, et see on fantastiline strateegia.\nOletame, et olete fotograaf ja teil on postitus 8 näpunäite kohta pildistamiseks. Standardse ol 'asemel 8i näpunäited blogipostituse, võiksite kirjutada postituse nagu Tehke need 8 lihtsat sammu enne järgmise pildi tegemist ja olete tulemustest üllatunud. Uudishimu (millised sammud?) Ja emotsioonid (hämmastunud!).\nVõib-olla pole see midagi nii kuulsat kui foto tegemine. Võib-olla kontrollib see teie rehve! Hakkasite kirjutama näpunäidetest professionaalsest mehaanika. Selle asemel ... Rehvide eluea pikendamise ametisaladused ohutust ohverdamata. Postitus võib ikkagi käsitleda õhurõhu säilitamist ja rehvide pööramist ... kuid saate vestlust ümber kujundada, kasutades selleks uudishimu (saladused?) Ja emotsioone (ohutus!).\nÄrge võtke minu sõna vastu. Tehke sellest pilt oma järgmise blogipostituste seeria kohta. Kui saate suurendada klikkimise määra, näevad teie artikleid rohkem, jagatakse rohkem ja see toob kaasa täiendavat äri. Mine plahvatada populaarsust!\nSildid: uudishimuemotsioonkirjuta postituste pealkirjuKirjutamine\n2013. aasta mobiilse turunduse statistika ja arvandmed\nJan 2, 2014 kell 9: 59 AM\nDoug, see on tõsi, et link-sööt "töötas" selles mõttes, et ma olen siin. Lugesin teie postitust. Kuid ma ei lugenud seda pealkirja tõttu - lugesin sellepärast, et tundsin autorit ja arvasin, et ehk suudate oma lubaduse täita.\nSaate sel viisil veidi rohkem liiklust ja saate minult kommentaari vormis osalust, kuid ma tegelikult tunnen vähem hetkel oma kaubamärgiga tegelenud. Ma ei taha seda postitust jagada. Ma ei arva, et see pakuks midagi sellist, mida ma enne ei teadnud.\nKuid see võib olla teie eesmärk. Ma arvan, et sellised saidid nagu Upworthy ja Buzzfeed üritavad saada miljoneid inimesi läbi klõpsama, kuna nad pole huvitatud kõrgest tasemest. Nad otsivad muljeid oma reklaamide ja bränditeadlikkuse pärast, mitte inimesed, kes tunnevad austust oma asjatundlikkuse ja põhjalike aruannete vastu.\nKas teie nõuanded kehtivad? See sõltub turundaja eesmärkidest. Kui soovite inimesi, kellele muljet avaldab teie rehvide pööramise „saladus” või „hämmastab” soovitus kasutada kolmandiku reeglit, siis võib-olla on see valem väärt. Kuid ma tean selle tarbija jaoks, et ma EI klõpsa linkbaitil. Ma olen siin ainult seetõttu, et tunnen sind isiklikult. Kõiki teisi selle pealkirjaga inimesi oleks ignoreeritud.\nJan 2, 2014 kell 10: 20 AM\nÄge vastus @robbyslaughter: ärev - ja leiate, et olen täiesti nõus. Ma tegelikult ei kasuta seda strateegiat oma ajaveebis ja see lülitas mind teistes ajaveebides välja. Ma tahan siiski kirjutada paremaid postituste pealkirju, ilma et peaksin inimesi ahhetama. Kuigi see konkreetne strateegia võib olla üle mõistuse - ma arvan, et uudishimu kasutamine ja emotsioonide ärakasutamine on võtmetähtsusega ... ilma juustuva linkita. Täname toreda vestluse alustamise eest!


Meenutades Starkopfi — Sirp\nSuhtlemisoskus ja erakordne töödistsipliin tegid Starkopfist ühe populaarsema kunstniku Tartus.ANTON STARKOPF-REA näitus Tartu Kunstimuuseumis kuni 7. VI.Anton Starkopf-Rea (1889–1966) omandas kunstihariduse 1911-1912 Münchenis A. Ažbé kunstikoolis ning 1912-1913 Pariisis Académie Russe’is ja Académie de la Grande Chaumière’is (õpetajateks Sergei Bulakovski ja Émile Antoine Bourdelle), kus ta õppis joonistamist ja modelleerimist. Esimese maailmasõja puhkemisel 1914. aastal, läbisõidul Saksamaalt, arreteeriti ta Dresdenis ja interneeriti LõunaSaksamaal Wehlenis. Tänu eestkostjatele oli tal võimalus saada seal tööle kiviraiumistöökotta.\n1916. kuni 1918. aastani järgnes töö sõjavangina Ratheni ja Dresdeni kiviraiumistöökodades ning Berliinis skulptor Franz Metzneri ateljees, kus ta rasketele tingimustele vaatamata omandas skulptorile kasulikke kogemusi. Õpingute ajal Münchenis ja Pariisis tutvus Starkopf muu hulgas ka moodsate kunstisuundadega, millest tema enda loomingusse jättis püsivamaid jälgi saksa ekspressionism. Jõudnud 1918. aastal Eestisse, oli ta üks Pallase kunstikooli asutajatest, asudes seal tööle ka skulptuuriõpetajana. Tähtsaks pean Starkopfi osa Pallases direktori asetäitjana 1921. kuni 1923. aastani ja aastatel 1929–1940 direktorina ning 1944–1950 tegevust Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis. Kuna ta oli saanud aastatel 1907–1911 Tallinnas ja Peterburis majandusalast haridust, läks tal korda keerulistele tingimustele vaatamata kunstikooli siiski töös hoida.\nIseküsimuseks jääb, kas Starkopfi ainuisikuline tegutsemine Pallase skulptuuriõpetajana (1919–1940) arendas õpilastele tehniliste oskuste jagamise kõrval ka nende loomingulisust piisavalt. Kriitikat tollase kunstihariduse kohta leiame meie esiskulptor Jaan Koorti Päevalehe artiklis (1926). Arvatavasti õigustatult, sest ta enda kunstialane ettevalmistus oli suurepärane ja enamik töid imetlusväärsed. Kui mõelda, mida neil aastail Euroopa kunstis tehti, siis oleks võinud Pallase lõpetajate tase olla kunstiliselt huvitavam ja mitmekesisem. Tiina Nurga andmeil käis Pallases Saksa, Prantsuse, Itaalia, Vene ajakirju ja kooli õpilased olid kursis kunstielu aktuaalsete probleemidega, samuti tehti välisreise. Võimalik, et toonaste õpilaste mitmekülgsema suunamise korral oleks ka meie tänane keskmine arusaam kaasaegsest skulptuurist ja kunstist avaram ning mõistvam. ei saa siiski välistada, et Eesti olusid tundva praktilise inimesena püüdis Starkopf teadlikult suunata õpilasi jääma reaalsuse piiridesse.\nKas see kunstiõpetamisel ja propageerimisel kõige otstarbekamaks osutub, on siiski kaheldav. Starkopf esines esmakordselt Vene Akadeemia näitusel 1912.-1913. aastal Pariisis ja 1914. aastal joonistustega Noor-Eesti näitusel Tartus. Viimati nimetatud näitusel eksponeeritud tööd olid tal valminud suvel 1913 Ahvenamaal, kus ta puhkas koos Aleksander Tassa ja Friedebert Tuglasega. 1919. aastast osales Starkopf kunstinäitustel nii Tartus kui mujal Eestis ning eesti kunsti väljapanekutel Lääne-Euroopa kunstikeskustes (Pariisis, Berliinis, Kopenhaagenis). Luuletaja August Alle kirjutas Starkopfi esinemise kohta Pallase III näitusel 1919. aastal: „Kõige halvemais tingimustes kogu eksponentide hulgast on meie noor skulptor A. Starkopf: see on ju midagi ebaloomulikku, kui skulptor peab ennast joonistuste varal maksma panema. Kuid meil ei torka see enam silma, sest oleme ju sellega nii harjunud: kogu meie eesti elu ja eriti kunst on arenenud ebaloomulistes tingimustes. Kuid neis joonistustes tundub eeskätt ikka skulptor oma energilise, lõpetatud piirjoone ja plastiliselt loova temperamendiga”.\nMiks siis Starkopf ei esinenud näitustel skulptuuridega? On ju teada, et ta juba 1912. aastal katsetas modelleerimisega. Vahest oli joonistustega kergem alustada, märk maha panna, et siis ennast leida kujurina? Starkopfi skulptoriks kujunemisel on käesoleval näitusel ka tema visandlikud joonistused need, mis on teejuhiks loomingulises arengus. Kuigi läbi aastate annab tunda omapärane anatoomiatundmine, on neis joonistustes nooruslikkusest pulbitsevat, nauditavat hoogu ja terviklikkust. Starkopf ise suhtus oma joonistustesse küllaltki kriitiliselt. Tundub, et Saksamaa kiviraiumistöökodades sõja ajal saadud kiviraidurikogemus oli toeks ja andis kindlustunnet, et esimesel võimalusel ennast siiski skulptorina teostada ja kiiresti arvestatav loominguline stabiilsus saavutada. Tuleb tõdeda, et see tunne oli õigustatud.\nÜks esimesi Starkopfi skulptuuri kohta käivaid kirjutisi on Rasmus Kangro-Pooli sulest 1921. aastal: „See on (Jaan Poska portree – toim) marmorisse raiutud ja tuleb pidada üsna kordaläinuks. Kuulsin, et Starkopf ise kahjatsenud, et kuju olla saanud liiga reaalne, vahest päevapiltlik liialt, ilma kunstniku hingest läbikäimata”. Ka sellel näitusel on väljas Poska betoonist pea (1922): võimalik, et selle töö teostamisel on kasutatud eespool mainitud marmorist töö algvarianti. Peab ütlema, et ka edaspidi on Starkopfi portreede liigne sarnasus või natuurist eemaldumine tekitanud õigustatud kunstikriitilist poleemikat.\nHuvitav on märkida, et Starkopf esitas näitustele aktide kõrval pidevalt portreid kuni 1934. aastani. Siis oli vaheaeg ja alles pärast sõda tuli ta uuesti välja portreedega, kuid näib, et pooleldi pealesunnitult. Arvata võib, et portreede loomine andis talle vormisoleku tunde. Eespool loetletud näitustele lisaks esines ta 1928. aastal Sõltumatute Salongis Pariisis ja 1931. aastal Soome Kunstiühingu näitusel Helsingis. Et Starkopfi tööd silma hakkasid, näitab seegi, et tema skulptuurid leidsid ka välisnäituste arvustajate äramärkimist. Pärast sõda esines Starkopf peamiselt Tartus ja Tallinnas, samuti Moskvas 1946. aastal ja Riias 1958. aastal, kus teda autasustati esimese üleliidulise preemiaga. Nagu öeldud, oli ta looming mitmekesine: ümarplastikas ja reljeefis figuurid, portreed, hauasambad, loomaskulptuurid, pisiplastika.\nKa materjalide valik on aukartust äratav: puu, graniit, marmor, pronks, liivakivi, betoon, puumass, keraamika, tina, galvanoplastika. Tähelepanuväärsed on ka 1920ndatel loodud kipstööd, mõjudes oma eheduses ja ajapaatinas. Selgituseks sel näitusel esitatud osa pronkstööde kohta pean tunnistama, et need on valatud pronksi alles 1989. aastal ja seetõttu Starkopfi-aegse viimistluseta. Alustanud kodumaal kunstitegemist peamiselt ekspressiivsete joonistustega, on 1920. aastad Starkopfi skulptuuriloomingus intensiivsete otsingute aeg. Mõjutajateks ja eeskujudeks peetakse Metznerit, Bourdelle’i ja Lehmbrucki. Eelismaterjalideks said pronks ja puu, vähesel määral ka kivi. Kui eelmainitud Poska pea (1922) oli veel küllaltki kohmakalt modelleeritud, siis avatud näitusel võime imetleda ka juba tema tipptöid: näitleja J. Vaheri portreed (1923, graniit), täiusliku viimistlusega „Naine kalaga” (1925, pronks), „Mees haamriga” (1925, pronks). Samuti valmisid Vabadussõja sambad Toris (1923), Amblas (1925) jm. 1920ndate II poolel valmisid kauni, selge silueti ja natuuri järgiva vormiga „Flora” (1926, puu), intiimne „Andumus” (1927, puu), tundlik ja erootiline meistriteos „Leda” (1931, puu). Viimati nimetatud töös on autor saavutanud harvaesineva täiuslikkuse. Starkopfi puuskulptuuride perioodi (1925-1931) pean just selliseks, mil ta oli aja maha võtnud ja õppis rahulikult vormi tundma ja tervikut tajuma.\nMainitud töödes on näha ka Kesk-Euroopa puuskulptuuridele iseloomulikku puiduliimimist, mis teeb need tööd omanäoliseks, aga ka vastupidavamaks. Ta püüdis vabaneda kohati pronkstööde lendlevast ekspressionismist, proportsioonide venitamisest. Kuigi areng on silmanähtav, tuleb nõustuda kriitikutega, kes juhtisid tähelepanu tema figuuride näo ja käte ebaühtlasele läbitöötamisele, üldistusele kehaga võrreldes. Alfred Vaga, kes on küllaltki objektiivselt kokku võtnud Starkopfi senise loomingu, kirjutas 1928: „Võistlejaks Koortile on tõusnud Anton Starkopf, kes veel aastat kolm-neli tagasi oli loova kunstnikuna õieti küsitavaks suuruseks”. 1930ndatest algab Starkopfi loomingus pikaajaline graniidiperiood, mille juhatab sisse 1931. aastal valminud monumentaalne ekspressiivne „Uppuja”. Miks Starkopf üldse hakkas tegema seesuguseid karedapinnalisi skulptuure? Miks ta ei jätkanud suuremõõtmeliste puutöödega nagu „Hämming” või „Andumus”?\nNende aastate graniittöid iseloomustab suletud kompositsioon, rütmikas, üldistav, veidi kummine vormikäsitlus aktifiguuride puhul ning Starkopfile iseloomulik arhaiseeriv karedapinnaline graniidikäsitlus. Tundub, et suur vorm tuli kasuks ka eespool välja toodud puuduste silumisel. Inimlikult ja emotsionaalselt mõjuvad Johannes Semperi portree (1933, graniit), „Naine linikuga” (1935, graniit), „Päevitaja” (1936, graniit) jne. Ka on kujur neil aastail loonud range arhitektoonilise üldlahendusega reljeefe ja Vabadussõjale pühendatud mälestussambaid Saarde (1933) ja Kohilasse (1939), kalmistuskulptuuri (A. Jõksi hauasammas Nõo kalmistul, graniit, 1934) jm. Distantsilt vaadatuna tuleb tunnistada, et aastad 1923–1938 olidki Starkopfi kunsti kõrgaeg. Et loomingus oli tunda juba ka paigalseisu, viitab ka tollane kriitika. Nii kirjeldab Leo Soonberg 1937. aasta kunsti kevadnäitust, kus olid eksponeeritud graniidist „Puhkav naine” ja marmorist „Istuv naine”: „Näituse nõrgimaks küljeks on skulptuur. Siingi on esinejaid arvurikkalt, kuid väljapaistvaid saavutusi ei ole. Starkopf-Rea esitab korralikud tööd, mille vastu muud ette tuua pole, kui seda, et nad kunstniku loomingus silmapaistvat osa ei etenda”.\nÜldistatult võib vist öelda, et enamiku meie skulptorite, ka tänapäevaste tööde paremik ongi valminud autori 50. eluaastaks. Küllap tuleneb see skulptuuri loomise keerukusest ja raskelt töödeldavatest kallitest materjalidest, vastutusest, mis kurnab meistrid enneaegselt nii vaimselt kui füüsiliselt. Vaadeldud paarikümne loomeaasta jooksul oli Starkopfist kujunenud üks eesti esiskulptoreid, kes loonud hulgaliselt nauditavaid töid näitustele, aedadesse, kalmistutele. Loomulikult oli ta ka kriitikute vaateväljas, kusjuures teda hinnati küllaltki erinevalt. Aastail 1940–1950 valminud töödest on silmapaistvaimad „Tantsijanna” (puu, 1943), Nikolai Kummits (graniit 1945) ja galopeerivat ratsanikku kujutav „Virgats” (1947, puu). Huvi on tärganud ka loomaplastika vastu: „Must karu” (1945, puu), „Valge karu” (1945, puu).\nUus loominguperiood algab pärast Moskvast naasmist 1954. aastal. Represseerimise kartuses oli ta töötanud seal 1950. kuni 1954. aastani Pariisi ajast tuttava skulptori Sergei Merkurovi (1881–1952) juures kiviraiujana. Tagasi kodumaal, püüaks ta nagu kaotatud aega tasa teha ja teostab materjalis varem kipsis olnud töid, taastab või kordab sõja ajal hävinuid, aga modelleerib ka uusi. Ajavahemikus 1955–1966 valmib tal 626 teost, mis on ligikaudu pool tema loomingu koguarvust! Valmivad õnnestunud kirjanike ja kunstnike portreed: K. J. Peterson (1956-1957, puu), K. Mägi (1963, graniit), N. Triik (1964, graniit), akadeemik S. Stradiņši hauasammas (1960, graniit) Riia metsakalmistul jt. Betoonis loodud Kristjan Raua laadis reljeefid Kalevipoja ainetel. Raua monumendi jaoks Tallinnas jäävad aga lõpetamata.\nKahjuks on Starkopfi püüd minna esialgu kaasa sotsrealismi nõuetega ja arusaamatu kvantiteedi tagaajamine jätnud tema hilisele loomingule kohati küsitavaid jälgi. Kadunud on loomisrõõm, katsetamislust, spontaansus – on vaid mingi kinnisidee, kohusetruult edasi rühkiv, kramplik, alalhoidlik teotahe, hoiak, mis kunsti puhul ohtlik. Vahest oli siin põhjuseks toonane pealesurutud temaatika, detailitäpsus, naturalismile lähenev käsitlusviis, püsimaterjalide eitamine. Ahistav võis olla ka kunstnike tööde loominguplaan ja selle täitmise kontrollimine ning nõuannetega abistamine. Kindlasti tegid oma töö ka rahateenimise vajadus ning kunstniku vanus. Kuigi temaatiliselt oli Starkopfi taiestes nii jumalavallatust kui -kartust, on tema loomingu üldmulje eleegiline – seetõttu eriti sobilik kalmistule, aga ka dekoratiivskulptuuridena aedadesse. Starkopfi käe all valmis mitmeid silmapaistvaid kalmistuskulptuure, kujur ise pidas nimetatud žanri väga tähtsaks ja rõhutas seda ka õpetades. Starkopfi tööd juhuslikult eksponeerituna ei pruugi õnnestunult mõjuda. Ja ometi viivad mitmed tema taiesed meid justkui teise maailma, kus on oma aeg, rütmid, liikumised, helid. Looduses välja panduna saame seda imelist kooslust Tartu kunstimuuseumi deponeeringuna nautida juba aastaid Tartu botaanikaaias. Nagu Koort nii hakkas ka Starkopf hilisemas eas tegema keraamikat (aktiivsemalt 19601964).\nKuna ta kasutas nende tööde loomisel noorpõlves joonistatud tundeerksaid visandeid, siis mõjuvad need üllatavalt värskelt, võrreldes muu samal ajal tehtuga. Eriti nauditavad on veidi Bourdelle’i loomingut meenutavad ekspressiivsed reljeefid. Oskus inimestega suhelda ja erakordne töödistsipliin tegid Starkopfist ühe populaarsema kunstniku pärastsõjaaegses Tartus. Teenitult saab ta EN SV teenelise kunstitegelase 1945-1950 ja 1961. ning rahvakunstniku nimetuse 1964. aastal. Tema kui võimeka ja nõudliku õpetaja käe alt on võrsunud terve rida isikupäraseid skulptoreid: Ferdinand Sannamees, Herman Halliste, Johannes Hirv, August Vomm, Martin Saks, Roman Timotheus, Ernst Jõesaar, Ernst Kirs, Enn Roos, Olav Männi jt. Meenutagem, et ka Eduard Wiiralt õppis Pallases muu hulgas skulptuuri!\nStarkopf suri 30. detsembril 1966. aastal oma ateljees ja ta maeti koduõuele, mis oli tolleks ajaks kujundatud väikeseks skulptuuriaiaks.


Hasartmängusõltuvusel võivad olla kurvad tagajärjed\nHasartmängusõltuvus võib hävitada impulsiivse mängija elu\nOma raha meelelahutuse eesmärgil hasartmängudesse panustamine võib olla mõnus ajaveetmise viis. Kahjuks kaasneb hasartmängude mängimisega oht sõltuvusse jääda. Hasartmängusõltuvus ei ole naljaasi ja sellest vabanemine võib võtta aastaid.\nMängurlusega kaasnevad probleemid\nHasartmängusõltuvuse nõustamiskeskuse veebilehelt aadressiga www.15410.ee võime lugeda, et hasartmänguprobleemiga kaasneb mitmeid hädasid. Kontrollimatu mängimisega võivad kaasneda depressioon ja enesetapumõtted. Sõltuvuse tõttu sassi läinud elu tekitab lootusetust ja üksildustunnet. Samuti paneb hasartmängusõltuvus mängija tuleviku pärast muretsema ja tekitab sellega seoses ärevust ja viha. Sellest tulenevad näiteks uneprobleemid ja erinevad lihasvalud. Mängumuredele keskendumine võib takistada selgelt mõtlemist. Probleemse mängurlusega seostub tihti ka alkoholi kuritarvitamine nii enne kui pärast mängimist. Mänguprobleemi varjamiseks on mängijad tihti valetama sunnitud. Valetatakse nii perele, sõpradele kui töökaaslastele, mis võib tekitada suhteprobleeme igas sfääris.\nLapsed ja noorukid ei ole õppinud oma impulsse veel kontrollima, seetõttu on hasartmängud neile eriti ohtlikud. Seetõttu on seadusega õnne- ja osavusmängude mängimine keelatud kuni 21. eluaastani. Loteriis võib osaleda siiski juba ka 16 aastaselt ja toto panuseid teha 18 aastaselt. Kasiinod ja veebikasiinod, samuti kihlveokontorid, peavad tagama mänguõiguseta isikute ligipääsmatuse asutusele. Kahjuks on piisavalt ette tulnud juhtumeid, kus nooruk kasutab veebikasiinos registreerimisel kellegi teise isikuandmeid. Sellise teo avastamisel peab kasiino konto kohe sulgema, kuid kahjuks ei ole selle avastamine lihtne. Seetõttu vajavad ka paljud mänguõiguseta isikud ravi hasartmängusõltuvusest vabanemiseks.\nVastutustundlik mängimine eeldab tugevat kontrolli oma mänguharjumuste üle. Mängimiseks kuluv raha ei tohi kunagi segada arvete ja söögi eest maksmist! Hasartmängude mängimisega kaasnevatest ohtutest hoidumiseks sea endale igakuised, -nädalased ja -päevased limiidid kulutatud rahale ja ka mänguajale. Ära kunagi panusta raha, mille kaotamist sa endale lubada ei saa. Lähene mängimisele realistlikult ja suhtu sellesse kui meelelahutusse – näiteks ei tasu mängida arvetemaksmise raha tagasivõitmiseks. Tugevalt on soovitatav hoiduda mängimisest alkoholi mõju all. Kui enda mängimise haldamine muutub keeruliseks, saad abi Hasartmängusõltuvuse nõustamiskeskusest, Wismari haiglast või usaldusliinilt 126 (MTÜ Hingeabi Assotsiatsioon Usaldus). Mitmed veebikasiinod pakuvad võimalust endale limiite seada, samuti saab Maksu- ja Tolliameti kaudu tõkestada enda ligipääsu hasartmänguasutustele (ka veebipõhistele) kuuest kuust kuni kolme aastani. Vastutustundlikku mängimist!


elektriremondi põhitõed | Juuli 2022\nRiiklikud vannitoa elektriseadustiku nõuded\nPeter Mukherjee / Vetta / Getty Images Riiklik elektriseadustik (NEC) kirjutati ette reeglite ja määruste kogumina, mis tagaks teie kodu elektrienergia kasutamise ohutu. NEC on enamiku kohalike elektriliste koodide alus, kuigi kohalikud koodid on NEC suhtes ülimuslikud, ükskõik kus nende vahel on lahknevusi. NEC\nGetty / Paul Bradbury Elektritöödel on palju eeliseid. Säästad raha, see on paindlikum kui elektriku sisse helistamine ja ootamine ning saate helistada kaadritele. Sellest hoolimata võib isegi kogenum DIY elektrik jõuda punkti, kui neil on tunne, et on aeg helistada professionaalile: 1. Olete saanud võrrandisse load ja inspektorid Pärast elutoa värvimist või köögi backsplashi plaatimist on ainult teie ja teie koer, kes märkab teie töö vilju. Ehkki peaksit\nKolmekäiguliste seinalülitite mõistmine\nClaire Cohen Kolmekäigulise lüliti eesmärk Laevalgustite või muude kinnitusdetailide juhtimiseks kasutatavaid seinalüliteid on kolme tüüpi. Kõige tavalisem on ühepooluseline lüliti , tüüp, mida kasutatakse valgusti juhtimiseks ühest kohast. Järgmine levinum on kolmekäiguline lüliti, mida tavaliselt kasutatakse kahest erinevast kohast pärit valgusti juhtimiseks. Näiteks võib pi\nElektrikoodide nõuded toa järgi\nEekhoff Picture Lab / Getty Images Teie, majaomaniku, kaitsmiseks on olemas elektrikoodid. Need üldised juhised annavad teile põhitõed, mida elektriinspektorid nii ümberehitusprojektide kui ka uute paigalduste ülevaatamisel otsivad. Enamik kohalikke koode põhineb riiklikul elektriseadustikul (NEC) - dokumendil, mis sätestab nõutavad tavad elamute ja äripindade elektripaigaldiste kõigis aspektides. NEC vaad\n4 elektrilülitite tüüpi kodus\nClaire Cohen Seinalüliti on kodus üks levinumaid ja olulisemaid elektriseadmeid. Lüliteid on mitut erinevat tüüpi ja kuigi need võivad välja näha samamoodi, kui need on paigaldatud nii, et nende esiplaadid on terved, näevad erinevad lülitid seestpoolt välja ja töötavad erinevalt. Enamik tavalisi lülititüüpe on erinevates stiilides, näiteks lülituslüliti, klahv, liugur või surunupp. Stiil ei mõjuta ta\n10 näpunäidet täiusliku kodukino ruumi ehitamiseks\nAndersen Ross / Getty Images Tehke oma kodukinost spetsiaalne ruum Kodukino ehitamine on kodu ümberehituse tõeline lõpp-punkt. Kui olete suurema osa akende kinnitamise ja põrandate paigaldamise tööst lõpetanud, on aeg jõuda sügavamale pangakontole ja pööraselt tähelepanu oma meelelahutusvajadustele. Lõppude lõ\nKodu müügikohtade elektrikood\nJupiterimages / Stockbyte / Getty Images Elektrikood täpsustab, kuidas tuleks pistikupesad jaotada ja milliseid pistikupesasid üldistes ruumides, vannitubades ja köögis kasutada. Kaugeltki suvaline, kipub elektri kood, kuna see puudutab väljundit, praktilisust. Selle üheks suurepäraseks näiteks on väljalaskeavade vahe. Köögis\nElektriühenduste jaoks õigete traatmutrite valimine\nHans Neleman / Getty Images Kui teete oma kodus peaaegu igasuguseid elektrijuhtmeid, satute tõenäoliselt juhtmepistikutesse, mida kasutatakse mitmesuguste erinevate vooluringide ühenduste loomiseks valgustusseadmete, pistikupesade, lülitite ja muude seadmete jaoks. Kõige tavalisemad juhtmeühendused on väikesed ümmargused plastkorgid, mida sageli nimetatakse traatmutriteks ja mis keerduvad juhtmete paljaste otste kohal tihedate ühenduste loomiseks. Traatmu\n9 põhjust, miks lambipirnid põlevad liiga kiiresti\nMe kõik soovime, et lambipirnid võiksid igavesti põleda, kuid tegelikult on hõõglampide eluiga umbes 900 tundi. Põhinedes kaheksa tunni päevas kasutamisele, peaks pirn vastu pidama umbes neli kuud. Eeldatakse, et kompaktsed luminofoorlambid (CFL-id) kestavad palju kauem, kuid see pole alati nii. Kui o\nVälisvalgustuse ja mahuti koodid\nJesse Hartgraves / EyeEm / Getty Images Mis tahes elektripaigaldise puhul on olemas elektrikoodeksid, mida tuleb järgida.Õues kasutatavad elektripaigaldised ei erine. Kuna välistingimustes kasutatavad valgustid võivad puutuda kokku igasuguste ilmastikutingimustega, on need mõeldud tuule, vihma ja lume tihendamiseks. Ena\nKodused elektrilised põhitõed 101\nInimesed sõltuvad pidevalt elektrienergiast ja kui vool kustub tormi korral või kui mõni vooluahelas on mõni kaitselüliti või mõni muu probleem, võib elektrisüsteemi põhikomponentide mõistmine aidata teil asjad uuesti tööle panna. Samuti on oluline teada, kes vastutab teie elektriteenuste osa eest. Kommunaalet\nKuidas elektrijuhtme liimida\nLee Wallender Sissejuhatus Getty / Peter Frank Kui teate, kuidas elektrijuhtmeid liimida, avate kodu parandamisega võimaluste maailma. Elektrijuhtmete splaissimine võimaldab eemaldada või teisaldada seina, lisada väljalaskeava, teisaldada väljalaskeava, teisaldada või lisada laevalgustit, viimistleda olemasolevat ruumi nagu kelder, taltsutada rippuvaid juhtmeid ja lugematuid muid projekte, mis teie elamispinda paremaks muudavad. Ohut\nTermostaadi terminali tähtede mõistmine\nJorg Greuel / Photodisc / Getty Images Termostaat, mida kasutatakse teie kodu kütte- ja jahutussüsteemi (HVAC) juhtimiseks, on madala pingega seade, mida on piisavalt lihtne asendada. Ja ühe asendamine on väga levinud projekt, kuna koduomanikud vahetavad vanemad termostaadid, mis vajavad käsitsi seadistamist, uuemate programmeeritavate termostaatidega, mis muudavad temperatuuri eelseadistatud kellaaegadel automaatselt. Kui\nDefektiivsete seinalülitite hoiatusmärgid\nMike Clarke / Getty Images Seinalüliti on liikuvate osadega mehaaniline seade; selle eluea jooksul kasutatakse tuhandeid kasutusviise. Lülitid kuluvad ja lähevad halvasti ning esimene probleem on siis, kui nad käituvad mingil moel ebanormaalselt. Näiteks kui kangi ümberlükkamisel on kuuldav mõra, klõpsatus või hüppav heli, siis on üsna selge, et teie lüliti on vigane ja on aeg see asendada. Mõned muud\nOxford / E + / Getty Images Koduse ümberehitusprojekti jaoks ehitusloa vajamise kindlaksmääramine võib olla keeruline, kuna osakondade lubade andmine nurjab koduomanike katsed reegleid reegleid sageli nurjata. Tavaliselt on osakonnad seadnud ärihuvid tähtsamaks koduomanike omadega võrreldes. Sageli on see vajadusest tulenev erapoolikkus: ehitajad, ehitajad ja ettevõtjad esindavad valdavat enamust taotlejaid. Ehkki\nRippvalgustite kasutamine oma kodus\nohmantist / Pixabay Rippvalgusti on mis tahes laevalgusti, mis riputatakse lakke vardale või ketile või mõnikord kolmele ahelale. See on riputatud nagu kaelakee ripats ja sealt see oma nime saab. Kuna määratlus on nii lai, leidub palju erinevaid ja erineva välimusega valgustusseadmeid, mida nimetatakse rippvalgustiteks. Kõig\nKuidas kasutada elektrikarbi pikendit\nAmazonist Selles artiklis laiendage Vajalikud tööriistad ja tarvikud Juhised Tagasi üles Elektrikoodeks nõuab, et kõik elektrikarbid, sealhulgas pistikupesad, lülitid või valgustid peavad olema paigaldatud nii, et esikülg oleks seinapinnaga ühtlane. Selle eesmärk on tagada kasti hermeetilisus ja selle sees olevad juhtmed korralikult kaitstud. Mõnikord\nDavid Papazian / Getty Images Plastist elektrikarpidel, mida mõnikord nimetatakse harukarpideks, on palju plusse, sealhulgas odav, mugavus ja paigaldamise lihtsus. Kuid need pole iga rakenduse jaoks parim valik. Kui plastist pole mõtet, on tavaline alternatiiv metallist kast. Nii plast- kui ka metallkarpe on nii sise- kui ka välistingimustes saadaval erinevat tüüpi ja suuruses. Maa\nparimad rongikomplektid 4-aastastele lastele\nkui kaua rooskapsast kasvatada\nvähendab ehitamise ja kasvatamise registreerimist


Rakvere Funkfest 2021 - Uudised - Piletilevi.ee\nRakvere Funkfestile saab ka festivalibussiga! Buss väljub Tallinnast Balti Jaamast kell 15.30 ning alustab sõitu tagasi Rakverest Tallinna pärast Lexsoul Dancemachine kontserti. (Pärast südaööd). Edasi-tagasi pilet maksab 10€ ning selle saab osta siitsamast piletilevi keskkonnast! Kiirusta, sest kohti on piiratud arv! NB! Bussipilet ei taga festivalile pääsu, festivalipilet tuleb osta eraldi!