www.militaar.net • Vaata teemat - Eesti laevad II MS\nTänane kuupäev 01 Aug, 2021 15:49\nEesti laevad II MS\n[ 42 postitust ] Mine lehele 1, 2, 3 Järgmine\nTeema pealkiri: Eesti laevad II MS\nPostitatud: 24 Veebr, 2005 19:05\nNii nagu FW Anton meil on vana lendur siis mina olen vana meremees\nEelmisel aastal oli mel 60 aastat Moero hukkumisest. Tsiviilisikute surm mis olid laeva pardal on kahtlemata väga traagiline sündmus.\nSiinkohal ma sooviks veidi tõsta teema teiste laevade saatuse mis hukkusid 2MS. Ka nende peal on olnud eestist pärit inimesed, need on oma kohust lõpuni täitnud ning ka nende tragöödia väärib seda et meie sellest mäletaksime\nSiin on nimekiri laevadest k.a. Eesti laevadest mis NLiit on kaotanud sõja ajal Balti merel.\nKaptenite hulgas on palju tuttavad nimesid veel Eesti Merelaevanduse hiigelpäevadest - "Kapten Konga", "Kapten Voolens"\nKas on keegi kes võib antud teemal midagi veel öelda, kui palju eesti inimesi on hukkunud näiteks Tallinna evakueerimisel 1941 aastal, mida on veel teada eesti alustelt II MS-s\nPostitatud: 24 Veebr, 2005 23:10\nJah, see on üks valus teema.\nNende laevade omanikele oli juba varem selgeks tehtud, et laevade omamine on üks väga halb asi ja nüüd saavad nad riigi raha eest sügavale sisemaale sõita, ümber õppima maismaa erialadele.\nOlen kindel, et laevaomanikel oli isegi vaikselt hea meel, kui kuulsid, et nende laevad venelaste käes on põhja läinud.\nII Maailmasõja kontekstis oli eelpoolnimetatud laevade osas tegu ikkagi endiste eesti laevadega ja põhja läksid nad juba punalipu all.\nSeda, et eestlastest meremehed oma kohust seal lõpuni täitsid, ma küll ei usu. Pigem olid nad sundseisus ja õnnetud, et selle s..a sisse olid sattunud ning jäid veel elust ka ilma. Ma ei ole kuulnud, et eestlastest meremeeste hulgas punane meelsus vähimalgi määral levinud oleks olnud.\nTeine jutt on reisijatest nendel laeval. Osa olid küll mobiliseeritud ja sunniviisil nendele laevadele topitud (näitena laev "Jaen Teär" ja "Eestirand"), kuid suur osa oli ka ideelisi punaseid ja nende järel jooksjaid, kes olid olude sunnil sunnitud sinna laevadele minema.\nEks iga inimelu on midagi väärt ja tunneme neile kaasa, olgu ta siis meie riigi lojaalne kodanik või või meie vaenlane.\nPostitatud: 24 Veebr, 2005 23:58\nPanen siia üles võrdlusmomendi tekkimiseks ühe teise näite. Kas need mehed täitsid oma kohust lõpuni? Nad olid lihtsalt sõja ohvrid, nagu olid ka mehed punalipu all.\nAndmeid sõjas hukkunud Eesti meremeeste kohta on kogunud Londonis elanud vana meremees 1.mehaanik Arnold Ojasoo. Tema andmeil tõusis lääneliitlaste juures sõjas hukkunud Eesti laevade (nii Eesti lipu all, kui ka teiste lippude alla üle viidud) arv 25 kuni 30-ni. Olgugi, et nende meeskondadest paljud pääsesid eluga, jäi sadakond meest või ka enam ikkagi teadmata kadunuks. Mõned Eesti laevad hukkusid kogu meeskonnaga, näiteks "Indra" ja "Eos". Kogusummas võib arvestada hukkunud Eesti meremehi läänerinde sõjas 400 piiridesse. 1943.a. asutati Londonis "Eesti Kaubalaevastiku Laevajuhtide, Teki- ja Masinajuhtkonna ning Raadiooperaatorite Ühing", millesse koondus 152 liiget, kellest paljud kaotasid oma elu sõjapäevil. Paljud aga ühinguga ei liitunud ja seega võis arvestada Eesti kaubalaevastiku juhtkonda sõjaaegsel Inglismaal elavana umbes 300 piiresse.\nJärgnevas nimekirjas hakkab silma kaks asja. Esiteks- osal nimedel on lisatud mehe sünni ja hukkumisaeg ja selle järel laeva nimi ning millise riigi lipu all ta sõitis. Peaaegu eranditult on need välisriikide laevad. Selle põhjustas fakt, et pärast Eesti annekteerimist panid Nõukogude valitsuse esindajad Eesti laevad välissadamates aresti alla, nõudes nende tagasipöördumist Eesti sadamatesse. Seda ei sündinud, kuid asjade ajamine kohtuvõimudega venis. Paljud laevad olid sunnitud vahetama lippu ja paljud Eesti meremehed ka lihtsalt lahkusid oma laevadelt, minnes teiste riikide kaubalaevastiku teenistusse. Eesti kaptenid lasid neil ka meeleldi minna, kuna lahkumisega arestitud laevast polnud vaja neile enam palka maksta. Teine osa nimesid kus nime taga pole ainustki märget, on kogutud tolleaegsete meremeeste teadete põhjal. Meresõitjad ise teadsid, et see või teine laev on hukka saanud ja sellel hukkunud Eesti meremees. Kõigi nimesid loomulikult ei mäletatud, enam-vähem oli küll alati teada laeva juhtkonda kuulunud isikute nimed. Sõja päevil asus Inglismaal, Walesis asutus, kus peeti kõikide Briti laevade ja meeskondade nimekirju. Arvata võib, et need nimekirjad on Inglismaal praegugi alles. Sõja päevil kandsid paljud Eesti kaubalaevad Briti lippu. Välismaiste laevade omanikud, kus sõitis Eesti meremehi, teatasid laeva hukkumisest kohe Eesti Vabariigi saatkonda Londonis.\nNEED, KEDA EI OLE UNUSTATUD:\nAnso Evald-kapten a/l "Mari 2"\nArs Rudolf 1.4.1907-19.8.1942 a/l "Brabant" Belgia\nAssi H. huk.28.12.1942\nAguraiuja Juhan a/l "Agu" läks miini otsa Briti rannikul 1940.\nBrakman Arkadi a/l "Liana" Rootsi, torpedeeriti Põhjameres 16.2.1940.\nBruus Aleksander 23.2.1907.-9.7.1942 a/l "Boka" Rootsi.\nDominga Herbert a/l "Indra" hukkus Biscaias\nEhrlich Ants Helmut\nEinborn Valter 11.5.1907.-8.10.1942 m/l "Borongia" Briti\nEller Gustav hukk.10.12.1945 a/l "Frances Flagate"\nEnd Harald 19.11.1907.-1.4.1943 a/l "Selene" Rootsi\nErg J. hukk. 18.9.1940.\nEster K. hukk. 4.12.1940 a/l "Daphne" Rootsi\nFischer Robert hukk. 6.6.1940\nGlöckner Valentin a/l "Ville D`įrlon" Belgia\nGrünbaum Harald 14.2.1902.-25.3.1943. a/l "Atland" Rootsi\nHaamer A. hukkus 6.1.1944 a/l "Solstad" Rootsi\nHaavamaa Artur hukkus 5.11.1940\nHaikoff Sergei hukkus 21.9.1940\nHannile Bruno 19.3.1902-19.21942 a/l "Ingerferm" Norra\nHeinmets Karla Johannes 25.10.1903.-22.1.1943 a/l "Neva" Rootsi\nHumk Indrek hukkus 14.12.1940.\nJaansoo Helmo hukkus 4.12.1940 a/l "Daphne" Rootsi\nJakobson A. hukkus 24.12.1944 Austraalia lipu all\nJanson Wilhelm hukkus okt. 1941 a/l "Indra" Panama\nJänes Aleksander hukkus 28.9.1944\nJürissaar Joosep hukkus 26.6.1945 a/l "Piret"\nKaalep August 27.1.1914.-22.1.1943. a/l "Neva" Rootsi\nKaart Ilmar hukkus 17.6.1941 a/l "Catherine" Panama\nKägi Mihkel a/l "Begonia" Eesti hukkus Oslo lahes\nKammo Karl hukkus 5.11.1940\nKangur Juhan hukkus Biskaias a/l "Helios" Rootsi\nKarja Johannes hukkus 10.9.1944 a/l "Aldar Clifford"\nKivi Eduard 12.9.1900.-2.12.1942. m/l "Beshof" Norra\nKivinukk Johannes hukkus 11.2.1942 a/l "Vimeira" Briti\nKirast Herman hukkus 18.8.1942 m/l "Blankaholm" Rootsi\nKoinberg Aksel hukkus 10.7.1942 m/l "Herstein"\nKopli August 26.11.1908.-22.1.1943 a/l "Neva" Rootsi\nKurras Roland hukkus Oslo lahes a/l "Begonia Eesti\nKuuse Johannes hukkus 18.3.1941\nKuusik Leo 30.1.1909.-9.11.1942 a/l "Lab" Norra\nLahesar Johannes 11.11.1901.-22.1.1943 a/l "Neva" Rootsi\nLass Martin E. hukkus 12.4.1942 a/l "Scotia" Rootsi\nLeppvik Sergei 25.10.1907.-2.3.1942 a/l "Gunny" Norra\nLindholm Friedrich hukkus 9.2.1941.\nLink Paul 15.6.1898.-8.1.1941 a/l "Portugal" Belgia\nLoorents Johannes 18.10 1949 hukkus miinile sõites Inglismaa idarannikul\nLukk Arnold hukkus 1.12.1944 Vahemeres\nLepni Jakob hukkus 12.11.1939 Vahemeres\nLvov Nikolai hukkus m/l "Hammaren" Rootsi\nMaaker ? hukkus 4.12.1940 a/l "Daphne" Rootsi\nMann Andres hukkus 4.4.1941 "Harbledown" pardal\nMeerents Meinhard 3.8.1911.-22.1.1943. a/l "Neva" Rootsi\nMeindok Rudolf 12.11.1905.-6-8-1941. a/l "Taara"\nMeindok Toomas a/l "Taara"\nMets Julius 20.2.1896.-22.1.1943. a/l "Neva" Rootsi\nMetsoja Albert Johannes\nMuda Aleksander 2.2.1940 leitud surnuna päästepaadis Cowdeni ja Aldborough vahel\nMulk Oskar 9.11.1898.-19.4.1944 a/l "Trio" Rootsi\nMuruste Arvo 9.9.1897.-22.1.1943 a/l "Neva" Rootsi\nMänd Arnold Priidu hukkus 15.6.1941.\nMänd Helmut hukkus a/l "Stein Sture" 26.1.1947 miinile sõites\nMölder Arnold 14.6.1920.-20.3.1941 a/l "Limbourg" Belgia\nMäns Julius Hukkus Biskaias\nNeider August hukkus 8.10.1942\nNiitsoo Aleksander hukkus 4.12.1940 a/l "Daphne" Rootsi\nNigul Hans hukkus 16.4.1944 "Star of Alexandria"\nNigu Johannes hukkus 15.2.1940 "Preston"\nõispuu Erich 25.1.1914.-22.1.1943 a/l "Neva" Rootsi\nOrula Leo 5.3.1923.-21.1.1942 a/l "William Hansen" Norra\nPallo Evald hukkus märts 1942 a/l "Torungen" Norra\nPeremees Arteemi 3.12.1912.-2.12.1941 a/l "Fjord" Norra\nPerkson Villem hukkus 11.3.1943 ühe Briti laevaga\nPilder Johan hukkus 16.9.1939 a/l "Aviemor"\nPitsel Mihkel 8.5.1903.-9.1942 "River Afton" Briti\nPilt Jakob Julius 25.5.1914.-7.11.1942. a/l "Daviren" Norra\nPloom Johannes sünd.30.9.1905 hukkus24.3.1942\nPoola Viktor 11.6.1915.-25.11.1943 a/l "Belgian" Belgia\nPoobus Julius hukkus 6.6.1941 a/l "Taberg" Rootsi\nPoolake Endel Olev hukkus m/l "Valparaiso" Rootsi\nPork Richard sünd. 7.3.1908 hukkus okt.1940 Milford Havenis\nPõlder Voldemar hukkus 11.11.1940\nPahk Henri hukkus 11.11.1940\nRaja Erich hukkus 8.6.1941 a/l "Catherine"\nRand Eduard 30.11.1898.-14.9.1942 a/l "Margo" Briti\nRatiste Andres 1.12.1879.-1.12.1941 a/l "Pinto" Briti\nReicher A. hukkus 6.1.1944 a/l "Solstad" Rootsi\nReimann Friedrich, tuntud Frits Reimanni nime all hukkus mehaanikuna, sakslaste poolt uputatud Austraalia kaubalaeval, Queenslandi ranniku lähedal\nRoller Arnold hukkus 8.10.1942 m/l "Boringer" Briti\nRomm August E.\nRoots Valentin hukkus a/l "Sten Sture"\nRosen Edgar hukkus 19.5.1940 a/l "Barbo"\nRose Herman hukkus Liverpolis 1942\nRässa Helmut 18.5.1924.-5.1.1943 a/l "Mimosa" Rootsi\nRäägel Feliks 29.10.1905.-31.1.1941 a/l "Olympier" Belgia\nSaarpakk Arnold 8.6.1914-7.12.1940 a/l "Turni" Briti\nSaar Konstantin hukkus 27.4.1941 a/l "Rimfance" Norra Saar Mihkel\nSaarkoppel August 5.8.1913.-21.1.1942 a/l "Bjornvik" Norra\nSauga Elmar 13.2.1905.-22.8.1942 a/l "Hammern" Rootsi\nSemmer August 18.1.1905.-15.6.1941 a/l "Christian Krohg"\nSeppel ? hukkus4.12.1940 a/l "Daphne" Rootsi\nSivadi Anton hukkus2.12.1941\nSulane Vassili hukkus 28.7.1940\nSüld Peeter hukkus 14.2.1940 a/l "Tiberton" Briti\nSöderholm Aleksander 6.12.1912.-16.8.1942 m/l "Suecia" Rootsi\nTamm Heinrich 13.5.1900.-22.1.1943. a/l "Neva" Rootsi\nTamm Johannes hukkus 19.10.1940\nTammera Harald hukkus 27.8.1941\nTagamere Enn hukkus 21.12.1940 a/l "Mangen" Rootsi\nTammlaan Otto (kapten) hukkus 10.1941 a/l "Indra" Panama (endine Eesti)\nTanev Georg hukkus 18.4.1945 a/l "Empire Gold"\nTarandi Madis hukkus Woking-is\nTenow Freto hukkus 21.8.1940\nTimm Hans sünd.10.6.1900. hukkus 13.3.1943 a/l "Milos" Rootsi\nTimmermann Peeter hukkus 11.3.1943 South Shields-is\nTomson Aleksander hukkus 16.12.1941 Mersey jõel\nToomus Arnold hukkus 6.6.1941. a/l "Taberg" Rootsi\nTõsine Aleksander 12.7.1910.-25.3.1943 a/l "Atland" Rootsi\nUmmus Kristjan hukkus 31.10.1942 m/l "Aldington Court"\nVaher Samuel hukkunud okt.1943 a/l "Hallfried"\nVahi Teodor 9.11.1900.-15.9.1942 a/l "Grey County" Norra\nVahtra Bernhard hukkus 1943 kevadel USA laevaga\nVahtras Mihkel hukkus 18.10.1949 a/l "Maustone" sõites miini otsa\nValb Rudolf 29.4.1906.-02.1942. a/l "Woolgrad" Norra\nVau Rudolf 3.10.1917.-22.1.1943. a/l "Neva" Rootsi\nViitong Mihkel Eduard 11.10.1903.-26.1.1941. a/l "Belgia" Rootsi\nVedler Filip hukkus 26.9.1940 a/l "Siljan" Rootsi\nVaht Andres hukkus 5.11.1940.\nWalder Aleksander hukkus Lõuna Atlandil Briti laevaga\nWaske Timofei hukkus 5.11.1940\nWesmes L. hukkus 6.8.1941 a/l "Taara"\nWinn Hendrik 31.12.1896.-8.6.1941 a/l "Catherine" ja leiti surnuna päästepaadis Jamaica rannikul\nLondonis Tower Hill-is on monument hukkunud laevadele, kes teenisid lääneliitlasi. Monumendil on ära märgitud ainsa Eesti laevana a/l "Taara" ja ainsa Eesti meremehena pootsman Leopold Weemees. Kui palju oli neid mehi aga tegelikult, jääb vist igaveseks saladuseks.\nViimati muutis Arensburger, 08 Mär, 2005 12:57, muudetud 2 korda kokku.\nPostitatud: 25 Veebr, 2005 16:38\nJah, muidugi ka sinu nimekirjast olevad mehed on samasugused sõjaveteranid kui ka need mis olid minu omas. Kusjuures, alles hiljuti tunnustati Läänes ookeaanikonvoide meremehi sõjaveteranideks, mis on kindlasti suur sigadus langenute suhtes.\nPostitatud: 25 Veebr, 2005 16:51\njust eile rääkis üks pranglil olnud õhuvaatlusmees, et kui Eestirand oli madalikul, oli üks vene lennuk oli sellele torpeedoga paugu pannud arvates, et see on mingi saksa laev.\nPostitatud: 25 Veebr, 2005 20:10\nJa, 1944 aastal. Oli lugu.\nPostitatud: 25 Veebr, 2005 22:36\nKas mitte 1942.a ka üks vene allveelaev ei saatnud torpeedot "Eestiranna" vraki pihta?\nPostitatud: 25 Veebr, 2005 23:02\nja seda ka, ainult veidi varem, 41 lõpus\nPostitatud: 26 Veebr, 2005 1:30\nmul vanaisa "Eestirannalt" eluga pääsenu.... taat ike rääkis, et kuskil kodus vedelemas vana ajaleht kus "Eestirannalt" pääsenute nimekiri, ehk keegi oskab valgustada, milline tolleaegne ajaleht see olla võiks?\nPostitatud: 26 Veebr, 2005 13:17\nOli hulk Eesti Lippu kandvaid laevu, mis üritasid sõja üle elada omal käel, ilma lipuriigi kaitsva toeta. Mõnel see õnnestus, kuid paljudel mitte. Siin loetlen ainult fakte meie laevanduse hävingust, kasutades selleks kas trükitud või suulisi andmeid, mis meremeestel teada. Loomulikult ei ole järgnev "mustaraamiline eesti laevade leinanimekiri" täielik. Mõnes osas võib see olla isegi ebatäpne.\n"Aarne" sattus sõja ajal punase lipu all ja langes seejärel sakslaste kätte. Edaspidine saatus teadmata.\n"Agu" hukkumise kohta 1939-40 puuduvad igasugused teated. Laeva kapteniks oli kpt. J. Lambot.\n"Anu" (1421 t kaubalaev) hukkus miinil Inglismaa idarannikul 07.02.41.a. 19 liikmelisest meeskonnast 3 said surma ja 3 jäid kadunuks, nende hulgas kapt. Raudsoo ja tema abikaasa.\n"Arcturus" langes saksalaste kätte, hilisem saatus teadmata.\n"Arno" hukkus sõja ajal Eesti territoriaalvetes.\n"Avo" põlenud ja hukkunud. Koht ja täpne aeg teadmata.\n"Begonia" kaaperdati 1939.a. hilissügisel, mille juures kapten Kägi sai surma. Laev viidi Saksamaale, kus hiljem olevat hukkunud.\n"Catherine" hukkus sõja ajal kogu meeskonnaga. Üksikasjad pole teada\n"Elna" kohta on teada, et laev viidi sunniviisil 1940.a. Arhangelskisse. Hilisemad andmed puuduvad.\n"Eos" hukkus 1941/42.a. kogu meeskonnaga Atlandi ookeanil.\n"Esto" hukkunud mürsutabamusest. üksikasjad teadmata.\n"Estonia" viidi sõja algul punase lipu alla ja sattus hiljem sakslaste kätte. Hilisem saatus teadmata.\n"Hildur" langes Norra vallutamisel sakslaste kätte, hilisem saatus teadmata.\n"Indra" kadus 1941/42.a. kogu meeskonnaga Inglismaalt Hispaaniasse sõidul. Kapteniks oli Tammlaan.\n"Jaan Teär" - etendas 1941.a. silmapaistvat osa arreteeritute pääsemiseloos. Vaata lähemalt Tuudur Tamme mälestusteraamatust "Need teod süüdistavad" II osa.\n"Jausa" jooksis madalikule, järgnevalt puuduvad teatad.\n"Kadli" langes sakslaste kätte, edasi puuduvad teated.\n"Kadri" sõja ajal viidi punase lipu all ja siis sattus sakslaste kätte. Hilisemad teated puuduvad.\n"Kalev" sõja ajal randunud, hilisemad teatad puuduvad.\n"Kassari" uputati 11.dets.1939 Hiiumaa lähedal pinnale tõusnud Nõukogude allveelaeva poolt kahuritulega, kusjuures puruks tulistati ka üks päästepaat koos meeskonnaga.\n"Keila" pääses sõjaaegsetest ohtudest tervelt, kuid lammutati pärast sõda vanarauaks.\n"Keri" langes Norras sakslaste kätte ja on tõenäoliselt hukkunud kuskil Saksa territoriaalvetes\n"Kessu" jäi sõjamöllus koos meeskonnaga kadunuks.\n"Koidula" sai 1940.a. ühes Saksamaa sadamas raskelt vigastada inglaste lennukipommist. Pärast sõda ostis laeva eesti kpt. Jakobson Londonist. Laev remonditi ja oli eesti lipu all mõnda aega käigus, kuid hukkus miinil teel Jaapanisse Vahemeres. Lastiks olid raudteerööpad.\n"Kolga" hukkus Inglise kanalis. Kapteniks oli P. Onno, kes suri pärast sõda Inglismaal, Londonis\n"Kosmos" oli sõja ajal üheks tormiohvriks. Sattus madalikule.\n"Kotkas" oli sõja päevil kogu aeg sõitudes ja pääses tervena, kuid pärast sõda lammutati laev USA-s vanarauaks.\n"Kuunar" pääses sõjast samuti tervena ning lammutati pärast sõda USA-s vanarauaks.\n"Lake Hallvil" sõitis kogu sõjaaja kestel Kanada ja Inglismaa vahet kuni inglaste invasioonini, mil inglased laeva uputasid prantsuse rannikule rannamuuliks, kaitsmaks dessantlaevu murdlainetuse eest.\n"Linda" (aurik 1548 br.reg.t) torpedeeriti Rootsi ranniku lähedal põhjameres 11.02.1940\n"Mare" langes Norra vallutamisel sakslaste kätte. Mis hiljem juhtus, pole teda.\n"Maret" - teadmata kadunud.\n"Mari" sõitis kogu sõjaaja, lammutati pärast sõda Inglismaal.\n"Merikaru" hukkus sõja ajal Muhu väinas. Laev jäi ühel ööl ankrusse. Kui hommikul asuti ankrut hiivama, toimus kohutav plahvatus - ankrukett riivas öösel laeva äärde kandunud miini. Meeskondi kandis raskeid kaotusi.\n"Merilind" sattus punase lipu alla ja siis sakslaste kätte. Hilisemad teatad puuduvad.\n"Meripoeg" jäi kommunistide kätte. Mis hiljem juhtus, pole teada.\n"Merisaar" uputati sakslaste poolt. Osa meeskonda pääses, enamik hukkus.\n"Mina" jäi kadunuks põhjamerel dets. 1939. Tõenäoliselt sõitis aurik inglaste miinivälja. Laeva tükke leiti sealt lähedalt.\n"Minna" saatusest puuduvad teated. Viimati nähti laeva 1941.a. Tallinna sadamas\n"Nautic" jäi kadunuks reisil Rootsist Inglismaale jaan. 1940\n"Nora" (aurik 2247 br.reg.tonni) torpedeeriti 22.10.39 Põhjameres\n"Nordeni" saatusest puuduvad kindlad teated. Tõenäoliselt on laev sõja päevil hukkunud.\n"Otto" oli ainus Eesti lipuga laev, mis pääses põgenemise teel sakslaste vangistusest Norrast Inglismaale. Laev sõitis veel pärast sõda, kuid on nüüd vanarauaks lammutatud.\n"Osmussaar" sõitis ise 1940.a. kommunistide kutsel Arhangelskisse. Kohapeal saadi aga olukorrast realistlik pilt ja kapten Manderil ainsana õnnestus imekombel põgeneda vabasse maailma.\n"Orion" hukkus Iirimaa ranniku lähedal 26.02.1940\n"Peeter" hukkus 1941/42.a. Põhja-Aafrikast Inglismaale sõidul. Kapteniks oli Joh. Teng. 32-hest meeskonnaliikmest pääsesid ainult kolm meest, kes olid 31 päeva merel heitlemas. Algul oli päästepaadis 7 meest, neist surid 4 ning nende laibad heideti üle parda.\n"Regulus" langes Norras sakslaste kätte, hilisemalt pole mingeid teateid.\n"Reet" hukkus 31.01.40 Inglismaa ranniku lähedal\n"Sigrid" sõitis sõja algul punase lipu all ja sattus sakslaste kätte. Edaspidisest vaikib ajalugu.\n"Taat" langes pärast Norra vallutamist sakslaste kätte. Pärast seda pole laevast midagi teada.\n"Tallinn" jagas samasugust saatust nagu eelmine - "Taat".\n"Tiir" - teadmata kus ja kuidas hukkunud.\n"Triinu" (aurik 3000br.reg.t) hukkus Atlandi ookeanil 09.juunil 1940. Ellujäänud kapteni Benno Nelbergi arvates oli põhjuseks magnetmiini plahvatus, kuid hiljem päästepaadist nähti ka periskoopi.\n"Toomas" sõitis sõja ajal sadamast sadamatesse varju otsides ja jäi lõpuks Rootsi, kus rootslased laeva venelastele loovutasid (1946).\n"Triinu" tõi sajad põgenikud 1944.a. Rootsi. Laev loovutati hiljem venelastele.\n"Triton" sai mürsutabamused ja hukkus.\n"Tõnu" lammutati N. Liidus vanarauaks.\n"Uku" hukkus 95 miili Norra rannikust saksa lennuki pommitabamustest dets. 39.\n"Uranus" langes Norras sakslaste kätte. Hilisemad teated puuduvad.\n"Vega" - jäljetult kadunud\n"Viiu" saatus oli eriti dramaatiline. Tulles sõja ajal Saksamaalt ja olles Belgia või Hollandi ranna ääres ankrus, torpedeerisid sakslased laeva. Vaatamata sellele, et ankrustatud laeva lipp sinine-must-valge oli öösel prožektoritega valgustatud. Enamik meeskonnaliikmeid hukkus, teiste seas ka kapten V. Veskoja.\n"Vikerlane" - hukkunud. Kus ja millal, pole teada.\n"Vilk" sõitis 1939/40.a. viimast korda Tallinnast USA-sse ja jäi teel kadunuks.\n"Vilma" hukkus õhurünnakul.\n"Vapper" - Eesti kõige suurem aurik (8200 DW tonni) hukkus 1939.a. Inglismaa rannavetes miinile jooksnuna.\nPostitatud: 26 Veebr, 2005 17:17\n.... Ma ei ole kuulnud, et eestlastest meremeeste hulgas punane meelsus vähimalgi määral levinud oleks olnud....\nSiinkohal pean oma sõnu küll kinnitama, kuid alati on erandeid ja ka meremeestel oli oma must lammas.\n1940.a. juunipöörde järel anti kõigile võõrsil viibivatele Eesti laevadele punane käsk - "Tulge koju!"\nAinult kaks laevakaptenit allusid sellele käsule ja sõitsid üks Arhangelskisse ja teine Vladivastokki, et Eesti sini-must-valge lipp vahetada uues "kodus" punase plaguga. Need olid "Osmussaar" ja "Kajak". Nagu tolleaegsed meremehed on kinnitanud, oli "Kajaka" kapten juba vabariigi-ajal punase meelsusega ja on arvatud, et salaja kuulunud ka kommunistlikku parteisse.\n"Kajaka" puhul on huvitav meenutada seda, et laev võeti punastelt üle Vabadussõja ajal, mille lõppedes see laev viis Inglismaale esimese suurema linalaadungi, mille eest saadi inglastelt mitmesugust sõjavarustust - esimese "välisvaluutana" noorele vabariigile.\nSellest ajast on mäletatud tolleaegset pilkelaulu:\n"Oh tõstke üles valge majak,\net Tallinna näeks tulla "Kajak".\nTa on praegu siia teel,\nkuid mine tea, kuhu lendab veel?"\nEnam kui 20 aastat hiljem läkski rahva kartus täide - "Kajak" lendas venelaste sadamasse.\nÜlejäänud eesti laevad, mis venelased kätte said, ei läinud nende juurde mitte vabatahtlikult. Loomulikult võeti juunipöörde käigus üle kõik laevad, mis olid momendil Baltiriikide sadamates. Samuti peeti laevad kinni merel punalaevastiku poolt.\nJärgmise sammuna hakkas N.Liit nõudma Eesti laevade arestimist välissadamates ja siis nende ülevõtmist. See kutsus esile suure hulga kohtuvaidlusi, mille tulemusel mõnedes riikides ka anti laevu N.Liidule ka üle.\nPostitatud: 26 Veebr, 2005 18:30\nEt sel ajal kujunenud olukorda veelgi ilmekamalt selgitada, panen siia üles ühe loo, mis on võetud raamatukesest "Surnud laevad ja elavad mälestused" Kaarel Eerme; Estonian Central Archives in Canada; 1973\n„KALARAND“ INDIA OOKEANIS SÕJAPAOS\nTeise maailmasõja puhkemise ajal oli Eesti kaubalaevastik üle kogu maailma laiali. Eesti territoriaalvetes oli ainult murdosa laevu. Kuna sõjategevuse algul mineerisid sakslased ja inglased Põhja- ja Läänemere, siis oli laevaliiklus ohustatud ja suurem osa välisvetes viibinud Eesti laevu jäigi võõrsile. Mitte ainult Euroopa sadamatesse vaid ka teiste mandrite sadamatesse, niiöelda "sõjapakku". Üheks selliseks laevaks oli ka Osaühisus "Kalandusele" kuulunud "Kalarand".\nKuna "Kalarand" oli heeringapüügi emalaeva "Eestiranna" kõrval üheks väljapaistvamaks Eesti kaubalaevaks, siis peatume allpool pisut lähemalt "Kalaranna" sõjaaegsete pagulaspäevade juures, mis osaliselt möödusid India ookeanis.\nTorontolastele hästituntud meremees Jako Luide on vist ainus elusolev "Kalaranna" juhtkonda kuulunud meremehi, kes lahutamatult on seotud "Kalaranna" sõitudega maailmameredel kuni laeva lõpupäevadeni, mil see inglaste poolt lubamatul viisil üle võeti.\nLaeva juhtkond asendati värvilise meeskonnaga ja Eesti sini-must-valge lipp kõrvaldati ning selle kohale paigutati India lipp.\nHeeringapüügi emalaev "Eestirand" oli, nagu paari-aastased kogemused näitasid, heeringapüügiks liialt suur ja kulukas laev. Sobivama laeva otsimisel leidsidki osaühisuse juhid Norrast vastava laeva, mis omandati "Olson Line"-lt 1937. aastal. Uue Eesti laeva kapten J. Heyman, kes oli varem teeninud "Eestirannal" esimese tüürimehena ja Jako Luide ning mõned teised meremehed sõitsid 1937. a. suvel Oslosse uut laeva Eestisse tooma. Laeva saabumine Tallinna sadamasse oli omaette sündmuseks. Laev võttis ka osa Eesti Merendusepäeva "paraadist" Tallinna Lääne-muuli ääres, seistes "Suure Tõllu" ja "Tasuja" kõrval.\nTuhanded tallinlased tutvusid uue meeldiva laevaga, lootuses, et see jääb kauemaks ajaks Eesti kaubalaevastiku teenistusse. Kuid sündmused hargnesid mõni aasta hiljem hoopis teisiti. Oma esimese heeringapüügi teostas aga "Kalarand" edukalt, nii nagu seda teele asumise eel oli pidulikul ärasaatmisel soovinud ka vaimulik - õpetaja Täheväli, laeva õnnistamisel.\nPärast heeringapüüki Islandi Põhjarannikul läks "Kalarand" ajalepingu põhjal inglaste kätte kaubavedudeks Inglismaa ja Vahemere sadamate vahel ning kuus kuud hiljem oli laevaomanikel "Kalaranna" jaoks uus leping sõlmitud: Constanzas (Rumeenia)-Haifa-Tel-Avivi liinile kaubaveoks.\nMeenutades neid maailmasõja eelseid aegu "Kalaranna' tegevuses Palestiina ja selle lähikonna sadamates, kus eesti meremeestel tuli esmakordselt kokku puutuda erinevate inimeste ja uudse kaubaveoga, märkis Jako Luide, et ühel päeval saabus "Kalarannale" teade ootamatu külastaja saabumisest kodumaalt. Nimelt tuli tolleaegne "Päevalehe" vestekirjanik Eesav Edvard Puuslik (Evald Jalak) "Kalaranna" sõitudega tutvuma.\nHiljem ilmus "Päevalehes" pikki reisikirju Puuslikult Püha Maa kohta, kusjuures olgu märgitud, et Puuslik ei tõstnud oma jalga laevakajutist kuigi palju välja, sest kajutilaual olevad viskipudelid meeldisid talle rohkem kui muu.\nKuid ta reisikirju loeti Eestis mõnuga, mis näitab, et reisikirju võib kirjutada ka reisimata.\nOlgu märgitud, et Bosporuses ähvardas "Kalaranda" kord hukkumine, üks suur Ameerika kaubalaev oli roolirikke tõttu "Kalaranda" pooleks sõitmas. Osavate eesti meremeeste manööverduse tõttu pääses aga "Kalarand" tervelt.\nKaubaveo lepingu tähtaja möödumisel sõlmiti uus ajaleping, millega "Kalarand" siirdus Indiasse, olles "Bombay Steamship Co" käsutuses tervelt kaheksateist kuud. Leping hakkas kehtima 1938. a. augustist alates. Järgnevatel Teise maailmasõja kuudel tuli "Kalarannal" sõita Suezi kanalis, Punases meres ja India ookeanis, kaasa arvatud Portugali asumaa Goa sadamad.\nMuidugi tuli "Kalarannal" nagu teistelgi laevadel sõita ilma signaaltuledeta, kuna kardeti saksa allveelaevade rünnakuid. Need jäid aga tulemata, sest saksa allveelaevad ei söandanud nii pikki "reise" ette võtta.\nNoist sõjapao aegadest India ookeanis ja mujal on toonasel "Kalaranna" esimesel tüürimehel Jako Luidel lugusid jutustada, millede juures aga kahjuks siinkohal ruumi puudusel ei saa lähemalt peatuda. Küll aga on põhjust loota, et Jako Luide kirjapandud mälestused leiavad erakordsete uudsete ja elavate mälestustena esitamist ja säilitamist mujal.\nJärgnevad "Kalaranna" sõidud hargnesid Indiast ka Euroopa suunas, kusjuures Marseille't läbides saabuti Keeniasse. Seal pandi "Kalarand" N.Liidu nõudel aresti alla kuni kohtuotsuseni. Pärast kuuenädalast kohtuotsuse ootamist konfiskeeriti laeva laadung kui vaenlasele määratud kaup.\nLaev anti vabaks ja tehti korraldus sõita Jaapanisse, Kobe sadamasse.\nKomissar E. Eindrei käsk oli ähvardav: tõrkumise puhul vastutavad iga meremehe eest ta perekonnaliikmed Eestis.\nMeenutades noid dramaatilisi aegu "Kalaranna" "eksisõitudest" mitmete tuhandete miilide kaugusel kodusadamast Tallinnast, mis oli siis juba täielikult "Punalipulise Balti mere Laevastiku" meelevalla all, märkis Torontos elunev "Kalaranna" tolleaegne esimene tüürimees Jako Luide: "Sõitsime Mombasast välja sihtsadamasse Kobesse. Kuna meile anti väljasõidul sütt väheselt, olme sunnitud sihtkohta sõidul muutma sõidukurssi ja varsti oligi meie ees Tseiloni saar niinimetatud "Troopika Pärlina", kus randusime Colombo sadamas. Ootamatuks üllatuseks oli see, et, laevale keelduti söe andmisest. Tahtsime vähese söetagavaraga jätkata edasisõitu, kuid sadamavalitsuse-mehed ütlesid: ,Sorry ... Teie ei sõida üldse enam edasi Jääte siia."\nTeiste sõnadega tähendas see laeva vägivaldset konfiskeerimist Inglaste poolt. Meil tuli sellele alistuda ning kiires korras teostati laevas inventuur. Kui kõik oli määratud ajaks valmis, langetasin laeval Eesti lipu. Võtsin selle kaasa ja kinkisin hiljem maal olles ühele eestlasele, kes oli abielus inglasega ja seal elanud 1926. aastast alates. Paar päeva hiljem sõitis "Kalarand" sadamast välja - teadmata kuhu. Ahtris ei lehvinud enam sini-must-valge, mis sinna asetati 1937. a. südasuvel, vaid India lipp. Ja laeva juhtkonnas -ja meeskonnas ei olnud enam ühtki eestlast, vaid värvilisse rassi kuuluvad meremehed. Nii lõppes ühe Eesti laeva ajalugu, mis algas parimate lootustega, kuid Teine maailmasõda tumestas selle täielikult - nagu nii mitme teisegi eestlaste laeva ajaloo!\nSellele loole on andnud selgitusi „Eestiranna“ kunagine kapten B. Nelberg. Ta märkis, et „Kalaranda“ ikkagi ei konfiskeeritud, vaid rekvireeriti. See sündis mõlema riigi Eesti Vabariigi (loomulikult endise – mitte punase) ja Inglismaa valitsuse esindajate ja laeva omanike nõusolekul. Kuna N.Liit tahtis laeva omale ja Jaapanisse jõudmisel oleks laev üle võetud, siis oli see ainuke võimalus laeva venelaste käest päästa ja omanikele vara säilitada. Inglismaal oldi üllatunud, et „Kalarand“ otsustas punakomissari Eintrei käsku täita ja võttis kursi Kobele. Inglased maksid selle rekvireeritud laeva eest eestlastest omanikele renti täpselt samadel alustel, kui oma maa laevaomanikele. Peale sõda jäi roostes „Kalarand“ Indias seisma ja omanikele maksti lõpuks laeva väljaostuhinnaks 50000.- inglise naela.\nPostitatud: 09 Mär, 2005 14:26\nAntud artikkel on ajakirja „Meie Tee“ 1963.a. numbritest 5-6.\nCARDIFF - SUURIM EESTI MEREMEESTE KESKUS\nMihkel Lauri tuleb tõenäoliselt pidada üheks esimeseks eesti immigrandiks mitte ainult Walesis vaid Suurbritannias üldse. 16-aastase Saaremaa noormehena, olles oma esimesel pikemal merereisil, põgenes ta aasta 1882 varakevadel oma koduranna meeste purjelaevalt, kui see oli saabunud Cardiffi sadamasse. Järgnevatel aastatel teenis ta madrusena paljudel laevadel, hoidudes sattumast kodumaale. Seal ootas teda karm tsaari käsk tulla aega teenima vene kroonusse ja vastumeelsus soldatielu vastu oli tugevam kui kojuigatsus.\nSeega jäi ta merereisidelt tulles truuks sadamale, kus ta oli astunud oma elu esimese otsustava sammu. Mõned aastad hiljem abiellus ta waleslannaga, asutas Cardiffi oma kodu ja leidis tööd raudteelasena. Ei ole teada, kas Mihkel Laur külastas hiljem kodumaad, kuid kirjavahetust pidas ta omaste ja kunagiste sõpradega veel oma elu viimaste aastateni.\nKodusaar polnud ununenud 90-nele läheneval mehel, kes sealt lahkus ligemale 70 a. tagasi. Nüüd on tema rohked lapselapsedki lähenemas keskeale. Nad teavad oma vanaisa päritolust vaid üsna ähmaselt, on kuulnud, et ta kunagi oli tulnud idast, ühelt Eestile kuuluvalt saarelt, mille nimi on nii imelik, et ei seisa kuidagi meeles.\nMihkel Lauri esmakordsel saabumisel Cardiffi oli see juba muutunud kiiresti arenevaks söe väljaveosadamaks. Eelmise aastasajandi teisel poolel hakati hoogsalt välja ehitama Lõuna Walesi söekaevanduste piirkonda. Nagu imeväel tekkisid lühikeste aastatega kümnetesse tuhandetesse tõusva elanikkonnaga asulad ja linnad orgudesse ning mäenõlvadele, mis olid varem olnud vaid lambakarjade päralt. Üha enam investeeriti kapitali söe tootmisele, sest maailmaturg näis olevat lausa piiramatu Lõuna Walesi "mustale kullale". See oma erakordselt kõrge kvaliteediga oli muutunud üha enam nõutavamaks nii sise- kui välismaal. Sama kiiresti laiendati Cardiffi sadamat, kujunedes lühikese ajaga üheks suurimaks ja rahvusvaheliselt tuntuimaks maailmas.\nSeoses ülielava laevaliiklusega sattus aegade jooksul siia üha enam ka eesti meresõitjaid. Ka eesti laevu oli arvukalt rakendatud söeveole Inglismaalt, viibides sagedasti ka Lõuna Walesi sadamais. See muutus nagu enesestmõistetavaks, et meie meremehed valisid Inglismaal oma peamiseks "ankrukohaks" just Cardiffi. Siin veedeti lühiajalist puhkust, siin kohtuti üksteisega pärast mereretki ja oodati uut laevakohta. Teised suuremad merenduskeskused Briti saarel, nagu London, Liverpool, Hull jt. nihkusid aja jooksul tahaplaanile oma osatähtsuses eesti meremeestele, ehkki ka neis sadamais oli elav laevaliiklus ja seega ka avarad võimalused uue merešansi leidmiseks.\nPärast ebaõnnestunud revolutsiooni Venemaal 1905 võib rääkida juba eesti meremeeste koloonia tekkimisest Cardiffis. Verised sündmused kodumaal mõjusid ka siin eestlaste arvu tõusule; siia tuli pakku kodumaalt põgenema pääsenud mässumeelseid, kes kartsid tsaarivõimu karistust. Ka neist jäi ajajooksul osa briti laevadel teenivaiks meremeesteks ja osa asutasid omale kodu Cardiffis. Ka tänapäeval leidub neist siin veel üksikuid, olles nüüd juba ammu vanaduspensionil. Oli neidki, kes Cardiffis elasid kuni II maailmasõja lõpuni ja alles siis leidsid olevat saabunud õige aja kodumaale naasmiseks. Oli ju siis saabunud Eestisse riigikord, mille eest nad oma arvates olid nooruses, võidelnud. Mindi suurte lootustega, bravuurselt lubati mahajäävaile sõpradele kirjutada tõtt kodumaal valitsevast olukorrast. Kuid kirjad jäid tulemata, pole keegi neist enam hiljem midagi kuulnud.\nVabariigi aastail kujunes Cardiff eesti meremeestele üldtuntuks keskuseks. Siin tegutses energiline eesti aukonsul Sidney Davies, kes laevamaaklerina oli hästi kursis laevandusega. Ta sai sageli abi pakkuda eestlastele, kes vajasid mereteenistust või soovisid head nõuannet. Ka olid soome meremissiooni kiriku avarad seltskondlikud ruumid avatud eestlastele, kus soomlasest pastor John Ingren nägi meeleldi hõimurahva liikmeid. Ka tekkis temal perekondlikke sidemeid eestlastega, pannes ühe oma tütardest paari mehaanik Voldemar Merilahtiga.\nII maailmasõja puhkedes, kui kodumaa oli ära lõigatud neile meremeestele, kes viibisid siis läänevetes, tõusis eesti meremeeste pere Cardiffis juba paljudesse sadadesse. Arvatakse, et neid meie meremehi on olnud tuhandeid, kes sõja aastatel lühemat või pikemat aega siin peatunud. Eesti laevad, mis jäid Lääne Euroopa sfääri, teenisid sõja aastail lääneliitlaste huve, olles registreeritud peamiselt Briti transpordiministeeriumi poolt. Suur hulk neid laevu hukkus sõjamöllus, - saades saksa või itaalia torpeedotabamuse, langedes õhurünnakute ohvriks või jookstes miinidele. Ehkki paljud Eesti laevad kandsid juba lääneriikide lippe, olid need endiselt komplekteeritud eesti meeskondadega.\nEesti kaubalaevanduse osatähtsust ja meie meremeeste panust lääneliitlaste poolel II maailmasõjas pole senini kuigi ulatuslikult ega ammendavalt avalikkuses käsitletud. Ometi väärib see lähemat tähelepanu kas või ainuüksi nende sadadesse küündivate eesti meremeeste pärast, kes leidsid neil aastail oma laevadega märja haua.\nSiinkohal ei saa mööduda ühest laevajuhist, keda tuleb lugeda esimeseks Cardiffi elama asunud eesti laevareederiks. Juuni sündmuste ajal 1940 viibis kapten Albert Toop oma aurikuga "Anna Toop" läänevetes ja ta otsustas mitte järgneda Tallinnast saabunud käsule, võtta kurss kodusadamasse. Juhuse tõttu viibis aurikul parajasti ka kapteni abikaasa advokaat Salme Toop. Laev tegi oma kapteni komando all läbi kõik sõjaohud, saksa allveelaevade blokaadi Inglismaale, elas õnnelikult üle ja läbis nii mõnelgi korral Inglise kanali, olles saksa rannikupatareidele lähedaseks märklauaks.\nAurik "Anna Toop" võttis ainsa eesti laevana osa ka Dunkerque'i evakueerimise operatsioonidest mais 1940, kui ligemale pool miljonit lääneliitlaste sõdurit viibisid kindral Gerd von Rundstedti tankiarmee kindlas haardes. Lisaks sõjalaevadele ilmus evakueerimisstaabi käsutusse vabatahtlikult inglise eraväikelaevade armaada, millesse kuulus enam kui 1000 laeva. Nende juhtide hulgas olid esindatud kõik seisused ja mitmesuguseid rahvusi. Nii näiteks juhtis ühte laeva munk, teist krahv, kolmandat insener, neljandat hiinlasest teemaja pidaja jne. Seda abilaevastikku nimetati "pähklikoore laevastikuks", mille abil suudeti enamik sõdureist päästa ja millist aktsiooni on hiljem hakatud nimetama "Dunkerque'i imeks". Kui see laevastik sõitis esimest korda Dunkerque'i põrgusse, põles seal parajasti kaks miljonit tonni õli. Leekide kõrgus sadamas tõusis üle 3 kilomeetri ja nende pikkus mööda randa oli poolteist kilomeetrit. Sellele lisandus veel saksa stukade madalrünnakute maruline kuulirahe. Evakueeritavate eest maksti väga kallilt, muuhulgas kaotati ka üle kahesaja laeva.\nAurik "Anna Toop", mis oli vaevalt üle pooletuhande tonni suur, tõi oma pardal Dunkerque surmarõngast välja 550 briti sõdurit. Niipea kui need olid õnnelikult maabunud Doveris, asus laev uuele evakueerimise retkele, seekord sihiga Le Havre. Kuna saksa üksused olid jõudnud juba selle linna vahetusse lähedusse, jäi "Anna Toop" viimaseks laevaks, mis enne linna vallutamist minema pääses.\nKui laev anti tagasi omanikele 1949, jätkas see sõitu briti lipu all, jäädes peamiselt rannavedudesse. Vapper ja palju läbiteinud "Anna Toop" oli 56 aastat merd kündnud, kui Neptun langetas ka tema üle viimse ja saatusliku otsuse. Ühel lumetormisel öö1 jaanuaris 1958 jooksis laev Iiri ranna läheduses liivamadalikule ja hukkus mõne tunni jooksul. Laev sõitis tol ajal kapten V. Maripuu komando all. 10 liikmelises meeskonnas oli 6 eestlast, 3 poolakat ja üks inglane ning neile sai osaks jätta selle laevaga viimast korda jumalaga.\nMõned aastad pärast II maailmasõda, kui rekvireeritud Eesti laevad anti tagasi nende omanikele, algas ka Cardiffis, kui eesti merenduskeskuses, uus ajastu. Sajad eestlased, kes aastatel 1947/48 tulid Inglismaale töölepingu alusel, siirdusid pärast töökohustuse täitmist mereteenistusse. Eriti 1950 kujunes aastaks, kus eesti pagulaslaevandus suurenes paljude laevadega. Sinna vajati arvukalt ka värsket verd vana kaadri täienduseks ning seega avanes paljudel algajatel võimalus oma merekarjääri alustada.\nNii mõnigi noormees, endine lennuväe abiteenistusse mobiliseeritu, kes kodust lahkus 15-17 aastasena, polnud merd näinud rohkem kui Saksamaalt Briti saartele saabudes, leidis ennast äkki meremehe munsterrollis. Täiesti uus miljöö võttis neid vastu, kütteruum ja söepunker, alul nii keeruline näiv haalamine ja laeva hoidmine mahapandud kursil ja kunagine maapoiss mulgi talust, tööstuskooli õpilane Tallinnast, elupõline eesti armee ohvitser või mõni teine, kes poleks varem osanud uneski näha meremehe elukutset, tundsid ennast nüüd ühise perena laeva kitsaste parraste vahel. Äkki oli ümber vaid laiuv meri, peakohal tujukad tuuled ja sihtsadamaks Huelva, Santander, Bone, Grangemouth, Gävle, Fredericia või mõni teine paik, mille olemasolust veel hiljuti ei teatud kas üldse mitte midagi või osati nende asetuse kohta teha vaid uduseid oletusi.\nNeed olid eesti pagulaslaevanduse hiilgeaastad. Meredel sõitis Eesti ja mitmesuguste teiste lippude all üle poolesaja eesti laeva meie kaptenite juhtimisel ja meeskondadega, mille koguarv tõusis üle tuhande. (Sini-must-valge lipu all seilanud Eesti kaubalaevastik oli esimene, kes hakkas oma laevu nn. „mugavuslippude“ alla viima. Väga suurel hulgal Eesti laevadel vahetati Sini-must-valge lipp näiteks Panama lipu vastu, kuigi need laevad oma uut kodusadamat Panamas kunagi ei pruukinud külastada. Tänapäeval tehakse taolised toimingud majanduslikust kasust lähtuvalt. Tookordne Eesti laevade ümberlipustamine mugavuslipu alla oli aga tingitud poliitilistest oludest. Paljud riigid Eesti juriidilist edasi kestmist ei tunnustanud ja sini-must-valge lipuga laevadel tekkis nende riikide sadamates probleeme. Samas oli kangekaelseid laevaomanikke, kes seilasid sini-must-valge all veel 70-nendatelgi. Arensburger)\n1. novembril 1951 asutati Cardiffis Eesti Meremeeste Uniooni Inglismaa esindus, mis alustas töökohtade vahendamisega kõigile eesti laevadele Briti sadamate ulatuses. See asjaolu aitas omajagu kaasa, et ka värsked meremehed, kes polnud varem Cardiffis peatunud, tulid nüüd pärast mahamunsterdamist siia, et uut laevaotsa oodata. Neid mehi oli rohkesti, kes pärast töölepingu täitmist söekaevanduses, põllutööl, tehases või mujal hakkasid igatsema uut elu, mis tagas mitte ainult parema teenistuse vaid ka kaleidoskoobiliselt vahelduva elu ja mis küllaltki tähtis - töötamise ja elamise eesti ühiskonnas. Tõsi, see ühiskond koosnes vaid paarikümnest kaasmaalasest, kes moodustasid laeva meeskonna, ent see oli siiski nagu osa Eestist ja see meelitas.\nKui Cardiff oli juba aastate eest muutunud üheks suurimaks eesti meremeeste keskuseks välismaal, siis nüüd võidi juba põhjendatult kõnelda eesti meremeeste kodusadamast paguluses. Tööd ootavate meremeestega ei jäänud tulemata ka tööandjad, eesti laevaomanikud. Rootsist asus Cardiffi elama kapten Juhan Adamson, asutades siia oma laevafirma, hiljem järgnes kapten August Saarna ja teisi.\nPinevad välispoliitilised olukorrad, eriti seoses puhkenud Korea sõjaga, hoidsid 1950/51 prahituru ka eesti laevadele erakordselt soodsa. Kuid seejärel ei lasknud depressiooni tumedad pilved laevanduses ennast kaua oodata. Kriis süvenes kiiresti ja eesti laevad, rõhuvas enamuses vanad ja ebaökonoomsed söepõletajad, pidid üksteise järel jääma kai äärde paremaid päevi ootama. Olukord paranes mõned aastad hiljem kuid juba 1957 algas uus, seekord aastaid kestev prahihindade madalseis, mis pole palju paranenud tänapäevani.\nUut tonnaaži oli viimastel aastatel tohutult juurde kasvanud. Peamiselt Jaapan ja Saksamaa astusid taas esile laevaehitusmaadena, kus lasti igal aastal merre miljoneid tonne uut laevaruumi, mis oma võistlusvõimega surusid varsti kõrvale vanemad ja ebaökonoomsemad laevad.\nSai selgeks, et eesti pagulaslaevastik nõudis radikaalset ümberorganiseerimist, kui taheti kasvavast konkurentsist edukalt osa võtta. Üksteise järele langes laevu rivist välja, neid ootasid lammutamispaigad Hollandis, Hispaanias ja mujal. Uute laevade hind ületas aga sageli kümneid kordi müüdud aurikust saadud summa. Seega muutus uue ajakohase laevastiku muretsemine aeganõudvaks ja problemaatiliseks ülesandeks.\nPraegu on eesti laevu arvuliselt vaid umbes 1/3 võrreldes ajaga aastatosin tagasi. Laevade arv pole aga viimastel aastatel näidanud enam languse tendentsi, püsides jonnakalt samal punktil. Nii mõnigi pessimist arvab, et lähemas tulevikus ei saa enam olla juttu eesti pagulaslaevastiku olemasolust. Merd künnavad ehk mõned moodsad ja kõigiti ajakohased laevad, mis soetatud eestlaste kapitaliga, aga midagi enamat ei olevat reaalne loota. Leidub aga ka inimesi, kes vaatavad praegusele olukorrale hoopis lootusrikkama pilguga, on laevareedereid, kelledel ei puudu kavad oma tonnaaži suurendamiseks. Seega on kõigiti mõeldav, et see erakordne nähtus, mida eesti pagulaslaevastik enesest kujutab, võib eksisteerida veel aastakümneid.\nLaevade arvu drastilise vähenemisega langesid vastavalt ka töövõimalused eesti kaubalaevastikus. Ühel osal meremeestest tuli teenistust leida mõne võõrriigi laeval või siirduda tagasi, maamehe ellu. Ei saa aga kuidagi väita, et tööpuudus oleks meie meremehi eriti kriitiliselt tabanud. Eestlased on omale teinud hea nime teiste maade laevastikkudes ja neid võeti meeleldi vastu briti, skandinaavia jt. lippe kandvaile laevadele. Kriisi saabumise ajaks oli ka juba mitusada meest jõudnud otsusele, et ehkki meremehe elu on vahelduv ja nii mitmeski eeliseid pakkuv, pole see neile siiski jäädava elukutse valikul kõige sobivam. Emigreeruti ülemeremaadesse või asuti tagasi Inglismaale, loodi kodud ja hakati elu rajama vastavalt "maaroti" kommetele.\nPalju on siiski neid vanemaid kui ka värskemaid meremehi, kes on seniajani jäänud truuks mere karmile elule. Leidub neid, kes on võtnud oma uut elukutset väga tõsiselt, on olnud püüdlik ja jõudnud teenistusredelil jõudsasti edasi. Nii mõnigi mees nooremast generatsioonist, kes kümmekonna aasta eest asus esmakordselt mereteenistusse, omab nüüd taskus briti kaugesõidukapteni punasekaanelise diplomi.\nÜkskõik millisesse meremeeste seltskonda ka juhtuks, võib varsti kuulda vaidlust küsimuse üle, et kas meremehel tasub abielluda ja perekonda asutada või on see lausa mõttetu vähemalt niikaua, kui jätkatakse teenistust kaugesõidus.\nCardiffis on arvukalt neid, kes on jõudnud veendele, et meri ja perekonnaelu ei sobi üksteisega. Nii on nad abielludes otsinud maal töökoha ja hüljanud mere. Ent mere kutse ei vaibu nii kergesti veres. Nii mõnigi neist teeb aastate pärast veel mõnekuulise "otsa", teised aga räägivad vaid "vanadest aegadest" kui jäädavalt möödunust, millest on siiski mõningal määral kahju.\nKust meremehed omale elukaaslased leiavad? Oma rahvusest neid Cardiffis vaevalt leidub, igatahes kaugeltki mitte piisaval määral, et iga abieluhimuline meremees võiks leida omale eesti naise. Võibolla poolesajani ulatub nende arv, kes on oma väljavalitu leidnud kohalike tütarlaste hulgast. Kümmekond meest on abiellunud kohapeal tutvutud sakslannadega, kes siia tulnud majateenijaiks.\nAga pole puudus neistki, kes on käinud kosjaretkel hoopis kaugemal ja omale abikaasa toonud eksootilisemast miljööst. Üpris äkki on tuldud teadmisele, et mõnes kauges sadamas kohatud tumedasilmaline ja särtsukas neiu on jäänud eriliselt südamesse ega anna enam rahu.\nSeepärast tuleb ette, et Cardiffi eesti koloonias on kümneid ja kümneid mehi, kellede abikaasad tunnevad teatavat raskust oma uue perekonnanime hääldamisega. Tõsi, need naised on just pärit nii erinevaist paikadest, kuid neid seob siiski üksteisega midagi: nende abikaasade kuuluvus samasse rahvusesse. Seepärast pole ka imestada, et nad leiavad omavahel nii mõndagi ühist, on jutuainet, milles on kõigil midagi innukalt öelda. Olgu, naine pärit Madagast, Lissabonist, Düüna äärest, Leedumaa pealinnast, mõnest Norra kalurikülast, Walesist, Wienist, Tüüringist või siis sündinud küll Cardiffis aga itaalia või hoopis araabia sugukonnas.\nCardiffis asub Eesti luteriusu kogudus, millel sadakond liiget ja mida käib teenimas praost Jaak Taul Londonist. Jumalateenistusi peetakse kord kuus kohalikus norra meremeeste kirikus. Seltskondlik elu on viimastel aastatel koondunud peamiselt Eesti Klubi ümber, mis omab avarate ruumidega hoone linna südames.\nMajanduslikult on Cardiffi eestlaskond suhteliselt paremini edasi jõudnud kui mujal Inglismaal. Selleks on kaasa aidanud muidugi asjaolu, et meremeestel on raha säästmiseks paremaid võimalusi kui maal töötavail kaasmaalastel. Peaaegu igal perekonnal on oma maja, nende arv ei tohiks enam kaugel olla sajast. Autosid, vastandina teistele eestlaste keskustele, on aga vähevõitu ja mida teekski meremees sellega? Kui tullakse merereisilt kodusadamasse, siis on vaevalt aega sellele mõelda. Tegemist on niigi üleliia, maja remontimisega või muude asjatoimetustega, mis merelt saabujat on ees ootamas. Kui on tarvidustki autosõidu järele, siis on käepärast eestlase Georg Breiveli taksofirma, mis on alati kundede teenistuses.\nEt Cardiffi eesti koloonial on paljude aastakümnete pikkune minevik, siis leidub siin kaasmaalasi mitmesugustest perioodidest. Seetõttu pole ühiskond ka mitte nii homogeenne oma rahvuslikes tõekspidamistes ja ühtekuuluvustundes, kui teistes eestlaste keskustes Inglismaal. On neid, eriti vanemaid siinolijaid, kes on eestlaste seltskondlikust elust täiesti võõrdunud ega oma eestlusega enam mingit sidet. Kohalikku telefonikataloogi lehitsedes silmad vahel mõnd puht eestipärast perekonnanime, mida ei teata aga ühegi linnas paikneva kaasmaalasega siduda. On andmeid, et koos nende meremeestega, kes küll Cardiffi oma kodusadamaks peavad, kuid enamiku ajast viibivad merel, tõuseb kohaliku eestlaskonna arv üle 300. Pole aga võimatu, et see arv on tegelikult tublisti suurem.\nKuna Cardiffis ei leidu palju tööstusettevõtteid, kus mujal Inglismaal elavad eestlased on suuremal arvul rakendust leidnud, siis elab Cardiffis vaevalt kaasmaalast, kes pole kunagi olnud mingil viisil seotud Eesti kaubalaevastikuga.\nE. S. Eesti Meremees\nPostitatud: 10 Mär, 2005 16:33\nVeel on antud teemat puudutatud "Meie Tee" 1982.a. numbris 9-10\nSeekord on "Meie Teel" hea võimalus kasutada informatsiooni kauemat aega, juba enne Teist maailmasõda, Inglismaal elanud Arnold Ojasoolt, endiselt meremehelt, kes lõpetanud, Tallinna Merekooli ja sõitnud kaubalaevastikes merd I mehaanikuna. Olles olnud agaraks seltskonnategelaseks, on tal mõndagi jutustada sealsest eestlaskonnast. Eks olnud ju Inglismaa üks esimesi riike, kes hakkas, vastu võtma kodumaatuid, neid kes põgenikena Vene kommunistliku režiimi eest viibisid Briti tsooni põgenikelaagrites.\nArnold Ojasoo, kes pärineb Viljandimaalt, Kõpu kihelkonna Puiatu vallast, kirjutab meile oma uue kodumaa eestlaste osas järgmist: ….. Sõja algul pääses üsna arvukalt Eesti kaubalaevastiku laevu Inglismaale. Sellega pääseti nad Venemaale vedamisest. Nendega kaasa saabunud meeskonnad jäidki Inglismaale.....Sõda viis enamiku neist jälle mereteedele, millele kaasusid kõik sõjaohud. Praegu arvestatakse, et neist meestest sai sõja kestel surma umbes 250. Nad sõitsid siis enamikus Briti laevades. Pärast sõda jätkasid nad mereteenistust samuti Briti, aga ka teiste maade kaubalaevastikkudes. Samaaegselt emigreerus neist arvukas kogu ülemere maadesse, nagu Kanada, Austraalia ja Uus Meremaa. Ka neid meremehi oli, kes lõpetasid mereteenistuse ja asusid elama alaliseks maale.\nNagu märgitud, pääses terve rida Eesti kaubalaevastiku laevadest vabasse maailma ja peamiselt Inglismaale, kus nad sõja ajal teenisid kogu koormisega Lääneliitlasi. Kreml soovis neid saada endale. Kremli advokaadid esitasid laevadele nõudmisi ka Inglise kohtute kaudu, kuid tagajärjeta.\nJa lõpuks langetati kohtuinstantsides otsus. See ütles, et N. Venemaal pole mingit õigust võõrale varale. Selle otsusega läksid laevad tagasi endiste omanike või osanike valitsemisele. Need panid laevad mereteenistusse, vajades selleks meremehi. Et endised Inglismaal elanud meremehed olid juba töötamas Briti või teiste maade laevades, kus olid ka palgad paremad kui senini segastes tingimustes töötavates eesti laevades, siis oli meremeeste puudus üpris suur.\nArnold Ojasoo töötas sõjapäevist alates Briti valitsuse sellekohasel eriloal eesti meremeeste organiseerijana. Ta sai siis, kui tekkis meremeestest puudus, loa valitsusvõimudelt võtta Inglismaale tulnud meestest soovijaid meremeesteks. Nii sai ta meremeestena laagritest välja aidata ja tööle paigutada kuni 950 eesti meest. Loomulikult polnud need kutselised meresõitjad, kuid iga töö on õpitav, eriti eestlasel. Ja nii esines küllalt juhtumeid, kus hoopis teise eriala mees oli laeval lihtmadruseks või kokapoisiks. Nii sõitis näiteks kokapoisina merd üks endine ohvitser. Nad olid oma valikuga rahul, sest meremeeste palgad olid palju paremad kui maal töötajail. Nii kogusid nad endile ka kapitali, mille hiljem maale jäädes kasutasid elu alustamiseks, ostes elamiseks maju jne., või rakendades kogutud hoiused muul viisil oma tuleviku huvides. Arnold Ojasoo märgib, et mehed olid hiljemgi veel temale selle eest väga tänulikud.\nPunane ja pruun avavad II maailmasõja\nTeise maailmasõja algades olid Inglismaal eestlasist vaid meremehed ja keelt õppima tulnud neiud, kes kommunistliku okupatsiooni tõttu kodumaale ühegi hinna eest tagasi ei soovinud minna.\nMeremeestel oli kindel oma elukutse ja nad sõitsidki laevades, peamiselt Inglise omades. Eesti meremeeste pere viidi sõjaolukordade ja korralduste tõttu aga lahku. Londonis lubati elada ja anti elamisluba ainult laeva juhtkonda kuuluvaile, kapteneile, tüürimeestele, mehaanikutele - laeva ohvitserkonnale. Tavaline meremees pidi elama asuma Cardiffi. Neist said Londonis elamisloa vaid üksikud, kellede perekonnad olid juba varemalt elanud linnas.\nKogu meremeeskond, nii juhtkond kui ka teised, kuulusid sel ajal valitsuse poolt loodud „Pooli“ alla. See asutus andis neile töö ja määras laevad. Ja kui meremees oli ooteolukorras maal, maksis „Pool“ neile ka selle aja eest tasu. Ka juhtkonda kuuluvad meremehed said tasu „Poolist“.\nMeremeeste palkade kohta peab ütlema, et need olid head. Kes olid kokkuhoidlikumad ja kogujad, neil oli sõja lõpul tagavaraks kenad Briti naelade kogused. Nad olid nii öelda, üsna jõukad. Ostsid endile elamud või rändasid maalt välja. Oli muidugi neidki, kes omaks võtsid hoiaku, et kergelt saadud raha ka kergelt kulutati. Käidi kõige paremates hotellides õhtut söömas, isegi tuntud Savois ja mujal. Tegelikult olid hinnad sel ajal kindlaks määratud ja kolme toidu eest tuli maksta igal pool suhteliselt vähe, ainult 5, praeguste arvestuste järele - 10 penni või 16 USA centi. Palka teeniti aga üle 100 inglise naela kuus, paljud isegi veel rohkem, olenedes sellest, missugustesse piirkondadesse sind laevatee viis. Palkade juures ei tule unustada, et meremeeste elu sõja ajal ei olnud sugugi kindel, kuna merel ootasid neid saksa allveelaevad ja lennukid oma pommidega. Ja üsna palju meremehi lõpetaski oma maise rännaku külmades ookeanilainetes. Olgu neile seal antud igavene rahu...\nEesti laevakaptenid ostsid sel ajal endile Londonist lõunas, umbes 20 miili, majad. Neid majaomanikke oli sel ajal seal seitse.\nMiks osteti sel ajal maju väljapoole Londonit? Põhjus oli lihtne. Kardeti, saksa lennuväe rünnakuid. Ja õieti arvatult. Nende kaptenite juurde läks varju mõnigi nende tuttav. Eesti Vabariigi saatkonna sekretär Bergman elas, seal näiteks kapten Jakobsoni, majas jne.\nKokkuhoid oli tugev\nPeab märkima, et eestlased hoidsid noil aegadel, s.t. sõja ajal, hästi kokku. Ei olnud seisuste vahesid, ega muud taolist. Igal pühapäeval käis meie väike pere Londoni Eesti Seltsis koos. Selts asus siis allüürilisena Šveitsi Klubi ruumides.\nPeab ka tunnistama, et sõja päevil elati Londonis ja ka mujal, üsna head elu. Kõike oli saada, puudus oli tundmata, sööki, jooki oli küllalt. Ratsioneeritud olid vaid mõned üksikud ained. Tundus, et kõike on. Maksis küll kupongide süsteem, kuid nende eest said ka alati mida vajasid. Meremehed olid oma väga ohtliku töö tõttu soodustatud olukordades ka kupongide saamises, eriti riietuse alal. Neile oli määratud kahekordne norm. Et mõnelgi nii palju polnud vaja, anti neid kuponge soovijaile edasi.\nTeema pealkiri: a/l Estonia\nPostitatud: 11 Mär, 2005 20:59\nLiitunud: 18 Apr, 2004 13:55\nlugesi kuskilt. et ESTONIA elas sõja ilusti üle. Peales sõda sattus ta mingite müükide ja vahenduste tulemusena lõpuks kuhugi kaugele maale, kus teda kasutati edasi reisilaevana. Veel mõned aastad tagasi oli kunagine reisilaev "Estonia" mingi X arenguriigi laevaregistris. Riigi nime ei mäleta enam...\nNK rühm Ida-Tallinnas, NK mererühm Tallinnas, NK Tallinna malev.


Nõuandeid meestele, kuidas naist paremini mõista | SiitSealt.ee\nVajad abi, et mõista oma tüdruksõpra? Üritad aru saada, miks su naine vahest ärritub su peale? Mehed – lugege neid nõuandeid ja lähtuge päriselt ka sellest… Siin on 15 nõuannet, mis aitavad teil naisi paremini mõista.\n1. Naised kardavad tagasilükkamist rohkem, kui sina\nNiisiis, ole mees ja kutsu meid esimesena välja, palun.\n2. Naised ei suuda tekkinud emotsioone maha raputada\nNaised lihtsalt ei suuda koju jõudes lahti lasta asjadest, mis neile päeva jooksul stressi tekitasid või ärritasid. Nad ei oska vabaks lasta ja lõõgastu peale tööd nii, nagu mehed seda suudavad. Naised tunnevad kõiki emotsioone – kogu aeg. Niisiis, lõpetage ütlemine, et saa üle ning olge temaga hea ja kannatlik.\n3. Naised ei taha, et sa selle korda ajaksid – nad tahavad, et sa lihtsalt kuulaks\nMeestele meeldib probleeme lahendada – nad püüavad probleemist aru saada, seda paranadada ja edasi liikuda. Naistele meeldib sellest rääkida, juurelda erinevate võimaluste üle ja nad lihtsalt tahavad, et sa kuulaks teda. Ärge üritage suud avada – lihtsalt kuulake.\n4. Ei ole vahet, mida sa ütled – tähtis on, kuidas ta end tunneb\nSa võid ju talle öelda, et ta näeb kena välja, kuid tema tunneb ennast hoolimata öeldust ikkagi koguka ja koledana. Tähtsam ütlemisest on panna ta ennast kaunina tundma.\n5. Mehed kasutavad loogikat, naised emotsioone\nSee ei tähenda, et teie naine ei kasutaks kunagi loogikat – kasutab küll ja sageli. Aga naised on ka rohkem altid tegema otsuseid ja asju lähtuvalt, kuidas nad ennast tunnevad, mitte mis loogiliselt mõistlik oleks. Püüa teda mõista ja ära halvusta, kui ta teeb midagi emotsiooni ajendil.\n6. Nõustu, et kõik naised on erinevad\nVaatamata sellele, et naistel on palju ühiseid bioloogilisi omadusi, siis tuleb ikkagi meeles pidada, et iga naine on erinev. Üldistamine mitte ainult ei näita teid võhikuna, vaid peegeldab ka lugupidamatust naistesse ja nende mitte hindamist.\n7. Jälgige teda\nJälgige teda tähelepanelikult. Üks naine võib paljastada oma olemuse koheselt, teine võib näidata endast konkreetseid külgi alles siis, kui suhe areneb ja ta teid rohkem usaldama hakkab.\n8. Olge peenetundeline\nNaistel on menstratsioon kord kuus keskmiselt mõned päevad. Menstruaaltsükkel mõjutab igat naist erinevalt ning võib põhjustada tuju muutusi, hormoonide kõikumist, füüsilist valu, unisust, iiveldust, söögiisu suurenemist ja kõrgendatud emotsionaalsust. Kui mõned naised kogevad vähe valu või ei esine seda üldse, siis teised on sellel ajal voodis maas. Ärge alahinnake menstruaaltsükli füüsilist koormust.\n9. Mõtle, mida sa ütled\nNaised mäletavad kaua asju, millel on emotsionaalne tähendus. Ole ettevaatlik ja mõtle, mida sa ütled talle tüli käigus, sest ta ei pruugi seda kunagi unustada.\n10. Pea meeles, et naised on võitlushimulised\nKas sa teadsid, et naised löövad ennast ülesse, et teistele naistele muljet avaldada, mitte meestele? Naised võistlevad üksteisega kõikidel elualadel. Jätke see endale meelde järgmiseks korraks, kui teil tekib kiusatus võrrelda ühte naist teisega.\n11. Ole viisakas, mitte üleolev\nIsegi visahingeline feminist hindab seda, kui sa hoiad talle ust lahti või pakud, et maksad ise õhtusöögi eest. Kuigi ta ei pruugi sul lasta maksta, aga žest kui selline on ikkagi hinnatud.\n12. Ta ei ole su ema\nNaistele ei meeldi mängida ema oma meestele, nii et võta osa vastutusest. Naistele meeldib, kui nende eest hoolitsetakse. Niisiis, ära looda kodutöödes naisele ning tee vahest midagi erilist, et teda hellitada!\n13. Tahad teda paremini mõista? Küsi talt küsimusi\nNaistele meeldib rääkida ja neile meeldib olla mõistetud. Kui te lasete neil väljendada oma emotsioone ja mõtteid, teenite boonuspunkte tema silmis.\n14. Kui ta vastab „mitte midagi“ küsimusele mis viga on… siis ta tavaliselt valetab\nNaistele meeldib teeselda, et nad saavad asjadega hakkama ja hiljem vihastavad su peale ilma põhjuseta. Uurige talt seni, kuni te mõistate probleemi olemust, et vältida suurt tormi.\n15. Sa tead, et ta on vihane, kui ta alustab lauset: „Naljakas kuidas…“\nOlge valmis…sest 99.9% on võimalus, et see ei olnud tema meelest üldse naljakas. Mitte üldse kohe!


Legendaarne kross kiikab uuele rajale - Paberleht - Tasuline - Sakala\nLegendaarne kross kiikab uuele rajale\n«Mulgikakerdusel» on olnud tavaks valida parimates kostüümides võistlejad. Holstre-Nõmme rajal on nähtud külgkorviga mootorrattal põristamas näiteks lepatriinusid.\nViljandimaa juurtega, ent juba aastaid mööda Eesti krossiradu karussellitanud «Mulgikakerdus» maandub tänavu Pärnumaal Lauri krossirajal, kus mootorid lüüakse käima vähem kui nädala pärast, 23. ja 24. augustil. Siiski on lootust, et krossisari kolib kodukanti tagasi.\n«Igal aastal vaatame Eestis ringi: eesmärk on sõitjatele erinevaid radasid pakkuda, et oleks vaheldust. See on ju üks ja ainuke omataoline kross aasta jooksul,» selgitas MMM-i mootor, Karksi-Nuiast pärit ja RedMoto klubi esindav Tamo Toodo.\nTänavu juba 14. korda peetava veidi eripärase krossisarja juured ulatuvad Karksi-Nuia. «Sõbrad ja mehaanikud, kes muidu elasid sõitjatele kaasa raja kõrvalt, said Karksi-Nuia krossirajal kokku ja sõitsid esimese MMM-i,» rääkis Toodo. Järgmine MMM oli Holstre-Nõmme krossirajal.


Friedeli-Craftsi atsüülimine – Vikipeedia\n(Ümber suunatud leheküljelt Friedeli–Craftsi atsüülimine)\nFriedeli-Craftsi atsüülimine on keemiline protsess, milles happelise katalüsaatori osalusel viiakse substraadi aromaatsesse tuuma vesiniku aatomi asemele atsüülrühm, saadakse arüülketoonid.\nCharles Friedel ja James Crafts rakendasid esmakordselt 1877. aastal aromaatsete ühendite alküülimist ja atsüülimist veevaba alumiiniumkloriidi kui katalüsaatori manulusel ning neid protsesse hakati nimetama Friedeli-Craftsi reaktsioonideks.\nAtsüleerivate agentidena kasutatakse karboksüülhappeid (RCOOH), nende anhüdriide ((RCO)2O) või halogeenanhüdriide (RCOX). Happeliste katalüsaatoritena kasutatakse Lewise happeid, AlCl3, BF3, ZnCl2, mineraalhappeid, metallide oksiide jm., mis osalevad atsüülkatioonide tekitamises ning viimased reageerivad aromaatse tuumaga. Friedeli-Craftsi atsüülimine on võimalik ka atseetanhüdriidiga.\nFriedeli-Craftsi atsüülimine on elektrofiilne aromaatne asendusreaktsioon. Lihtsustatud mehhanismi kohaselt moodustub reaktsiooni esimese sammuna katalüsaatori osalusel aktiivne atsüülkatioon, mis teise sammuna reageerib areeni molekuliga ja kolmanda sammuna eraldub HCl. Need kolm reaktsiooni etappi on toodud juuresolevatel joonistel.\nTekkinud ketoon võib seejärel kergesti redutseeruda vastavaks alkaaniks kas Wolffi-Kishneri reduktsiooni või Clemmenseni reduktsiooni abil, olenevalt kasutatava lahuse happelisusest.\nFriedeli-Craftsi atsüülimine sarnaneb Friedeli-Craftsi alküülimisega, kus samuti viiakse aromaatsesse tuuma katioonne rühm. Siiski on atsüülimisreaktsioonil alküülimise ees eeliseid. Karbonüülrühma kalduvuse tõttu elektroni loovutada on reaktsiooni vahesaaduseks olev ketoon alati keemiliselt vähem aktiivne kui esialgne molekul, nii et reaktsioon ei kulge plahvatuslikult. Ühtlasi ei toimu karbokatiooni molekulis mingeid muutusi, sest süsiniku iooni stabiliseerib molekuli struktuur, kus molekuli positiivne poolus asub hapniku aatomil.\nFriedeli-Craftsi atsüülimisreaktsiooni katkematus sõltub katalüsaatoriks kasutatava atsüülkloriidi stabiilsusest. Näiteks formüülkloriid HCOCl ei ole piisavalt stabiilne ning bensaldehüüdi sünteesimisel Friedeli-Craftsi meetodil tuleb seda sünteesida kohapeal vesinikkloriidist ja vingugaasist suure rõhu all, kus katalüsaatoriks on alumiiniumkloriid ja vask(I)kloriid. Seda nimetatakse Gattermanni-Kochi reaktsiooniks.\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Friedeli-Craftsi_atsüülimine&oldid=5289991"\nLehekülje viimane muutmine: 22. aprill 2019, 10:11\nSelle lehekülje viimane muutmine: 10:11, 22. aprill 2019.


Kiire kaalulanguse napunaited 2 nadalat,\nKui midagi muuta elustiili ja dieedi, aasta koguneb 12 kg. Tulemuste nägemiseks peate regulaarselt järgima ka tervislikku toitumist ja treeningut. See dieet hõlmab suurt kaalukaotust väga lühikese aja jooksul.\nLoe edasi, et mõista kiire kaalukaotuse võimalikke ohte, kes peaksid vältima kiiret kaalulangust ja palju muud. Pühkige üles! Mis on kiire kaalulangus?\nShutterstock Kaalu langetamist üle naela nädalas võib nimetada kiireks või kiireks kaalukaotuseks. Tervislik kaaluvahemik, mille kaotamiseks peate püüdma nädalas, on 1—2 naela 0,5—1 kg. Sellest vahemikust vähem kaotamine on liiga aeglane ja see tähendab, et kas teie toitumis- ja treeningplaan ei sobi teie jaoks või te ei järgi kava.\nTeie kaalulangus sõltub mõnest tegurist, nagu vanus, kehakaal, pikkus, ravimid, haiguslugu, geenid jne. Kaalukaotuse esimesel nädalal kaotate palju veekaalu ja võib tunduda, et kaotate palju kaalu. Samuti toob ülekaaluline väike distsipliin oma elustiilis kaasa palju muutusi flabikadu osas. Mida rohkem edasi, seda raskem on teil kaalust alla võtta. Seega peate kaalulangetamise erinevate etappide edenedes muutma oma dieeti ja treeningplaane.\nKiire kaalukaotuse juurde tagasi tulles on neli peamist tüüpi: Nälgimine - selle kiire kaalukaotuse meetodi peamine põhimõte on, et mida vähem sööd, seda rohkem kaalu langetad. Sidrun ja pipar on suurepärane kombinatsioon elurõõmuks.\nKoorige kreemjad supid ja võtke puljongipõhised. Kreemjas ja juustune toit on tõenäoliselt üks parimaid küllastunud rasvade allikaid ja seega on see enesehävitamise retsept.\nNeed suurendavad halba kolesterooli ja muudavad teid haavatavaks kehakaalu tõusu ja südamehaiguste suhtes Tarbi häid rasvu Heade rasvade tarbimine aitab rakke toita ja hoiab keha optimaalsel tasemel.\nHeade rasvade allikad hõlmavad toitu, mis sisaldab rohkesti oomegarasvhappeid, avokaadosid, kreeka pähkleid, seemnesegu jne. Leitakse, et need aitavad kaalust alla võtta, parandades küllastustunnet ja pidurdades näljatunde Aprill Sutton Kõik rasvad pole halvad.\nOn halbu rasvu ja siis ka häid rasvu.\nHalvad rasvad asendage headega, näiteks pähklid, avokaado, oliiviõli, kookosõli jne. Need mitte ainult ei aita teil oma tervist säilitada, vaid võivad aidata ka kaalulangetamisel.\nVõtke C-vitamiini Ei ole mõistlik pidada C-vitamiini üheks ideaalseks toitaineks kehakaalu langetamisel. C-vitamiiniga täidetud puuviljad, nagu apelsinid, viinamarjad, kiivid jms, säilitavad teie tervise ja takistavad teie närimist.\nNeed tekitavad täiskõhutunde ilma liiga palju kaloreid lisamata. C-vitamiin aitab põletada rohkem rasva ja on pöördvõrdeliselt seotud kehamassiga Seega võib C-vitamiini rikka toidu tarbimine aidata kaalulangetamist.\nTheresa Longo Nii nagu C-vitamiin, on ka kaalulangetamisel mitmeid teisi vitamiine ja mineraale. Täpsemalt magneesium, mis on immuunsuse tugevdaja, vähendab põletikku ja toetab seedimist ja see on midagi, millest naised ei saa piisavalt. Magneesium teeb naha ja vöökoha jaoks imesid. Joo palju vett Tehke harjumuseks juua klaas söögikorda enne ülesöömise vältimiseks ja pärast söömist seedimise hõlbustamiseks. Inimesed, kes jõid rohkem vett ja vähem sooda või muid kõrge kalorsusega jooke, olid kaalukaotuses edukamad Arvukad Ameerika uuringud on toetanud ka vee efektiivsust tervisliku kehakaalu langetamisel 2526 Teresa Topelt oma veetarbimine.\nJah, see on nii lihtne. Kui soovite kaotada tegeliku kaalu. Muutke oma harjumusi See, kuidas te oma keha kujundate, määrab enam-vähem teie elu. Pole ime, et inimesed, kes hommikul ärkavad ja jooksevad, on lõpuks tervemad ja õnnelikumad.\nKas soovite ka nende moodi olla? Seejärel hoidke oma keha paremini liikumises.\nKas jooga Jooga on kasulik kõigile teie kehaosadele. Kui seda tehakse regulaarselt, võib see aidata ka kaalulangetamist ja taastada vormi. Jooga loob tugeva vaimu ja keha ühenduse.\nOlete teadlik sellest, mida sööte, ja teate, kui olete täis. See julgustab teadlikku söömist - tava, mis võib teie vormi ja tervise hoidmiseks palju ära teha.\nUuring aastal Alternatiivsed teraapiad tervises ja meditsiinis väitis, et jooga harrastamine võib aidata vähendada kehakaalu ja parandada kardiovaskulaarset võimekust ja paindlikkust 28 Lisakalorite põletamine Mõne kiire ja lihtsa harjutuse abil saate iga päev kulutada paar lisakalorit. Lihtsalt jalutage miil 20 minuti jooksul või puhastage oma maja 30 minutit.\nKõik sellised tegevused võivad aidata kaloreid põletada.\nFabrice Vähendage oma päevast kaloraaži vähemalt kuni kcal võrra sõltuvalt sellest, kui palju soovite kaotada. Kui soovite kaotada 1 kilo rasva, peate nädala jooksul igapäevaselt põletama kcal.\nTeisisõnu, kui teie praegune plaan on tarbida kcal päevas ja soovite nädalaga kaotada vähemalt 2 naela, tuleb selle nädala jooksul piirduda oma dieediga kaloriga. Harjutus hommikul Hommikune treening aitab kontrollida söögiisu ja vältida liigset kalorite tarbimist ning aitab tõhusamalt kaalust alla võtta kui õhtune treening Samuti parandab see öise une kvaliteeti.\nSee valik on üks raskemaid ja intensiivsemaid võimalusi kehakaalu langetamiseks. Ekspress kaalulanguse kõige raskem etapp on esimesed 2 päeva. Keha harjub sellise dieediga ja dieedi pidamine on lihtsam. Sellest dieedist peate õigesti välja saama; peate nädala jooksul järk-järgult lisama ühe tuttava tassi, et mitte soolestikku üle koormata.\nVastasel juhul on tõenäoline joobeseisund, kõhukinnisus, soolestiku seiskumine. Kiire kaalulanguse korral jooge kindlasti palju. Osta multivitamiinikomplekse mineraalide kehas vajaliku taseme hoidmiseks, ained kõigi kehasüsteemide säilitamiseks. Kuid söögikava ja treening rutiin aastal T ta 7-Da ja Kõhu sulamise dieet hoiab seda juhtumata.\nSidruni vesi mee kaalulangusega


Paratsetamooli kahjulik mõju lapse arengule on endiselt ebaselge | peegel.ut.ee\nParatsetamooli kahjulik mõju lapse arengule on endiselt ebaselge\nPalaviku ja nõrga valu vastu võitlemiseks kasutusel olev paratsetamool kannab endas erinevaid terviseriske. Foto: Freeimages\nHiljuti Saksamaal läbi viidud teadusuuringu autorid soovitavad paratsetamooli retseptiravimiks muuta ja selle mõju rasedate naiste veel sündimata lastele senisest ohtlikumaks tunnistada.\nVäljaandes Der Spiegel ilmunud uuringu tulemusi avavas artiklis tuuakse välja paratsetamooli kahjulikud kõrvalmõjud rasedatele ja lootele. Uuringu kohaselt võib paratsetamool põhjustada lastel erinevaid neuroloogilisi häireid nagu aktiivsus- ja tähelepanuhäire (ATH).\nVõimalikele riskidele viitavad ka Taanis ja Norras läbi viidud samasisulised uuringud. Norras tuvastati raseduse perioodil paratsetamooli tarvitanud emade lastel lisaks hüperaktiivsusele ka aeglasemat üldmotoorset arengut ja häireid kommunikatiivsetes võimetes.\nKieli valukliiniku peaarst Hartmut Göbel soovitab võimalike ohtude vältimiseks asendada paratsetamool ibuprofeeniga, millel puuduvad taolised kõrvalmõjud ja mis on ühtlasi tõhusamate raviomadustega kui paratsetamool. Siiki soovitab Göbel raseduse viimasel kolmandikul ka ibuprofeenist hoiduda.\nEesti apteekrite liidu juhatuse liige Ülle Rebane ütles, et ravimina on paratsetamool üle tähtsustatud. “Mina soovitan pigem ibuprofeeni,” rääkis Rebane. Rebase sõnul avaldab paratsetamool kahjulikku mõju ka inimese maksale.\nEesti ravimiameti ohutusjärelevalve büroo juhataja Maia Uusküla arvates pole eelpool viidatud uuringud siiski veel piisavalt veenvad. Uusküla sõnul on paratsetamooli teema Euroopa ravimiameti ravimiohutuse komitees olnud sel aastal kaks korda arutusel. “Komitee jäi arvamusele, et kui kasutada paratsetamooli terapeutilises annuses ja lühiajaliselt, siis on see ohutu,” ütles Uusküla. Ravimiohutuse büroo juhataja rääkis, et ibuprofeeni ei pruugi küll mõjutada neuroloogilist arengut, kuid selle tarbimine võib tekitada südame seina kahjustusi.\nEesti ämmaemandate ühingu president Pille Teesalu ütles, et peamiselt soovitatakse meil Eestis käsimüügiravimeid nagu Ibumetin. “Valik on lõpuks ikkagi inimese enda teha, kuid sageli lähtuvad inimesed ravimit ostes hinnast. Meie hoiatame kõigi tablettide puhul võimalike kõrvalmõjude eest,” lisas Teesalu.\nLoodud: P, 10/26/2014 - 08:24, muudetud: P, 10/26/2014 - 08:28 kasutaja dviks


Eesti motokrossi meistrivõistluste teise etapi finaalpäev pakkus palju draamat - Sport\nEesti motokrossi meistrivõistluste teise etapi finaalpäev pakkus palju draamat\nEile sõideti Karksi-Nuias Ainja krossirajal Addinol Eesti motokrossi meistrivõistluste teise etapi teine võistluspäev, kus käisid rajal noored sõitjad nii soolotsiklitel kui ka quadidel ning täiskasvanud ainult quadidel.\nKui laupäeval oli Ainjas soe ja päikeseline ilm, siis eile kimbutas kõiki tugev tuul ning kahe sõiduvooru keskel tuli ka korralik tormihoog, mis lennutas mitmeid telke ja kostitas kõiki kohalolijaid vihmasajuga. Õnneks oli see aga suhteliselt lühiajaline ja päev lõppes jälle kuivades tingimustes.\n65cc klassis mahtusid avaetapil võidutsenud Martin Michelis (KTM, RedMoto Racing), soomlane Sampo Rainio (KTM), Romeo Karu (KTM, Motoextreme) ja valgevenelane Daniel Volovich (KTM) kvalifikatsioonis kõik ühe sekundi sisse, mis andis lootust väga põnevatele sõitudele. Avasõidus haaras liidrikoha Volovich, keda seirasid terve sõidu vältel Michelis ja Rainio, kuid kumbki neist Valgevene poisi vastu ei saanud ja Volovich võitis sõidu pea 7-sekundilise eduga Michelise ees, kellest Rainio jäi ainult 0,1 sekundit. Kohe peale sõitu selgus, et soomlane oli rikkunud reegleid ja ta sai trahvi, mille tulemusena langes ta 13-ndaks ning kolmanda koha sai Karu.\nTeises sõidus ei andnud aga Rainio konkurentidele mingit sõnaõigust ja edestas Volovichi lõpuks 18 sekundiga, pikka aega sõitis kolmandana Michelis, kellest paar ringi enne lõppu möödus Karu, kes ka kolmandana lõpetas.\nKahe sõidu kokkuvõttes võitis Volovich (47 punkti), kellele järgnesid võrdselt 40 punktiga Karu ja Michelis.\nEesti meistrivõistluste liider on endiselt Michelis 90 punktiga, talle järgnevad Rainio (77 p) ja lätlane Roberts Lusis (KTM, 63 p), kes Ainjas oli kaheksas.\n50cc klassis ei leidunud vastast juba kvalifikatsioonis teistest konkurentides 2 sekundit kiirema ringiaja sõitnud Richard Paat'ile (AYR Racing Team), kes võitis mõlemad sõidud kindlalt Romeo Pikandi (KTM, Viljandi VMK) ees. Avasõidus sõitis end kolmandaks Cris-Robin Laul (KTM) ja teises avasõidu neljas lätlane Rolands Bogdanovicš (KTM).\nPaat võttis seega Ainjast maksimaalsed 50 punkti, teine oli Pikand (44 p) ja kolmas Bogdanovicš (38 p).\nSõidus osales ka üks vapper tüdruk Lätist Evelina Galeja (KTM), kes sai 14 osaleja hulgas kokku igati tubli seitsmenda koha ning on meistrivõistluste arvestuses kuues. Tiitlivõistluseid juhib peale kahte etappi aga kõik sõidud võitnud Paat (100 p), teine on Pikand (88 p) ja kolmas Bogdanovicš (74 p).\nMiniMX klassi esimeses sõidus heitlesid terve distantsi esikohale ajasõidu esimene ja kolmas Karl Saat (Bucci Moto, Pärnu MC) ja Raivis Levans (Bucci Moto) ning seekord jäi 3 sekundiga peale eestlane. Kolmandana ületas lõpujoone ajasõidu teine Marthi Lepik (Bucci Moto, MRC MK), aga tema jäi esiduost juba 48 sekundit. Teises sõidus juhtis Saat sõitu mõned ringid, kuid siis sai Levans oma tahtmise ning tõusis liidriks ja hakkas kohe vahet sisse sõitma ning lõpujoonel edestas lätlane Saati pea 8 sekundiga. Lepik sõitis ka selles sõidus uhkes üksinduses ja lõpetas taas kolmandana, seekord kogunes kaotust 44 sekundit.\nKahe sõidu kokkuvõttes kogusid Levans ja Saat võrdselt 47 punkti ning tänu viimase sõidu tulemusele kuulus esikoht meie lõunanaabrile, Lepiku saagiks jäi 40 punkti ja kolmas koht.\nPeale kahte etappi on meistrivõistluste liider Saat (97 p), talle järgnevad Lepik (82 p) ja Sasha Võsa (Pitpro, Viljandi VMK, 71 p), kes oli Ainjas kuues.\nSamas sõidus osalenud Hobi arvestuses moodustasid esikolmiku Ervin Kuris (Pitpro, Lääne MK, 47 p), Karl-Heinrich Niinelo (Pitpro, Tihemetsa MK, 43 p) ja Meelis Liivrand (Bucci Moto, Pühajõe Motokeskus, 36 p). Sõidus osales ka kolm kaunima soo esindajat, kellest Kätlin Salujõe (Bucci Moto, Motoklubi K&K) oli 7., Marleen Valdas (Pitpro) 14. ja mõlemas sõidus tehnikaga kimpus olnud Kristel Raba (Pitpro, Viljandi VMK) 17. Kuris tõusis ka Eesti karikavõistlustel liidriks ja tal on koos 134 punkti, Ainjas viienda koha saanud Hans Arvet Tilk (Bucci Moto, Märjamaa SK, 129 p) langes teiseks ning kolmandaks tõusis Niinelo (103 p), Raba (71 p) on 5, Valdas (58 p) 8. ja Salujõe (37 p) 11.\nQuad Open klassi esimeses sõidus võttis kindla võidu ajasõidu kolmas Kevin Saar (Honda, Pärnu MC, Catwees Honda Racing), kes asus liidriks juba avaringil ja edestas järgnevat meest 15 sekundiga. Teisele kohale heitlesid terve sõidu kvalifikatsiooni teine ja esimene Sten Jupaschevski (Honda, Pärnu MC, Catwees Honda Racing) ja soomlane Lasse Ruotsalainen (Can-Am) ning eestlane suutis külma pead hoida ja edestas põhjanaabrit 2,7 sekundiga. Teises sõidus anti seoses stardipuu probleemidega lausa kaks kordusstarti, millest viimane toimus juba stardipuu eest ja peakohtuniku lipulähtega. Saar, kelle võistlusmasin sai viga juba kvalifikatsioonis ja ta võistles eelmise aasta Eesti meistri Kaspar Kanguri quadiga, ei saabunud aga teise sõidu soojendusringilt, kuna ühel maandumisel murdus tema quadil amortisaatori polt ja ta kukkus ning pidi sõitu rajaveerelt jälgima. Dramaatilise sõidu võitis lõpuks avasõidus seitsmenda koha saanud lätlane Raivis Sootee (Honda), kes alistas teda terve sõidu jälitanud kaasmaalase Ralfs Reinfeldsi (Yamaha) 2 sekundiga. Jupaschevski sõitis aga stardikurvis Ruotsalaineni quadile otsa ja nii õnnetult, et eestlase masina esiratas jäi soomlase quadi tagumise ratta ja raami vahele kinni. Meestel läks jupp aega, kuniks said sõitu jätkata ja seejärel algas hull kihutamine. Mõlemad hakkasid jõudsalt konkurentidest mööduma, kuid peagi pidi soomlane oma quadi tehnilistel põhjustel raja veerde parkima. Hullumeelset tempot teinud ja kiireima ringiaja välja sõitnud Jupaschevski suutis pea iga ringiga mõnest konkurendist mööduda ja oli lõpuks kolmas.\nKahe sõidu kokkuvõttes võitis Jupaschevski (42 p), teine Sootee (39 p) ja kolmas esimeses sõidus üheksas olnud Reinfelds (35 p).\nJupaschevski jätkab meistrivõistlustel liidrina ja tal on koos 89 punkti, teine on Saar (68 p) ja kolmas Sootee (66 p).\nSamas sõidus osalenud Amatööride parim oli Martin Adamson (Husqvarna, RedMoto Racing, 50 p), teine Mark Saar (Kawasaki, Roosna-Alliku MK, 44 p) ja kolmas Risto Seimar (Yamaha, Motobox Racing Team, 38 p). Eesti karikaarvestuses on kõik sõidud võitnud Adamsonil koos 100 punkti, talle järgnevad Saar (81 p) ja Seimar (76 p).\nQuad Hobby ja Veteranide ühissõidud võitis kvalifikatsiooni kiireim Armin Pokk (Kawasaki, Saaremaa MK, 50 p) Aigar Mettingu (Kawasaki, Linnamäe krossiklubi, 44 p) ees. Kahe sõidu kokkuvõttes sai kolmanda koha Hannes Hansman (Yamaha, MX Racing Team, 36 p), kes oli sõitudes vastavalt kolmas ja viies.\nKarikavõistlustel juhib maksimaalse 100 punktiga Pokk, teisel kohal on Metting (86 p) ja kolmandal Ainjas viienda koha saanud Janek Vernik (Yamaha, Motobox Racing Team, 74 p).\nSõidu ainus Veteran, lätlane Juris Ozolins (Suzuki) oli sõitudes viies ja kuues.\nQuad 100 ja 200 klasside sõitudes läksid seekord esimesed kohad meie lõunanaabritele, kui suuremas klassis võitis mõlemad sõidud Lauris Eizans (Honda, 50 p) oma kaasmaalase Matiss Palevicsi (Honda, 44 p) ees. Kolmanda koha punktid võttis kummastki sõidus Karl Kristjan Kajak (Honda, Motoklubi K&K, 40 p). Hanna-Maria Tennokese (Yamaha, Motoklubi K&K) oli kaheksas. Meistrivõistlustel jätkab täiseduga Eizans (100 p), kellele järgnevad Palevics (88 p) ja Kajak (80 p). Quad 200 B klassis, kus võisteldakse standardmasinatega sõitsid end esikolmikusse Karl Joosep Steinberg (Yamaha, Motoextreme), Siim Saat (Yamaha, Saaremoto) ja Markkus Tõre (Yamaha, Lääne MK).\nVäiksematel masinatel võidutses mõlemas sõidus enda arvestuses teise koha saanud lätlane Atis Breds (Honda, 44 p) avasõidu kiireima, kuid teises neljanda koha saanud Joosep Eesmäe (Honda, Pärnu MC, Catwees Honda Racing, 43p) ees. Kolmanda koha sai Robert Lihtsa (Honda, Kagu MK, 40 p), tema oli esimeses sõidus Quad 100 kuues, kuid teises kiireim. Läti tüdruk Undine Ulmane (Suzuki) oli 10 osaleja seas viies. Eesti meistrivõistluste liider on aga Eesmäe (93 p), teine on Ainjas neljanda koha saanud Aleks Sale (Suzuki, Motoklubi K&K, 74 p) ja kolmas Virgo Mitt (Honda, Paikuse MK, 59 p), tema oli Ainjas kokku seitsmes. Quad 100 B arvestuses edestas Karl Ares Hommik (Apex, Saareamaa MK) mõlemas sõidus Sten Erik Mägi't (Apex, Saaremoto).\nKõige väiksematel Quad 50 masinatel osutus Ainja rajal parimaks Tanel Põdra (Apex, Pärnu MC, 50 p), kellele järgnesid mõlemas sõidus Sten Press (Cobra, Karksi Racing Team, 44 p) ja Rasmus Sõna (Apex, Äksi MK, 40 p). Põdra tõusis meistrivõistluste liidriks ja tal on nüüd 94 punkti, teine on Press (84 p) ja kolmas Sõna (72 p). Avaetapil võitnud Karl Robin Rillo (Apex, Motoklubi K&K) katkestas Ainjas ja langes kokkuvõttes 65 punktiga viiendaks.\nAddinol Eesti motokrossi meistrivõistlused jätkuvad 15.-16. augustil Tartu külje all asuval Lange motokeskuse krossirajal. Quadid ja külgvankrid võistlevad aga enne seda Eesti meistri- ja karikavõistluste punktidele 4. juulil Türil, Kihli motokeskuses.


Linnaekskursioonid - Narva Muuseum\nNarva linna ülevaateekskursioon\nEkskursioon tutvustab linna kunagisi ajaloolisi vaatamisväärsusi: kirikuid, bastione ja Pimeaeda. Räägitakse baroksest Narvast, näidatakse südalinnas asuvat Rootsi ajast säilinud Raekoda ja jalutatakse jõepromenaadil. Linna bussiekskursioon annab ülevaate ka Kreenholmi manufaktuuri rajoonist.\nBussiekskursioon viiakse läbi tellija transpordivahendiga.\nHind: 2 €/inimene\nENG / FIN / GER ainult eritellimisel – 70 €\n* Ekskursioonigruppide teenindamisel väljaspool Narva Muuseumi tööaega kehtestatud giiditeenusel kahekordne tasu.\nTäispilet: 5 € /osaleja\nLapsed kuni 3 a. tasuta\n1–10 inimest:– 50 € / grupp\n11–30 inimest – 75 € / grupp\n* Ekskursioon viiakse läbi eesti ja vene keeles\nEkskursioon algab vabrikute vana pääsla värava juures, Joala 32 vastas, kus on tasuta parkimine. Jalutuskäik lõpeb uue pääsla juures aadressil Joala 23c.\nEkskursioon algab spordikeskuse juurest, Rakvere tn 22d, kus on tasuta parkimise võimalus. Jalutuskäik lõpeb Koidula tn 8 hoone vastas.\nSoovituslik vanus: täiskasvanud, lapsed 12+\nJoaoru arengule andis tugeva tõuke raudtee ja vaksali ehitamine. Piirkonda kerkisid võõrastemajad, arvukad lavkasid, poekesed ja hubased teemajad. Aja jooksul sai sellest populaarseim piirkond, kuhu inimesed oma endist võlu kaotavast vanalinnast ümber asusid. Oma ainulaadseid lugusid hoiab Joaorg tänaseni.\nEkskursiooni käigus saame teada, kus töötasid ja kuidas puhkasid linnalähedase asumi elanikud. Jalutame mööda 150 aastat tagasi tekkinud tänavaid ning kuulame lugusid kunagisest Narva kõige populaarsemast piirkonnast.\nEkskursioon saab alguse Peetri platsil asuva nimemaketi "Narva" juures ning lõpeb viiekrooniselt tuntud vaatega Narva linnusele ja Jaanilinna kindlusele.\nGiidi poolt juhitud ekskursiooni palume võimalusel tellida vähemalt nädal varem. Vaba giidi olemasolul saame pakkuda ekskursiooni ka samal päeval.\nEkskursioonile hilinemisest palume teada anda telefoni teel (+372) 359 9230. Hilinemisest teavitamata jätmise puhul oodatakse hilinenud gruppi kuni 15 minutit.


Eesti pangandussektori finantsseis on tugev. Pankade omavahendite tase on kõrge, laenuportfelli kvaliteet väga hea ja laenukahjumid väikesed. Eesti pangandusele lähtub suurim risk jätkuvalt Põhjamaadest. Riski allikateks on sealsete majapidamiste suur võlakoormus ja see, et Põhjamaade pangad rahastavad end suuresti rahaturgudelt võetavate laenudega. Ebasoodsa arengu korral Põhjamaades võivad Eesti ekspordivõimalused väheneda ja Eesti ettevõtete rahastamistingimused karmimaks muutuda.\nMõne välispanga lahkumise tõttu on Eesti pangandussektori seotus Põhjamaadega küll vähenemas, kuid see toob kaasa uusi ohte Eesti finantsstabiilsusele. Kui Luminorist saab Balti-ülene pank, mille peakontor on Eestis ja teistes riikides on filiaalid, hakkab Eesti finantsstabiilsust otsesemalt mõjutama ka kõik see, mis toimub Lätis ja Leedus, kirjutab Eesti Pank pressiteates.\nSamuti väheneb edaspidi pankade rahastamises Põhjamaade emapankade roll ja üha enam hakatakse raha kaasama rahvusvahelistelt finantsturgudelt. Põhiosas rahastavad Eestis tegutsevad pangad end kohalike hoiustega ja emapangalt saadud laenudega. Finantsturud on heitlikum rahastamisallikas. Üha olulisemaks muutub ka Eesti finantssektori üldine usaldusväärsus, mida viimasel ajal on mõnevõrra räsinud rahapesuskandaal.\nMajapidamiste laenukasvuga seotud riskide vähendamiseks kehtestas Eesti Pank 2014. aastal pankadele eluasemelaenude andmise nõuded. Kui ettevõtete ja majapidamiste võla kasv kiireneb, võib keskpank kehtestada pankadele täiendavalt ka vastutsüklilise kapitalipuhvri. Lisaks on keskpank osalt just kinnisvara- ja ehitussektorile antud laenude pärast kehtestanud pankade kapitali tugevdamiseks süsteemse riski puhvri nõude.\nVõrreldes enamiku teiste EL-i liikmesriikidega on Eesti Pank kehtestanud Eesti pankadele kõrgemad täiendava kapitali nõuded. See võimaldab pankadel jätkata ettevõtete ja majapidamiste rahastamist ka siis, kui majanduskeskkond peaks halvenema.\nPrevious Post Rahapuu blogi | Baltic Horizon Fondi tagasiostuprogramm\nNext PostGet Rich or Die Trying | Oktoobrikuu kokkuvõte: Uus realiseeritud kasumi rekord!


Tualett reisivale presidendile\nReisiterminali WCde jubeda olukorra avalikkuse ette toonud Lennart Meril kõlbab pärast remonti ka tavalises ametitualetis käia, kinnitab Tallinna Lennujaama juhatuse esimees Rein Loik.\nTallinna lennujaam on võtnud endale kümneks aastaks raske laenukoorma, et kaasajastada reisiterminal, perroon ja lennurajad ning ehitada tolliterminal ja päästekompleks.\nLoik loodab, et maksekoormust aitavad kanda rahulolevad reisijad, kelle arvu on lennujaamal kavas 600 000-lt suurendada 1,4 miljonile aastas.\nVaatamata suurele mahule ei olnud lennujaama rekonstrueerimisprojekt ehituslikult väga kallis, ruutmeetri hinnaks kujunes koos käibemaksuga ~2400 krooni. ABB poolse projektijuhi Rainer Westermanni hinnangul maksis Tallinna reisiterminalist väiksem uusehitus Aafrikas kolm korda rohkem.\nEMV ehitusdirektori Olaf Hermani sõnul on ehitajal terminali avamise eel 12. detsembril jäänud teha vaeg- ja lisatööd. Enne avamist tehakse reisiterminalis kaitseväelaste abiga tipptunnikatsetused, et kontrollida süsteeme.\nLennujaam on suur tehnoloogiline kompleks, mitte pompöösne esindushoone, nendib Rein Loik, kuid on oma sõnul lõppresultaadi ja eriti sisekujunduse üle meeldivalt üllatunud. Tema arvates vajab lennujaam veel efektset kunstiteost, millega klientidele meelde jääda.\nEhitusel delegeerisime tellija funktsiooni Norra lennuameti tütarfirmale, kellest oli tööde koordineerimisel, objekti tähtaegsel lõpetamisel ja eelarvest kinnipidamisel suur abi. Rekonstrueerimiseks taotlesime välislaene juba viis aastat tagasi ja kui need tulid, läks ehitusega väga kiireks. Esialgne Prantsuse lennuametilt abi korras saadud projekt oli valminud 1994. aastal ja vajas suures mahus ringitegemist. Piiratud ehitusaja tõttu valisime projekteerimis-ehitustöövõtu, mis tegi tehnoloogiliselt keeruka ehituse käigus vähimategi muudatuste sisseviimise ülikalliks. Lennujaama-suuruse ühiskondliku hoone puhul oleks parem olnud, kui projekt oleks varem valmis ja sinna oleks saanud muudatusi teha. Mõnel juhul oleksime olnud nõus ka hinnalisemate materjalide kasutamisega.\nRekonstrueeritavasse hoonesse tuli ära mahutada lennujaama tööks vajalikud ruumid ja tehnika. Pakkumisdokumentatsioonis sisaldunud prantslaste projekti eriosad tulid suures osas ümber projekteerida ja kogu projekt kohandada Eesti ehitusnormidele, sest puudusid näiteks tuletõkkesektsioonid ja ventilatsiooni soojusvaheti. Paika jäi prantslaste poolt pakutud plaanilahendus ja reisijate liikumisskeem. Vana hoonega võrreldes suuremad muudatused olid reisijate liikumissuuna ümbervahetamine -- sissepääsust sai väljapääs ja vastupidi --, restorani tarbeks uue vahekorruse ehitamine ja autoparklast keldrikorrusele sissepääsu rajamine. Uue lahenduse järgi on kodumaalendude korraldus viidud keldrikorrusele, sest kohalike lendude vähesed reisijaid ei vaja tolli ega passikontrolli.\nLennujaam polnud tavaline renoveerimisprojekt, vaid keeruline funktsionaalne ja tehnoloogiline kompleks, mille kaasajastamisest võtsid osa sakslased, norralased, inglased, prantslased jt. Koos konsortsiumipartneri ABBga tuli lennujaam projekteerida ning ehituse ja tehnoloogia projektid kooskõlastada.\nAlgul tekitas suurfirmas ABB ebalust, et konsortsiumis sai juhtivaks pooleks nendega võrreldes tundmatu Eesti ehitusfirma EMV, kuid koostöö sujudes võitsime välispartneri usalduse. Rahvusvaheline koostöö andis üllatava ja meeldiva kogemuse kõigile EMV objektijuhtidele.\nTerminali rekonstrueerimine oli keskmisest keerukam ettevõtmine, sest hoone on suur ja mahukas ning ehitusaeg oli piiratud.


Tänulõuna creme brulee ja Veel eelmisel õhtul ütlesin õele Janikale, et ta võtaks minu prillid ja läheks minu asemel. Sees oli õõnes tunne ja mind oli tabanud justkui eksamieelne palavik. Muidugi on ka minus omajagu edevust aga tundsin, et selline avalik tähelepanu ei ole minu jaoks. Mind oli kutsutud nominendina Aasta Naiskodukaitsja 2012 ja Aasta Kaitseliitlase 2012 tänuüritusele Kaitseministeeriumis. ee/kaitsellitlane_2013 ← Eelmine „Ma sain targaks!“ Järgmine → Täna oli üks imetabane päev Tänulõuna creme brulee ja kaitseministriga.\nAvaleht > Ringkonnad > Jõgeva > Sündmused > Arhiiv > Tänulõuna creme brulee ja kaitseministriga.\nJaana Sepper 19. veebr. 2013\nVeel eelmisel õhtul ütlesin õele Janikale, et ta võtaks minu prillid ja läheks minu asemel. Sees oli õõnes tunne ja mind oli tabanud justkui eksamieelne palavik. Muidugi on ka minus omajagu edevust aga tundsin, et selline avalik tähelepanu ei ole minu jaoks. Mind oli kutsutud nominendina Aasta Naiskodukaitsja 2012 ja Aasta Kaitseliitlase 2012 tänuüritusele Kaitseministeeriumis.\nKaitseminister, Kaitseliidu ülem, Naiskodukaitse esinaine- kohal on nii palju tähtsaid inimesi, telekaamerad ja ajakirjanikud. Mis siis, kui ma midagi rumalasti ütlen või valesti käitun?\n„Ah, ei ole midagi, „lohutas mind teekaaslane Kirsika naaberringkonnast. „ Poeme kusagile taha nurka ja keegi ei märkagi, et me kohal oleme“ Aga sellist võimalust meile ei antud. Laudkonnad olid juba paika pandud ja minul oli au olla ühe laua taga kaitseministri Urmas Reinsalu ja Naiskodukaitse esinaise Airi Toominguga. See tegi minu olemise veel ärevamaks.\nTänulõuna juhatas sisse Madis Milling ning järgemööda said sõna nii Naiskodukaitse esinaine Airi Tooming, Kaitseliidu ülem brigaadikindral Meelis Kiili kui kaitseminister Urmas Reinsalu. Airi mainis enda kõnes, et Naiskodukaitses on väga palju naisi kes panustavad organisatsiooni nii palju kui jõuavad-enda laste, töö, perede ja muude hobide kõrvalt ning kindlasti on nende panus märkimisväärne. Aasta Naiskodukaitsja nominendid aga panustavad rohkem kui keegi neilt oodatagi võiks. Brigaadikindral Kiili sõnutsi võis Aasta Naiskodukaitsja ja Kaitseliitlase valimist võrrelda sportlaste fotofinišiga.\nKui sõnavõtud olid läbi tänati kõiki nominente hinnaliste kingitustega Kaitseliidu ülema, kaitseministri ning kaitseväe juhataja poolt. Kõikide kingikotis oli hinnaline vaas, termokruus nominendi nimega ning Kaitseministeeriumi mälestusmedal. Kui olin enda tänu kätte saanud võis juba rahulikumalt hingata. Minu jaoks oli kõige hullem möödas ja pinge langes.\nNüüd oli jälle sõnajärg Madis Millingu käes, kes hakkas tutvustama Aasta Naiskodukaitsjat 2012.\n„Ta on erakordselt vaikne ja tasakaalukas inimene. „\nMinu sisetunne oli juba ammu ütelnud kes peaks selle tiitli koju viima ja heitsin pilgu ühele enda lauanaabrile.\n„Tegutseb märkamatult kuid tulemuslikult.“, jätkas härra Milling enda kõnet. Minu lauanaabri silmad läksid üllatusest suureks ja värisevate sõrmede vahel olnud prillid vajusid lauale. Segaduses olles vaatas ta enda ümber ringi ja ta võis näha vaid naeratavaid ja tunnustavaid nägusid. Aasta Naiskodukaitsjaks 2012 kuulutati Sakala ringkonna naiskodukaitsja Lembe Lahtmaa. Oli näha, et ta oli sellest tiitli saamisest siiralt üllatunud.Muidugi järgnes sellele ühispildistamine ja vastset Aasta Naiskodukaitsjat piirati kõigi kolme eesti telekanali poolt.\nPiinlik tunnistada kuid vahepeal jõudis kõht juba vaikselt pilli lööma hakata. Meie aga võisime ainult ette kujutada kuidas maitseb menüül märgitud lõhetartar, pardirind ja ratatuille ning lavendliga maitsestatud creme brulee. Selle eest võisime Lembet lauda oodates arendada intelligentset vestlust härra ministri ja proua esinaisega rääkides nii Naiskodukaitse kui Kaitseliidu rõõmudest ja tegemistest. Lõunalauast lahkuva ja järgmisele kohtumisele kiirustava Kaitseministri viimased sõnad olid: „ Ja palju edu Torma valda!“ Seda on meil kahtlemata tarvis ja need sõnad annan ma teile edasi :)\nMul on äraütlemata hea meel, et Janika ei olnud nõus end minuks maskeerima(Airi Tooming ütles, et see ei oleks enam ka läbi läinud, sest teeb meil, kolmel õel, juba väga hästi vahet) ja ma siiski ise sellest suurepärasest üritusest osa võtsin. Selline võimalus tuleb ette võibolla kord elus ja kui teile seda pakutakse haarakse sellest kinni! Järelikult olete seda siis väärt!\nMul oli suur au esindada sellel tänuüritusel Jõgeva Ringkonda ja ma tänan teid kõiki selle usalduse ja au eest! Aitäh!\nFotosid tänuüritusest võite vaadata siit: http://pildid.mil.ee/kaitsellitlane_2013\nTänulõuna creme brulee ja\nKaitseminister, Kaitseliidu ülem, Naiskodukaitse esinaine- kohal on nii palju tähtsaid inimesi, telekaamerad ja ajakirjanikud Mis siis, kui ma midagi rumalasti ütlen või valesti käitun? „Ah, ei ole midagi, „lohutas mind teekaaslane Kirsika naaberringkonnast Veel eelmisel õhtul ütlesin õele Janikale, et ta võtaks minu prillid ja läheks minu asemel. Sees oli õõnes tunne ja mind oli tabanud justkui eksamieelne palavik. Muidugi on ka minus omajagu edevust aga tundsin, et selline avalik tähelepanu ei ole minu jaoks. Mind oli kutsutud nominendina Aasta Naiskodukaitsja 2012 ja Aasta Kaitseliitlase 2012 tänuüritusele Kaitseministeeriumis.


Must Kast - Kangelased - 03.11.2017 - Vilde ja Vine's, Tartu - Piletilevi.ee\nMust Kast - Kangelased\nVali teine sündmus sarjast Must Kast - Kangelased - N 2.11.2017 19:00 - Vilde ja Vine's, Tartu Must Kast - Kangelased - L 4.11.2017 19:00 - Vilde ja Vine's, Tartu Must Kast - Kangelased - T 7.11.2017 19:00 - Wabadus, Tallinn Must Kast - Kangelased - K 8.11.2017 19:00 - Wabadus, Tallinn Must Kast - Kangelased - N 9.11.2017 19:00 - Wabadus, Tallinn\nAutor Peeter Volkonski ja trupp\nKunstnik Henry Griin\nHelilooja/bänd Desert Queen (Kris Kirs, Oliver Ernest, Mihkel Maidla, Aron Laanelind, Martin Kütt)\nLaval Kaija M Kalvet, Laura Niils, Liina Leinberg, Märt Koik, Mihkel Kallaste, Karl-Edgar Tammi\nSeltskond kaasaja noori inimesi on täiesti juhuslikult avastanud enda jaoks seltskonna noori, kes tegutsesid sada aastat tagasi. Mis asju nad ajasid? Mille nimel läksid nad surma? Kas nad olid kangelased ja märtrid või reeturid? Seda püüavad välja selgitada Musta Kasti näitlejad vestlustes õhtulauas istuva publikuga, abiks nõukogudeaegsed mälestused revolutsionääridest ja hevibänd Desert Queen, kes esitab laule proletaarsete poeetide (Pöögelmann, Buk, Mölder-Proletaarlane) tekstidele.\nLisaks meeleolukale etendusele ja elavale muusikale saavad külastajad nautida piletihinnas sisalduvat kerget õhtusööki.\nEsietendus 7. novembril 2016, Oktoobrirevolutsiooni 99. aastapäeval, Vilde kohvik-lokaalis, Tartus.\n"Heeringasalati kõrvale üks revolutsioon, palun"\n"Volk tegi seda jälle"\n"Vasakpoolsed - mässajad, märtrid või kangelased?"\n"Peeter Volkonski: meie ikka noortena mässasime, praegu mässavad pensionärid"\n"Mõni minut muusikata: Mihkel Kallaste Musta Kasti etendusest "Kangelased""\nLISAETENDUSED Tartus ja Tallinnas sel sügisel\nOktoobrirevolutsiooni 100. aastapäeval!\n2., 3., 4. november 19:00, Vilde ja Vine (Vallikraavi 4, Tartu)\n7., 8., 9. november 19:00, kohvik-restoran Wabadus (Vabaduse väljak 10, Tallinn)\nKestus 110 min, vaheajata.\nEtendusele järgneb avatud vestlusring.\nPILETID 14/19 EUR Tartus ja 15/20 EUR Tallinnas\nEtenduse käigus pakutakse kerget õhtusööki, mis sisaldub piletihinnas.\nPiletid müügil Piletilevis ja vabade kohtade olemasolul tund enne etenduse algust sularahas kohapeal.\nMust Kast - Kangelased R 3.11.2017 19:00 Vilde ja Vine's, Tartu 14.00 - 25.00\n14 EUR (õpilane, tudeng, pensionär)\n19 EUR (täispilet)\n15 EUR (õpilane, tudeng, pensionär)\n20 EUR (täispilet)\nPiletihinnas sisaldub kerge temaatiline õhtusöök.\nEtenduse kestus 110 min, vaheajata.\nJärgneb vestlusring tegijatega.\nOsta pilet Must Kast - Kangelased N 2.11.2017 19:00\nVilde ja Vine's, Tartu, Eesti 14.00 - 25.00\nOsta pilet Must Kast - Kangelased L 4.11.2017 19:00\nOsta pilet Must Kast - Kangelased T 7.11.2017 19:00\nWabadus, Tallinn, Eesti 15.00 - 25.00\nOsta pilet Must Kast - Kangelased K 8.11.2017 19:00\nOsta pilet Must Kast - Kangelased N 9.11.2017 19:00


UURING: Üle poole Eesti elanikkonnast ei poolda metsloomade kasvatamist farmides karusnaha saamise eesmärgil - Loomus\nÜle poole ehk 59 protsenti Eesti elanikkonnast ei poolda metsloomade kasvatamist karusloomafarmides üksnes karusnaha saamise eesmärgil, selgus uuringufirma Saar Poll OÜ uuringust, mis valmis käesoleva aasta aprillis MTÜ Loomuse tellimusel. Metsloomade kasvatamist karusloomafarmides pooldab 35 protsenti elanikkonnast, kelle hulgas “kindlasti pooldajaid” on 6,5 protsenti.\n“Kui karusnahatoodete kasutamist seostatakse sageli naiste tarbimisvalikutega, siis huvitaval kombel näitab küsitlus, et metsloomade kasvatamist karusnaha saamise eesmärgil toetavad mõnevõrra rohkem hoopis meessoost vastajad, kellest 38 protsenti pooldab karusloomade kasvatamist, samas kui naissoost pooldajaid on 31 protsenti,” märkis uuringuraporti koostaja, MTÜ Loomuse liige ning Tallinna Ülikooli Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituudi doktorant Kadri Aavik. “Lisaks võiks välja tuua asjaolu, et selget seost sissetulekute suuruse ning karusloomakasvatuse pooldamise vahel ei esine. Teadupärast moodustab ju suur osa karusnahatööstusest kallis luksuskaup, mistõttu võib eeldada, et sissetulekute lõikes pooldavad metsloomade kasvatamist karusnahatoodete saamise eesmärgil enam jõukamad inimesed,” lisas Aavik.