ESTIS – Eesti Soojustehnikainseneride Selts\nESTIS-e koolitus : “Kaugjahutus Eestis – minevik, olevik ja võimalik tulevik”\nEsmaspäeval, 30.05, kell 18:00-19:00, toimub loeng teemal : “Kaugjahutus Eestis – minevik, olevik ja võimalik tulevik”. Loengut annab Igor Krupenski, PhD; Tallinna Tehnikaülikooli Energiatehnoloogia Instituudi lektor. Koolitus annab 1,5 TP sptsialiseerumisele “Kaugkütte- ja kaugjahutussüsteemid”. Loeng toimub TalTech ruumis U06-220, kuid on ka võimalik läbi MS Teamsi jälgida. Link loengule : https://msteams.link/CPP0\nEesti Termotehnika külastus\nOleme planeerinud 18. ja 19. mai, algusega 17:30 Eesti Termotehnika AS soojussõlmede tootmise külastust. Kohapeal räägime-vaatame, kuidas algab soojussõlme valmistamise protsess: tellimus- soov kliendilt, vajalik dokumentatsioon soojussõlme tootmisprotsessi alustamiseks, väljundid keevitajatele – koostöö lukkseppadele sõlme valmistamiseks. Tehases näeme tootmisprotsessi etappe ja kindlasti saab näha midagi huvitavat valmistoodangu osas. Asukohaks on Kasesalu 8, Saue. Osalemine toimub […]\nESTIS mitteametlik kokkusaamine\nOn rõõm teatada, et piirangute periood on läbi saanud ning üle pika aja on võimalus füüsiliselt kohtuda. Oleme broneerinud lauad BrewDog Tallinn baari ning ootame teid kõiki ühisele koosolemisele. Üritus on tasuta ning omalt poolt pakume kergemat sööki ja piiratud koguses meelepäraseid jooke baarist. Kokkusaamine toimub 13.05 algusega 19:00, BrewDog Tallinn baaris, aadressil Rotermanni 2. […]\nTere! Esmaspäeval, 25.04 kell 18:00 – 19:00 toimub ESTISe koolitus teemal : „Energiajulgeolekust ja selle tagamisest Eestis“. Külas on Einari Kisel, PhD, kes räägib meile sellest kuidas hinnata riikide energiajulgeoleku taset, mida on julgeoleku tagamiseks juba Eestis tehtud ja kui murelikud me peaks olema. Loeng annab 1.5 TP spetsialiseerumisele “Soojusmajandus”. Loeng toimub TalTech ruumis U06-220, […]\nESTIS-e koolitus : Tuuleenergia tulevik Eestis\nEsmaspäeval, 28.03, kell 18:00-19:00 toimub ESTIS-e koolitus teemal : “Tuuleenergia tulevik Eestis”. Külas on Eesti Tuuleenergia Assotsiatsiooni tegevjuht Terje Talv, kes räägib meile millised on plaanid lähitulevikus, kuidas neid realiseerida ning mis on takistavateks teguriteks. Loeng annab 1 TP spetsialiseerumisele “Soojusmajandus” ning “Soojusseadmed- ja süsteemid”. Loeng toimub läbi MS Teamsi, (esitlust lindistatakse). Link loengule : […]\nESTISe koolitus : Energiasüsteemi probleemid ja väljakutsed / Eesti väikereaktor – kas ilma on võimalik?\nEsmaspäeval, 28.02.2022, kell 18:00 – 19:00 toimub ESTISe koolitus teemal : Energiasüsteemi probleemid ja väljakutsed / Eesti väikereaktor – kas ilma on võimalik? Külas on Henri Ormus ning Marti Jeltsov (Fermi Energia OÜ). Loeng annab 1,5 TP spetsialiseerumisele „Soojusallikad ja soojuskeskused“. Loeng toimub läbi MS Teamsi, (esitlust lindistatakse). Link loengule : https://msteams.link/0XIY\nESTIS-e koolitus : “Soojuspumbad Eestis 2022”\nEsmaspäeval, 24.01 kell 18:00 – 19:00 toimub ESTIS-e koolitus teemal : “Soojuspumbad Eestis 2022”. Loengut viib läbi Eesti Soojuspumba liidu juhatuse esimees ja Ait-Nordi tootejuht Raido Malõšev. Raido räägib soojuspumpade arengust ja tulevikust Eestis. Koolitus annab 1.0 TP spetsialiseerumine “Soojusallikad ja soojuskeskused”. Loeng toimub läbi MS Teamsi : https://msteams.link/NZRF


Raimu Hanson: Kirjanik usub puu hinge ja kivi kukkumist — Tartu Uus Teater\nRaimu Hanson: Kirjanik usub puu hinge ja kivi kukkumist\nPeeter Volkonski viimane suudlus, Rein Pakk otsib naist\nTartu Postimees 21.12.2010\nÄsja ilmus Urmas Vadi proosaraamat «Kirjad tädi Annele», mis ei koosne pelgalt kirjadest, nagu võiks pealkirjast arvata. Mis siis on kaante vahel ja mida ei ole ja mida teeb nüüd juba seitsme raamatu autor peale kirjutamise?\nKuidas ja miks valmis raamat «Kirjad tädi Annele»?\nSee raamat on mul üles ehitatud niimoodi, et ma luban oma tädile saata kogu ilukirjandusliku teksti, mis ma aasta jooksul kirjutan, ehk siis romaani. Ja sellest tekstist, mis ma talle saadan, see raamat koosnebki.\nMa olen päris palju kirjutanud kunagi päriselt elanud inimestest, Valdo Pandist ja Georg Otsast, ja sellega käis kaasas mingisugune selline jutt, et kas nad ikka olid sellised, kas nad tegid või mõtlesid seda ja seda. Kas Mati Talviku peas ikka on ufo.\nAga siis ma kirjutasin näidendi «Peeter Volkonski viimane suudlus», kirjutasin selle Volkonskile ja Laura Petersonile ja nad justkui ise mängivadki seal endid. Ja siis ma mõtlesin kavalalt, et no tulgu nüüd mõni ütlema, et Volkonski pole piisavalt volkonskilik.\nAga ma ikka olen mõelnud, et kui ma teistest inimestest olen kirjutanud, siis ma pean endast kah kirjutama. See oleks aus nende suhtes, kellest ma olen kirjutanud. Ja see raamat, «Kirjad tädi Annele», ongi seda. Ja see isiklikkus on seal väga oluline.\nMinule on juhtunud raamatu selline eksemplar, mille tiitellehe pöördel saab vaadata kirjaniku autograafi. Kas see on sinna trükitud või...?\nMa olen igasse eksemplari käsitsi kirjutanud: «Tänan Kultuurkapitali. UV».\nKui tähtsad on sulle kirjad tädile võrreldes muu selle raamatu tekstiga?\nNeed kirjad, mida ma oma tädile kirjutan, on seal läbiv liin muidugi. Ja muidugi ma tegelen selles raamatus küsimusega, mida ja kuidas ja miks peaks kirjanik kirjutama, aga see ei ole mingisugune kirjanduslik mäng selles mõttes, et see ei ole minu jaoks mingisugune avangardne eksperiment, vaid loetav raamat.\nMinu üks eesmärke kirjanikuna on see, et tunda kirjutamismõnu ja et seda tunneks ka lugejad.\nÜks «Kirjade...» novelle, mis esmalt ilmus mulluse kirjandusfestivali Prima Vista kogumikus «Mehed ei nuta», kirjeldab Peipsi-äärse vanausuliste küla elanike jumalakartlikkust. Kui jumalakartlik oled sa ise?\nVäga ei ole. Kunagi tehti eestlaste seas uuring ja selgus, et väga väike protsent inimesi uskus jumalat, aga enamik eestlasi uskus, et puu sees on hing. Nii usun minagi, et puul on hing. Ma arvan, et see on parem kui uskuda jumala viha ja viimset kohtupäeva. Ja veel usun ma, et kui kivi õhku visata, kukub see alla tagasi.\nNüüdsest ja eelmisest kuuest raamatust paistab välja, et lisaks meie igapäevasele maailmale on olemas teised reaalsused. Ehk ongi need tõesti olemas, nii et näiteks on täiesti võimalik küsitleda ühe varem ilmunud novelli tegelast Meinhard Hansonit?\nJust võimaluse mõttes võiks ta olemas olla küll. Kui aga keegi tõsiselt peaks uskuma, et ta kohtab näiteks tänaval Teelet ja Tootsi või et naabrimeesteks on tal Oru Pearu ja Vargamäe Andres, siis peaks see inimene arsti poole pöörduma.\nÄsja ilmunud raamatu «Kirjad tädi Annele» lõpetab poolteist lehekülge loetelu minategelase hirmudest, pealkirjaks «Mul on hirm oma poja pärast». Kas sul endal on ka lapsi? Mida kardad kõige rohkem sina?\nJah, mul on kahe ja poole aastane poeg Erik ja tütar Kirke saab kohe aastaseks. Kirkel on viis hammast ja ta oskab neid väga hästi krigistada, nagu hõõ-ruks mõni vanaproua kohvikus teekruusi vastu alustassi.\nErikul on juba väga head naljad. Paar päeva tagasi sõi ta ise jogurtit ja suutis nii näo kui pluusi jogurtit täis valada. Viisin ta vannituppa ja ütlesin, et vaata, milline sa välja näed, mis see nüüd on. Tema vastas – see on kunst.\nAga oma hirmudest ma rääkida ei taha. Ja ma ei tee seda otseselt tegelikult ka selles raamatus. Ma ei arva, et kirjaniku eesmärk on oma lugejaid hirmu- ja painesodiga üle valada.\nOled mu kolleeg ajakirjanduses, mistõttu siinses intervjuus ongi tarvitusel sinatamine. Kui palju toetab või segab sind kirjanikutöös raadiosaadete tegemine Vikerraadios?\nSelles suhtes muidugi «segab», et võtab ikka kõvasti aega ära. Teistpidi aga aitab: sa pead raadiosaateid tehes paratamatult olema kursis sellega, mis sinu ümber toimub. Ja see peaks kõigile, kes kirjutavad, oluline olema. Ükskõik, kas ja kuidas sa seda pärast oma juttudes peegeldad.\nAga kontakt reaalsusega on hetkel mulle kui kirjanikule tähtis. Mulle ei meeldi enam puhas udu ja ulmad. Kuigi praegu on mul palju lugusid, mida ma tahan kirjutada, siis ikkagi ei tahaks ma olla see kirjanik, kes hommikul sulgub oma tuppa ja väljub igal õhtul uue tekstiga.\nMa ei taha, et kirjutamine saaks mingiks kohustuslikuks rutiiniks. Ma ise põlgan sellist tehtud kirjandust ja kirjanduslikkust, mis on kirjutatud selle pärast, et inimene oskab hästi kirjutada. Kirjutama peab ikka siis, kui sul on vaja kirjutada.\nTänavune aasta andis sulle võimaluse lavastada Tartu Uues Teatris oma näidend «Peeter Volkonski viimane suudlus». Kuidas tundus seekordne lavastamine võrreldes sinu lavastajadebüüdiga «Kohtume trompetis!» VAT Teatris aastal 2004?\nSee nüüd oli totaalselt midagi muud. Kohe igas mõttes. Toona ma proovisin teha teatrit, nüüd ma enam ei taha teha «teatrit». Ma mõtlen ainult sellele, kuidas üht lugu rääkida, mitte seda, kuidas leida mingeid lavalisi lahendusi või misanstseene.\nInimesena olin ma toona selline heatahtlik noormees, kes püüdis kõike ja kõiki mõista, mõtlen siinkohal näitlejaid. Nüüd ma olen aru saanud, et see, et sa oled näitlejatega muhe või muidu tore mees, ei ole lavastuse seisukohalt absoluutselt vajalik. Tähtis on tulemus.\nPeeter Volkonski ja Laura Petersoniga oli ja on endiselt imeline koos olla ja tööd teha. Nad on ilusad, andekad ja intelligentsed. See lavastus sündis väga kergelt ja hea tundega, mingeid jamasid polnud kordagi. Ma olen käinud umbes pooli etendusi vaatamas ja alati tuleb see hea tunne sisse tagasi. See lavastus tuli täpselt selline välja, nagu ma ette kujutasin.\nMis ja millal tuleb vaatajate ette järgmisena sinu kui filmistsenaristi ja näitekirjaniku loomingust?\n17. märtsil esietendub Tartu Uues Teatris minu kirjutatud ja lavastatud näidend «Rein Pakk otsib naist!». See on lugu sellest, kuidas saavad kokku kaunis naine ja suur paks karvane mees. Ühesõnaga kaunitar ja koletis. Mängivad Rein Pakk ja Helena Merzin ja see on «Peeter Volkonski viimase suudluse» mõtteline järg.\nSiinsel leheküljel on kirjas kolm niisugust asja, mis ei vasta tõele. Mis need on?\nVastused saata aadressil tartu@postimees.ee või Raamatumäng, Tartu Postimees, Gildi 1, 50095 Tartu hiljemalt 31. detsembriks. Õigesti vastanute vahel loosib toimetus välja Urmas Vadi «Kirjad tädi Annele» (pildil), mille on üllitanud kirjastus Jumalikud Ilmutused.\n• Tartlane Urmas Vadi on sündinud 28. veebruaril 1977.\n• Lõpetanud Tartu Forseliuse gümnaasiumi 1997 ja Tallinna Pedagoogikaülikooli raadiorežii erialal 2002.\n• Tänavu oktoobris võitis konkursi Vanemuise draamajuhi ametikohale.\n• Avaldatud raamatud alates 1996. aastast: «Kui klosetist kerkib kloaak», «Suur sekund», «Lendav laev», «Unetute ralli», «Kohtume trompetis! Elvis oli kapis!», «Kohtumine tundmatuga» ja «Kirjad tädi Annele».\n• Teatrites lavastatud alates 2001. aastast: «Varasta veel võõraid karusid» (Ugala), «Lendav laev» (Vanemuine), «Kohtume trompetis!» (Valmieras Teatris, VAT Teater), «Georg» (Smithbridge Productions), «Elvis oli kapis!» (VAT Teater), «Ballettmeister» (Endla) ja «Peeter Volkonski viimane suudlus» (Tartu Uus Teater).\n• Raadioteatris lavastatud: «Varasta veel võõraid karusid» (2000) ja «Maailma parim küla» (2009).\n• Lavastatud filmistsenaariumid: «Kohtumine tundmatuga» (ETV, 2005, ETV stsenaristi aastapreemia) ja «Tabamata ime» (Von Krahli Teater, 2006).\n• Parim sportlik saavutus: Eesti kuues kaugussülitamises.\n• Eesti Rahvusringhäälingu aastapreemia 2010.


Liivlased (liivi līvlizt, läti līvi, lībieši) on läänemeresoome rahvas ajaloolise asualaga tänapäeva Läti Põhja-Kuramaal ja Lääne-Vidzemes ning Edela-Eestis. Liivlasi on määratletud kui liivi keelt emakeelena kõnelejaid, liivikeelsete vanemate järeltulijaid, liivi identiteediga inimesi, ajaloolistes allikates liivlasteks nimetatud inimesi või teatud arheoloogiliste kultuuride esindajaid.\nRohe-valge-sinine liivi lipp võeti kasutusele 1923. aastal ja see oli algselt Liivi Liidu lipp. Roheline sümboliseerib metsa, valge liiva ja sinine merd\nLiivlaste väljakujunemine paigutatakse noorema rauaaja algusse ning nende kultuuri ja arvukuse kõrgaeg 11.–12. sajandisse, millele on järgnenud assimileerumisperiood. 2011. aasta Läti rahvaloendusel nimetas end liivlasteks 250 inimest, sama aasta Eesti rahvaloendusel 23 inimest. Viimane teadaolev liivi keelt emakeelena kõnelenud inimene suri 2013. aastal Kanadas.\n2.1.1 Liivimaa liivlased\n2.1.2 Kuramaa liivlased\n2.3.1 Liivimaa liivlased\n2.3.2 Kuramaa liivlased\n2.4 Liivimaa ristisõda\n2.5 Kesk- ja uusaeg\n2.6 Sõdadevaheline aeg\n2.7 Nõukogude aeg\n2.8 Taasiseseisvunud Läti\n3.1.2 Ehted ja riietus\n3.2 Kesk- ja uusaeg\n3.3 Sõdadevaheline aeg\n3.4 Nõukogude aeg\n3.5 Taasiseseisvunud Läti\n4 Antropoloogiline iseloomustus\nÜheselt selge ja tunnustatud etümoloogia liivlaste nimetusele puudub. Samuti on lahtine, kas rahvas andis nime Liivimaale või vastupidi. Enim seostatakse liivlaste nimetuse algupära läänemeresoome sõnaga liiva, mis on eri piirkondades tähendanud "liiv, liivarand" või "lima vees, pori, muda", või läti keele murretes esineva arvatavasti läänemeresoome laensõnaga līvis "soine koht". Need sõnade tähendused võisid iseloomustada liivlaste jõgede kallastel paiknenud asualasid. Kuidas liivlased end algselt ise kutsusid ja kas oli olemas tervet rahvast hõlmav enesenimetus, on teadmata. Esimesed, alates 18. sajandist ülesmärgitud oma etnonüümid, mis tulevad liivi tüvest nagu nt lībist, līb raust (rahvas), līvõd, līvlizt "liivlased" on üle võetud saksa, läti või eesti keelest. Kuramaa liivlaste teiste enesenimetustena on üles märgitud kurāli 'kuralane, kuramaalane', rāndali 'randlane', rāndakurāli (vastandades end lätlastele, kes olid mōmi’ed "maamehed"), kurmānika[viide?] ja kalāmi’ed 'kalamehed'.\nArheoloogilistele leidudele toetudes nähakse hilisematest kirjalikest allikatest tuntud liivlastega asustatud alade elanikel ja kultuuril erinevaid algupärasid. Henriku Liivimaa kroonikas mainitud Metsepole piirkonna liivlasi peetakse kõige tõenäolisemalt juba pikemat aega Vidzeme loodeosa asustanud läänemeresoomlaste järeltulijaiks, kelle materiaalses kultuuris leidub ühisjooni Sakala alade ja latgaliseerumise-eelse Vidzeme põhjaosa läänemeresoome rahvastikuga.\nVäina (Daugava) ja Koiva jõe alamjooksule ilmusid seniste semgalipäraste kääbaste asemele liivlastega seostatavad kalmistutüübid ja hauapanused vastavalt alates 10. sajandi teisest poolest ja 11. sajandist. Järsu kultuurimuutusega koos leidis aset ka rahvastiku plahvatuslik kasv, mis on enamuse uurijatest viinud seisukohani, et selle taga peab olema sisseränne. Läti ajaloolaste seas on levinud vaade, et Väina ja Koiva liivlastele panid aluse Põhja-Kuramaalt sinna saabunud läänemeresoomlased või liivlased. Roberts Spirģis, lähtudes märgatavatest skandinaaviapärasustest (lisaks arheoloogilistele leidudele oletatakse ka paljude Henriku Liivimaa kroonikas äratoodud liivlaste nimede Skandinaavia päritolu) nii Väina liivlaste kui varasemate Kuramaa elanike kultuuris, jõuab liivi naistele omaste ehtetüüpide levikut ja arengut analüüsides järeldusele, et migreerujateks olid pigem Kuramaa kunagiste Skandinaavia kolonistide järeltulijad, kelle materiaalne kultuur oli küll tugevalt läänemeresoome ja balti naabritest mõjutatud. Spirģise kohaselt järgnes sellele uus ja ulatuslikum migratsioon 10/11. sajandi vahetusel Läänemere põhja- või kirdekaldalt, mille tagajärjel sai Daugava ja hiljem Koiva alamjooksul domineerivaks läänemeresoome element, mis seniste kohalike semgali, latgali, seeli ja skandinaavia kultuuridega sulandudes moodustas 11. sajandi keskpaigaks liivi etnose ja kultuuri. Mõned varasemadki uurijad, nt Rita Grāvere hambatüüpide uurimisele toetudes, on arvanud, et liivlastele panid aluse skandinaavlased koos Laadoga piirkonnast pärit inimestega, kusjuures skandinaavlased võisid viimaseid kasutada liitlastena Daugava kaubatee kontrollimisel.\nErineval seisukohal on olnud mõned, eelkõige Eesti ajaloolased, kelle arvates arenes liivi kultuur kohalikult läänemeresoome baasilt, mis varem võis lihtsalt semgalite kultuurilise mõju all olla, välistamata siiski mõningast sisserännet. Selle arvamusega on kooskõlas piirkonna rohked läänemeresoome toponüümid, mille olemasolu on paremini seletatav pikemaajalise läänemeresoome-liivi asustusega. Jorma Koivulehto ja Petri Kallio on aga näidanud, et Koiva jõe nimi on keskläänemeresoome algkeelde laenatud balti (gaujā) või baltoslaavi (gouiaH) algkeelest kõige hiljem 2. sajandil pKr. Kallio hinnangul seostuvad Põhja-Läti läänemeresoome päritolu kohanimed reeglina juba eraldiseisvate eesti ja liivi keeltega, mis näitab nende hilist teket. Ta järeldab, et Põhja-Lätis kõneldi enne läänemeresoomlaste sisserännet mingisugust balti murret. Kuna 1. aastatuhande alguse ja keskpaiga Koiva jõgikonna ja Väina alamjooksu kalmetes leidub semgali- ja latgalipäraste leidude kõrval ka läänemeresoomlastele iseloomulikke esemeid, siis oli Valter Langi arvates tegu segaasustusega (samale seisukohale on jõudnud ka Evald Tõnisson), mille juured ulatuvad juba hilispronksiaega.\nLäti antropoloogi Raisa Denisova arvates saabusid kitsanäolised, pikapealised, kohalikest väiksemat kasvu liivlaste esivanemad kas Saksimaalt või mujalt Kesk-Euroopast Kuramaale, Väinale ja Vidzeme lääneossa aastail 1300–1100 eKr ning säilitasid oma antropoloogilisi iseärasusi keskajani välja.\nKuigi arheoloogilised leiud, dialektoloogia (liivipärase läti keele murde levikuala), kohanimed ja Rita Grāvere uuringud liivlastele iseloomuliku hambatüübi levikust viitavad läänemeresoome asustuse olemasolule suurel osal Kuramaal (algselt lõunas kuni Riia laiuskraadini) läbi kogu 1. aastatuhande ja 2. aastatuhande alguse, siis kirjalikes allikates mainitakse Kuramaa liivlasi alles alates 14.–15. sajandist. Varasemate allikate kohaselt asustasid seda kuralased (ladina c(h)ori, curones) ja Henriku Liivimaa kroonika järgi ka võndlased (ladina wendi). Kuni 19. sajandini oletasid mitmed autorid, nt Ferdinand Johann Wiedemann, et Leedu loodeosani ulatunud asualaga kuralaste all mõeldi liivlasi. Hilisemate teaduslike avastuste valguses pole teised uurijad seda arvamust jaganud. Mitmed ajaloolased on jõudnud järelduseni, et kuralane oli ühisnimetus nii kurši keelt kõneleva rahvastiku kui nendega 9.–13. sajandi jooksul segunenud läänemeresoome keelega rahvastiku kohta, kuigi allikates on esmajoones ilmselt juttu ikkagi arvukamast ning sotsiaalselt ja majanduslikult arenenumast balti rahvast. Teise oletuse järgi olid Kuramaa läänemeresoomlased vähemalt kuni 13. sajandini tuntud kui võndlased, kelle läänemeresoomelisust kinnitavad nende Henriku Liivimaa kroonikas äratoodud asupaikade (Cēsis, Võnnu muinaslinnus) arheoloogilised leiud ja kes eristusid tolleaegsete inimeste jaoks selgelt ida pool asuva Liivimaa liivlastest. Lisaks on püstitatud hüpotees, et Põhja-Kuramaad asustasid hiljemalt alates 9.–10. sajandist Saaremaalt tulnud kolonistid ning et allikates märgitud saarlastest ja eestlastest piraatide all mõeldi ka Põhja-Kuramaalt lähtunud meresõitjaid. Võimalike põhjustena, miks hiljem neid liivlasteks hakati pidama, on välja pakutud kuralase nimetuse kinnistumist ainult kuršikeelsele elanikkonnale või Ventava kui võndlastele nime andnud riigi kadumist, mistõttu Kuramaa läänemeresoomlastele hakati edaspidi laiendama neile lähedase liivi rahva etnonüümi. Siiski käsitletakse tänapäeval üldiselt ka varasemaid Kuramaa asukaid liivi rahva osana hoolimata kunagisest nimetuste erinevusest.\nMõnikord on liivlaste nime arvatud esinevat juba Plinius Vanema (23–79 pKr, Hilleviones), Publius Cornelius Tacituse (55–120, lemovii või levonii) ja Klaudios Ptolemaiose (90–160, Leuonoi) kirjutistes. Selliseid oletusi on siiski peetud kaheldavaks, kuna antiikautorite teadmised põhjaaladest olid väga ähmased ning esitatud napp ja kohati vastuoluline kirjeldus ei võimalda nimetatud rahvaid lokaliseerida või on nende asukohakirjeldus täiesti ebarealistlik. Selline ebakindel mainimine on ka Alfred Suure (9. sajand) ja Bremeni Adama (11. sajand) teade sakside poolt Liubene (või Liobene) rahvaks kutsutud inimeste kohta. Kuigi see sarnaneb Vene leetopisside nimega любь, öeldakse nende elukoht olevat Doni jõest idas.\nUsutavamad teated liivlasteks kutsutavast rahvast ilmuvad kirjalikesse allikatesse 11.–12. sajandil. Kahel 11. sajandi esimese poole Skandinaavia ruunikivil mainitakse ilmselt Liivimaad (lf. lanti, liflainþi), umbes aastal 1113 kirjutatud Kiievi-Vene kroonikas Jutustus möödunud aegadest nimetatakse Kiievile andamit maksvate rahvaste hulgas ka liivlasi (либь). Samuti on seal märgitud Kiievi-Vene ja kreeklaste vahelise rahuleppe (aastal 944 või 945) delegatsiooni liige (nimekujud eri tõlgendustes: Либиар Фастов, Либи арьфастовъ, Либиарфостов, Либи Аръфастовъ, Либи Арьфастов), keda Jelena Melnikova on pidanud liivlaseks. Sama kroonika teises osas mainitakse Daugava suudmest kirde pool Riia lahe rannikul elavat rahvast nimega любь, mille tähendus on ilmselt sama. Üks Novgorodist leitud tohtkiri (dateeritud 1140–1150) on saadetud ilmselt Pihkvas elavale liivlasest kaupmehele (либиноу). 1180. aastal olevat liivlased (либь) olnud Polotski vürsti abiväes ja 1228. aastal suhelnud Pihkvaga. 1185. aasta paiku lõpetatud Taani ajaloost kõneleva kogumiku Gesta Danorum järgi võis liivlasi (Liui) osaleda Bråvalla lahingus, mille toimumisaja või üldse asetleidmise kohta ajaloolastel küll ühtne seisukoht puudub.\n13. sajandil räägitakse liivlastest juba paljudes kroonikates, lepingutes ja dokumentides, millest põhjalikem on aastatel 1224–1227 kirjutatud ja aastatest 1184–1227 jutustav Henriku Liivimaa kroonika. Kõik kuni 13. sajandi allikad, mis liivlaste asukohta täpsustavad, paigutavad nad Liivimaale ehk Riiast ida poole jäävale alale, märkides Kuramaa elanikena vaid kuralasi ja võndlasi. Kuramaa kohta käivates allikateks mainitakse üksikuid liivlasi esmakordselt alates 14. sajandi keskpaigast, liivlaste külasid alates 15. sajandist.\nAega liivlaste väljakujunemisest kuni rahva ristiusustamiseni, 11.–12. sajandit, on nähtud liivi kultuuri õitsenguajana, mida tugevalt soodustas nende ala läbiv oluline kaubatee varjaagide juurest kreeklasteni. Soodsates tingimustes arenes kaubandus ja tekkisid käsitööle keskendunud asulad, millest tähelepanuväärseim oli Daugmale muinaslinnus koos lähedaste küladega. Väina-äärsed liivlaste keskused tekkisid juba varem teiste hõimude poolt kasutusel olnud aladele ja linnamägedele, mistõttu nende elanikkond oli mitmekesine, hõlmates paljusid lähiümbruse rahvaid nagu semgaleid, latgaleid, võndlasi, skandinaavlasi, saarlasi jt. Koiva liivlased seevastu rajasid oma linnused ja keskused seni väheasustatud aladele. Õitsenguaega jääb siiski ka langusperiood, mille põhjustas ilmselt suunamuutus Baltikumi kaubateedel. Alates 1070.–1080. aastatest lõppes arheoloogilisele leidudele põhjal Lääne-Euroopa müntide sissevool, ehted muutusid primitiivsemaks ja mõnede ehteliikide tootmine lõpetati. 12. sajandil liikus Daugava alamjooks ka Polotski vürstiriigi poliitilisse mõjusfääri. Tekkinud materiaalse kultuuri kriisist väljuti 12. sajandi lõpus, mil Daugava alamjooksule saabusid Vene riikidega kaubitsemisest huvitatud Saksa kaupmehed Pärast Daugmale linnuse hävitamist 12. sajandi keskel liikus kaubanduslik ja käsitöönduslik keskus Mārtiņsala saarele. 13. sajandi alguseks oli esile tõusnud Riia jõe suubumiskoht Daugavasse, mis asus lähemal merele ja kuhu pääses suurema süvisega laevadelt kergemini ligi. Sinna asutati 1201. aastal Riia linn. Erinevalt Daugava ja Koiva alamjooksust on Metsepole liivlaste piirkonda arheoloogiliselt vähemuuritud ja selle hilisema rauaaja ajaloost on vähe teada.\n12. sajandi lõpus jagunes Liivimaa liivlaste asuala Henriku Liivimaa kroonika järgi kolmeks regiooniks: u 6000–9000 elanikuga Metsepoleks põhjas Riia lahe rannikul, u 5000–6000 elanikuga Turaidaks Koiva jõe alamjooksul 50 km ulatuses ja u 10 000–12 000 elanikuga Väina liivlaste alaks Daugava alamjooksul 100 km ulatuses. Eri autorid on selleaegseks liivlaste koguarvuks hinnanud 15 000–28 000. Turaidas oli omakorda neli erineva keskusega piirkonda: Turaida linnuse ümbrus, Sattesele, Krimulda ja Lēdurga. Väina liivlaste ala jagunes viie suurema keskuse vahel, milleks olid Riia, Mārtiņsala-Salaspils, Üksküla ehk Ikšķile, Lielvārde ja Aizkraukle. Kui eeldada, et ka idumealased ja võndlased olid liivlased, siis ulatus liivi ala ka Idumeasse ja Cēsise ümbrusse.\nKuramaa läänemeresoomlased – nimetatuna sel ajal kas liivlasteks, võndlasteks või kuralasteks – elasid seal nooremal rauaajal koos balti päritolu kuralaste ehk kuršidega ja teatud hulga skandinaavlastega, kes võivad olla Grobiņas asunud kunagise Skandinaavia koloonia järeltulijad. Spirģise arvates hakkasid skandinaavlased 9. sajandi algul pärast koloonia kadumist liikuma kõigepealt põhja poole, asudes seejärel 10. sajandi keskel ümber Daugava alamjooksule. Ka kuršidele omaste põletusmatuste levik 9.–12. sajandi jooksul, eriti alates 11. sajandist, põhja suunas senisele kivikalmete alale, viitab nende liikumisele seni läänemeresoomlastega asustatud aladele. Kuršide pealetungiga on seostatud nii võimalikku Põhja-Kuramaalt lähtunud Daugava alamjooksu asustamist kui Henriku Liivimaa kroonikas mainitud võndlaste põgenemist Venta jõe äärest Cēsisesse. 11.–13. sajandi arheoloogilise ainese järgi koondus läänemeresoome asustus eelkõige Põhja-Kuramaa idaossa, olles samas tugevasti mõjutatud kuralaste kultuurist, samal ajal kui läänes levisid kuršipärased kalmed, mis nt Venta alamjooksule jõudsid 11. sajandil. Laiadel aladel tekkis segaasustus. Ühtlasi toimus Kuramaa läänemeresoomlaste kultuuri ka Saaremaa elementide sissetung. 11.–12. sajandil mindi Kuramaa põhjaosas põletusmatuste asemel üle laibamatuste traditsioonile, mida on seostatud Bremeni Adami kroonikas mainitud Taani poolt Kuramaale rajatud kiriku ja misjonitöö tulemusega. 13. sajandil jäi Kuramaa läänemeresoome asustus kahe sealse tolleaegse piirkonna – Ventava (Wynda) ja Vanema (Waneman) – territooriumile, mille üle osaliselt või täielikult valitses Lammekin. Nende piirkondade nimed arvatakse olevat soome-ugri päritolu.\nMälestusmärk Turaida liivlaste vanemale Kaupole\n1184. aasta paiku liivlaste hulgas misjonitööd läbi viima saabunud saksa vaimulik Meinhard, kes kaks aastat hiljem ka Üksküla piiskopiks pühitseti, oma tegevuses kuigivõrd edukas ei olnud. Tema surma järel piiskopiks saanud Bertold otsustas paavst Coelestinus III toetusel alustada agressiivsema poliitikaga, värvates Saksamaalt ristisõdijaid, kes 1198. aastal hilisema Riia linna juures sinna kogunenud liivlaste väge lahingus võitsid. Kokkupõrkes langenud Bertoldi asemel järgmiseks piiskopiks saanud Albert pöördus 1200. aastal ristisõdijatega tagasi. 1201. aastal rajati Riia linn, millest sai Üksküla piiskopkonna, mis nüüd Riia piiskopkonnaks ümber nimetati, keskus. Samuti asutati Mõõgavendade ordu. 1202.–1203. aastal Rooma ja paavsti vastuvõtule viidud Turaida vanemas Kaupos leidis Albert omale jätkuvateks konfliktideks kindla liitlase. Esialgu polnud piiskopil siiski piisavalt sõjalist jõudu, et liivlaste piirkondi kindlalt kontrollida, osaliselt suudeti valitseda vaid ala mööda Daugava jõge kuni Ükskülani. 1205. aasta sõjakäiguga Lielvārdesse ja Aizkrauklesse suudeti saavutada võim, ehkki endiselt ebakindel, kogu Väina liivlaste ala üle.\n1206. aastal hõivasid Väina liivlased koos turaidalaste ja leedulastega Holmi linnuse. Piiskop Alberti saadetud vägi suutis linnuse kõrval toimunud lahingus liivlasi võita, sh tappes ka ülestõusu peaorganisaatori Ako, ja pärast seda piiramisega alistada ka need, kes linnusesse olid taganenud. Väinalasi aidanud turaidalaste vastu organiseeris Albert ühise sõjaretke koos semgalitega, mille käigus põletati Turaida muinaslinnus, kuid Sattesele linnuse piiramine edu ei toonud. Võitluse jätkumisest huvitatud liivlased kutsusid appi Polotski vürsti, kes kogus väe ja asus turaidalaste abil taas Riia piiskopi kätte läinud Holmi linnust piirama. Hoolimata piiravate vägede ülekaalust suutsid seesolijad end edukalt kaitsta. Neile sündmustele järgnes üldine liivlaste (nii Väina, Turaida, Metsepole kui Idumea) alistumine ja kristlusse astumine. Alistumine tõi kaasa maksu- ja väeteenistuskohustuse uute isandate heaks, mis tähendas, et edaspidi võitlesid liivlased 13. sajandi lõpuni jätkunud Liivimaa ristisõjas teiste Baltikumi rahvaste vastu juba Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu poolel. Uue olukorraga leppimist soodustas asjaolu, et nüüd olid liivlastel tugevad liitlased, kelle abil kaitsta end vaenulike naaberhõimude vastu või isegi domineerida nende üle. 1207. aastal sõlmitud kokkuleppega andis piiskop Albert Väina paremkalda alad, välja arvatud juba varem läänistatud Üksküla ja Lielvārde alad ning Riia ümbruse, Mõõgavendade ordule. Ordu sai ka Koiva vasakkalda. Piiskopi valdusse läksid Koiva paremkallas ja Metsepole. Traditsiooniline Väina liivlaste maksukohustus Polotski vürsti suhtes lõpetati vastastikusel kokkuleppel piiskop Albertiga 1212. aastal. Samal aastal toimus ka liivlaste ülestõusukatse, mis mässu keskusteks plaanitud linnuste majapõletamise ja juhtide vangistamise abil enamjaolt nurjati. Ülestõus toimus vaid Satteseles, kus mässulised linnuse piiramise järel siiski alistuma sunniti. See jäi viimaseks suuremaks Vidzeme liivlaste ülestõusuks Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu vastu.\n1230. ja 1231. aastal sõlmisid osad Kuramaa Vanema ja Ventava aladest eesotsas Lammekiniga alistumislepingud nii riialaste (Riia linnavõim, Riia piiskop ja Mõõgavendade ordu) kui paavsti esindaja Alna Balduiniga. Pärast riialaste 1231/1232. aasta talve sõjakäiku Kuramaale läks reaalne võim nende kätte. 1236. aastal Saule lahingus orduvägedele osaks saanud kaotuse järel ründasid leedulased järgmisel aastal Kuramaad, tapsid esimeseks Kuramaa piiskopiks nimetatud Engelberti ja ilmselt ärgitasid või sundisid kuralasi kristlusest loobuma. Kuna riialaste tähelepanu oli sel ajal suunatud eelkõige Vene riikide vastasele tegevusele, siis kogusid nad alles 1245. aastal kogu Liivimaa oma võimu all olevatelt aladelt suure väe, tungisid Kuramaale ja alistasid suurema osa sealsetest piirkondadest. Vallutamine viidi lõpule 1252.–1253. aastal, mil sõlmiti ka kokkulepe, mille järgi 2/3 maast läks Liivi ordule ja 1/3 Riia piiskopile. 1260. aastal järjekordses ordu organiseeritud sõjakäigus osaledes läksid kuralased nendega tülli ja keeldusid vastaseks olnud žemaitide väge ründamast, mistõttu orduvennad Durbe lahingus lüüa said. Ühe allika kohaselt kuralased isegi ründasid koos žemaitidega ordumehi. Sellele Liivi ordu jaoks suurele kaotusele järgnes ülestõus lõunapoolsete seni veel ristimata kuralaste hulgas, kes alustasid koos leedulastega sõda ordu ja vastristitud kuralaste vastu. Vastuhakk suudeti maha suruda ja kontroll kogu kuralaste asuala üle taastada 1267. aastaks, mil sõlmiti ka uued alistumislepingud.\nKesk- ja uusaegRedigeeri\nUues ühiskonnas jäi enamik liivlastest talupojaseisusse ja hauapanuse põhjal jätkus vanade tavade osaline järgimine. Nad säilitasid ka isikliku vabaduse kuni 16. sajandini. Senised ülikusuguvõsad hukkusid ristisõja käigus või sulandusid sakslastest koosnevasse rüütli- ja vaimulikuseisusse. Näiteks 1272. aastal on mainitud orduvenda nimega Ykemele ja 14.–15. sajandil mitmeid Kuramaa läänimehi, keda võib nime järgi pidada liivlasteks. Liivlasi leidus ka linnarahvastiku hulgas, eriti Riias, kus 16. sajandi allika kohaselt oli liivlastel kui esimesena ristitud rahval privileeg pääseda Riia gildi liikmeks. Etnilise ja sotsiaalse eneseteadvuse säilimisele viitab kroonikamärge liivlase kohta, kes 1345. aastal olevat end kogu liivi rahva poolt määratud kuningana esitlenud.\n14. sajandil olid Turaida liivlased siiski juba osaliselt assimileerunud ja sel ajal asutatud uutele küladele pandi lätipärased nimed. Protsessi kiirendasid laastava mõjuga Liivi sõda, Poola-Rootsi sõjad ja Põhjasõda ning nendega kaasas käinud katkuepideemiad, mis mõjusid enim just suurte teede ääres elavatele liivlastele. Lätlaste suurema arvukuse tõttu taasasustasid tühjaksjäänud kohtad pigem nemad. 16. sajandil alanud kirikukirjanduse tõlked tehti reeglina läti keelde ja 17. sajandist alates asutatud koolides õpetati läti keeles, mis oli liivlaste kui keelevähemuse aladel lingua franca'ks kujunenud. Ilmselt kasutati ka mõisatööl läti keelt. Kõik see soodustas liivi keele taandumist kodukeeleks ja keeleliste segaperekondade teket. 1622. aastal väitis Thomas Hiärn, et liivlased elasid lätlaste seas, osalesid lätikeelsetel jumalateenistustel ja rääkisid igapäevaselt läti keelt. 18. sajandi teise poole allikate järgi elas Liivimaal liivlasi veel Salatsi ja Riia ümbruses ning Riia lahe rannikul. 19. sajandil mainitakse vaid Salatsi liivlaste olemasolu, keda Anders Johan Sjögreni järgi oli 1846. aastal 22, mis hilisemate hinnangute kohaselt on liiga väike arv, ja Ferdinand Johann Wiedemanni järgi 1861. aastal 8. Viimane Salatsi liivlane olevat surnud 1868. aastal.\nLoja, liivi paaditüüp\nKa Kuramaal toimus assimileerumine. 17. sajandi keskpaiga allika järgi oskasid nt Engure ümbruse liivlased sel ajal läti keelt ja osalesid lätikeelsetel jumalateenistustel. 17. sajandil oli kõigi liivlaste koguarv tõenäoliselt juba alla 5000. Erandliku nähtusena toimus alates 17. sajandist Põhja-Kuramaa varem peamiselt läti asustusega rannakülades liivistumine. Sellel sõdadest ja migratsioonist vähem puudutatud alal, kus keelekeskkonda toetas ka läbikäimine keeleliselt lähedaste Saaremaa elanikega, säiliski lõpuks liivi elanikkond kõige kauem. Hiärn, rääkides arvatavasti just Kuramaa põhjaranniku liivlastest, väitis, et nad vältisid sel ajal keelelisi segaabielusid ja elasid lätlastest üsna eraldatult. 18. sajandi teisel poolel ja 19. sajandi alguses ulatus see ala Oviši külast Ģipka külani, hiljem Melnsilsist Lūžņasse, hõlmates kokku 12 küla. Ala jagunes kaheks osaks (ida- ja lääneosa), kus räägiti ka erinevaid murdeid – idamurret ja läänemurret. Kumbki osa kuulus eraldi valla ja kihelkonna alla. Erinevad tegurid tingisid siiski sealgi liivlaste arvu vähenemist ja assimileerumist: ülerahvastatud majade tõttu kõrge vastuvõtlikkus nakkushaigustele, suur uppumissurmade arv ja nt 1859. aasta vastuhakk Dundaga mõisnikule, mille karistusena 38 talust elanikud välja tõsteti ja uute inimestega, sh lätlastega asendati. 19. sajandi lõpus täheldasid uurijad, et liivlased peavad läti keelt prestiižikaks ja kohati õpetavad seda oma lastele esimese keelena ning et liivlaste etniline eneseteadvus on nõrk. Siiski liivlaste koguarv 19. sajandi jooksul tõusis. Erinevad allikad ja hinnangud pakuvad Kuramaa rannakülade liivi rahvastiku kohta välja erinevaid ja kohati ilmselt ebatäpseid arve: 1843.–1845. aastal kohalik kirikuõpetaja 2052, 1850. aasta rahvaloendus 2180, 1852. aastal Sjögren 2324, 1863. aasta rahvaloendus 2546, 1881. aasta rahvaloendus 2400, 1888. aastal Eemil Nestor Setälä 2929. Pärast pärisorjuse kaotamist ja liikumisvabaduse reforme asus osa liivlasi ilmselt elama ka teistesse piirkondadesse ja linnadesse.\nEsimese maailmasõja sündmuste tõttu pidid liivlased mitu aastat elama põgenikena Läti sisepiirkondades, Venemaal ja Eestis Haapsalus, kust kõik enam tagasi ei pöördunud. Lauri Einari Kettuneni hinnangul oli pärast sõda kokku u 1500 liivikeelselt inimest. Rahvaloenduste andmetel elas Lätis 1920. aastal 831, 1925. aastal 1238, 1930. aastal 962 ja 1935. aastal 944 liivlast. Liivi Liit pakkus 1928. aastal liivlaste arvuks 1425 ja Edgar Vaalmaa 1935. aastal 1205, neist 820 keeleoskajat. End liivlaseks pidanud inimeste arvu tõusu 1925. aastal seostatakse põgenike tagasipöördumise ja seoses teadlaste nendesuunalise huviga tekkinud etnilise eneseteadvuse kasvuga, mis üldiselt püsis siiski madalana. Rahvaloenduste ja uurimuste põhjal saab järeldada, et u 1/4 neist, keda päritolu järgi võiks liivlasteks pidada, ise seda ei teinud. Liivi enesemääratlusega inimestest umbes sama suur osa ei osanud liivi keelt, eriti nooremad, ja keeleoskajatest omakorda enamus seda kodus ei kasutanud. Eriti kiiresti kaotasid identiteedi ja keele Kuramaa rannaküladest lahkunud inimesed. 1930. aastatel pidas isegi Liivi Liit koosolekuid aina sagedamini läti keeles, et kõik liikmed toimuvast aru saaksid ja sel ajal sündinud lastele liivi keelt enam praktiliselt ei õpetatud.\nJätkati tegutsemist traditsioonilistel elatusaladel: rannakalapüügil, maaharimises ja loomakasvatuses. Suurem muutus oli maareform, mis tunduvalt suurendas maad omavate liivlaste hulka. Üksikud liivlased olid ka kaupluseomanikud, turismitalupidajad ja tööl teenindussektoris. 1923. aastal asutati Mazirbes esimene liivi ühiskondlik organisatsioon Liivi Liit, mis võttis eesmärgiks liivi keele elushoidmise, liivlastele teadmiste levitamise ning nende majandusliku ja sotsiaalse olukorra parandamise. Liivi Liidu sini-valge-roheline Läti riigilipu mõõtudes lipp kujunes hiljem liivi rahvuslipuks. Ühingu saavutusteks oli liivi keele kui valikaine õpetamine kuues traditsioonilise liivi ala seitsmest koolist, laulukooride loomine, laulupeo korraldamine ja Liivi rahvamaja ehitamine. 1932. aastal asutati Liivi Sõprade Selts Lätis, mis andis välja kaks ainsat sõdadevahelisel ajal Lätis ilmunud liivikeelset raamatut. Aktiivsemad olid selles osas Eesti ja Soome hõimuliikumise aktivistid, kes andsid välja lugemikke, laulikuid, vaimulikku kirjandust ja ajakirja Līvli.\nTeise maailmasõja ajal ja järel vähenes järsult liivlaste ametlik arv. Selle põhjused lisaks assimileerumisele olid väljaränne, küüditamine, kohati ametnike soovimatus tunnistada liivlasi rahvuseks ja kartus oma etnilist identiteeti avaldada. Rahvaloenduste järgi elas 1959. aastal Lätis 185 liivlast, 1970. aastal 48, 1979. aastal 107 ja 1989. aastal 135. Liivlaste senistele tegevusaladele andis löögi kollektiviseerimine ja Nõukogude Liidu piiritsooni režiimi sattumine. Rannakalapüük koondus suurematesse keskustesse ja võimalused traditsioonilistel aladel või teenindussfääris töötada ahenesid, mis põhjustas tööealise elanikkonna lahkumise paremaid töö- ja elutingimusi otsima.\nVahepeal katkenud kultuurialane ja ühiskondlik tegevus taastus 1970. aastatel seoses etnograafiliste ansamblite Līvlist ja Kāndla ning folkloorirühma Skandinieki tegevusega. 1978. aastal esitas rühm liivi ja läti haritlasi Läti NSV valitsusele kirjaliku palve liivlaste rahvuseks tunnistamiseks ja assimileerumisest päästmiseks, mis jäi ametliku positiivse vastuseta. Samal aastal avati Miķeļtornise kalmistul mälestuskivi liivi luuletajatele ja Mazirbes liivi etnograafiliste esemete kollektsioon Rāndali, mis kujunesid liivlaste ja liivi kultuuri huviliste jaoks olulisteks sündmusteks. 1988. aastal taastati Liivi Liit.\nPiirikivi kujutav mälestusmärk liivlastele, lätlastele ja eestlastele Staiceles (rajatud 2004)\nTaasiseseisvunud Läti Vabariik tunnistas 1991. aastal liivlased Läti põlisrahvaks ja võttis vastutuse nende identiteedi ja kultuurilis-ajaloolise keskkonna säilitamise ning asuala sotsiaalmajandusliku arendamise eest. Samal ajal moodustati Kuramaa põhjaranniku liivi kultuurilis-ajaloolise ala pärandi eest hoolitsemiseks sinna piirkond "Liivi rand". 2000. aastal jõustunud riigikeele seadusega kohustus riik tagama liivi keele säilimise, kaitse ja arengu. Reaalsuses on võetud kohustusi vaid osaliselt täidetud.\nViimane liivi emakeelega inimene, Grizelda Kristiņ, suri 2013. aastal Kanadas. Etniline enesemääramine pole enam seotud liivi keele oskuse ega kohati isegi mitte liivi päritoluga. Ametlikult end liivlastena määratlenud inimeste arv Lätis oli 1994. aastal 204, 1998. aastal 187, 1999. aastal 185, 2000. aastal 177, 2006.–2007. aastal 172, 2011. aastal 174 (sama aasta rahvaloenduse järgi aga 250), 2012. aastal 164 ja sealt edasi püsinud enam-vähem stabiilsena (2020. aasta seisuga 159). Enim elab neid Riias, Ventspilsis ning Põhja-Kuramaa rannikuala hõlmavates Kolka ja Tārgale piirkondades.\nÜksikuid liivlasi elab ka teistes riikides. Eesti 2011. aasta rahvaloendusel nimetas end liivlaseks 23 inimest. Venemaal on registreeritud 7 liivlast.[viide?]\nLiivlaste muinasaegsest kultuurist on võimalik aimu saada eelkõige nende kalmete arheoloogilise uurimisega. Vähem on seda tehtud Metsepole ja Põhja-Kuramaa aladel, kus maeti kivikalmetesse, üsna põhjalikult on kaevatud aga Väina ja Koiva liivlaste maa-aluseid kalmistuid ja kääpaid. Väina liivlaste alal avastatud kalmistud koosnevad peamiselt maa-alustest haudadest, aga leiduvad ka mõned kääbastikud. 10.–11. sajandil on neis domineerinud põletusmatused, hiljem kasvas laibamatuste osakaal. Haudadest on mõnikord leitud kive või kivikonstruktsioone. Maa-alustesse haudadesse on surnud asetatud kirstudes ja peaga loodesse, hiljem põhja. Tüüpilised hauapanused, mida enne kalmesse asetamist reeglina ka põletati või muul moel rikuti, on olnud savinõu peatsis ja koer jalutsis, naistel mitmerealised rinnakeed koos nende külge kinnitatud ripatsite ja noaga, rinnanõelad, sõled ja käevõrud, meestel kirves, 1–2 oda, tuleraud tulekiviga, nuga ja tähtsamatel isikutel ka kaheteraline mõõk, pronksnaastudega vöö, kaalud koos vihtidega ja joogisarv. Omapäraseks kombeks oli hauda kaasa panna muna. Koiva liivlaste alal on leitud peamiselt kääpaid, kus matmiskombestik ja hauapanused sarnanevad Väina liivlaste omadega. Matuste orientatsioon on seal naiste puhul olnud kirde-edela, meestel loode-kagu suunas.\nEhted ja riietusRedigeeri\nRahvariides liivlased Läti postmargil\nLiivlased erinesid ümbritsevatest rahvastest selgelt oma riietuse ja ehetega. Algul Skandinaaviast sisse toodud ja hiljem kohapeal valmistatud paarikaupa kantavad kilpkonnsõled koos rinnakeedega olid liivi naiste ehtekomplekti iseloomulikuks osaks. Kee juurde kuulusid erinevad ripatsid, tihti ka nuga ja võtmed, mis võisid olla abielunaise tunnuseks. Ripatsitel ja amulettidel olid levinud zoomorfsed motiivid. Naiste riietusse kuulusid särk, õlgadelt kilpkonnsõlgede või rinnanõeltega kinnitatav seelik, kuub ja sõba, põll, sääremähised, peakate (juuksepael või linik) ja vöö. Seelik oli pruun või sinine ja mõnikord kahevärviline, sõbad olid tumesinised. Riided, eriti sõbad kaunistati rikkalikult iluesemetega.\nMeeste riietusse kuulusid linane särk, kuub, püksid, mis allpool põlve sääremähisega mähiti, ja keep. Võrreldes naistega olid rõivad ja ehted tagasihoidlikud ning tema sotsiaalsele staatusele viitasid selle asemel relvad ja kaupmeheatribuutika.\nLaste riietuseks oli pikkade varrukatega linane särk, mille peal kanti villast kuube. Võrreldes naaberrahvastega on laste riided olnud rohkemate kaunistustega.\nSeisukohad liivlaste muinasaegsete religioossete vaadete sisu osas on andmete vähesuse tõttu suuresti oletused. Arvestades liivlaste üsna erinevaid matmistraditsioone võib oletada, et ühtne uskumuste süsteem puudus ja oli palju lokaalseid iseärasusi. Liivlaste usulised kujutelmad meenutasid ilmselt enim traditsioonilist soomeugrilaste maailmamudelit, kuid neis oli ka tugev baltlaste, skandinaavlaste ja slaavlaste maailmavaate mõju. Personifitseeritud nimeliste jumalate olemasolu kohta puuduvad usutavad andmed. Usuti vaime, keda võidi kutsuda jumalateks (liivi jumāl), mis hiljem kristlikule Jumalale üle kanti. Nad olid nähtamatud, kuid nende kohalolek oli tuntav. Jumalustest tehti kujusid, mida tajuti ja koheldi jumala endana – sellest on teateid ka Henriku Liivimaa kroonikas ja vihjeid arheoloogilistes leidudes. Sarnaselt paljude läänemeresoomlaste ja indoeurooplastega oli arvatavasti levinud ka emakultus. Jumalatele ja emakujudele toodi nende soosingu saavutamiseks vastutusrikastel hetkedel ohvreid: peamiselt loomi, kõige sagedamini koeri, aga mõnikord ka inimesi. Ohverdati nt ehitamise käigus majavaimule, sõjaõnne hüvanguks ja pandi ohvriloomi haudadesse kaasa.\nHauapanusena kasutatud munad, millel on olnud oluline roll slaavlaste, baltlaste ja skandinaavlaste kevadrituaalides, võisid sümboliseerida taassündi. Pärast surma usuti arvatavasti elu jätkumist teises ilmas, mis kujutas endast sünget paika maa all või maailma põhjaserval, mis seletaks ka järjekindlalt peaga loode-põhja-kirde suunas tehtud matuseid. Põletusmatustega arvatakse kaasas käivat arusaama ihu ja hinge erinevusest: ihu põlemisel jääb hing alles. Hauapanustena kasutatavate esemete põletamine ja rikkumine viitab usule ka esemete hingestatusesse. Teise ilma liikumist võidi näha teekonnana – sellest toidu lisamine hauda, mis oli liivi matuste eripäraks. Matmistraditsioonidesse kuulusid tõenäoliselt mitmed tulega seotud riitused. Sarnaselt balti rahvastega kasutasid liivlased geomeetrilist mustrit, mida seostatakse solaarsümboolikaga, ja pidasid oluliseks pööripäevi, millest annab märku asjaolu, et nende päevade vanad ristiusust mõjutamata nimetused on säilinud. Kuigi kuradi (liivi kuŗē) kuju levis liivi mütoloogias eelkõige kristlusega, oli midagi sarnast oletatavalt ka nende muinasusundis.\n11.–12. sajandil hakkas levima liivlaste hulgas – Väina aladel Vene aladelt pärinev õigeusklik ja Kuramaal Taanist pärinev katoliiklik – ristiususümboolika, kuid esialgu oli see ilmselt tihedalt põimunud paganlike arusaamadega. On arvatud, et sel ajal Põhja-Kuramaal toimunud üleminek põletusmatuselt laibamatusele on just misjonitööga seotud. Domineerivaks sai ristiusk ja selle arusaamad 13. sajandil vägivaldse ristiusustamise käigus, kuigi mitmed vanad paganluse elemendid jäid veidi kohandatuna liivlaste maailmapilti alles.\nLiivlaste elamu Jaunciemsis (1902)\nÜksikuid liivikeelseid sõnu ja väljendeid leidub juba Henriku Liivimaa kroonikas. Andmeid liivikeelsest raamatust (nagu ka eesti- ja lätikeelsest keelatud luterlikust kirjandusest) on juba 1525. aastast.[viide?] Seni nii vana raamatut leitud ei ole. Esimene liivikeelne tekst avaldati 1789, mis oli "Meieisapalve". Liivlaste ja liivi keele teaduslik uurimine algas aastal 1846, mil Andreas Johan Sjögreni (1794–1855) juhatusel leidis aset esimene uurimisreis liivlaste juurde. 1861. aastal valmis esimene liivi keele sõnaraamat (saksa-liivi) ja grammatika (tööd alustas Sjögren ja viis lõpule Ferdinand Johann Wiedemann), 1863. aastal anti esimeste liivi kultuuri- ja haridustegelaste eestvõttel Briti ja Väljamaa Piibliseltsi poolt Londonis välja eraldi köidetena ida- ja lääneliivi murdes Matteuse evangeelium, millest 1880 ilmus uus trükk.\nLiivlaste kultuurilise elavnemise perioodiks võib pidada ajavahemikku 1920–1940, mis algas Lauri Kettuneni ja Oskar Looritsa ekspeditsiooniga Kuramaa rannaküladesse. Sellest sai Eestis ja Soomes alguse liivlaste toetusliikumine, mis võttis eesmärgiks liivlastele emakeelse lugemisvara väljaandmise ja haridusevõimaluste loomise ning liivlaste ühiskondliku organisatsiooni loomise. Eestis oli aktiivseimaks organisatsiooniks Akadeemiline Emakeele Selts, kes andis omal kulul välja liivikeelset kirjandust, toetas rahaliselt liivi keele õpetamist Liivi ranna koolides ja hüvitas Tartu Ülikoolis õppivate mitmete liivi päritolu üliõpilaste õppe- ja elamiskulud. Soome hõimuliikumise seltsid tegelesid liivikeelse kirjanduse väljaandmise, liivlaste hariduseomandamise toetamisega, liivi rahvamaja ehitamise finantseerimise ja liivi lastele jõulukinkide saatmisega. 1931.–1938. tegutses Liivi ranna kirikutes Soomest saadetud liivikeelne pastor. 1931. aastal hakkas Soome hõimuliikumise toel ilmuma ajakiri Līvli.\nEestis ja Soomes ilmus sõdadevahelisel ajal kokku umbes 20 liivikeelset raamatut (laulikud, luulekogud, lugemikud, vaimulik kirjandus), mis moodustab põhilise osa olemasolevast liivikeelsest kirjandusest. See on peamiselt tarbekirjandus: viis liivi lugemikku, "Piški katkismus" (1936), "Ūž Testament. Evangeliumõd ja apostõld tüöd" (1937), "Līvlist vaimli loulrāntõz" (vaimulik lauluraamat, 1939). Vaimulik kirjandus anti välja Soomes ja Ūž Testament on oma 296 leheküljega suurim liivikeelne raamat. Soomes ilmunud liivikeelse ilmaliku kirjanduse näide on kooliõpetaja Pētõr Dambergi „Jemakiel lugdõbrāntõz skūol ja kuod pierast" I (1935), mis sisaldab oma 99 leheküljel palju rahvaehtsat lugemismaterjali ja luuletusi liivi autoritelt (Karl Stalte, August Skadin jt.).\nMardisant "sõel" Mazirbes (1928)\nToetusliikumise tulemusel liivlaste kultuuri- ja seltsielu elavnes. 1922. aastal asutati liivi koor ja näitering. Aastal 1923 asutati Līvõd Īt (Liivi Liit), mis võttis eesmärgiks liivi keele elushoidmise, liivlastele teadmiste levitamise ning nende majandusliku ja sotsiaalse olukorra parandamise. Ehkki liivi kirjakeele loomine oli raskendatud ida- ja lääneliivi murrete rääkijate üksmeele puudumise pärast, saavutas Liit juba samal aastal liivi keele jõudmise valikainena mitmesse kooli. 1920. ja 1930. aastatel õppis liivi keelt igal aastal üle saja lapse. Peamiselt välismaiste annetuste toel valminud Liivi rahvamaja Mazirbes avati 1939. aastal.\nOma kaugemate eesmärkide – liivi keele säilitamine ning liivi rahvusliku eneseteadvuse loomine ja tugevdamine – saavutamisel liivlaste toetusliikumine ebaõnnestus. 1930. aastatel Lätis võimule tulnud marurahvuslik valitsus, kel tekkis ka poliitiline vastasseis Eesti ja Soome valitsustega, ei soosinud nende riikide esindajate tegevust liivlaste juures. Soomes väljaantud liivi lugemikku ei lubatud Lätis liivi keele õpetamiseks kasutada, tsensuurinõuete tõttu jäi ka Līvli väljaandmine ajutiselt toppama. Liivi randa saadetud Soome pastoril tekkisid probleemid tegutsemiseks tööloa saamisega.\nTeisalt ei osanud Eesti ja Soome hõimuliikumise aktivistid arvestada liivlaste endi leige ja kohati vastumeelse suhtumisega liivi keele elushoidmisse. Eesti ja Soome seltside ärgitusel ja kulul kõrgemat haridust omandama asunud liivlased, kelles nähti tulevasi liivi rahvusliku liikumise juhte, ei täitnud tihti ootusi. Mitmed Soomes, Eestis või mujal Lätis õppinud noored ei olnud enam huvitatud kodukohta tagasipöördumisest või ei leidnud seal tööd. Koolides liivi keelt õpetanud pedagoogi töömeetodid olid vähetulemuslikud ja ka vanemad ei soovinud oma laste osalemist liivi keele tundides – nad olid juba suuresti läti identiteediga ega huvitunud liivi keele säilitamise püüetest. 1930. aastatel kodudes liivi keelt enam praktiliselt ei õpetatud.\nNõukogude võimu tuleku, millega kaasnes Liivi Liidu ja Mazirbe rahvamaja sulgemine, ning Teise maailmasõja sündmuste tõttu katkes Läti Vabariigi ajal alanud kultuuriline tegevus. See taastus 1970. aastatel, mil loodi liivi etnograafilised ansamblid Līvlist Riias ja Kāndla Ventspilsis ning folkloorirühm Skandinieki. Kultuuriüritusteks võib pidada ka samal kümnendil toimunud liivi luuletaja Kōrli Stalte sajanda sünniaastapäeva tähistamist Lielupes ja liivi luuletajatele mälestuskivi paigaldamist Miķeļtornise kalmistule. Oluline kultuurisündmus oli ka liivi etnograafiliste esemete kollektsiooni avamine Mazirbes. 1988. aastal taasalustas tööd Liivi Liit.\nTaasiseseisvunud Läti riik võttis omale seadusliku kohustuse liivi kultuuri kaitsta ja edendada, mida ta täielikult täita pole suutnud. Riigipoolsed olulisemad sammud liivi kultuuri heaks on olnud Kuramaa rannikule kultuurilis-ajaloolise ala "Liivi rand" (liivi keeles "Līvõd Rānda") loomine, riikliku sihtprogrammi "Liivlased Lätis" (läti keeles "Lībieši Latvijā") asutamine, tänu millele on ilmunud mitmeid hariva ja teadusliku sisuga väljaandeid, ning endise liivi rahvamaja tagastamine Liivi Liidule. Algul eraalgatuse korras, aga alates 1995. aastast ka Läti Ülikoolis, hakati korraldama liivi keele kursusi, mille hõlbustamiseks lepiti 2005. aastal kokku liivi kirjakeele normis. Taas hakkas ilmuma ajakiri Līvli, mis tänapäeval on küll enamjaolt lätikeelne. Liivi Liidu kaudu on välja antud liivikeelseid materjale, sh liivi keele õpik. 1994. aastal loodud organisatsioon Liivi Kultuuri Keskus (liivi "Līvõ Kultūr sidām") on korraldanud liivi kunsti näituse, andnud lühiajaliselt välja liivikeelset kultuuriajakirja Õvā, üllitanud liivikeelse luulekogumiku ja liivi-läti sõnaraamatu ning toimetab liivi keele, kultuuri ja ajaloo portaali Livones.net. Asutatud on mitmeid lauluansambleid, korraldatud liivi laste ja noorte suvelaagreid. Alates aastast 1989 peetakse igal aastal augusti esimesel nädalavahetusel Mazirbes Liivi Liidu organiseeritud liivi pühi, teine oluline tähtpäev on 18. november, mil tähistatakse liivi lipu esmakordset esitlemist. 2010. aastal sai liivikeelne laul "Rišti räšti" (viis: Raimonds Tiguls, sõnad: Valts Ernštreits) Eurovisiooni lauluvõistluse Läti eelvooru finaali.\n1870. aastatel liivlaste füüsilisi omadusi mõõtnud Otto Gustav Friedrich Weber ja Ferdinand Waldhauer leidsid, et antropoloogiliselt on nad lähedased karjalastele: pikka kasvu, kuivetu kehaehitusega. Liivlastel leiti olevat kastanpruunid juuksed, hallid või pruunikirjud silmad, kitsas piklik nägu ja lühipealine kolju. Heledamad juuksed esinesid vaid lastel. Habemekasv ja kehakarvasus oli meestel tugev, habe oli tumepruun. Wilhelm Hillneri arvates meenutasid liivlased iseloomu poolest eestlasi, olles meremeestena ettevõtlikumad ja solidaarsemad kui põlluharijad lätlased.\nLiivi rahvuslipuks on kujunenud Liivi Liidu lipp, mille avamispidu toimus 1923. aasta 18. novembril Mazirbes. Selle mõõdud ja värvide suhe sarnanevad Läti riigilipu omadega. Selle värvid – roheline, valge ja sinine – sümboliseerivad randa, nagu seda oma paadist näeb kalamees: roheline mets, valge liiv ja sinine meri.\nLipu avamisüritusel kooriga esitamiseks kirjutas Karl Stalte Fredrik Paciuse viisile, mida kasutavad Soome ja Eesti hümnid, liivikeelsed sõnad. Laulu, mille pealkirjaks sai "Min izāmō, min sindimō", hakati hiljem pidama liivlaste hümniks.\n↑ Koski, lk 55–61\n↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 2,4 2,5 Halling, lk 55–57\n↑ Kas ir lībieši?, livones.net\n↑ 4,0 4,1 4,2 4,3 Tõnisson\n↑ 5,0 5,1 5,2 5,3 5,4 Lang, lk 249–250\n↑ 6,0 6,1 Spirģis 2006b\n↑ 7,0 7,1 Zemītis 2011, lk 83\n↑ Spirģis 2006a, lk 338\n↑ Spirģis 2006a, lk 337–338\n↑ Kallio 2015\n↑ Lang 2018, lk 246\n↑ Zemītis 2011, lk 77–78\n↑ 14,0 14,1 Koski, lk 59\n↑ 16,0 16,1 Valsts izglītības satura centrs\n↑ Zemītis 2009, lk 95–96\n↑ Žulkus, lk 63\n↑ 19,0 19,1 Zemītis 2011, lk 80–82\n↑ Švābe, lk 75\n↑ Žulkus, lk 60\n↑ Ernits 2014, lk 14\n↑ 23,0 23,1 23,2 23,3 Zemītis 2011, lk 75\n↑ Ernits 2014, lk 16–19\n↑ Ernits 2014, lk 16–17\n↑ Ernits 2014, lk 19\n↑ Koski, lk 57\n↑ Ernits 2014, lk 14–15\n↑ 29,0 29,1 Koski, lk 58\n↑ Zemītis 2011, lk 78\n↑ Zemītis 2011, lk 85, 90\n↑ 32,0 32,1 Zemītis 2011, lk 85\n↑ Spirģis 2006a, lk 312–337\n↑ Zemītis 2011, lk 91\n↑ Spirģis 2006a, lk 286\n↑ Zemītis 2011, lk 88\n↑ Grünthal, lk 196\n↑ Zemītis 2011, lk 76–82, 100\n↑ Švābe, lk 66–69\n↑ HLK, I, lk 25–29\n↑ HLK, II, lk 29–33\n↑ HLK, III-IV, lk 33–37\n↑ HLK, V-VI, lk 37–39\n↑ HLK, VII (3), lk 43\n↑ HLK, IV-VIII, lk 35–47\n↑ HLK, IX (6–13), lk 51–53\n↑ HLK, X (1–9), lk 55–63\n↑ HLK, X, (10), lk 63\n↑ HLK, X (12), lk 65–67\n↑ HLK, X (13–15), lk 67–71\n↑ HLK, XI (3), lk 75\n↑ HLK, XVI (2), lk 133–135\n↑ HLK, XVI (3–5), lk 135–145\n↑ Švābe, lk 67–114\n↑ Latviešu konversācijas vārdnīca\n↑ 58,0 58,1 Dzenis\n↑ 59,0 59,1 Koski, lk 62\n↑ 60,0 60,1 60,2 Zemītis 2011, lk 103\n↑ Blumberga, lk 127\n↑ Halling, lk 58\n↑ Grünthal, lk 197\n↑ Grünthal, lk 197, 202\n↑ Blumberga, lk 127–131\n↑ Blumberga, lk 136–139\n↑ 67,0 67,1 Blumberga, lk 147\n↑ 68,0 68,1 Hint\n↑ Blumberga, lk 140–143\n↑ Blumberga, lk 144–146\n↑ 71,0 71,1 Blumberga, lk 144–146, 150\n↑ 72,0 72,1 72,2 Blumberga, lk 146–153\n↑ Programma „Lībieši Latvijā 2008. – 2012. gads”\n↑ Viimane emakeelne liivlane lahkus jäädavalt. Tartu Postimees, 14. juuni 2013\n↑ Pastāvīgie iedzīvotāji pēc tautības gada sākumā. Läti Statistikaamet\n↑ Ene-Margit Tiit (2014). Eesti rahvastik. Hinnatud ja loendatud. Kirjastanud Statistikaamet, Tallinn\n↑ Zemītis 2011, lk 89–90\n↑ Zemītis 2011, lk 83–84, 92–93\n↑ 79,0 79,1 Zemītis 2011, lk 93\n↑ 80,0 80,1 80,2 Zemītis 2011, lk 95–100\n↑ Pajusalu, lk 220\n↑ Ernštreits, lk 240\n↑ Blumberga, lk 131\n↑ 84,0 84,1 84,2 84,3 Blumberga, lk 155–190\n↑ Lībiešu valodas apguve, livones.net\n↑ Blumberga, lk 366\n↑ Grāvere 2008, lk 113–114\n↑ Blumberga, lk 142\n↑ Blumberga, lk 352–353\nBlumberga, Renāte, Liivlased 19–21. sajandil, lk 127–153 koguteoses Liivlased. Ajalugu, keel ja kultuur, koostanud ja toimetanud Renāte Blumberga, Tapio Mäkeläinen ja Karl Pajusalu; Tallinn, Eesti Keele Sihtasutus, 2011.\nBlumberga, Renāte, Liivlaste ärkamisaeg ja hõimuliikumine, lk 155–190 koguteoses Liivlased. Ajalugu, keel ja kultuur, koostanud ja toimetanud Renāte Blumberga, Tapio Mäkeläinen ja Karl Pajusalu; Tallinn, Eesti Keele Sihtasutus, 2011.\nBlumberga, Renāte, Liivlaste muusikaelu, lk 349–366 koguteoses Liivlased. Ajalugu, keel ja kultuur, koostanud ja toimetanud Renāte Blumberga, Tapio Mäkeläinen ja Karl Pajusalu; Tallinn, Eesti Keele Sihtasutus, 2011.\nDzenis, Agris. Vietējās izcelsmes lēņavīri Rietumlatvijā Livonijas laikā (1253. – 1561. g.) un viņu dienests.\nErnits, Enn. Personal names and denomination of Livonians in early written sources. Journal of Estonian and Finno-Ugric Linguistics, 2014, 5 (1), lk 13–26\nErnštreits, Valts. Liivi keele allikad, lk 239–249 koguteoses Liivlased. Ajalugu, keel ja kultuur, koostanud ja toimetanud Renāte Blumberga, Tapio Mäkeläinen ja Karl Pajusalu; Tallinn, Eesti Keele Sihtasutus, 2011.\nGrāvere, Rita. Vācbaltu anatomu devums Latvijas antropoloģijā. Zinātņu vēsture un muzejniecība, Latvijas Universitātes raksti (716), 2008, lk 110–121.\nGrāvere, Rita. Über die rolle des ostseefinnischen substrats bei den Letten aufgrund den odontologischen angaben.\nGrünthal, Riho, Liivi keel uue aja esimestel sajanditel, lk 195–202 koguteoses Liivlased. Ajalugu, keel ja kultuur, koostanud ja toimetanud Renāte Blumberga, Tapio Mäkeläinen ja Karl Pajusalu; Tallinn, Eesti Keele Sihtasutus, 2011.\nHalling, Tiina. Liivi keel läti keele mõjusfääris. Väljaandes Mitmõkeelisüs ja keelevaihtus Õdagumeresoomõ maiõ pääl : konvõrents Põlvan, 20.–22. rehekuu 2005 = Mitmekeelsus ja keelevahetus Läänemeresoome piirkonnas. Võro: Võro Instituut, 2006. (Võro Instituudi toimõtisõq ; 18), lk 55–70.\nHillner, Wilhelm. Bulletin hist.-phil, Die Liven der Nordküste von Kurland, 1846.\nHint, Mati. Liivlased – veel mitte in memoriam. Noorus 1970, nr 7, lk 41–45.\nKallio, Petri. The Baltic and Finnic Names of the River Gauja. Kogumikus: Santeri Junttila (toimetaja), "Contacts between the Baltic and Finnic Languages", lk 38–48. Uralica Helsingiensia 7. Helsingi 2015\nLang, Valter. Baltimaade pronksi- ja rauaaeg. Tartu Ülikooli Kirjastus, 2007.\nLang, Valter. Läänemeresoome tulemised. Muinasaja teadus 28. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2018.\nPajusalu, Karl. Salatsi liivi keel, lk 219–229 koguteoses Liivlased. Ajalugu, keel ja kultuur, koostanud ja toimetanud Renāte Blumberga, Tapio Mäkeläinen ja Karl Pajusalu; Tallinn, Eesti Keele Sihtasutus, 2011.\nSaks, Edgar V.. Koeksistents hävitas liivi rahva. Võitleja, september 1967, nr 9, lk 4.\nSjögren, Anders Johan Livisch-Deutsches und Deutsch-Livishes Wörterbuch, St. Petersburg, 1861.\nSpirģis, Roberts, Daugavas lībiešu 10.-13. gadsimta krūšu važiņrotas ar bruņrupuču saktām, Riia 2006a\nSpirģis, Roberts, 10th-13th Century Daugava Liv Pectoral Chain Ornaments with Tortoise Brooches, Summary of Doctoral Thesis, Riga 2006b\nZemītis, Guntis. Vendu jautājums un arheoloģijas avotu iespējas tā risinājumā, Akadēmiskā Dzīve, nr 46, 2009, lk 92–101.\nTõnisson, Evald. Muistsed liivlased ja Kuramaa liivlased, Keel ja Kirjandus. 1970 (8). Lk. 461–466.\nUrban, William. Victims of the Baltic Crusade, Journal of Baltic Studies, 1998, vol 29 (3).\nWaldhauer, Ferdinand. Zur Antropologie der Liven, Dorpat, 1879.\nОбзоръ прежней судьбы и нынешняго состояния ливовъ. Академика Ф.В.Видемана, Санктпетербургъ, 1870.\nР.Я.Денисова, väitekiri Антропология древних и современных балтов, 1973.\nhistoria Latviešu konversācijas vārdnīca, Lamekins\nPildid, videod ja helifailid Commonsis: Liivlased\nTsitaadid Vikitsitaatides: Liivlased\nLiivlased. Valt Ernstreit\n"Suri viimane vanema põlve emakeelne liivlane" Eesti Päevaleht, 4. märts 2009\nValts Ernštreits: "Liivlaste väljasuremine" Eesti Rahva Muuseumi ajaveeb, 10. oktoober 2017\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Liivlased&oldid=5831891"\nLehekülje viimane muutmine: 24. veebruar 2021, 19:36\nSelle lehekülje viimane muutmine: 19:36, 24. veebruar 2021.


Tallegg – Talleggi peakokk Kuno Kitsing: Moes on naised, kes oskavad hästi süüa teha!\nTalleggi peakokk Kuno Kitsing: Moes on naised, kes oskavad hästi süüa teha!\nArtikkel on lühendatud versioon portaalis/ajakirjas Buduaar ilmunud artiklist, mille autoriks Mari-Liis Helvik.\nLoe täispikka artiklit Buduaarist.\nKodune kokkamine on muutumas üha trendikamaks, samuti ka retseptikogumikud – vaevalt ajad sa enam ajal, mil internetis avaldatakse iga päev sadu retsepte, vanamoodsates kokaraamatutes näpuga järge. Pole kahtlustki, et moodsad kokkajad on kolinud internetti, sellest annavad tunnistust põhjalikud toidublogid, kokandushuviliste inimeste ühisettevõtmised toiduteemaliste veebiajakirjade näol ja ka Buduaari retseptivõistlustest osavõitjate hulk buduaar.ee-s.\nEesti kana- ja munatoodetega paljudele esimesena seostuv Tallegg on samuti võtnud ette tee olla internetis kõikidele kokkajatele ideede genereerimisel ja info otsimisel käepärast. Nende veebileht www.tallegg.ee on muutumas paljude kergete ja tervislike toitude armastajate lemmikuks – sealt leiab igaks päevaks hõrke retsepte, mille on heaks kiitnud ja mida soovitanud Talleggi tegemistega liitunud noor, kuid kogenud peakokk Kuno Kitsing.\nKuno, kus oled varem töötanud ja millised on olnud suuremad ülesanded kokana?\nKokakarjääri alustasin kodulinnas Viljandis, kust liikusin edasi pealinna ning sealt viis tee juba Eesti riigi piiridest väljapoole. Minu seni põnevamateks töökohtadeks on olnud Lõuna-Hispaania ja Iirimaa. Lisaks olen uut ja eripärast käinud õppimas Rootsis ja ka messidel Prantsusmaal ja Soomes, kust olen kaasa võtnud kuhjaga ideid ja kogemusi. Viimased seitse aastat olen töötanud Tallinki erinevatel laevadel, seda nii Tallinna-Stockholmi kui ka Riia-Stockholmi liinil. Praegu olen peakokana ametis Riia-Stockholmi liinil.\nKuidas ristus sinu tee Talleggiga?\nTänu oma tööle puutun iga päev kokku kanalihaga. Seega koostöö algus Talleggiga on minu jaoks igati loogiline – Talleggi sortiment on lai ja sisaldab palju põnevaid tooteid, mis võiksid toidulauale vaheldust tuua. Saan ise Talleggi tootevalikust inspiratsiooni ning loomulikult hakkavad mõtted liikuma uute põnevate retseptide suunas – nii ma neid Talleggile koostama hakkasingi. Arvan, et Talleggi retseptid annavad kõikidele kanasõpradele uusi ja värskeid ideid. Olen enam kui kümme aastat kokana ametis olnud ja see ala inspireerib mind endiselt, ka kogemusi jätkub.\nMillised on sinu põhilised tööülesanded ja milliseid Talleggi tegevussuundi hakkad arendama?\nMinu hooleks jääb tervislike retseptide valmistamine Talleggi olemasolevatest ja uutest toodetest. Jälgin ka retseptide tervislikkust, annan nippe ja soovitusi, mida ka ise iga päev köögis kasutan.\nTallegg avas uue veebilehe. Mis tingis vajaduse luua sellist uut keskkonda?\nVajaduse uue kodulehe järele on tinginud tarbijate aina suurem “kolimine“ internetti ning teisest küljest oli Talleggi vana sait juba kulunud ja väsinud ka. Ostutrende jälgides võin öelda, et kodune söögitegemine on taas in – moes on naised, kes oskavad hästi süüa teha. Seega pakumegi neile moodsatele naistele nüüd Talleggi kodulehel Eesti ainsat ja suurimat kanaliha- ja munatoitude ideepanka internetis. Kui sa meie kodulehel ära käid, siis õhtuseks söögivalmistamiseks ideedest enam puudu ei tule.\nPeagi on käes lihavõtted – kevade suurimad pühad –, mida uut on sel puhul Talleggil pakkuda?\nLihavõteteks tuleb müüki piiratud kogus eripakendis Valgeid Lihavõttemune. See on nüüd spetsiaalselt selle aasta pühadeks valminud pakend, mis sisaldab eranditult valgeid kanamune. Nagu kõik teavad, on valged kanamunad lihavõtete ajal paras defitsiit, nii et eripakendis leiate ainult parimad värvimiseks sobivad valged kanamunad. Ja kui valged otsa saavad, siis sobivad värvimiseks ka pruunid kanamunad – ideid leiate meie kodulehelt http://www.tallegg.ee/munapyhad/index.php, kuhu oleme kirja pannud ka värvimisprotsessi kirjelduse.


Eemaldage iidsed needused rakendusest BackFire for Android | Androidsis\nBackFire'is saab sinust "imelik" eksortsist, kes peab silmitsi seisma needustega\nBackFire on uus esmaklassiline mäng juhuslik, milles me saame eksortsistiks, kelle ülesanne on puhastada iidne needus. Üks neist, mida tavaliselt leiate, kui avate džunglisse kadunud aarde sellistest filmidest nagu Indiana Jones ja Hukatuse tempel.\nNeil on vedanud, et nad ei puutu kokku selliste epideemiatega nagu me praegu elame, nii et oma päevade leevendamiseks keskendume sellele juhusele, mis oli mõni päev tagasi Androidis täiesti tasuta. Teeme seda selle erilise mõistmisviisiga erinevate needuste puhastamine.\n1 Paigaldage BackFire ja teid kirutakse kogu eluks\n2 Lõplikud ülemused BackFire'is, et puhastada oma hinge needustest\n3 Ekraani kraanid laeva liigutamiseks\nPaigaldage BackFire ja teid kirutakse kogu eluks\nNoh, see pole nii, see on anda sellele mängule natuke midagi, mis räägib needustest ja siis leiad end haruldase peategelasena, kes peab ekraanil pildistamisel ringi liikuma need vaenlased, kes püüavad takistada teil sellest pääsemist.\nMängukontseptsioon, mis sarnaneb teistega ja milles peame ekraanil vajutama, et lasksime automaatselt maha lasta neid vaenlasi, kes meid jälitavad. Tõsine probleem on see, et me laseme automaatselt tahapoole, nii et peate seda tegema ole osav, et enamus sind jälgiks vaenlastest.\nLiikumine on üsna lihtne, kuna me peame klõpsama ainult ekraanil, nii et meie peategelane läheb otse sellele saidile, kuigi see ei peatu. Tõesti nende pulsatsioonidega juhime liikumissuunda, nii et olge seintega ettevaatlik, kuna see lahutab elupunkte, kuni leiame eelmainitud haruldase eksortsisti lõpu.\nLõplikud ülemused BackFire'is, et puhastada oma hinge needustest\nBackFire'is lõplikest ülemustest pole puudust ja meil on kogus 4, et leida huvitavast mängust rohkem raskusi. Nendest lõplikest ülemustest vabanemiseks on meil võimalus vahetada 8 unikaalse relva vahel, mis annab sellele saladuse, et avastada, milleks me võimelised oleme. Seda tüüpi "marslaste" mängudes on alati olnud oluline varustada need mängud erinevate relvadega.\nTegelikult on meil võimalus kasutada kahte raskusrežiimi: kolmandaks, et saame selle avada kui oleme mängu lõpetanud. Ja võime hästi öelda, et see viimane raskusrežiim paneb teid proovile, kuna näete, et selle Androidi jaoks mõeldud lisamängu eksortsistlikule peategelasele põrkab suur hulk vaenlasi.\nJa muidugi saame ka uuenda meie eksortsisti laeva vaenlase vastu suurema tule levitamiseks. Parandamiseks on palju erinevaid elemente, nii et see on veel üks selle mängu atraktsioone, mis tuleb pandeemiaga kõigile raskel ajal; ära igatse kuu parim androidsi mäng ja aprillikuu kõige lahedam.\nEkraani kraanid laeva liigutamiseks\nUn uudishimulik gameplay sellepärast pildistades tagurpidi samal ajal kui me üritame põgeneda või neile järgneda, ja nende kurjategijate poolt, et kui nad meid "jahivad", näeme esiplaanil, kuidas nad üritavad neid kõrvaldada. Ärge kaotage hetke ja vajutage neist lahti saamiseks ekraanil kiiresti.\nBackFire on läbi viidud hea mäng, kus tõstame esile selle mängimistja see raskus mõjus hästi. Hea kogemuse lisamiseks on ka menüüdel oma lisapunkt. Nüüd peame maksma 3,19 eurot, mõtleme paremini, kui see on seda väärt. Kui arvestame sellega, et reklaami pole ja kogu sisu on meil olemas, võetakse neid hästi vastu, kuid miski ütleb meile, et nad on hinnaga natuke läinud.\nBackFire on esmaklassiline mäng, mida oleme saanud tänapäeval testida teile meie arvamuse saatmiseks. Mäng toimis kõikidel tasanditel hästi, kuid see ei tekita tunde, et see on väärt neid eurosid, mida nad küsivad.\nKui see oleks keskel, tasub igaüks oma eurosenti, et nad seda küsiksid.\nOriginaal marsimõrvarite mõistes\nHea disain üldisel tasemel\narendaja: GRYN SQYD\nTäielik tee artiklini: Androidid » Android-mängud » BackFire'is saab sinust "imelik" eksortsist, kes peab silmitsi seisma needustega


RIA: ei saa kinnitada ega ümber lükata, et osta.ee kontosid läbi lekkinud meiliaadresside varastatakse - Digigeenius\nCERT-EE infoturbe ekspert Joosep Sander Juhanson.Foto: RIA\nGeenius kirjutas eile, kuidas osta.ee portaalis levivad erinevad pettused ja lahti hargnes lugu, kus leidsime üles petturi meiliaadressi ja parooli. Kontole sisse logides sai ilmsiks, et tõenäoliselt on see kaaperdatud läbi avaliku nimekirja, kust leiab tuhandete eestlaste lekkinud meiliaadressid ja salasõnad.\nRiigi infosüsteemi ameti (RIA) CERT-EE infoturbe eksperdi Joosep Sander Juhansoni sõnul ei saa kinnitada ega ümber lükata, kas konkreetne @hot.ee kasutaja võeti sel moel üle, sest RIA-l pole andmebaasi, mis koondaks eri moel lekkinud kasutajatunnused ja paroolid. “Samas teame, et @hot.ee salasõnu on lekkinud eri aegadel ja mahtudes,” nentis ta.\nJuhansoni sõnul näitab selliste andmebaaside olemasolu väga selgelt, miks on vaja salasõnu tihti vahetada ja kasutada eri portaalides eri parooli. “Salasõna ristkasutus ei ole turvaline ega efektiivne — kurjategijatel võib nii piisata ühe parooli teadmiseks, et arvutikasutaja elu põrguks teha. Samuti tuleks vanadel kontodel paroole uuendada. Paroolid, mis olid turvalised viis või rohkem aastat tagasi, on nüüdseks juba lihtsasti lahtimurtavad,” selgitas ta.\nOsta.ee-s leviva petuskeemi osas hoiatas Juhanson, et oma andmeid ei tasu kahtlastele lehekülgedele sisestada ja isegi usaldusväärsena tunduvate veebide puhul tasub hetkeks enne andmete saatmist pidurit tõmmata. “Mõtle üle, kas makse saamiseks või andmete kinnitamiseks on tarvis sisestada krediitkaardiandmeid või kinnitada toiming mobiil-ID või Smart-IDga,” soovitas ta.\n“Kurjategijad on alati olnud loomingulised ning otsivad ja proovivad aina uusi viise, kuidas inimesi konksu neelama panna. Sellepärast soovitamegi koos politseiga olla kogu aeg tähelepanelik, sest pätt võib proovida inimesi petta uute trikkidega,” lõpetas Juhanson.\nMärksõnad: andmeleke, cert-ee, hot.ee, osta.ee, pettus, RIA\nLekkinud @hot.ee aadressid tekitavad siiani paksu pahandust. Mida teha, kui häkker võtab konto üle?\nRIA hoiatab: levib uutmoodi pettus, Facebooki kontost võib ilma jääda ühe vale klikiga


Süüdistuse saanud Seli ei plaani EOK presidendiametist taanduda | Korruptsioonivaba Eesti\n«Ma saan alati selliseid uudiseid enne teada meediast kui ise. Ma ei ole veel akti või paberitega saanudki tutvuda ja ma tõesti ei oska seda täna kommenteerida,» sõnas Seli tänasel Sotši olümpiaraamatu tutvustamisel Õhtulehele, mida ta tekkinud olukorrast arvab.\n«Mis on tehtud, selle eest tuleb vastutada ja kui on midagi valesti, tuleb selle eest ka nii käituda, kuidas seadused ette näevad. Eks ise veel kuidagi elad üle, aga kindlasti ei ole see kerge minu lähedastele-vanematele ja nemad kõike seda poliitilist mängu ei oska nii hinnata kui ise seal sees olles,» lisas ta.\n«Mind valiti neljaks aastaks ja mul on oma kava, mida ma olen asunud täitma,» sõnas Seli aga kommentaariks küsimusele võimaliku ametist taandumise kohta.\nProkurör süüdistab Selit toimingupiirangute rikkumises suures ulatuses, ütles riigiprokuratuuri pressiesindaja Kadri Tammai täna Postimehele. Keskkriminaalpolitsei alustas mullu novembris kriminaalmenetlust, et uurida Tallinna Sadama nõukogu oktoobri lõpus tehtud ja novembris tühistatud otsust eraldada Eesti Olümpiakomiteele 250 000 eurot.\n«Mingit vastuolu seadusega ma ei näe. Taandasin ennast EOK presidendiks saades sponsorluskomisjonist ja nüüd ministeeriumile probleeme valmistaval nõukogu koosolekul sponsorlust puudutava päevakorrapunkti hääletusel ei osalenud. Ma ei ole ka varasemalt EOK asepresidendina osalenud EOKd puudutavate eraldiste otsustamisel,» ütles Seli veebruaris, kui prokuratuur oli talle kahtlustuse esitanud.\nTallinna Sadama nõukogu eraldas oktoobri lõpus olümpiakomiteele 250 000 eurot, mis oli mõeldud jahtklubide liidule ja kergejõustikuliidule hooaja toetuseks, Eesti suusaliidule Sotši olümpiamängude ning Eesti paraolümpiakomiteele Rio 2016 paraolümpiamängude ettevalmistusteks. Majandus- ja kommunikatsiooniministeerium teatas juba toona, et neil on tõsiseid kahtlusi, kas otsus lähtus Tallinna Sadama kui äriühingu huvidest ning kas see oli kooskõlas seaduse ja äriühingu juhtimise hea tavaga.


Kuidas saada linnas Kaiu asukohta Kuimetsa: Buss | Moovit\nKuidas saada linnas Kaiu asukohta Kuimetsa: Buss?\nSuunajuhised asukohta Kuimetsa, Kaiu, kasutades ühistransporti\nJärgnevad transpordiliinid on marsruutidega, mis mööduvad Kuimetsa lähedusest\nKuidas saada Buss abil sihtpunkti Kuimetsa?\nBuss peatused Kuimetsa läheduses Kaiu linnas\nKuimetsa 5 min kõndimist VAATA\nKuimetsa Rahvamaja 7 min kõndimist VAATA\nBuss liinid peatusesse Kuimetsa linnas Kaiu\nK3 Kaiu VAATA\nMillised on lähimad peatused sihtpunkti Kuimetsa jõudmiseks?\nLähimad peatused sihtpunkti Kuimetsa jõudmiseks on:\nKuimetsa on 301 meetrit, 5 min jalutuskäigu kaugusel.\nKuimetsa Rahvamaja on 446 meetrit, 7 min jalutuskäigu kaugusel.\nMillised Buss liinid peatuvad Kuimetsa juures?\nNeed Buss liinid peatuvad Kuimetsa juures: 5, 7, K3.\nÜhistransport sihtkohta Kuimetsa linnas Kaiu\nTahad teada, kuidas saada linnas Kaiu, Eesti sihtpunkti Kuimetsa? Moovit aitab sul leida parimat viisi, kuidas saada sihtpunkti Kuimetsa pakkudes sulle lähimast ühistranspordi peatusest samm-sammult suunajuhiseid.\nMoovit pakub tasuta kaarte ja live suunajuhiseid, et aidata sul linnas ringi liikuda. Vaata sõiduplaane, marsruute ja saa teada, kui kaua kulub sihtpunkti Kuimetsa jõudmiseks.\nOtsid sihtpunktile Kuimetsa lähimat peatust? Vaata nimekirja peatustest, mis on su sihtpunktile kõige lähemal: Kuimetsa; Kuimetsa Rahvamaja.\nSihtpunkti Kuimetsa jõudmisel kuuluvad su valikusse Buss. Nendel liinidel ja marsruutidel on läheduses peatused - Buss: 5, 7, K3\nTahad näha, kas sa jõuaksid mõnda teist marsruuti kasutades varem kohale? Moovit aitab sul leida teisi marsruute ja aegu. Saa Mooviti äpi või veebilehe abil suunajuhiseid asukohta või asukohast Kuimetsa.\nMuudame sihtpunkti Kuimetsa sõitmise lihtsaks ning seetõttu on meil üle 930 miljoni kasutaja, sealhulgas kasutajad linnast Kaiu, kes peavad Moovitit parimaks ühistranspordi äpiks. Sul ei ole vaja laadida alla eraldi bussi äppi või rongi äppi. Moovit on sinu kõik ühes ühistranspordi äpp, mis aitab sul leida parimat bussi aega või rongi aega.\nKuimetsa, Kaiu Kuimetsa on küla Rapla maakonnas Rapla vallas. Asub Kaiust kirdes. Aastatel 1993–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Kaiu vallas. Külas asuvad Iida urked ehk Kuimetsa karstiala. See karstiala on Eesti kõige ulatuslikum karstikoobastik ning on kaitse all Kuimetsa maastikukaitseala koosseisus. Kuimetsas tegutsevad algkool ja raamatukogu. 15. sajandil rajati külasse Kuimetsa linnus, mis põles 1560. aastal Liivi sõjas. Nüüdseks on sellest säilinud vaid esimese korruse varemed.\nSihtpunkti Kuimetsa, Kaiu läheduses olevad vaatamisväärsused\nÜhistranspordi liinid, millel on kõige lähedamal asuvad peatused punktile Kuimetsa linnas Kaiu\nBuss liinid, millel on kõige lähedamal asuvad peatused punktile Kuimetsa linnas Kaiu\nLihtsam saada Kuimetsa kasutades app!


Ergma kohtus EL Soolise Võrdõiguslikkuse Instituudi direktoriga - Riigikogu\nErgma kohtus EL Soolise Võrdõiguslikkuse Instituudi direktoriga\nRiigikogu esimehe Ene Ergma tänasel kohtumisel Euroopa Liidu Soolise Võrdõiguslikkuse Instituudi direktori Virginija Langbakk’iga olid kõne all meeste ja naiste võrdõiguslikkusega seotud aktuaalsed teemad.\nErgma väljendas oma muret seoses nende probleemidega, mida Eesti perekondadele võivad põhjustada majanduskriis ja töötus. „Töötus mõjub eriti rängalt meestele, mis omakorda suurendab riske perevägivallaks,“ tõdes Ergma.\nErgma sõnul tuleb selles situatsioonis rohkem tähelepanu pöörata riskigrupis olevate laste olukorrale ja tõsisemalt tegeleda lastekaitse probleemidega.\nKõne all olid ka mitmed hariduse ja teaduse aspektid. Ergma osutas Eesti kõrghariduse feminiseerumisele ja vajadusele tuua kõrghariduse juurde rohkem noormehi, kuna ebapiisav haridustase on üks põhjuseid, miks meeste hulgas on töötuse osakaal võrreldes naistega suurem.\nTeadusvaldkonnast kõneldes tõdes Ergma, et jätkuvalt on meeste võimalused teaduses karjääri teha paremad kui naistel ja enamik juhtivatest kohtadest teaduses on meeste käes. Ergma sõnul tuleks naisi rohkem toetada ja julgustada, et nad ka pereelust põhjustatud karjäärikatkestuste järel suudaksid oma karjääriga edasi liikuda.\nEuroopa Komisjoni poolt rahastatav EL Soolise Võrdõiguslikkuse Instituut asutati 20. detsembril 2006, asukohaga Vilniuses ja asus tegutsema 2007. aastal. Virginija Langbakk nimetai instituudi direktoriks 2009. aastal. Instituudi ülesanne on toetada EL institutsioone ja liikmesriike võrdõiguslikkuse edendamisel meeste ja naiste vahel ning naiste diskrimineerimise vastu võitlemisel. Langbakk viibib Eestis Eesti Naisuurimus ja Teabekeskuse kutsel.


Vererõhu jälgimine muutub iga aastaga järjest tähtsamaks. Noored ei muretse enda tervise pärast ning seetõttu ei tea nad ka oma vererõhku, vanemad inimesed aga peaksid jälgima enda tervist ning eriti vererõhku sest süda ning veri on keha ühed algelemendid. Nii kõrge kui ka madal vererõhk tekitab erinevaid terviseprobleeme ning järgnevalt vaatamegi me lähemalt kõrget ning madalat vererõhku.\nVererõhu tasemed täiskasvanutel\nVererõhk on mitmeti individuaalne. See liigub üles ja alla trenni tehes, kõndides või eksamit kirjutades. Samamoodi langeb ta puhkamise ajal väga madalale näiteks kui magatakse, istutakse laua taga või mediteeritakse.\nTavaliselt öeldakse, et normaalne vererõhk on ligikaudu 120 - 129 (ülemine) / 80 - 84 (alumine)\nKõrge vererõhk on situatsioon kui arterid on tugeva pinge all ning selletõttu ahenenud. Ahenenud arterites on aga südamel raske verd pumbata, mistõttu peab süda tegema rohkem tööd, mis on aga talle koormav. Koormuse tõttu kahjustatakse nii veresooni kui ka mitmeid teisi elundeid.\nKõrge vererõhu ära tundmine võib olla keeruline kuna tihti, ei anna kõrge vererõhk endast märku. Pika aja jooksul avaldub kõrge vererõhk vaid tüsistustega, milleks võivad olla südamepuudulikkus, ajuinsult, isheemia, südamerabandus või neerupuudulikkus. Kõige kindlam viis oma vererõhu teada saamiseks on selle mõõtmine kodus, arsti juures või apteegis. Küll aga võib pideva kõrge vererõhu korral tähele panna pearinglust või peavalu, samuti võivad kõrge vererõhuga inimesed olla väsinud ning kergesti ärrituvad. Lisaks võib tunda valu rinnus, segadust, nägemishäireid, verd uriinis jms.\nNagu näha on kõrge vererõhk väga tõsine probleem, mis ei ole vaid südames või veresoontes. Kõrge vererõhk on väga koormav kogu kehale ning selle olemasolul tuleb otsekohe elustiilis muudatusi tegema hakata.\nMadal vererõhk on situatsioon, kus arteriaalne vererõhk langeb. Madalat vererõhku soodustab vähene kehaline aktiivsus ning stress. Madala vererõhu peamised näitajad on: kiire väsimine, uimasus, külmad käed ja jalad, kohin kõrvus, pearinglus ning kohati minestamine jms. Madala vererõhu korral võivad tekkida ka tasakaaluhäired kuna keskkõrvas olev tasakaaluelund on häiritud. Madala vererõhuga inimesed ei saa kiiresti püsti tõusta või kummardada kuna see tekitab pearinglust või tasakaaluhäireid. Sellised olukorrad tulenevad vere valgumisest ühte kohta (jalgadesse, kõhuõõnde), jättes aju hapnikuta.\nTõsisem madal vererõhk kaasneb mitmete haigustega, näiteks sisenõrenäärmete haigustega, südame- ja veresoonkonna haigustega, veenilaienditega jms. Madalat vererõhku tuleb tõsta füüsilise aktiivsusega, vedeliku tarbimisega, söömisega või tugisukkade kandmisega (soodustab vere liikumist südamesse). Nagu ka kõrge vererõhu korral on madal vererõhk kogu kehale kurnav ning ohtlik olukord, millele tuleb tähelepanu pöörata ning enda elus vastavaid muudatusi teha.\nKokkuvõttes on madalat ning kõrget vererõhku raske ära tunda kuna kaebused võivad olla olematud või nende põhjust ei teata. Selle tõttu on väga tähtis mõõta enda vererõhku ning hoida seda kontrolli all kas siis juba ravimitega või tervisliku eluviisiga. Erinevaid vererõhuaparaate kodus kasutamiseks saab soetada meie e-poest!


Privaatsuspoliitika - Baltic Euromedical OÜ\nBaltic Euromedical OÜ isikuandmete töötlemise tingimused\nBaltic Euromedical OÜ (registrikood 11117354, aadress Paldiski mnt 68a,Tallinn) osutab erinevaid tervishoiuteenuseid tervishoiuteenuste korraldamise seaduse ning töötervishoiu ja tööohutuse seaduse alusel. Seoses tervishoiuteenuste osutamisega (teenuste loetelu on toodud veebilehel aadressil https://www.bemed.ee) töötleb Baltic Euromedical OÜ isikuandmeid. Käesolevaga privaatsuspoliitikaga annab Baltic Euromedical OÜ ülevaate kogutavatest isikuandmetest ning nende töötlemise tingimustest.\nIsikuandmete töötlemise tingimused kirjeldavad Baltic Euromedical OÜ Isikuandmete töötlemise üldpõhimõtteid.\nIsikuandmete töötlemise tingimusi kohaldatakse Teie pöördumisel Baltic Euromedical OÜ poole teenuse saamiseks.\nBaltic Euromedical OÜ tagab Patsientide Isikuandmete töötlemise kooskõlas kehtiva õigusega, lähtudes Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusest (EL) 2016/679, 27. aprill 2016, füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (isikuandmete kaitse üldmäärus GDPR) ja Eesti Vabariigi õigusaktidest.\nIsikuandmed – igasugune teave tuvastatud või tuvastatava füüsilise isiku kohta, milleks on näiteks isiku nimi, aadress, kontaktandmed jne. Samuti kuuluvad isikuandmete alla eriliigilised isikuandmed, milleks on muu hulgas ka inimese terviseandmed;\nIsikuandmete töötlemine – isikuandmete või nende kogumitega tehtav automatiseeritud või automatiseerimata toiming või toimingute kogum nagu kogumine, dokumenteerimine, korrastamine, struktureerimine, säilitamine, kohandamine ja muutmine, päringute tegemine, lugemine, kasutamine, edastamise, levitamise või muul moel kättesaadavaks tegemise teel avalikustamine, ühitamine või ühendamine, piiramine, kustutamine või hävitamine;\nPatsient – füüsiline isik, kes on sõlminud teenusepakkujaga lepingu või on avaldanud soovi lepingu sõlmimiseks (füüsiline isik, kes on pöördunud või pöördub Baltic Euromedical OÜ poole teenuse saamiseks);\nTeenusepakkuja – Baltic Euromedical OÜ (registrikood 11117354, aadress Paldiski mnt 68a,Tallinn);\nVastutav töötleja – Teenusepakkuja kui isik, kes määrab kindlaks Isikuandmete töötlemise eesmärgid ja vahendid;\nVolitatud töötleja – füüsiline või juriidiline isik, avaliku sektori asutus, amet või muu organ, kes töötleb Isikuandmeid Vastutava töötleja nimel.\nBaltic Euromedical OÜ töötleb patsientide isikuandmeid kehtiva õiguse alusel üksnes kindlatel õiguspärastel eesmärkidel ja õiguspärases ulatuses.\nKui pöördute Baltic Euromedical OÜ poole tervishoiuteenuse saamiseks, töötleme Teie isikuandmeid (Teie tuvastamist võimaldavaid andmeid nagu Teie nimi ja isikukood ning Teile tervishoiuteenuse osutamiseks vajalikke andmeid, sealhulgas terviseandmeid) Teile konkreetse tervishoiuteenuse osutamise eesmärgil tervishoiuteenuste korraldamise seaduse alusel ja Teiega sõlmitud lepingu alusel. Baltic Euromedical OÜ ei edasta Teie isikuandmeid ja Teie terviseandmeid kolmandatele isikutele, välja arvatud ulatuses, mis on lubatud kehtiva õiguse alusel. Näiteks võime edastada Teie tööandjale ainult tervisekontrolli otsuse töötervishoiu ja tööohutuse seaduse alusel.\nTeie Isikuandmete Töötlemise õiguslikuks aluseks võib olla ka Teie poolt meile antud nõusolek. Sellisel juhul Töötleme Teie isikuandmeid nõusolekus kindlaks määratud eesmärkidel ja ulatuses. Teil on õigus meile antud nõusolek igal ajal tagasi võtta.\nBaltic Euromedical OÜ väljastab Teiega seotud andmeid asutustele või isikutele, kellel on seadusest tulenev õigus neid andmeid küsida (nt Haigekassa, Terviseamet, kindlustusandja kindlustusjuhtumi esinemisel, politsei jms). Eriliigilisi isikuandmeid sisaldavaid dokumente saadame adressaatidele tähitud postiga või krüpteeritult e-posti teel.\nTeile tervishoiuteenuse osutamisel võib Baltic Euromedical OÜ edastada Teie terviseandmed kehtiva õiguse alusel:\ne-tervise arstiportaali infosüsteemi, mille Vastutav töötleja on Tervise ja Heaolu Infosüsteemide Keskus (registrikood 70009770, aadress Uus-Tatari tn 25, 10134 Tallinn);\nretseptikeskusesse, mille Vastutav töötleja on Tervise ja Heaolu Infosüsteemide Keskus (registrikood 70009770, aadress Uus-Tatari tn 25, 10134 Tallinn);\npildipanka, mille Vastutav töötleja on Sihtasutus Eesti Tervishoiu Pildipank (registrikood 90007945, aadress Puusepa 8, 51014 Tartu);\nseoses lennundusspetsialisti tervisekontrolliga Lennuametile (registrikood 70000800, aadress Lõõtsa 5, 11415 Tallinn);\nseoses mootorsõidukijuhi tervisekontrolliga E-tervisetõendi Maanteeameti digitaalsesse keskkonda, mille Vastutav töötleja on Maanteeamet (registrikood 70001490, aadress Teelise 4, 10916 Tallinn).\nBaltic Euromedical OÜ ei säilita Isikuandmeid kauem, kui see on lähtuvalt Isikuandmete töötlemise eesmärgist või kehtiva õiguse alusel vajalik.\nTervishoiuteenuste korraldamise seaduse ja Sotsiaalministri 18.09.2008.a määruse nr 63 „Tervishoiuteenuse osutamise dokumenteerimise ning nende dokumentide säilitamise tingimused ja kord“ alusel säilitab Baltic Euromedical OÜ järgmisi dokumente, mis sisaldavad Isikuandmeid:\nPatsiendi tervisekaarte säilitame 110 aasta möödumiseni patsiendi sünnist.\nSotsiaalministri 24.04.2003.a määruse nr 74 „Töötajate tervisekontrolli kord“ § 7 lg 1 alusel säilitab Baltic Euromedical OÜ tervisekontrolli kaarte ja terviseuuringute tulemusi 75 aastat töötaja sünnist arvates.\nRaamatupidamisseaduse alusel säilitame raamatupidamislikke dokumente 7 aastat.\nIsikuandmeid, mille säilitamistähtaeg ei tulene kehtivast õigusest ja mis on kogutud lepingu sõlmimiseks, säilitame üldreegli kohaselt seni, kuni neid on vaja lepingu täitmisega seoses või kuni 3 aastat pärast lepingu lõppemist.\nBaltic Euromedical OÜ on rakendab vajalikke organisatsioonilisi, füüsilisi ja korralduslikke turvameetmeid ning info- ja küberturbe meetmeid, säilitades Isikuandmeid viisil, mis tagavad õigusaktidega kooskõlas oleva Isikuandmete tõhusa kaitse.\nBaltic Euromedical OÜ teeb kõik selleks, et kaitsta Teie Isikuandmeid, järgides andmekaitset ja privaatsust reguleerivaid õigusakte. Patsiendi Isikuandmetele võimaldatakse ligipääs üksnes neile isikutele, kelle jaoks on see vajalik seoses tööülesannete täitmisega. Meie töötajatele kohaldub konfidentsiaalsuskohustus ja me teeme kõik endast oleneva, et Teie Isikuandmed oleksid meie käes kaitstud.\nTeil on õigus tutvuda andmetega, mida oleme Teie kohta kogunud. Taotluse saate esitada Baltic Euromedical OÜ kliinikutes või saata e-posti aadressile iSee e-posti aadress on spämmirobotite eest kaitstud. Selle nägemiseks peab su veebilehitsejas olema JavaSkript sisse lülitatud. või See e-posti aadress on spämmirobotite eest kaitstud. Selle nägemiseks peab su veebilehitsejas olema JavaSkript sisse lülitatud.. Andmed väljastatakse isikut tõendava dokumendi alusel või saadetakse krüpteeritult e-postile.\nTeil on õigus nõuda ebaõigete või ebapiisavate Isikuandmete parandamist, täiendamist või täpsustamist.\nTeil on õigus esitada Baltic Euromedical OÜ-le vastuväiteid oma Isikuandmete töötlemise suhtes ja piirata Isikuandmete töötlemist.\nKliendil on õigus ise saada Baltic Euromedical OÜ-lt Isikuandmeid, mida Klient on ise Baltic Euromedical OÜ-le esitanud ning mida töödeldakse kliendi nõusoleku alusel või kliendiga sõlmitud lepingu täitmiseks, kirjalikult või üldkasutavas elektroonilises vormingus, ning kui see on tehniliselt võimalik, nõuda, et Baltic Euromedical OÜ edastaks need andmed kolmandale teenusepakkujale.\nJuhul kui Te leiate, et oleme Isikuandmete töötlemisel rikkunud Teie õigusi, palume võtta kõigepealt ühendust meie andmekaitsespetsialistiga. Teil on õigus pöörduda nõude või kaebusega Andmekaitse Inspektsiooni (Väike-Ameerika 19, Tallinn 10129, e-post: See e-posti aadress on spämmirobotite eest kaitstud. Selle nägemiseks peab su veebilehitsejas olema JavaSkript sisse lülitatud.) või kohtu poole.\nIsikuandmete töötlemisega seotud küsimuste korral või Isikuandmete töötlemisega seotud taotluste esitamiseks, palun võtke ühendust Baltic Euromedical OÜ-ga või Baltic Euromedical OÜ andmekaitsespetsialistiga telefoni, e-posti või posti teel.\nBaltic Euromedical OÜ kontaktandmed:\nAadress: Paldiski mnt 68a, Tallinn\nTelefon: 6 405 552\nBaltic Euromedical OÜ andmekaitsespetsialisti kontaktandmed:\nTelefon: +372 5854 1110


Nonii, rentisin siiski uue aktiivtooli, hind kuus küll 16 euri kuid vana ratastool vana ja väsinud, uus ikka palju parem Invaru esindajad kes tõid kohale märkisid ära et selle tooli täishind on tegelikult 2600 euri, see lõi pahviks! Kust võetakse selline hind? Olgu, titaanist raam ja puha, kuid seda raami on siin vähem kui 5 kilo kui eemaldada kokkupanekuks tagarattad ja käetoed. Maailm on hulluks läinud!\nTubli Annely ,Et ikka asi mingitpidi liigub.Kuulame ära ka kfl. arvamused .kuhu ja kuidas oleks mõttekas Sinu fondi paigutatud annetused paigutada.Ex.


Maailma glaukoomi nädala lühifunktsioonid Reaalajas silmade kuvamine | et.drderamus.com\nPõhiline / Glaukoom / Maailma glaukoomi nädala lühifunktsioonid Reaalajas silmade kuvamine\nDrDeramusu uurimisfond oli 9. märtsil maailma DrDeramus Nädala hiljutise kongressi briifingu toetaja. Objektiivne kõlar, Joel S. Schuman, MD, FACS, näitas optilist pildistamistehnoloogiat, mida nimetatakse OCT-ideks (Optical Coherence Tomography), millel on võrkkesta kolmemõõtmeline ristlõike vaade.\nAEVRi nägemuste aastate 2010-2020 algatus korraldas Kongressi infotundi pealkirjaga DrDeramus: Haiguste progresseerumise mõistmine maailma meditsiiniprogrammi DrDeramus 2011 uusimate uuringute kohta. Esimene maailmasõnasel DrDeramus päeval toimus 6. märtsil 2008 ning Ameerika Ühendriikide esinduste koda võttis vastu HR 981, kes tunnustas sündmust ja toetas riikliku silmakeskuse jõupingutusi DrDeramusi põhjuste ja ravi uurimiseks.\nAlates 2010. aastast on see päev kogu maailmas toimunud ürituste nädalaks, kusjuures kõik suuremad DrDeramusi seltsid, kes kaasrahastasid AEVRi 2011. aasta sündmust. See sisaldab:\nNägemis- ja oftalmoloogiasuundade ühendus (ARVO)\nDrDeramusu uurimisfond (GRF)\nOptometric DrDeramus Society (OGS)\nHoia pimeduse Ameerikas (PBA)\nDrDeramus Foundation (TGF)\nEsinev kõneleja Joel S. Schuman, MD, FACS, kliiniku-teadlane, mida alates 1995. aastast rahastab NEI pidevalt, kes on Pittsburghi meditsiinikooli ülikooli oftalmoloogia osakonna esimees ja Pittsburghi meditsiinikeskuse ülikooli silmakeskuse direktor (UPMC) kirjeldas esialgu seda, kuidas silma on enamasti vedelik ja suurenenud silma siserõhk (IOP) sellest vedelikust võib kahjustada nägemisnärvi ja võrkkesta koe, eriti kui trabekulaarvõrk või silma "äravool" ei tööta korralikult. Praeguste IOP-i suurenenud ravivõimaluste hulka kuuluvad silmade rõhu vähendamiseks kasutatavad ravimid, samuti laserravi ja kirurgilised protseduurid, mis avastavad "äravoolu", mis pärinevad NEI uuringust. Praegused NEI rahastatud uuringud on keskendunud ka DrDeramus'i geneetilisele baasile, et potentsiaalselt välja töötada geeniteraapia lähenemisviise selle vältimiseks, samuti tüviraku lähenemisviise selle raviks.\nDr. Schuman rõhutas, et DrDeramusi kahjustus on pöördumatu, seetõttu on kriitiline DrDeramusi ja selle progresseerumise avastamine nii varakult kui võimalik. Ta rõhutas, et nägemisnärvi ja RNFL-i struktuursed muutused võivad olla DrDeramus'i prognoositavad ja kuidas OCT muutub väärtuslikuks nende muutuste mõõtmiseks - võrreldes vanusegrupi või populatsiooni lähteandmetega ja patsiendi oma varasemad pildid. OCT, mis näitab võrkkesta kolmemõõtmelist ristlõikevaadet ja mitte ainult selle pinna pindmist vaadet, mida pakuvad tavapärased pilditöötlus tehnoloogiad, võimaldab võrkkesta kihte näha ja analüüsida DrDeramusiga seotud struktuurimuutuste ja muud silmakahjustused, nagu näiteks vanusega seotud makulaarne degeneratsioon (AMD) ja diabeetiline retinopaatia. Et näidata, et ÜMT on mitteinvasiivne, kiire tehnoloogia, viis Carl Zeiss Mediteci Kevin Langton läbi mõlema AEVR tegevdirektori James Jorkasky silmade reaalajas pildistamise, mille pilte analüüsisid dr. Schuman.\n"ÜMT on kõige silmapaistvamalt kasutatav tehnoloogia silmahoolduses, " ütles dr Schuman, kes teatas, et praegu on USA-s ja mujal umbes 30 000 ühikut, võrreldes 2006. aastaga ABC-s Hea hommikul Ameerika, et arutada tehnoloogiat (teie-Tube video, mille ta kuvas oma iPhone'is plasmaekraanil). "Kuigi tööstuslikult turustatakse, on OCT-kujutise loomine esialgu välja töötatud riiklike tervishoiuinstituutidega (NIH), ja selle kasutamine täna täiendab NEI-d DrDeramusi diagnoosimise ja raviga seotud uuringute portfelli." Dr. Schuman märkis, et ta on liige meeskonnast, kes UCT-i välja nägi, on UPMCi bioinženieri professor ja asutas oma DrDeramus Imaging Group, kus teadlased uurivad DrDeramusi ja teiste silmahaiguste struktuuri-funktsiooni suhet erinevate tipptundidega pilditöötlus tehnoloogiate abil.\nAEVR on Rockville, Marylandis asuv Eye and Visioni uurimisrühm.


11. juuni 2011, 10:47\nKadrin Karner 11. juuni 2011, 10:47\nÄripäev võtab kokku lõppeva nädala plussid ja miinused.\nStatistika veab näo naerule. Aprillis tuli uus kaubavahetuse rekord, eksport ei näita raugemise märke. Venemaa on muuseas Rootsi kõrval oluliseks partneriks tõusmas. Ja I kv SKP kasv arvutati 0,5protsendipunkti üles – see teeb oma 20 miljonit eurot lisaväärtust juurde.\nInsaiderid ostavad aktsiaid. Viisnurga, Ekspress Grupi, Premia juhtide hulka kuuluvad insaiderid ostavad oma ettevõtte aktsiaid. See sunnib küll samas küsima, miks osa Tallinna börsil noteeritud firmade juhte pole üldse enda firmasse investeerinud. Pole usku?\nSilvano rahajagamisel ei tulegi lõppu. Pesutootja Silvano rahajagamisel ei näigi lõppu tulevat. Küll maksab dividende, küll vähendatakse aktsiate nominaalväärtust. Olgem rõõmsad koos suuromaniku Toomas Tooliga, kes tänavu ettevõttest\nüle 2 miljoni euro saab.\nOh, need sportmängud! Eesti jalgpalli- ja käsipallikoondise viimased etteasted teevad meele mõruks, mis teadupoolest töötegemist ei soosi. Kohe rääkidagi ei taha praegu eriti jalgpallist, kus arvasime end juba Euroopa klassi kuuluvaks.\nVärske idee, kuid veidi toores. Maksuameti juhi Enriko Aava idee kaotada Eestis ettevõtte tulumaks on diskussiooni käimatõmbamiseks maksupoliitika muutmise osas hea mõte. Kahju vaid, et see mõte nii toores oli, et raske ideega kohe\nKellele kuulub Krediidipank? Olgugi väike, on õigustatud üllatus, kui pole teada, kellele kuulub Eesti suuruselt viies, 2 miljardi kroonise laenumahuga pank. Jumal tänatud, et sama küsimus ei kerki turuliidri kohta.\n11. June 2011, 10:47