(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Thüringer Oberlandesgericht (Tüüringi liidumaa kõrgeim üldkohus, Saksamaa))\nEelotsusetaotlus – Taimesordid – Kaitsesüsteem – Määruse (EÜ) nr 2100/94 artikli 14 lõige 3 ja määruse (EÜ) nr 1768/95 artikkel 11 – Saagist saadud toote kasutamine põllumajandustootjate poolt – Põllumajandustootmise järelevalvega tegelevad ametiasutused – Mõiste – Ühenduse õiguste omajale teabe andmise kohustus – Ulatus – Teabetaotluse sisu – Liigid või sordid – Erandid teabe andmise kohustusest – Andmebaasist teabe otsimisega kaasnev lisakoormus või täiendavad kulud\n1. Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH (edaspidi „apellatsioonkaebuse esitaja“) esindab mitut seemnearetusettevõtjat, kes on sordiomanikud. Liidu õiguse kohaselt võivad ühenduse sordikaitse esemeks olla botaaniliste perekondade ja liikide sordid. Nende intellektuaalomandi õiguste omajad peavad saama kaitstud sortide kasutamise eest hüvituseks tasu. Selleks on sordiomanikel õigus taotleda ja saada põllumajandustootjatelt, töötlejatelt ja põllumajandustootmise järelevalvega tegelevatelt ametiasutustelt teatud teavet, et tagada oma õigus tasule.\n2. Kohtuotsustes Schulin(2) ja Brangewitz(3) käsitles Euroopa Kohus küsimust, mis liiki ja mis ulatuses teavet võivad sordiomanikud põllumajandustootjatelt ja töötlejatelt taotleda. Käesolevas asjas palutakse Euroopa Kohtul täpsustada küsimust seoses taotlustega, mida omanikud esitavad ametiasutustele: mis ulatuses võib sordiomanik saada (mis liiki) teavet (millistelt) ametiasutustelt, et kasutada oma õigust tasule?\nII. Liidu õigusraamistik\n3. Nõukogu 27. juuli 1994. aasta määruse (EÜ) nr 2100/94 ühenduse sordikaitse kohta(4) (edaspidi „alusmäärus“) artikli 5 lõige 2 on sõnastatud järgmiselt:\n„Käesoleva määruse kohaldamisel tähendab sort ühte madalaimasse tuntud botaanilisse taksonisse kuuluvat taimerühma […]“.\n4. Artikli 13 lõike 2 on sätestatud: „Ilma et see piiraks artiklite 15 ja 16 sätete kohaldamist, eeldavad järgmised toimingud kaitstud sordi koostisosade või koristatud materjali (edaspidi „materjal“) puhul omaniku luba: a) tootmine või paljundamine; […].“\n5. Alusmääruse artikkel 14 kannab pealkirja „Ühenduse sordikaitse erandid“. Selle artikli lõikes 1 on sätestatud: „Olenemata artikli 13 lõikest 2 ning põllumajandusliku tootmise kaitsmiseks on põllumajandustootjatel lubatud kasutada paljundamise eesmärgil põllul oma põllumajandusettevõttes koristatud tooteid, mille nad on saanud, kasutades oma põllumajandusettevõttes muude ühenduse kaitse alla võetud sortide kui hübriidsortide või sünteetiliste sortide paljundusmaterjali“.\n6. Alusmääruse artikli 14 lõike 2 kohaselt kohaldatakse lõike 1 sätteid üksnes selles lõikes loetletud põllumajanduslike taimeliikide suhtes.\n7. Keskne säte – artikli 14 lõige 3 – on sõnastatud järgmiselt:\n„Lõikes 1 sätestatud erandi jõustamise ning aretaja ja põllumajandustootja õiguspäraste huvide kaitsmise tingimused kehtestatakse enne käesoleva määruse jõustumist artikli 114 kohastes rakenduseeskirjades järgmiste kriteeriumide põhjal:\n– põllumajandustootja põllumajandusettevõtte tasemele ei seata mingeid kvantitatiivseid piiranguid niivõrd, kuivõrd tegemist on ettevõtte vajadustega,\n– põllumajandustootja võib ise või talle pakutud teenuste abil koristatud toodet istutamise jaoks töödelda, ilma et see piiraks teatavate piirangute kohaldamist, mille liikmesriigid võivad kõnealuse koristatud toote töötlemise korraldamise osas kehtestada eelkõige selleks, et tagada töötlemisse suunatava toote identsus töötlemise tulemusel saadud tootega,\n– väiketootjad ei pea maksma omanikule mingit tasu; „väiketootjana“ käsitatakse:\n– käesoleva artikli lõikes 2 nimetatud taimeliikide puhul, mille suhtes kohaldatakse nõukogu 30. juuni 1992. aasta määrust (EMÜ) nr 1765/92 (millega kehtestatakse teatavate põllukultuuride tootjatele toetussüsteem), [(EÜT 1992, L 181, lk 12)] põllumajandustootjaid, kes ei kasvata taimi suuremal maa-alal kui seda on vaja 92 tonni teravilja tootmiseks; kõnealuse maa-ala arvutamisel kohaldatakse eespool nimetatud määruse artikli 8 lõiget 2,\n– teiste käesoleva artikli lõikes 2 nimetatud taimeliikide puhul põllumajandustootjaid, kes täidavad vastavad asjakohased tingimused,\n– teised põllumajandustootjad peavad maksma omanikule õiglase tasu, mis on märgatavalt väiksem kui samal maa-alal sama sordi paljundusmaterjali litsentseeritud tootmise puhul nõutav summa; kõnealuse õiglase tasu tegelik tase võib aja jooksul muutuda, võttes arvesse seda, mil määral kasutatakse asjaomase sordi puhul lõikega 1 ettenähtud erandit,\n– omanikul lasub täielik vastutus käesoleva artikli sätete või käesoleva artikli kohaselt vastuvõetud sätete järgimise järelevalve eest; kõnealuse järelevalve korraldamisel ei või nad paluda ametiasutuste abi,\n– põllumajandustootjad ja töötlemisteenuste osutajad edastavad omanikele nende taotlusel asjakohast teavet; samuti võivad asjakohast teavet edastada põllumajandustootmise järelevalves osalevad ametiasutused, kui selline teave on saadud nende tavaliste ülesannete läbiviimisel ilma lisakoormuse või -kuludeta. Käesolevad sätted ei piira isikuandmete osas ühenduse ja siseriiklike õigusaktide kohaldamist, mis käsitlevad üksikisikute kaitset isikuandmete töötlemisel ja nende andmete vaba liikumist.“\n8. Komisjoni 24. juuli 1995. aasta määruse (EÜ) nr 1768/95 ühenduse sordikaitset käsitleva nõukogu määruse (EÜ) nr 2100/94 artikli 14 lõikes 3 osutatud põllumajandusliku erandi rakenduseeskirjade kohta(5) (edaspidi „rakendusmäärus“) artiklis 11 on sätestatud:\n„1. Omaniku poolt ametiasutusele esitatav taotlus, milles palutakse teavet antud sordi või sortide materjali kasutamise kohta või kasutamise tulemuste kohta, tuleb esitada kirjalikult. Omanik märgib taotluses oma nime ja aadressi, sordi(d), mille kohta ta teavet soovib, ning soovitava teabe liigi. Samuti lisab ta sordikaitse omandiõigust tõendavad dokumendid.\n2. Ilma et see piiraks artikli 12 sätete kohaldamist, võib ametiasutus keelduda taotletud teavet andmast üksnes juhul, kui:\n– asutus ei tegele põllumajandusliku tootmise järelevalvega, või\n– asutusel ei ole lubatud sellist teavet omanikele edastada vastavalt ametiasutuste kaalutlusõigust käsitlevatele ühenduse või liikmesriikide eeskirjadele, või\n– asutusel on õigus oma äranägemise järgi keelduda sellise teabe edastamisest vastavalt ühenduse või liikmesriikide õigusaktidele, mille kohaselt teave koguti, või\n– taotletud teave ei ole kättesaadav, või\n– kõnealuse teabe esitamine ei kuulu ametiasutuse tavapäraste ülesannete hulka, või\n– seda teavet on võimalik kätte saada üksnes täiendavate kohustuste või kuludega, või\n– see teave käsitleb konkreetselt omaniku sortidega hõlmamata materjali.\nAmetiasutused teatavad komisjonile, mil viisil nad kasutavad eespool kolmandas taandes osutatud kaalutlusõigust.\n3. Teabe edastamisel käsitleb ametiasutus kõiki omanikke ühtmoodi. Taotletud teabe võib ametiasutus edastada omanikule koopiatena dokumentidest, mis sisaldavad täiendavat teavet lisaks omaniku sortide materjali käsitlevale teabele, tingimusel, et välistatakse igasugune võimalus artiklis 12 osutatud sätetega kaitstud isikute tuvastamiseks.\n4. Kui ametiasutus otsustab taotletud teavet mitte edastada, teavitab ta sellest taotluse esitanud omanikku ning põhjendab oma otsust.“\n9. Apellatsioonkaebuse esitaja on usaldushaldusega tegelev Saksamaa äriühing, kes esindab peamiselt Saksamaa seemnearetusega tegelevaid ettevõtjaid.(6) Need ettevõtjad on Saksamaal sordiomanikud ja/või põllumajanduslike kaitstud sortide ainulitsentside omanikud. Nad on teinud apellatsioonkaebuse esitajale ülesandeks tagada oma nimel omanike õigus tasule kaitstud taimesortide kasvatamise eest.\n10. Freistaat Thüringen (Tüüringi liidumaa) (vastustaja apellatsioonimenetluses; edaspidi „vastustaja“), keda esindab tema Landesverwaltungsamt (haldusamet), vastutab ELi vahendite järelevalve eest seoses Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfond (EAFRD) toetuste haldamise ja järelevalvega vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013(7) artiklile 7 ja delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014(8) artiklile 1 (koostoimes selle määruse I lisa punkti 1 alapunktiga A).\n11. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul salvestab vastustaja seoses ELi vahenditest makstavate toetustega ja rahastamistingimuste järgimise järelevalvega andmeid integreeritud haldus- ja kontrollisüsteemi (Integriertes Verwaltungs- und Kontrollsystem; edaspidi „InVeKoS“) andmebaasi. See andmebaas sisaldab andmeid vastustaja territooriumil tegutsevate põllumajandustootjate kohta, eelkõige rahastamistaotluse esitanud põllumajandustootjatelt saadud teavet. Külvikorra eeskirjade järgimise tagamiseks on selles andmebaasis olemas teave kasutatud taimeliikide kohta.\n12. Apellatsioonkaebuse esitaja taotles 5. aprilli 2016. aasta kirjas InVeKoS-i andmebaasi salvestatud teatud andmete edastamist. Vastustaja keeldus neid andmeid avalikustamast, tuginedes Tüüringi teabevabaduse seaduse (Thüringer Informationsfreiheitsgesetz; edaspidi „ThürIFG“) § 9 lõikele 1.\n13. Apellatsioonkaebuse esitaja esitas 23. detsembril 2016 Landgericht Erfurtile (Erfurti esimese astme kohus, Saksamaa) hagi, et teostada oma õigust teabele. Apellatsioonkaebuse esitaja palus kohustada kostjat andma talle andmebaasi salvestatud järgmist teavet:\n– põllumajandustootjate nimed ja aadressid;\n– iga tootja taimekasvatuseks kasutatav ala hektarites;\n– teravilja ja kartuli kasvatuseks kasutatav ala hektarites.\n14. Apellatsioonkaebuse esitaja väitis, et tal on õigus saada vastustajalt teavet vastavalt rakendusmääruse artikli 11 lõikele 1, mida kohaldatakse ka taimeliikide suhtes. Põllumajandustootmise järelevalvega tegeleva ametiasutusena ei olnud vastustajal õigust keelduda andmast taotletud teavet, mis oli tema valduses ja mida sai jagada ilma märkimisväärsete täiendavate kohustuste või kuludeta. Apellatsioonkaebuse esitaja arvates ei võimaldanud ükski liikmesriigi õigusnorm vastustajal teabe andmisest keelduda. Eelkõige ei olnud kohaldatav ThürIFG § 9 lõige 1. Pigem kallutab ThürIFG § 9 lõikes 2 ette nähtud huvide kaalumine kaalukausi apellatsioonkaebuse esitaja teabehuvi kasuks.\n15. Vastustaja väitis, et hagi tuleks jätta rahuldamata, sest tema otsus teabe andmisest keelduda oli õigustatud. Ta ei ole üldse ametiasutus rakendusmääruse artikli 11 lõike 1 tähenduses ja igal juhul on selle sättega ette nähtud teabe saamise õigus seotud ainult sortidega. Lisaks ThürIFG‑st tulenevale keeldumisõigusele on õigus teabe andmisest keelduda ka seetõttu, et sellega kaasnevad täiendavad kohustused ja kulud.\n16. Landgericht Erfurt (Erfurti esimese astme kohus) jättis hagi 17. augusti 2017. aasta kohtuotsusega rahuldamata. Ta leidis, et vastustajal oli õigus keelduda teabe andmisest rakendusmääruse artikli 11 lõike 2 teise ja kolmanda taande alusel koostoimes sama määruse artikliga 12.\n17. Apellatsioonkaebuse esitaja esitas selle otsuse peale apellatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtuks olevale Thüringer Oberlandesgerichtile (Tüüringi liidumaa kõrgeim üldkohus, Saksamaa).\n18. Apellatsioonkaebuse esitaja väidab apellatsioonkaebuses, et tal on rakendusmääruse artikli 11 lõikel 1 põhinev õigus teabele ja et õigus saada ametiasutustelt teavet ei ole seotud üksnes sortidega. Apellatsioonkaebuse esitaja ise otsustab, milleks ta teavet kasutab. Eelkõige annaks vastustaja valduses olev teave apellatsioonkaebuse esitajale ülevaate põllumajandustootjate poolt tegelikult haritavate alade suuruse kohta ja näitaks, kes kuulub „väiketootjate“ kategooriasse. Nii on võimalik vältida selle teabe taotlemist väiketootjatelt endilt. Apellatsioonkaebuse esitaja on lubanud hüvitada vastustajale kulud, mis võivad tekkida taotletavate andmete otsimisel, näiteks tarkvara programmeerimisega seotud kulud.\n19. Vastustaja sõnul leidis Landgericht Erfurt (Erfurti esimese astme kohus) õigesti, et apellatsioonkaebuse esitaja õigus teabele on rakendusmääruse artikli 11 lõike 2 teise ja kolmanda taande alusel piiratud. InVeKoS‑i andmebaas ei sisalda sordipõhist teavet, välja arvatud kanepi ja humala kohta, sest toetusi taotlevad põllumajandustootjad ei pea sellist teavet esitama. Lisaks ei ole vastustajal endal programmeerimisressursse, mis on vajalikud, et korraldada nõutud andmete saamiseks vajalike päringute tegemine. Asjaomaste programmeerimistööde tellimine teenusepakkujalt põhjustaks 6000 euro suuruse kulu.\n20. Selles faktilises ja õiguslikus kontekstis otsustas Thüringer Oberlandesgericht (Tüüringi liidumaa kõrgeim üldkohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised küsimused:\n„1. Kas [määruse nr 1768/95] artikli 11 lõike 1 alusel võib nõuda ametiasutuselt teavet üksnes taimeliikide kohta, ilma et samal ajal nõutaks teavet ka kaitstud sortide kohta?\n2. Juhul kui vastusest esimesele küsimusele tuleneb, et sellise teabetaotluse esitamine on lubatav:\na) Kas ametiasutus, kes kontrollib põllumajandustootjatele ELi vahenditest rahaliste toetuste andmist ja salvestab sellega seoses taotluse esitanud põllumajandustootjatelt saadud andmed (taime)liikide kohta, on põllumajandustootmise järelevalvega tegelev asutus [määruse nr 1768/95] artikli 11 lõike 2 (esimene taane) tähenduses?\nb) Kas ametiasutusel on õigus keelduda taotletud teabe andmisest, kui asjaomaste andmete edastamiseks peab kolmas isik neid andmeid töötlema või täpsustama ja see toob kaasa ligikaudu 6000 euro suuruse rahalise kulu? Kas seejuures omab tähtsust taotluse esitaja valmisolek hüvitada tekkivad kulud?“\n21. Kirjalikud seisukohad esitasid apellatsioonkaebuse esitaja, vastustaja, Hispaania valitsus ja Euroopa Komisjon. Nad kõik esitasid suulised seisukohad kohtuistungil, mis toimus 31. jaanuaril 2019.\n22. Käesoleva ettepaneku ülesehitus on järgmine. Alustan esialgsete selgitustega ühenduse sordikaitse süsteemi korra ja üldise toimimise, eelkõige alusmääruse artikli 14 lõikes 3 sätestatud erandi kohta (A osa). Seejärel asun käsitlema esimest küsimust, mis puudutab seda, millist teavet saavad sordiomanikud ametiasutustelt rakendusmääruse artikli 11 alusel taotleda (B osa). Lõpuks asun käsitlema teist küsimust, mis puudutab mõistet „põllumajandustootmise järelevalvega tegelev ametiasutus“ ja seda, kas pädevad ametiasutused võivad keelduda niisuguse teabe andmisest, kui selle esitamine nõuab edasist töötlemist, ja lõpetan võimalike täiendavate kulude küsimusega (C osa).\nA. Alusmääruse artikli 14 lõike 3 kohane põllumajanduslik erand\n23. Alusmääruse artiklis 13 on sätestatud ühenduse kaitse alla võetud sordi omaniku õigused. Artikli 13 lõike 2 kohaselt on omaniku luba põhimõtteliselt nõutav kaitstud sordi koostisosade või koristatud materjali (edaspidi „materjal“) tootmiseks või paljundamiseks.\n24. Alusmääruse artiklis 14 on sätestatud erand nõudest saada omaniku luba (edaspidi „põllumajanduslik erand“). Artikli 14 lõike 1 kohaselt on põllumajandustootjatel lubatud kasutada põllumajandusliku tootmise kaitsmiseks paljundamise eesmärgil põllul oma põllumajandusettevõttes saagist saadud tooteid, mille nad on saanud, kasutades oma põllumajandusettevõttes muude ühenduse kaitse alla võetud sortide kui hübriidsortide või sünteetiliste sortide paljundusmaterjali. Artikli 14 lõige 2 piirab erandi kohaldamisala seal loetletud põllumajanduslike taimeliikidega. Artikli 14 lõige 3 näeb ette rakenduseeskirjad kõnealuse põllumajandusliku erandi järgimise tagamiseks vajalike tingimuste kehtestamiseks. Selles on sätestatud ka kriteeriumid, millele rakenduseeskirjad peaksid vastama.\n25. Rakendusmäärusega on komisjon kujundanud põllumajandusliku erandi selliselt, et kaitsta nii sordiomaniku esindatava sordiaretaja kui ka põllumajandustootja õigustatud huve. Kui põllumajandustootja kasutab põllumajanduslikku erandit, on omanikul õigus saada temalt „õiglast tasu“. Rakendusmääruse artikli 5 lõige 1 näeb ette, et õiglase tasu määra kohta „võivad omanik ja asjaomane põllumajandustootja sõlmida lepingu“. Kui omanik ja asjaomane põllumajandustootja ei ole lepingut sõlminud, siis rakendusmääruse artikli 5 lõike 2 kohaselt „peab tasu määr olema märgatavalt väiksem kui summa, mida nõutakse samal maa-alal sama sordi ametlikuks sertifitseerimiseks sobiva madalaima kategooria paljundusmaterjali litsentseeritud tootmise puhul“.\n26. Põllumajanduslikku erandit kasutavad väiketootjad ei pea maksma omanikule mingit tasu. Alusmääruse artikli 14 lõike 3 kolmandas taandes on väiketootjad määratletud kui põllumajandustootjad, kes ei kasvata taimi suuremal maa-alal kui seda on vaja 92 tonni teravilja tootmiseks või kes täidavad vastavad asjakohased tingimused, olenevalt taimeliigist.\n27. Selliselt kujundatud süsteemi raames on teadmised selle kohta, kes on tuginenud põllumajanduslikule erandile, äärmiselt olulised selleks, et omanikud saaksid tagada oma intellektuaalomandi õiguste järgimise ja saada (õiglast) tasu, millele neil on õigus. Seetõttu sisaldab rakendusmäärus mitut sätet, mis võimaldavad omanikel saada teavet mitmelt asjakohaselt osalejalt. Kuigi Euroopa Kohus on kõnealuseid põllumajandustootjate ja töötlejate esitatavat teavet käsitlevaid sätteid samuti apellatsioonkaebuse esitajaga seotud kohtuasjades juba tõlgendanud,(9) puudutab käesolev juhtum konkreetselt teavet, mida peavad omanikele andma teatud ametiasutused.\nB. Esimene küsimus: millise ulatusega on omanikele rakendusmääruse artiklist 11 tulenev õigus saada ametiasutustelt teavet\n28. Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, millist teavet peab ametiasutus rakendusmääruse artikli 11 kohaselt omaniku taotlusel andma: kas omanikul on õigus saada teavet taimeliikide või üksnes omaniku konkreetsete sortide kohta?\n29. Apellatsioonkaebuse esitaja sõnul annab alusmääruse artikli 14 lõike 3 kuues taane koos rakendusmääruse artikli 11 lõikega 1 omanikele õiguse saada ametiasutustelt teavet liikide kohta, ilma et teabetaotlus peaks puudutama konkreetset sorti. Eelkõige on omanikel õigus saada teavet, mis võimaldab teha kindlaks „väiketootjad“ alusmääruse artikli 14 lõike 3 kolmanda taande tähenduses, kes on omanikele tasu maksmise kohustusest täielikult vabastatud. Teadmine, kas põllumajandustootja on väiketootja, võimaldaks omanikul jätta neilt väiketootjatelt teabe ja a fortiori tasu nõudmata. Väiketootjad ei ole siiski määratletud seoses konkreetse sordi, vaid seoses teatavate taimeliikide kasvatamiseks kasutatava maa-alaga. Apellatsioonkaebuse esitaja väidab igal juhul, et ametiasutuse kohustus teavet anda on ulatuslikum kui põllumajandustootjatel, sest artiklis 11 ei ole täpsustatud, milline on „asjakohane“ teave, mis tuleb anda.\n30. Komisjoni sõnul ei ole rakendusmääruse artikli 11 lõikest 1 tulenev teabe saamise õigus piiratud sortidega. See võib hõlmata liike, et teha kindlaks, millised põllumajandustootjad on väiketootjad. Teabetaotluse ese peab siiski olema sort. Seega ei saa omanikud ametiasutustele esitada üldisi ulatuslikke teabetaotlusi, märkimata, kas põllumajandustootjad on tegelikult omandanud kaitstud sortide paljundusmaterjali. Komisjon märgib ka, et ametiasutusele esitatav teabetaotlus ei ole seotud avalikkuse autonoomse dokumentidega tutvumise õiguse või avaliku sektori valduses olevate andmete taaskasutamise õigusega (direktiivi 2003/98/EÜ(10) alusel). See on üksnes eraõiguslik subjektiivne õigus, mis kaasneb omanike ja põllumajandustootjate vaheliste suhetega.\n31. Vastustaja ja Hispaania valitsus väidavad omakorda, et ametiasutustele esitatavad teabetaotlused peavad olema seotud konkreetsete sortide, mitte liikidega. Rakendusmääruse artikli 11 lõikele 1 koostoimes alusmääruse artikli 14 lõikega 3 ei saa tugineda põllumajandustootjate kohta üldise teabe saamiseks.\n1. Rakendusmääruse artiklist 11 tuleneva ametiasutuste valduses oleva teabega tutvumise õiguse ulatus\n32. Kohe alguses on vaja selgitada rakendusmääruse artikli 11 ja alusmääruse artikli 14 lõike 3 kolmanda taande ning teabega tutvumist käsitlevate liikmesriigi õigusnormide konkreetsete sätete vahelisi seoseid.\n33. Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub konkreetselt tõlgendada rakendusmääruse artiklist 11 tuleneva teabega tutvumise õiguse ulatust. Apellatsioonkaebuse esitaja sõnul on see säte õiguspärane õiguslik alus muu hulgas sellise teabe saamiseks, mis võimaldab tal kindlaks teha „väiketootjad“, kes on tasu maksmisest vabastatud ega peaks seetõttu omanikelt teabetaotlusi saama.\n34. Rakendusmääruse artikkel 11 on alusmääruse artikli 14 lõikes 3 sätestatud põllumajanduslikule erandile pühendatud rakendusakti konkreetne säte. Seega on loogiline, et alusmääruse artikli 14 lõike 3 ulatus ja rakendusmääruse artikli 11 kohaldamisala peavad olema vastavuses. Lisaks peab rakendusmäärus järgima oma vastuvõtmise aluse kohaldamisala ja piire.\n35. On tõsi, et alusmääruse artikli 14 lõike 3 kolmandas taandes on erandi erandina mainitud väiketootjaid. Rakendusmääruses endas ei ole aga kõnealust kategooriat käsitletud, vähemalt mitte seoses õigusega tutvuda ametiasutuste valduses oleva teabega. Artiklis 11 ei ole väiketootjatele osutatud. Rakendusmääruses on väiketootjaid mainitud üksnes artiklis 7, tasu käsitlevas peatükis. Selles sättes on väiketootjate kindlaksmääramiseks täiendavalt määratletud „taimekasvatuseks kasutatav ala“ alusmääruse artikli 14 lõike 3 kolmanda taande tähenduses.(11) Selles ei ole siiski sätestatud põllumajandustootjate, töötlejate või ametiasutuste kohustust esitada omanikele üldteavet selliste alade suuruse kohta.\n36. Järgmine jagu käsitleb seda, kas nendel asjaoludel saab rakendusmääruse artikli 11 lõike 1 esimeses lauses sisalduvat sõna „liigid“ käsitada viitena alusmääruse artikli 14 lõike 3 kolmandale taandele. Siinkohal tuleb teha kaks süsteemset märkust.\n37. Esiteks, isegi kui üldteave taimekasvatuseks kasutatavate alade suuruse kohta on mõningal määral asjakohane seoses omaniku õigusega tasule, ei võimalda see omanikul ikkagi tagada oma sortidega seotud nõuete täitmist. Mõlema määruse loogika algab sortide kasutamisest, mille puhul on väiketootja staatus teatav „kaitse“. Asi ei ole vastupidi. Pigem tuleb kõigepealt esialgse teabena kindlaks teha, kas põllumajandustootjad on kasutanud või kavatsenud kasutada saagist saadud toodet, mis on saadud konkreetsete sortide materjali istutamisel. Alusmääruse artikli 14 lõike 3 kolmandas taandes sisalduv väiketootjate erand võib omada tähtsust alles hiljem kaitseliinina nende põllumajandustootjate jaoks, kes vastavad sellega seotud nõuetele, suurema põllumajandustootjate hulga seast, kes kasvatavad kaitstud sorte, mis kuuluvad alusmääruse artikli 14 lõike 1 kohaldamisalasse.\n38. Teiseks, isegi kui alusmääruse artikli 14 lõike 3 kolmanda taande ja rakendusmääruse artikli 11 vaheline süsteemne seos ei olnud ELi õiguses vajalik, on oluline rõhutada, et samal ajal ei saa rakendusmääruse artiklit 11 mingil juhul tõlgendada nii, et see hõlmab liikmesriigi asutustele esitada võidavaid teabetaotlusi ammendavalt.\n39. Liikmesriigid võivad tõepoolest võimaldada tutvuda teabega, mis ei kuulu artikli 11 kohaldamisalasse. Seda, et liidu õigus ei reguleeri teatud teabega tutvumise võimalust, ei saa tõlgendada nii, et liidu õigus „keelab teabega tutvuda“, vaid pigem vastupidi: kui see ei ole liidu õigusega vastuolus, kohaldatakse kõigi küsimuste suhtes, mida liidu õigus sõnaselgelt ei hõlma, ülejäänud liikmesriigi õigusnorme. See, et rakendusmäärus ei sisalda konkreetseid sätteid, mis reguleeriksid tutvumist teabega, mis võimaldab omanikul kindlaks teha väiketootjad, tähendab lihtsalt seda, et küsimus kuulub liikmesriigi õigusnormide kohaldamisalasse.\n40. Käesoleva juhtumi asjaoludest nähtub, et apellatsioonkaebuse esitaja esialgne taotlus tehti (ja jäeti rahuldamata) ThürIFG kohaselt. Kindlasti ei ole Euroopa Kohtu ülesanne tuvastada ja hinnata oma menetluses faktilisi asjaolusid või tõlgendada ja kohaldada riigisisest õigust. Tuleb siiski rõhutada, et kahtlemata võivad omanikud esitada teabetaotlusi, mis ei ole konkreetsete sortidega seotud, ja sellist teavet saada liikmesriigi õiguse alusel, kui liikmesriigi õigus seda lubab. Kui teave, mida omanikud sooviksid saada, on liikmesriigi (avaliku sektori) asutuste valduses ja peamiselt seotud liikmesriigi asutuste kogutud haldusteabega, kohaldatakse teabega tutvumist käsitlevaid liikmesriigi õigusnorme.(12)\n41. Soovin seda rõhutada selgitamaks, et rakendusmääruse artiklit 11 ei saa samal ajal tõlgendada nii kitsalt kui ka ainukohaldatavalt: kitsalt, sest seda tõlgendataks liike mittehõlmavana, ja ainukohaldatavalt, sest see hõlmaks küsimust ammendavalt, välistades seega tegelikult teabega tutvumist käsitlevate liikmesriigi õigusnormide samaaegse kohaldamise.\n42. Põhjustel, mida selgitan järgmises jaos, pean vastustajaga esimese aspekti suhtes nõustuma: teabetaotlused, mida saab rakendusmääruse artikli 11 kohaselt ametiasutustele esitada, on tõepoolest seotud taotlust esitava omaniku sortidega. Ent liikidega seotud teabe väljajätmine artikli 11 kohaldamisalast tähendab tingimata, et selle „tühiku“ täidab liikmesriigi õigus ja huvitatud omanikud võivad esitada liikidega seotud taotlusi liikmesriigi õiguse alusel.\n2. Artikli 11 kohaldamisala – sordid või liigid?\n43. Kaks tekstilist argumenti võivad anda alust eeldada, et teabetaotlused on üldiselt seotud liikidega.\n44. Esiteks on rakendusmääruse artikli 11 lõike 1 esimeses lauses sõnaselgelt mainitud „liike“: „Omaniku poolt ametiasutusele esitatav taotlus, milles palutakse teavet antud [liigi] või sortide materjali kasutamise kohta või kasutamise tulemuste kohta, tuleb esitada kirjalikult“ (kohtujuristi kursiiv) [täpsustatud tõlge].\n45. Teiseks, oletades, et rakendusmääruse artikkel 11 oli ette nähtud ka alusmääruse artikli 14 lõike 3 kolmanda taande rakendamiseks, on „väiketootjad“ viimases sättes määratletud lähtuvalt selle ala suurusest, kus kasvatatakse artikli 14 lõikes 2 loetletud taimeliike.\n46. Seetõttu võib „liikide“ mainimist rakendusmääruse artikli 11 lõikes 1 tõlgendada nii, et see võimaldab taotleda teavet selle maa-ala kohta, kus neid liike kasvatatakse, et teha kindlaks „väiketootjad“.\n47. Kuid peale nende kahe tekstilise argumendi on vähe õiguslikke argumente, mis toetaksid apellatsioonkaebuse esitaja pooldatavat rakendusmääruse artikli 11 tõlgendust. Viidatud sätte täiendav tekstiline, kuid ennekõike süsteemne ja eesmärgipärane tõlgendamine viitab selgelt sellele, et omanike teabetaotlused ametiasutustele peavad olema seotud taotleva omaniku konkreetsete taimesortidega.\n48. Esiteks ja tekstilisele tasandile jäädes tuleb märkida, et rakendusmääruse artikli 11 lõike 1 teises ja kolmandas lauses on sätestatud konkreetsed nõuded, millele peab kehtiv teabetaotlus vastama. Nende nõuete hulgas on, et omanik märgib „sordi(d), mille kohta ta teavet soovib,“ ning „lisab […] sordikaitse omandiõigust tõendavad dokumendid“ (kohtujuristi kursiiv). Kuna alusmääruse artikli 5 lõike 1 kohaselt võivad ühenduse sordikaitse esemeks õigupoolest olla üksnes botaaniliste perekondade ja liikide sordid, mitte liigid üldiselt, tuleneb artikli 11 lõikest 1 üsna selgelt, et teabetaotlused peavad olema sordipõhised.\n49. Seda järeldust kinnitab ka rakendusmääruse artikli 11 lõike 2 seitsmenda taande tekst, mille kohaselt võivad ametiasutused keelduda taotletud teavet andmast, kui „see teave käsitleb konkreetselt omaniku sortidega hõlmamata materjali“ (kohtujuristi kursiiv). Oleks mõnevõrra kummaline väita, et rakendusmääruse artikli 11 lõige 1 lubab omanikel taotleda ja saada liikidega seotud teavet, kui sama artikli 11 edasised sätted lubavad sellise teabe andmisest (kohe) keelduda.\n50. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb liidu õiguse sätte tõlgendamisel arvestada mitte üksnes selle sätte sõnastust, vaid ka konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa säte on.(13) Käesolevas asjas toetab eesmärgipärane ja süsteemne tõlgendamine samuti selgelt konkreetsete sortidega seotud teabetaotlusi.\n51. Põllumajanduslikul erandil on kahetine eesmärk: kaitsta põllumajanduslikku tootmist ja tagada samal ajal, et põllumajandustootja maksab omanikule (õiglast) tasu. Rakendusmääruse artiklis 2 on rõhutatud vajadust säilitada mõistlik tasakaal põllumajandustootja ja omaniku huvide vahel, kui põllumajandustootja on kasutanud oma ettevõtte põldudele istutamiseks omaniku ühe või mitme sordi saagist saadud toodet. Kuna tema sortide kasutamine põllumajandustootja poolt mõjutab omaniku huve, vajab omanik oma huvide kaitseks konkreetset teavet põllumajandusliku erandi kohaldamisalasse kuuluvate sortide, st alusmääruse artikli 14 lõikes 2 sätestatud taimeliikide hulka kuuluvate muude kaitstud sortide kui hübriidsortide või sünteetiliste sortide(14) kohta.\n52. Mis puudutab teabega seotud üldist korda, mis on sätestatud nii alusmääruses kui ka rakendusmääruses, tuleb rakendusmääruse artiklit 11 analüüsida koos selle artiklitega 8 ja 9, nagu neid on tõlgendanud Euroopa Kohus.\n53. Ametiasutused, kes peavad andma omanikule rakendusmääruse artikli 11 kohaselt teavet, ei ole ainsad, kes peavad omanikule teavet andma, nagu nähtub alusmääruse artikli 14 lõike 3 kuuendast taandest. Rakendusmääruse artikkel 11 on vaid üks 4. peatüki sätetest. Selle teavet käsitleva peatüki artiklites 8 ja 9 on sätestatud õigusnormid teabe kohta, mida peavad omanikule andma vastavalt põllumajandustootja ja töötleja. Mõlemast sättest nähtub, et teave, mida peavad esitama nii põllumajandustootjad kui ka töötlejad, on samuti seotud sortide, mitte liikidega. Lisaks sellele märgib omanik vastavalt rakendusmääruse artikli 8 lõikele 4 ja artikli 9 lõikele 4 taotluses „sordi(d), mille kohta ta teavet soovib, ning viite(d) asjakohas(t)ele ühenduse sordikaitse(te)le“. Kui põllumajandustootja või töötleja seda nõuab, „lisatakse sordikaitse omandiõigust tõendavad dokumendid“.\n54. Need sätted on pealtnäha juba üsna selged, kuna põhimõtteliselt saab omanik põllumajandustootjatelt või töötlejatelt taotleda ja saada üksnes sortidega seotud teavet. Euroopa Kohus on läinud sammukese kaugemale ja tõlgendanud neid sätteid kohtuotsustes Schulin ja Brangewitz(15) üsna rangelt.\n55. Kohtuotsuses Schulin leidis Euroopa Kohus, et omanikul peab olema lubatud taotleda põllumajandustootjalt teavet, kui tal on andmeid, et põllumajandustootja on tuginenud või tugineb alusmääruse artikli 14 lõikes 1 sätestatud erandile,(16) ja on seega kasutanud või kasutab oma ettevõtte põllul paljundamiseks saagist saadud tooteid, mille ta on saanud, kasutades oma ettevõttes selle õigusega hõlmatud ja mõnda alusmääruse artikli 14 lõikes 2 loetletud põllumajanduslikest taimeliikidest kuuluva muu sordi kui hübriidsordi või sünteetilise sordi paljundusmaterjali.(17) Seega oleks liidu õigusega vastuolus, kui kõikidelt põllumajandustootjatelt, isegi neilt, kes ei ole kunagi istutanud mõnda artikli 14 lõikes 2 loetletud taimeliiki kuuluva ühenduse kaitse alla võetud sordi paljundusmaterjali, nõutaks ainuüksi selle kutseala esindajate hulka kuulumise tõttu omanikule taotluse korral kogu asjakohase teabe esitamist.(18)\n56. Euroopa Kohus andis kohtuotsuses Brangewitz töötlejate kohta sisuliselt sama vastuse, kuigi veidi avatumalt, eeldatavasti et võtta arvesse töötlejate eripära võrreldes põllumajandustootjatega. Ta leidis, et alusmääruse artikli 14 lõiget 3 koostoimes rakendusmääruse artikliga 9 tuleb tõlgendada nii, et kui omanikul on andmeid, et töötlemisteenuste osutaja on töödelnud või kavatseb töödelda saagist saadud toodet, mille põllumajandustootja on saanud omaniku sordi paljundusmaterjali istutamise tulemusena istutamiserandit kasutades, peab töötleja esitama talle asjakohase teabe, mis ei puuduta üksnes põllumajandustootjaid, kelle kohta omanikul on andmeid, et töötleja on selliseid teenuseid osutanud või kavatseb neid osutada, vaid ka kõiki teisi põllumajandustootjaid, kelle jaoks ta on töödelnud või kavatseb töödelda saagist saadud toodet, mille ta on saanud asjaomase sordi paljundusmaterjali istutamise tulemusena, kui sellest sordist on töötlejale teatatud või see on talle teada.(19)\n57. Seda arvesse võttes on üsna raske mõista, miks peaks ametiasutustel olema sama süsteemi toimimise raames palju ulatuslikum teabe andmise kohustus, mis oleks koguni teistsugune (arvestades esitatava teabe liiki).\n58. Seda on veelgi raskem teha olulisel süsteemsel põhjusel: alus- ja rakendusmäärusega kehtestatud üldisest korrast ei nähtu, et omanikele asjakohase teabe andmine, et nad saaksid kasutada oma õigust tasule, on peamiselt ametiasutuste ülesanne.(20)\n59. Esiteks näib, et alusmääruse artikli 14 lõike 3 viiendas ja kuuendas taandes on pandud paika omanike teabetaotluste adressaatide hierarhia. Viidatud säte näeb üsna kategooriliselt ette, et omanikul lasub täielik vastutus põllumajanduslikku erandit käsitlevate õigusnormide järgimise järelevalve eest ja nad ei või paluda ametiasutuste abi. Omanikel tuleb teavet taotleda eelkõige põllumajandustootjatelt ja töötlemisteenuste osutajatelt ning teiseks ametiasutustelt.(21)\n60. Euroopa Kohus on juba rõhutanud, et kuna määrus nr 1768/95 on rakendusmäärus, milles on sätestatud alusmääruse artikli 14 lõikes 1 sisalduvad erandi jõustamise tingimused, ei saa selle sätted panna ulatuslikumaid kohustusi, kui on kehtestatud alusmäärusega.(22)\n61. Apellatsioonkaebuse esitaja (ja osaliselt ka komisjoni) pakutud tõlgenduse omaksvõtmisega on see probleem, et see tähendaks alusmääruse loogika ja süsteemi pea peale pööramist rakendusmääruse äärmiselt ekspansiivse tõlgendamisega: ametiasutustest saaksid nii sortide kui ka liikidega seotud teabetaotluste vaikeadressaadid. Nagu on käsitluse all käesoleva ettepaneku järgmises jaos, ei eita ma, et selline lähenemisviis võiks olla otstarbekas konkreetsete põllumajandustootjate halduskoormuse leevendamiseks ja kõigi asjaosaliste üldise paberimajanduse vähendamiseks. Ei saa siiski varjata, et seda oleks raske käsitada rakendusmääruse üksiksätte lihtsa tõlgendamise küsimusena.\n62. Teiseks, võrreldes rakendusmääruse artiklitega 8 ja 9 on artikli 11 kohaldamisala piiratum, kuna selle teises lõigus on sätestatud mitu erandit ametiasutuste teabe andmise kohustusest, kusjuures mõne kõnealuse erandi võimalik ulatus on väga lai. Eelkõige artikli 11 lõike 2 teine ja kolmas taane jätavad palju liikmesriigi õiguse otsustada: ametiasutused võivad taotletud teabe andmisest lihtsalt keelduda, kui ametiasutuste kaalutlusõigust käsitlev liikmesriigi õigus takistab seda teha. Seetõttu saab teha järelduse, et ametiasutuste teabe andmise kohustus on kitsam kui põllumajandustootjatel või töötlejatel. Seega on süsteemselt hinnates taas raske tõlgendada ametiasutuste teabe andmise kohustuse ulatust laiemalt kui põllumajandustootjate ja töötlejate asjaomast kohustust.\n63. Sellest järeldub, et praeguse liidu õiguse kohaselt tuleb rakendusmääruse artikli 11 lõiget 1 tõlgendada nii, et ametiasutustele esitatavad teabetaotlused tuleb koostada asjaomase omaniku konkreetsetest kaitstud sortidest lähtuvalt. See säte ei takista siiski liikmesriikidel võimaldamast ametiasutuste valduses oleva liike käsitleva teabega tutvuda teabega tutvumist käsitlevate liikmesriigi õigusaktide alusel.\n3. Süsteemi toimimine ja töökindlus\n64. Minu arvates on apellatsioonkaebuse esitaja ja osaliselt ka komisjoni tugevaimad argumendid, mis toetavad liike käsitleva teabe arvamist rakendusmääruse artikli 11 kohaldamisalasse, oma olemuselt õigusvälised. Need puudutavad rakendusmäärusega kehtestatud süsteemi praktilist toimimist (või pigem mittetoimimist).\n65. Apellatsioonkaebuse esitaja väidab, et kui ametiasutused annaksid väiketootjaid kindlaks teha võimaldavat teavet, muutuks tasu saamise õiguse kasutamise kord tõhusamaks ja kõikidele osalejatele vähem koormavaks ja kulukaks. Soovitades tõlgendust, mis võimaldaks arvata artikli 11 kohaldamisalasse ka liigid, tunnistas komisjon kohtuistungil, et rakendusmäärus on vana teisese õiguse akt, mis vajab kahtlemata (tõlgendavat) ajakohastamist.\n66. Kirjalikes seisukohtades ja kohtuistungil esitatud arutluskäik kinnitas, et põllumajandusliku erandi toimimine on tegelikult üsna keeruline.\n67. Kui kõnealust erandit kasutatakse põllumajandusliku tootmise kaitsmiseks (põllumajandustootjate huvid), on tegelikult mõnevõrra raske tagada, et omanikud saavad (õiglase) tasu, millele neil on õigus (aretajaid esindavate omanike huvid). Teavet, mis on selleks äärmiselt tähtis, näib olevat raske saada kõnealuste tekstidega kehtestatud menetluskorra tõttu, nagu seda on tõlgendatud kohtupraktikas.(23) See järeldus on veelgi põhjendatum, kui võrrelda „tavalise“ olukorraga, kus kaitstud sorte kasutavad põllumajandustootjad, kes ei saa põllumajanduslikku erandit ise kasutada. Sel juhul on omanikel lihtsam oma intellektuaalomandi õigusi maksma panna, sest vaja on nende luba, mistõttu omanikud saavad vajaliku teabe kaitstud sortide kasutamise kohta ex ante.\n68. Tuleks meenutada, et rakendusmääruse artikli 2 lõike 2 kohaselt „ei ole [omaniku ja põllumajandustootja seaduslikud huvid] kaitstud, kui üht või mitut kõnealustest huvidest kahjustatakse, võtmata arvesse vajadust säilitada mõistlik tasakaal kõikide huvide vahel“. Kuid kohtuotsuste Schulin ja Brangewitz koosmõju muudab põllumajandustootjatelt (või töötlejatelt) teabe saamise tegelikult üsna keeruliseks. Nagu eespool selgitatud,(24) leidis Euroopa Kohus, et omanikul peab olema lubatud põllumajandustootjalt teavet taotleda, kui tal on andmeid, et põllumajandustootja on kasutanud või kasutab alusmääruse artikli 14 lõikes 1 sätestatud erandit.(25) Euroopa Kohus lisas, et „omanik peaks saama teha korraldusi oma kaitstud taimesordi paljundusmaterjali ostvate põllumajandustootjate nime ja aadressi teadasaamiseks, ükskõik kui pikk ka ei oleks omaniku ja põllumajandustootja vaheline turustusahel“.(26) Ning „veelgi enam, tuginedes määruse nr 2100/94 artikli 13 lõike 2 teisele lõigule saab omanik nõuda, et tema turustajad registreeriksid tema taimesordi paljundusmaterjali ostvate põllumajandustootjate nimed ja aadressid“.(27)\n69. Apellatsioonkaebuse esitaja selgitas kohtuistungil siiski üsna veenvalt, miks ei saa omanike õiguste kaitseks tegelikult tugineda turustajatele, ilma et mõni teine osaline oleks seda ümber lükanud. Selline turustusahel väidetavalt puudub, kuna apellatsioonkaebuse esitaja esindatavad omanikud ei turusta oma seemneid, vaid annavad tootmis- ja turustuslube. Seega turustavad seemneid tegelikult teised ettevõtjad, mis tekitab kaks eri probleemi. Esiteks ei soovi kõnealused ettevõtjad oma klientide nimesid esitada konfidentsiaalsuse kaalutlustel. Teiseks võib turustusahelas allpool asuvatelt ettevõtjatelt nende klientide nimede palumine tekitada probleeme ka konkurentsiõiguse seisukohast.\n70. Sellest järeldub, et kui põllumajandustootja (või töötleja) ja omanik ei ole sõlminud lepingut, milles oleks kindlaks määratud asjakohane teave, mida esimene peab viimasele esitama, nagu on ette nähtud rakendusmääruse artikli 8 lõikes 1 ja artikli 9 lõikes 1, ei ole omanikul tegelikult kuigi lihtne põllumajandustootjatelt või töötlejatelt teavet saada.\n71. Sellises praktilises kontekstis väidab apellatsioonkaebuse esitaja sisuliselt, et praeguse süsteemi toimimine on problemaatiline ja et artikli 11 kohase ametiasutuste teabega tutvumise võimaluse laia tõlgendamise korral väheneksid kõigi asjaosaliste üldine paberimajandus ja tehingukulud.\n72. Õigusakti väljatöötamisel pooldaksin mina isiklikult seda lähenemisviisi. Iga meede, mille eesmärk on vabastada isik kohustusest anda teavet, mis juba on ametiasutuse valduses, peaks põhimõtteliselt olema teretulnud.\n73. Ent just selles ongi probleem: apellatsioonkaebuse esitaja väljapakutu läheb tunduvalt kaugemale sellest, mida saaks üldjuhul käsitada õigusnormi tõlgendamisena. Selline tõlgendus muudaks rakendusmääruse süsteemi ja loogikat, viies selle vastuollu alusmääruse loogikaga.(28) Selline kohtulik sekkumine tekitaks ka kohe loogikavastuolusid kogu õigusaktis.(29)\n74. Lisaks võib selline eraldiseisev „tõlgendav“ sekkumine tekitada ka ise mitu uut probleemi. Kui saadakse rohkem üldist teavet eeldatavasti paljude põllumajandustootjate kohta (vähemalt kõigi nende kohta, kes kasvatavad alusmääruse artikli 14 lõikes 2 loetletud liike või isegi muid liike), sealhulgas nende kohta, kes ei ole kaitstud sorte kunagi artikli 14 lõike 1 kohaselt kasutanud või kasutada kavatsenud, ei saa jätta tähelepanuta, et omanikud saaksid tutvuda teabega, mis läheb palju kaugemale nende intellektuaalomandi õiguste kaitsmiseks vajaliku teabe ulatusest. Seda teavet saaks potentsiaalselt kasutada mitmel muul ärilisel eesmärgil, mis on üsna kaugel sellest, et kaitsta omanike õigust saada praegustelt klientidelt tasu, või ei ole sellega üldse seotud.\n75. Seega ei saa ametiasutused praegu kehtiva liidu õiguse kohaselt muutuda vaikimisi peamisteks teabeandjateks, kuna süsteem tugineb põllumajandustootjatele ja töötlejatele ning täitmise tagamise eest vastutavad täielikult omanikud, nagu nähtub selgelt alusmääruse artikli 14 lõike 3 viiendast ja kuuendast taandest.\n76. Kõigil nimetatud põhjustel ja juhul, kui käesolevas jaos kirjeldatud probleemidel on tegelikult alust, peab komisjon, kes näis kohtuistungil tunnistavat, et praegu kehtiva liidu õiguse rakendussätted on ajale mõnevõrra jalgu jäänud, pöörduma tagasi õigusakti koostamise juurde ja töötama välja uue süsteemi.(30) On mõneti kummaline üritada delegeerida seda ülesannet Euroopa Kohtule, eriti käesoleva asja õiguslikus kontekstis, kus isegi ühe üksiksättega seotud heade kavatsustega kohtulik sekkumine, mis ei muuda süsteemi üldist loogikat, tekitab tõenäoliselt rohkem probleeme kui pakub lahendusi.(31)\n77. Teine küsimus on jagatud kaheks osaks. Esiteks soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada mõiste „põllumajandusliku tootmise järelevalvega tegelev ametiasutus“ määratlust rakendusmääruse artikli 11 lõike 2 esimese taande tähenduses. Teiseks küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas selline ametiasutus võib taotletud teabe andmisest keelduda, kui sellise teabe andmine tekitaks sellele asutusele kulusid, mida omanik oleks siiski valmis kandma.\n78. Hoolimata sellest, et olen soovitanud vastata esimesele küsimusele eitavalt, mis muudab teisele küsimusele vastamise ebavajalikuks, käsitlen eelotsusetaotluse esitanud kohtu teise küsimuse kahte osa ikkagi juhuks, kui Euroopa Kohus peaks andma küsimusele, kuidas tuleb sõnastada rakendusmääruse artikli 11 lõike 1 kohased teabetaotlused, teistsuguse vastuse. Kuna miski ei takista apellatsioonkaebuse esitajal või mõnel teisel intellektuaalomandi õiguste valdajal esitamast mis tahes ajal rakendusmääruse artikli 11 kohast täiendavat taotlust, märgin lisaks ka seda, et need küsimused on teatava üldise ja praktilise tähtsusega ning väärivad Euroopa Kohtu vastust.\n1. Teise küsimuse punkt a: kes kvalifitseerub „põllumajandustootmise järelevalvega tegelevaks ametiasutuseks“?\n79. Rakendusmääruse artikli 11 lõike 2 esimese taande kohaselt võib ametiasutus keelduda teavet andmast, kui „asutus ei tegele põllumajandusliku tootmise järelevalvega“. Kas selline ametiasutus, nagu on kõne all käesolevas asjas, kellele on usaldatud põllumajandustootjatele toetuste andmise järelevalve, on „põllumajandustootmise järelevalvega tegelev ametiasutus“?\n80. Apellatsioonkaebuse esitaja ja komisjon on üldjoontes samal seisukohal, kuigi veidi erinevatel põhjustel. Apellatsioonkaebuse esitaja väidab, et liidu põllumajandustoetuste eest vastutav asutus on põllumajandustootmise järelevalvega tegelev ametiasutus, sest toetuste seaduslikkuse kontrollimiseks on vaja teha põllumajandustootmise järelevalvet. Komisjon väidab, et seda mõistet tuleb tõlgendada laialt, et tagada teabe saamise õiguse tõhusus. See peaks hõlmama iga ametiasutust, kellel on teavet põllumajandustootmise kohta, sealhulgas asutusi, kes on pädevad maksma toetusi.\n81. Vastustaja ja Hispaania valitsus on vastupidisel seisukohal. Liidu toetuste eest vastutav avaliku sektori asutus ei tegele taimede tootmise järelevalvega. Liidu toetuste haldamine kohustab seda asutust hankima selliseid toetusi taotlevate põllumajandustootjate kohta teatavaid sortidega seotud andmeid, et teha kindlaks, kas need sordid kuuluvad ELi ühisesse taimesortide kataloogi. Avaliku sektori asutus ei pea siiski kontrollima, kas need sordid on kaitstud ja kes on nende omanikud. See teave ei ole kõnealuse asutuse ülesannete täitmiseks oluline.\n82. Rangelt võttes ei tegele liidu toetuste järelevalvet tegevad avaliku sektori asutused põllumajandustootmisega. Mul ei ole siiski erilist kahtlust, et selle väljendi mis tahes põhjendatud tõlgenduse kohaselt tegelevad need asutused selgelt põllumajandustootmise järelevalvega.\n83. Esiteks, isegi kui nad ei tegele põllumajandustootmisega, teevad liidu toetuste üle järelevalvet tegevad avaliku sektori asutused kõnealuse tootmise üle järelevalvet, sest liidu toetuste kohaldamisala ja suurus on kohandatud põllumajandustootjate tootmistegevustega.(32) Sellised asutused tegelevad seetõttu kindlasti põllumajandustootmise järelevalvega, kuigi nad ei „kontrolli“ tootmist plaanimajanduse tähenduses, otsustades näiteks, kas ja kui palju tuleks tootmist piirata.\n84. Küsimus, kas sellistele avaliku sektori asutustele on üldise järelevalvetegevuse käigus kättesaadav just seda liiki teave, mida soovib apellatsioonkaebuse esitaja, on loomulikult asjakohane. See on aga eraldi küsimus. Avaliku sektori asutus võib põllumajandustootmise järelevalvega tegeleda üldiselt isegi siis, kui järelevalve ei hõlma väga konkreetset teavet. Kohtuistungil märgiti siiski, et vastustajal on teatud asjakohaseid andmeid asjakohased andmed sortide kohta.\n85. Teiseks, rakendusmääruse artikli 11 lõikes 2 on juba olemas mitu üsna laialt sõnastatud erandit(33) teabe andmise kohustusest, mis võimaldavad ametiasutustel taotletud teabe andmisest keelduda. Neid erandeid tuleks siiski tõlgendada rangelt, et tagada õigusnormi tõhusus ülejäänud juhtudel. „Põllumajandustootmise järelevalvega tegeleva ametiasutuse“ mõiste liiga kitsas tõlgendamine, näiteks selle piiramine üksnes nende asutustega, mis on asutatud pelgalt rakendusmääruse artikli 11 rakendamiseks, muudaks peaaegu võimatuks iseloomustada mõnd asutust „põllumajandustootmise järelevalvega tegeleva ametiasutusena“.(34) Seetõttu tuleb seda mõistet tõlgendada mõistlikult, et oleks tagatud omaniku õigus saada ametiasutustelt (teatavat) teavet.(35)\n86. Sellest järeldub, et liidu toetuste järelevalve eest vastutav ametiasutus on põllumajandustootmise järelevalvega tegelev ametiasutus. Seega ei saa selline asutus tugineda rakendusmääruse artikli 11 lõike 2 esimeses taandes sätestatud erandile teabe andmise kohustusest.\n2. Teise küsimuse punkt b: täiendavad kulud\n87. Teise küsimuse punktis b kutsutakse Euroopa Kohut üles määrama kindlaks tingimused, mille alusel võib ametiasutus keelduda taotletud teavet andmast, kui selle teabe töötlemine tekitab sellele asutusele täiendavaid kulusid. Lisaks soovitakse teada, kas selle vastuse puhul omab tähtsust, et omanik, kes on teabetaotluse autor, on valmis need kulud hüvitama?\n88. Apellatsioonkaebuse esitaja ja komisjoni sõnul tuleb teabe saamist eristada selle töötlemisest: ametiasutus võib teabe andmisest keelduda ainult juhul, kui täiendavaid kulusid tekitab selle teabe saamine, mitte töötlemine. Käesoleval juhul on ilmne, et ametiasutus on teavet saanud täiendavate kuludeta. Apellatsioonkaebuse esitaja ja komisjon väidavad igal juhul, et ametiasutus ei saa teabe andmisest keelduda, kui teavet taotlev isik on valmis need kulud hüvitama.\n89. Vastustaja ja Hispaania valitsus väidavad, et täiendavad jõupingutused, mida otsing ametiasutuse jaoks tähendaks, mõjutaksid tema töökorraldust ja juhtimist ning võiksid koguni avaldada mõju tema ülesannete tavapärasele täitmisele. Kuigi omaniku taotletud teave on vastustaja andmebaasis olemas, tuleks selle teabe andmebaasist otsimiseks luua eriomane otsingufunktsioon. Vastustaja väidab, et tal ei ole endal programmeerimisressursse, et teha soovitud andmete kogumiseks vajalik otsing. Ta peaks selleks kasutama välise teenuseosutaja teenuseid. Eeldatav maksumus oleks ligikaudu 6000 eurot.\n90. Minu arvates on lõppkokkuvõttes eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne vastata sellele üsna faktilisele küsimusele ja teha kindlaks, kas käesoleva juhtumi asjaoludel toob juba olemasolevate andmete töötlemine kaasa sedavõrd märkimisväärses mahus täiendavat tööd, et ametiasutuselt ei saa selle tegemist eeldada. Annan siiski allpool mõned üldised juhised.(36)\n91. Esiteks, rakendusmääruse artikli 11 lõike 2 viiendas ja kuuendas taandes on sätestatud, et ametiasutus võib taotletud teabe andmisest keelduda, kui „kõnealuse teabe esitamine ei kuulu ametiasutuse tavapäraste ülesannete hulka“ või „seda teavet on võimalik kätte saada üksnes täiendavate kohustuste või kuludega“.\n92. Vastustaja tunnistas kohtuistungil, et taotletud teave on andmebaasis olemas, kuid ei ole teise teenuseosutaja abita kättesaadav. Kas selline olukord kuulub kummagi eespool nimetatud erandi alla?\n93. Kuigi ma tunnistan teabe kättesaamise ja töötlemise erinevuse olulisust paberdokumentide kontekstis, nagu on õigesti märkinud vastustaja ja komisjon, ei ole ma päris veendunud, et sellest vahetegemisest on elektrooniliste andmebaaside analüüsi kontekstis palju abi. Iga suur elektrooniline andmebaas või andmekogum on tõenäoliselt (potentsiaalselt piiramatu) teabe reservuaar. Just vajadus koguda sellest allikast teavet struktureeritult ja kasulikult on tegelik probleem ja koormuse tekitaja.(37)\n94. Kindlasti nõuab iga teabetaotlus isikult, kes teavet valdab või tõenäoliselt valdab, mõnevõrra tööd. Vastavalt Euroopa Kohtu praktikale, mis käsitleb ELi institutsioonide dokumentidega tutvumist, ei tohiks dokumentidega tutvumise taotluste töötlemisega seotud töökoormus siiski olla ebaproportsionaalne.(38)\n95. Seega, selle asemel, et teha vahet dokumendi kättesaamisel ja töötlemisel, võib elektroonilistest andmebaasidest või andmekogumitest teabe saamise kontekstis olla rohkem abi sellest, kui vaadata vajaliku täiendava töö kogumahtu. Teabetaotlust ei saa jätta rahuldamata üksnes seetõttu, et sellega kaasneb täiendav töö. Kriteerium on pigem see, kui palju täiendavat tööd on vaja teha ja mis hetkest muutub see täiendav töö ebaproportsionaalseks.\n96. Käesoleval juhul, nagu on märkinud apellatsioonkaebuse esitaja ja komisjon, on teave juba andmebaasis olemas. Lisaks, kuna puudub ametiasutus, kellele oleks tehtud konkreetselt ülesandeks koguda teavet kaitstud sortide kasutamise kohta, olgugi muul eesmärgil, jääb õigus saada teavet sisutühjaks, kui selle andmisest keeldutakse kõnealuse teabe töötlemisega kaasnevate kulude tõttu.\n97. Neil kahel kaalutlusel on teatud kaal, eriti elektrooniliste andmebaaside konkreetses kontekstis. Olenevalt selle struktuurist ja sisemisest korraldusest võib elektroonilisest andmebaasist saada palju teavet, sageli minimaalse pingutusega. Nagu kaleidoskoobis, võib ka neis vaid väike pööre (käsklus või hiireklõps) pilti täielikult muuta.(39) Seejuures saab igasuguseid teabeliike otsida lihtsamalt ja suhteliselt väikese jõupingutusega, samal ajal kui individuaalsetel taotlustel ei tohi muidugi lubada muuta asutust eraeesmärkidel tegutsevaks teadusasutuseks.\n98. Seepärast tuleks kohaldada mõistlikkuse ja proportsionaalsuse põhimõtet, et otsustada, kas asutus peab lubama taotletud andmetega tutvuda hoolimata sellest, et neid andmeid on vaja eelnevalt teataval määral töödelda. Selles üldises kontekstis peab eelotsusetaotluse esitanud kohus käesoleva juhtumi asjaolusid arvesse võttes hindama, kas taotletud teabe otsimine nõuab märkimisväärset täiendavat tööd, mille tegemist ei saa asutuselt mõistlikult eeldada.\n99. Mis puudutab apellatsioonkaebuse esitaja pakkumist hüvitada taotletud teabe andmebaasist otsimisega kaasnevad täiendavad kulud, siis tuleb kohe alguses märkida, et see küsimus on eraldiseisev küsimusest, kas teabega tuleks lubada tutvuda. Kulud ja tutvuda lubamine on eri kaalutlused. Teabega tutvuda lubamise või sellest keeldumise otsus ei sõltu sellest, kas isik on valmis ametiasutuse kulud hüvitama.\n100. See ei tulene mitte üksnes dokumentidega tutvumist käsitlevate õigusnormide loogikast, mille kohaselt on tutvuda lubamine kuludest eraldiseisev, vaid ka võrdsuse põhimõttest: dokumentidega tutvumine ei tohi kunagi sõltuda kulude kandmise suutlikkusest või suutmatusest. Vastasel korral oleks dokumentidega võimalik tutvuda üksnes neil, kes suudavad maksta.\n101. Seega, kui on otsustatud lubada dokumentidega tutvuda, kuna vajaliku täiendava töö hulk on mõistlik, peab ametiasutus järgmise sõltumatu etapina kindlaks määrama, kas võimalikud kulud jäävad teavet taotleva isiku kanda. Sellega seoses võib taas tõmmata paralleeli ELi institutsioonide dokumentidega tutvumisega või avaliku sektori teabe taaskasutamisega. Eelkõige on määruses (EÜ) nr 1049/2001 sätestatud, et taotlejalt võib küsida tasu koopiate tegemise ja saatmise eest, kuid see ei tohi ületada koopiate tegemise ja saatmise tegelikke kulusid.(40) Samuti on direktiivis 2003/98 sätestatud, et kui dokumentide taaskasutamise eest võetakse tasu, piirduvad kõnealused tasud dokumentide paljundamisest, esitamisest ja levitamisest tulenevate piirkuludega.(41)\n102. Analoogia alusel neid õigusnorme arvesse võttes on praeguses kontekstis mõistlik, kui ametiasutus, kellelt teavet taotletakse, nõuab omanikult sisse kõnealuse teabe esitamisega seotud kulud nende tegelike lisakulude piires, mida ametiasutus teabe töötlemiseks teeb.\n103. Seega tuleb rakendusmääruse artikli 11 lõiget 2 tõlgendada nii, et see võimaldab ametiasutusel keelduda taotletud teabe andmisest, kui juba olemasolevate andmete töötlemine toob tõenäoliselt kaasa ebaproportsionaalse töökoormuse, mida kõnealune asutus ei saa mõistlikult kanda.\n104. Eespool esitatud kaalutlusi arvesse võttes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Thüringer Oberlandesgerichti (Tüüringi liidumaa kõrgeim üldkohus, Saksamaa) esitatud küsimustele järgmiselt:\n– Komisjoni 24. juuli 1995. aasta määruse (EÜ) nr 1768/95 ühenduse sordikaitset käsitleva nõukogu määruse (EÜ) nr 2100/94 artikli 14 lõikes 3 osutatud põllumajandusliku erandi rakenduseeskirjade kohta artikli 11 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et ametiasutustele esitatavad teabetaotlused peavad puudutama konkreetseid kaitstud sorte. See säte ei takista siiski liikmesriikidel võimaldamast ametiasutuste valduses oleva liike käsitleva teabega tutvuda liikmesriigi õiguse alusel.\n– Liidu toetuste järelevalve eest vastutav avaliku sektori asutus on põllumajandustootmise järelevalvega tegelev ametiasutus. Seega ei saa selline asutus ise kasutada määruse nr 1768/95 artikli 11 lõike 2 esimeses taandes sätestatud erandit teabe andmise kohustusest.\n– Määruse nr 1768/95 artikli 11 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et see lubab ametiasutusel keelduda taotletud teabe andmisest, kui juba olemasolevate andmete töötlemine toob tõenäoliselt kaasa ebaproportsionaalse töökoormuse, mida kõnealune asutus ei saa mõistlikult kanda.\n2 10. aprilli 2003. aasta kohtuotsus (C‑305/00, EU:C:2003:218).\n3 14. oktoobri 2004. aasta kohtuotsus (C‑336/02, EU:C:2004:622).\n4 EÜT 1994, L 227, lk 1; ELT eriväljaanne 03/16, lk 390.\n5 EÜT 1995, L 173, lk 14; ELT eriväljaanne 03/18, lk 63.\n6 Euroopa Kohtule esitatud riigisisesest toimikust nähtub, et apellatsioonkaebuse esitaja esindab enam kui 50 seemnearetajat, kellest enamus on Saksamaal asuvad ettevõtjad, samas kui mitu neist asub Taanis, Prantsusmaal, Madalmaades ja Poolas.\n7 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008 (ELT 2013, L 347, lk 549).\n8 Komisjoni 11. märtsi 2014. aasta delegeeritud määrus, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1306/2013 makse- ja muude asutuste finantsjuhtimise, raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise, tagatiste ja euro kasutamise osas (ELT 2014, L 255, lk 18).\n9 10. aprilli 2003. aasta kohtuotsus Schulin (C‑305/00, EU:C:2003:218); 11. märtsi 2004. aasta kohtuotsus Saatgut-Treuhandverwaltungsgesellschaft (C‑182/01, EU:C:2004:135); 14. oktoobri 2004. aasta kohtuotsus Brangewitz (C‑336/02, EU:C:2004:622) ja 15. novembri 2012. aasta kohtuotsus Raiffeisen-Waren-Zentrale Rhein-Main (C‑56/11, EU:C:2012:713).\n10 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. novembri 2003. aasta direktiiv avaliku sektori valduses oleva teabe taaskasutamise kohta (ELT 2003, L 345, lk 90; ELT eriväljaanne 13/32, lk 701).\n11 Vt ka rakendusmääruse kuues põhjendus, milles on märgitud, et komisjon jälgib „väiketootjate“ määratluse mõju tasu tähtsusele.\n12 Vt näiteks minu ettepanek kohtuasjas Buccioni (C‑594/16, EU:C:2018:425, punkt 32).\n13 Vt näiteks 12. oktoobri 2017. aasta kohtuotsus Kamin und Grill Shop (C‑289/16, EU:C:2017:758, punkt 22) ja 19. oktoobri 2017. aasta kohtuotsus Vion Livestock (C‑383/16, EU:C:2017:783, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).\n14 See piirang tuleneb alusmääruse artikli 14 lõikest 1.\n15 10. aprilli 2003. aasta kohtuotsus Schulin (C‑305/00, EU:C:2003:218) ja 14. oktoobri 2004. aasta kohtuotsus Brangewitz (C‑336/02, EU:C:2004:622).\n16 10. aprilli 2003. aasta kohtuotsus (C‑305/00, EU:C:2003:218, punkt 63).\n17 Ibid., punkt 72.\n18 Ibid., punkt 57.\n19 14. oktoobri 2004. aasta kohtuotsus (C‑336/02, EU:C:2004:622, punktid 65–66).\n20 Kuid mitte üksnes seal – sama loogikat on korratud ja rõhutatud rakendusmääruse artikli 16 lõikes 1.\n21 Nendest sätetest nähtub ka, et kuigi üldiselt annavad asjakohast teavet põllumajandustootjad ja töötlejad, võivad seda mitmesugustel tingimustel anda teatud ametiasutused.\n22 Kõnealune sedastus tehti 10. aprilli 2003. aasta kohtuotsuses Schulin (C‑305/00, EU:C:2003:218, punkt 60) põllumajandustootjate kohta ja 14. oktoobri 2004. aasta kohtuotsuses Brangewitz (C‑336/02, EU:C:2004:622, punkt 48) töötlejate kohta.\n23 Tuleb märkida, et Euroopa Kohus rõhutas kohtuotsuses Schulin sõnaselgelt, et „omanikul on raske oma õigust teabele maksma panna, sest […] taime kontrollimisel ei selgu, kas see saadi koristatud saagi kasutamise või seemnete ostmise teel“. 10. aprilli 2003. aasta kohtuotsus (C‑305/00, EU:C:2003:218, punkt 63).\n24 Vt käesoleva ettepaneku punktid 55–56.\n25 10. aprilli 2003. aasta kohtuotsus Schulin (C‑305/00, EU:C:2003:218, punkt 63).\n26 Ibid., punkt 66.\n27 Ibid., punkt 68. Alusmääruse artikli 13 lõike 2 punktides c ja d on sätestatud, et müügiks pakkumiseks, müümiseks või muuks turustamiseks on vaja omaniku luba.\n28 Eespool punkt 61.\n29 Rakendusmääruse artiklis 11 endas, kuid ka selle määruse muude sätetega – vt eespool punktid 51–62.\n30 Üldiselt liidu seadusandja kohustuse kohta pidada sammu sotsiaalse ja majandusliku arenguga (või tegeleda oma õigusaktide kehtivuse vaidlustamise tagajärgedega) vt minu ettepanekud kohtuasjades Confédération paysanne jt (C‑528/16, EU:C:2018:20, punkt 139) ja Lietuvos Respublikos Seimas (C‑2/18, EU:C:2019:180, punkt 99).\n31 Vt ka minu ettepanek kohtuasjas Schrems (C‑498/16, EU:C:2017:863, punkt 123).\n32 Põllumajandusfondide juhtimise ja kontrolli eest vastutavatel makseasutustel peab olema sisekontrolli süsteem, mis annab piisavad tagatised selle kohta, et maksed on seaduslikud ja korrektsed. Kõnealune ühtne süsteem peab hõlmama elektroonilist andmebaasi, põldude identifitseerimise süsteemi, toetusetaotlusi ja ühtset kontrollisüsteemi. Viimase puhul tuleks kontrollida toetusetaotlusi, et kontrollida toetuse saamise tingimuste täitmist. Vt eelkõige määruse nr 1306/2013 artiklid 59, 67, 68 ja 74.\n33 Vt eespool punktid 8 ja 62.\n34 Ka seepärast, et kohtuistungil toimunud arutelu käigus selgus, et kuna nii alus- kui ka rakendusmääruses ette nähtud vaikimisi ja põhijärelevalve on usaldatud omanikule, ei ole määratud liikmesriigi asutuste erivõrgustikku loodud.\n35 Õigusnormi, mille kohaselt peavad ametiasutused andma õiguspäraselt taotletud teavet, tugevdab veelgi rakendusmääruse artikli 11 lõige 4, milles on sätestatud kohustus põhjendada taotletud teabe andmisest keeldumist kirjalikult.\n36 Alljärgnev on loomulikult asjakohane ainult juhul, kui algne taotlus kuulub tõepoolest rakendusmääruse artikli 11 alla. Kui taotlus liikmesriigi haldusasutusele koostatakse liikide kohta, siis kooskõlas käesoleva ettepaneku punktidega 38–42 kohaldatakse liikmesriigi õigust ja põhimõtteid, mis käsitlevad juurdepääsu ja lisakulusid.\n37 Vt eelkõige 11. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus Typke vs. komisjon (C‑491/15, EU:C:2017:5, punkt 34). Teisisõnu on enamik tegelikust koormusest selliste elektrooniliste andmebaaside või andmekogumite puhul tõenäoliselt seotud töötlemisega. Teave on tegelikult kättesaadav/olemas, kuid korraliku struktuureerimise ja raamistikuta on see sama hästi kui kasutu.\n38 Vt nt 2. oktoobri 2014. aasta kohtuotsus Strack vs. komisjon (C‑127/13 P, EU:C:2014:2250, punktid 27–28). Vt ka minu ettepanek kohtuasjas Typke vs. komisjon (C‑491/15 P, EU:C:2016:711, punkt 41).\n39 Vt minu ettepanek kohtuasjas Typke vs. komisjon (C‑491/15 P, EU:C:2016:711, punktid 45–46).\n40 Vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määruse nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT 2001, L 145, lk 43; ELT eriväljaanne 01/03, lk 331) artikli 10 lõige 1.\n41 Vt direktiivi 2003/98 artikkel 6.


Viipekaart – see asi meeldib mitte ainult kliendile, vaid ka vargale - Forte\nHiljuti ka Eestis kasutusele võetud viipekaardid teevad klientidele maksmise mugavamaks ja kiiremaks. Samas tekib küsimus, kas see lisamugavus teeb toimetamise lihtsamaks ka kurjategijatele, sest nagu näitab teiste riikide kogemus, on pea samasuguse lihtsusega, nagu seda on viipemakse, võimalik viipekaartidelt varastada ka andmeid, millega kurjategija hiljem veebipoodides vabalt ostelda saab.\nVälismeedias on soovitatud vooderdada oma rahakotid fooliumpaberiga ja osta kaartide kaitsmiseks spetsiaalsed taskud. Eesti pangad selliste lisaturvameetmete rakendamist vajalikuks ei pea.\n"Olgugi, et kontaktivaba kaardi lugemine ei võimalda teha sellest täiuslikku koopiat, on loetud andmed sageli piisavad, et teha veebis oste või hankida tundlikku infot, näiteks kaardiomaniku nime," kirjeldas Murdoch.\nMõistagi eeldab kaardiandmete varastamine teatud soodsaid tingimusi. Standardne kaardilugeja loeb kaarti ainult siis, kui see on paari sentimeetri kaugusel, seega peab kaardiandmete varastamiseks mõeldud lugeja samuti peaaegu et puudutama ohvri raha- või käekotti.\nLHV uued pangakaardid pakuvad kõik viipemakset\n10 nippi, kuidas telefoni sisu kõrvaliste pilkude ja näppude eest hoida\nTuim koodimurdmine: iPhone'i luku saab lahti nelja päevaga\nNipp: kuidas telefoni PIN-koodi tõhusamalt meelde jätta


100. ahvi teooria (hüpotees, sündroom, fenomen, efekt) ja tegelikkus (1) – skeptik.ee\nPosted on 14. juuni 2011 9. juuli 2011\n100. ahvi teooria (hüpotees, sündroom, fenomen, efekt) ja tegelikkus (1)\nAegajalt ringlevad inimeste seas kusagilt kuuldud lood, mis rääkija meelest peaks tõendama mingi paranormaalseks peetud nähtuse või võime olemasolu. Kust üks või teine lugu pärit on ja kas sel lool ka mingit tõepõhja all juhtub olema või on see telefonimänguga oma algsest olemusest põhjalikult muutunud, ei paista paljusid inimesi enam sugugi huvitavat. Ja miks peakski ise oma uskumusi kinnitavat lugu põhjalikult uurima, seda enam, et võib juhtuda, et nii ilus lugu lükkub ümber ja siis peab nägema vaeva midagi uue loo leidmisega. Mõnikord võib muidugi ka sedasi juhtuda, et paranormaalsusse uskujad mingil ajal aktsepteerivad, et kena lugu küll, aga paraku mitte tõsi, kuid see ei sega aegajalt vana lugu taas ringlusesse laskmast. Lisaks kipub iga uus põlvkond vanadele rehadele astuma, kuigi rehadel on hoiatussildid juures, aga kes neid ikka tähele paneb…\nKonkreetsemalt on loo üheks algseks levitajaks loodusteadlane, antropoloog ja new age jutlustaja Lyall Watson, kes kirjeldas oma raamatus Lifetide (1979) sündmuste käiku järgmiselt:\n[…] Loo üksikasjad tuleb koguda isiklikest anekdootidest ja primatoloogide seas levivast folkloorist, kuna enamus neist ei ole siiani sugugi kindlad selles, mis juhtus. Ja need, kes aimavad tõde, tõrguvad seda avaldamast, kuna pelgavad naeruvääristamist. Seega olen ma sunnitud detailide osas improviseerima, kuid niipalju kui tean öelda, paistavad need asjad olevat juhtunud järgmiselt. Ühe aasta sügisel pesi täpsustamata arv Koshima saare ahve merevees bataate [maguskartul, Ipomoea batatas]. […] Öelgem arutluse edendamise nimel, et neid ahve oli 99 ja teisipäeva ennelõunal kell 11 pöördus veel üks ahv tavapärasel moel bataadipesijaks. Kuid see üks lisandunud sajas ahv (hundredth monkey) paistis viivat arvu üle mingi künnise, lükates selle läbi mingi kriitilise massi, kuna sellel õhtul olid peaaegu kõik ahvid bataadipesijad. Ja mitte ainult – see komme näis olevat hüpanud üle looduslike piiride ja ilmnenud spontaanselt, nagu glütseriini kristallid pitseeritud laborinõudes, ka muudes kolooniates teistel saartel ja emamaal ühes salgas Takasakiyamal.\nSarnane kirjeldus on lugeda ka 1975. aastal ilmunud Lawrence Blair’i raamatu Rhythms of Vision: The Changing Patterns of Belief eessõnas:\nMa usun, et inimühiskonnas levivad ideed samamoodi ja kui piisav hulk meist peab mingit asja tõeks, siis saab see tõeks kõigile. […] Ta [Lawrence Blair] ütleb, et kui suur hulk inimesi jagavad sama müüti, siis saab see reaalsuseks.\nPrev Oma Maailma Avardamise Festival\nNext 100. ahvi teooria (hüpotees, sündroom, fenomen, efekt) ja tegelikkus (2)\n19 Replies to “100. ahvi teooria (hüpotees, sündroom, fenomen, efekt) ja tegelikkus (1)”\n14. juuni 2011, 9:48\nVäga tugev dokfilm vandenõuteooriatest ja sellest, mida need inimesega teha võivad, Chris Smithi “Collapse” lõppeb viitega sellelesamale saja ahvi teooriale. Huvitaval kombel pöörab see nende vaatajate jaoks, kes teavad, et pärdikumüüt on kummutatud jama, filmile peale hoopis teistsuguse vindi kui nende jaoks, kes seda tõe pähe võtavad.\n14. juuni 2011, 12:24\nKui ühes linnas on koos sada vaktsineerimata ahvi, on epideemia puhkemise risk kõrgem kui siis, kui iga vaktsineerimata ahv omaenda linnas elab.\n15. juuni 2011, 0:58\nMina olen hoopis sellise katse kohta lugenud, et bataadi pesemise oskus levis ühe karja piires suhteliselt ühtlases tempos skeemi kohaselt, et laps – ema – selle ema teised lapsed – nende sõbrad – nonde emad jne, mõne aja pärast ka hierarhias madalamad isased.\nHierarhia tipus olevad isased olid liiga ülbed, et alamatest huvituda, ja närisid veel tükk aega liiva edasi. Bataadid olevat uurijad meelega liivaseks teinud. Kahjuks viidet ei mäleta, oleks huvitav kontrollida…\n15. juuni 2011, 1:14\nSiinne point on, et natukegi jälgi ajades selgub, et mingit sellist katset pole kunagi tehtud …\nIIRC ei vasta see päris tõele, aga tegemist oli vaatluse, mitte katsega, tulemused ei olnud niisugused, nagu isand Watson neil paista laseb ja neist ei saa järeldada seda, mida ta järeldab.1 Näiteks olla ahve vaadeldud mitte iga päev vaid mitmekuiste kuni aastaste intervallide taga — “kõik ahvid said hetkega targaks” tähendas lihtsalt seda, et aasta jooksul oli uus teadmine kogukonnas märgatavalt populaarsemaks saanud. Kuidas aga teadmise levimise kiirus võib sõltuda selle kandjate arvust, peaks ette suutma kujutada igaüks, kes kunagi eksponentsiaalse kasvu kõverat joonistanud on. Loomulikult kuulub see lihtsa süstemantika valdkonda ning epidemioloogid uurivad seda iga päev, mingisugust üleloomulikkust, telepaatiat või “infovälju” ei ole reaalsuse kirjeldamiseks tarvis.\nBataadid olevat uurijad meelega liivaseks teinud.\nOriginaalvaatluse kontekstis olid uurijad minu mäletamist mööda liiga hands-off, et see võimalik oleks olnud. Liivaste bataatide lugu võib puudutada mingisugust täpsemate eesmärkidega korduskatset. (See, kui korduskatse jaoks oli saadaval populatsioon makaake, kes oma bataate ei pesnud, oleks muidugi ka põnev tähelepanek. Umbes sama põnev nagu küsimus, mis juhtub siis, kui sada ahvi hakkab sajanda ahvi teooriat uskuma.)\n1 Selle lause kokkupanemiseks ei kasutatud ühtki Armeenia Raadio anekdooti.\n15. juuni 2011, 18:53\n“100. ahvi teooria” on välja mõeldud selleks, et müstikud saaksid kaitsta oma nn infovälja teooriat, kus siis väidetavalt käiakse oma “teadmiseid” ammutamas.\nKuna “need” inimesed on üsnagi primitiivse fantaasia ja piiratud maailmavaatega, siis pole ime, et paljud persoonid keerukatest asjadest ühtemood mõtlevad ja sarnastele ajuvabadele lahendusteni jõuavad ning seda siis infoväljaks peetakse.\n16. juuni 2011, 20:22\nKeegi ei suuda praegu kindlalt väita ka seda, et ühtne infoväli puudub kuna universumist olevast ainest on väga suur osa teadusele tundmatu. Millised on tumeda aine uurimise viimased tulemused?\nVäga palju on siiski uskumise tasandil ja kes usub välja olemasolu see võib seda teha kuna keegi ei suuda tõestada ka vastupidist. Samas ei saa ka välja olemasolu hetkel tõestada, kas see näitab välja puudumist või sobiva mõõtetehnika/protseduuri olemasolu/ puudumist saame teada ilmselt tulevikus. Kui Leonardo D. 15saj. helikopterit kirjeldas peeti teda ka imelikuks.\nTeadlased hoiavad paljudele küsimustele vastamast kuna neil pole kindlaid vastuseid ja ilselt sageli ka tahtmist neid leida.meie praegune teaduse tase on ilmselt mõne aja pärast tagasi vaadates väga algeline, aga areng on ju nähtav. Seda mida veel paarikümne aasta eest ulmeks peeti on tänapäeval tavaline asi. Millest järeldub, et ….!\n17. juuni 2011, 0:59\nKeegi ei suuda praegu kindlalt väita ka seda, et ühtne infoväli puudub kuna universumist olevast ainest on väga suur osa teadusele tundmatu.\nKuivõrd väga suures osas Eesti metsadest ei ole üleval Punamütsikese otsimise kaameraid, on ülaltoodu näol tegemist lihtsalt lolli jutuga. Punamütsikest ei ole olemas.\n17. juuni 2011, 2:30\nEsmalt vastake ammendavalt ja üheselt arusaadavalt küsimusele “Mis on mets?”, ja siis räägime infoväljast edasi. Vastuseid ei saa anda, kui pole mõtestatud küsimusi. Miks hoiduvad teadlased vastamast küsimusele, kas vihmaussidel esineb selgleltnägevaid unenägusid?\nSelle teooriaga haakub ka väide, et ristsõnu pidavat olema õhtuti kergem lahendada kui hommikul – sest hulk inimesi on neid juba lahendanud ja osa nende peasolevast tarkusest on üle ühise infovälja sinuni jõudnud. Ma ise lahendan neid sageli ja mul on ka mitu sugulast, kes seda teevad. Kõige halvemini lahendab ristsõnu selgeltnägijast sugulane (ausõna), teisel kohal on mu ema, kes teeb seda erinevatel aegadel ja kes saab need enamasti tõesti lahendatud paremini õhtul… aga seda vist pigem seepärast, et ma külastan teda tavaliselt õhtuti. :) Enda puhul olen märganud sõltuvust mitte kellaajast, vaid ristsõna väljaandjast. Tarkade Klubi oma on ikka lihtsam teha kui Horisondi oma.\n17. juuni 2011, 7:21\nKas eksisteerib siis mõni konkreetne näide nähtusest millel muud seletust hetkel pole aga mida ühtne infoväli suurepäraselt seletaks? Noh, ristsõnade näide muidugi oli aga ma saan aru et selle nähtuse eksisteerimist pole veel päris korralikult uuritud ;-)\n17. juuni 2011, 7:56\nMitmesuguste trüptamiin-, fenetülamiin- ja ergoliinalkaloidide mõju all ajus toimuvat edasi anda püüdes on eri kultuuride esindajad kaldunud esile tooma tunnet, et ollakse “kogu universumiga üks”; tihti kirjeldatakse selles kontekstis kogu ainet ja energiat ühendavat “infovõrku”. Arvan, et paljud, kes sellise “infovõrgu” või “holistilise teabevälja” olemasolu tõesti usuvad, on seda ise subjektiivselt “kogenud”.\nLoomulikult ei järeldu ülemeeliku kogemuse olemasolust meelteülese infovälja olemasolu. Occami habemenuga peaks iga psühhonaudi reisipaunas kohustuslik riist olema.\n17. juuni 2011, 9:05\nIkka unistatakse veel punamütsikesee leidmisest?\nTõsi on aga see, et eesti metsadest avastatakse pidevalt uusi taime ja putukaliike, seega ei ole võrdlus metsaga eriti õnnestunud, kuna metsad on aastakümnete vältel läbi uuritud , aga universumi saladustesse hakkame alles tungima. Imelik oleks väita, et midagi uut ei ole, lihtsalt pole veel avastataud. Ja ma ei väida sellega, et ühtne infoväli oleks olemas. Väidan hoopis, et me ei saa kindlalt väita, et seda kunagi ei avastata.\nHuvitav oleks teada millise kraadiga teadlasega on dig-i näol tegemist.\nHuvitav on see, et kuidas saab üldse midagi uut avastada kui kõik võimalused välistatakse. Teaduslikult oleks asjakohane vastus , et hetke teadmiste alusel ei eksisteeri, mitte et ei ole olemas.\nPingback: skeptik.ee » 100. ahvi teooria (hüpotees, sündroom, fenomen, efekt) ja tegelikkus (2)\n17. juuni 2011, 14:26\nOlemataolu ei saagi tõestada, saab vaid väita, et meile teadaolevalt teatud nähtusi/objekte ei eksisteeri.\n18. juuni 2011, 20:39\npange mind aedikusse kui tahate. Aga ma ei saa aru, mis teil, skeptikutel, viga on?\nMille põhjal Sa järeldad, et skeptikutel on mingisugune viga?\n18. juuni 2011, 23:06\nKas eksisteerib siis mõni konkreetne näide nähtusest millel muud seletust hetkel pole aga mida ühtne infoväli suurepäraselt seletaks?\nJa ehk on kellelgi soovitada mõnda ulmekirjanikku, kelle väljamõeldud teadlase väljamõeldud aparaat selle välja kõikvõimalikke parameetreid mõõdab.\nMida tarka või põnevat oleks nendest näitudest järeldada?\n19. juuni 2011, 2:08\nSiin on vähemasti (lille)väljast juttu. Lugesin ammu (lapsena), ja kui ma õieti mäletan, siis mõõtis see väli vist rohkem inimesi kui vastupidi või vähemalt midagi sarnast. Mis sealt järeldus, on meelest pühitud, kahjuks. Aga kui Sa lugemisega oled lõpule jõudnud, võid ju oma sellekohaseid muljeid ja arvamusi siingi jagada.\n10. juuli 2011, 17:12\nJanet Kwasniak kirjutab jaapanlaste katsetest makaakidele tööriistade kasutamist õpetada.\nThe macaques were trained to use tools but it was not easy. The training was done in baby steps with an intensive training period for each step, but eventually the monkeys seemed to get it. First the monkeys just retrieved food on a long spoon, then the spoon was replaced by a rack with food on near side, then the distance between rack and food was increased, then the food was put on the far side of the rack. Each step took several days of training, but at this stage there was a change and the monkeys began to learn quicker (they seemed to understand racks). Training continued with the rack and food behind a sight barrier but a video of the action on a monitor that the monkey could view. The monkeys were taught to retrieve food even when the size and position of the video image was changed. Finally they were taught to use a smaller rack to obtain a longer rack to use to retrieve food. This involves pre-planning and sequential combining of tools but the monkeys learned this last skill extremely quickly. Softly, softly, with patience – teach a monkey. This method was used on 50 macaques and all of them learned to use the racks as tools and with facility.\nVastavalt iidsele stereotüübile uurisid jaapanlased ka makaakide ajus toimuvat.\nAlusartiklit pakub lugemiseks Philosophical Transactions of the Royal Society: The neuroscience of primate intellectual evolution: natural selection and passive and intentional niche construction.\nPingback: skeptik.ee » Septembri sebimised ajakirjandusmaastikul


Siret Kotka palka niisama lihtsalt rahvas teada ei saa - Eesti Ekspress\nSiret Kotka ja Madis Kübar on noored inimesed, kes teevad sarnast tööd. Üks teenib leiba Tallinna linnavalitsuses, teine majandusministeeriumis. Ameti poolest on mõlemad poliitilised nõunikud ehk rahvakeeli „juhtmed”. Kotka tegutseb Edgar Savisaare, Kübar aga Juhan Partsi heaks. Kübara ligi 22 000 euroni ulatuv palk on ministeeriumi koduleheküljel ilusti kajastatud, ent Kotka palka linnavalitsus veebiküljel ei avalda.


Nädala teisel poolel valitsevad sulailmad, kuid uus nädal jätkab juba talvisel lainel (12.01.2022 13:53)\nNeljapäeval (13.01) jääb madalrõhkkond Teravmägede ja Nordkapi vahelise vetevälja kohale tiirlema ja selle serva mööda kandub Atlandilt Läänemere ümbrusse sooja lisaks. Õhutemperatuur tõuseb, üksnes Eesti idaservas on veel kuni -5°C, hommikuks tõuseb sealgi üle 0°C, päev on üle Eesti +1..+6°C-ga. Lõõtsub tugev läänekaare tuul, puhanguid sisemaal 12, rannikul 15, Soome lahe ääres ja õhtul ka saartel kuni 18 m/s. Suuremat sadu ei tule ja kui üksikuid sajuhooge eksib meile, siis märgade helveste ja vihmasabinatena. Miinuspoolel püsivad teepinnad on libedad.\nReedel (14.01) koondub madalrõhkkond Venemaa kohale ja lääneserva mööda liigub öösel üle Eesti lörtsi- ja vihmahooge ning õhutemperatuur on 0..+5°C. Päeval algab loode poolt külmema ja kuivema õhu sissetung. Ennelõunal võib üksikuis paigus veel hoog lörtsi või lund tulla, keskpäevast alates on enamasti sajuta. Õhutemperatuur langeb järkjärgult alla 0°C. Jõulise lääne- ja loodetuule puhanguid on sisemaal kuni 18, saartel ja rannikul 23, päeval kuni 27 m/s, õhtul tuul pisut nõrgeneb.\nLaupäeval (15.01) madalrõhkkond kaugeneb ja selle järel on öö hakul kohatisi lörtsi- ja lumehooge. Pärast keskööd taevas selgineb. Loodetuul on ikka väga tugev ja hoiab saartel ja rannikulähedastel aladel õhutemperatuuri veel üle 0°C, mandri sisealadel langeb 0..-3°C-ni. Päeval liigub üle Eesti kõrgrõhuhari. Ilm on sajuta ja laialdaselt päikeseline. Loodetuul tõmbub õhtuks tagasi. Õhutemperatuur oluliselt ei muutu, pärastlõunal aga muutub ilm külmemaks.\nPühapäeval (16.01) kiirustab juba uus madalrõhkkond üle Skandinaavia Soome ja survestab Läänemere ümbruse rõhuvälja. Öö hakul on tuul veel üsna taltsas, ilm sajuta ja õhutemperatuur on ka saartel napilt miinuspoolel, mandril on -4..-9°C piires. Pärast keskööd tõuseb edelatuul kiiresti tugevaks ja õhutemperatuur kerkib saartel ja läänerannikul üle 0°C. Päevaks ilm leebub, õhutemperatuur tõuseb saartel kuni +4, mandril 0..+2°C, vaid Eesti idaservas püsib veel õhtuni miinuspoolel. Saartele jõuab lörtsi- ja vihmasadu ning laieneb üle maa, suureneb jäiteoht, sisemaal sajab algul ka lund, teeb tuisku. Puhub väga tugev edelatuul.\nÖöl vastu esmaspäeva (17.01) liigub väga aktiivne madalrõhkkond üle Soome lahe Peipsi taha ja selle servas sajab meil lörtsi ja vihma. Tuul puhub enne keskööd edelast ja läänest, pärast keskööd pöördub põhja poolt alates loodesse ja põhja ning paisub tormiks. Sajab rohkelt lörtsi, öö hakul ka vihma, õhutemperatuur on napilt plusspoolel. Pärast keskööd läheb sadu üle lumeks, tuisuks ja õhutemperatuur langeb alla 0°C. Päev jätkub tormise loode- ja põhjatuulega ning langeva õhutemperatuuriga. Ilmaolud on liiklemiseks halva nähtavuse ja jäiste teede tõttu väga halvad.\nTeisipäeva (18.01) ööks madalrõhkkond kaugeneb ja taevas selgineb. Loodetuul tasapisi nõrgeneb ja õhutemperatuur langeb kuni -10°C-ni. Päeval kiirustab üle kõrgrõhuhari ja sadu ei tule. Õhutemperatuur on saartel -1..+1, mandril -1..-6°C. Loode- ja läänetuul on mõõdukalt tugev ega vaibu ka õhtul, sest põhjalaiustelt avaldab uus madalrõhkkond survet.\nKolmapäeval (19.01) jätkub põhjalaiustel aktiivne tsüklonaalne tegevus ja loode-, läänevoolus lisandub ka Läänemere äärde niiskust ning pilvi on enam. Mõnel pool on sajuhooge nii lume, lörtsi kui vihmana. Puhub võrdlemisi tugev edela- ja läänetuul. Õhutemperatuur on öösel -2..+2, päeval 0..+3°C.


Vabaerakonna esimees kritiseerib teravalt Kaja Kallase pinnapealsust: kust tuleb raha? - Vabaerakond\nVabaerakonna esimees kritiseerib teravalt Kaja Kallase pinnapealsust: kust tuleb raha?\nVabaerakonna esimees Andres Herkel kritiseerib sotsiaalmeedias teravalt Reformierakonda, märkides, et Postimehes arvas Aivar Sõerd, et 500-eurose ühtlase maksuvabastuse katteks vajalikud 200 miljonit saab (osalt) kokku nii, et riik linnahalli renoveerimisel ei osale ja Palo üürimaju ei ehitata.\n“Sel juhul oleks koos siiski vaid 100 miljonit. Häda on aga selles, et nood 200 miljonit on vajalikud igal aastal, linnahalli ja üürimajade tagasitõmbamine annab ühekordse kokkuhoiu,” ütleb Herkel.\nHerkeli kinnitusel on eelarve Reformierakonna kallite valimislubaduste tõttu jäänud varem ilma kümnetest miljonitest eurodest ja Reformierakonna esimehe Kaja Kallase lubadus võimaldada kõigile 500-eurone maksuvaba tulu on rusikatega vehkimine pärast kaklust.


- Tootajate jagamise voimalustehingud Kanadas\nKuidas Kiribatist Kanadasse sisse rännata?\nTootajate jagamise voimalustehingud Kanadas.\nKanada immigratsiooni puhul on suurepärane see, et see on õiglane. Ursula Franklin selgitab oma Kõik me oleme erinevalt orienteeritud, nähes sama maailma erineva pilguga. Samuti soovitab ta alustada ja lõpetada koosolekud mõne vaikuseminutiga. Laenates kveekerite terminit, kutsub Franklin kodanikke üles tegelema südametunnistusega, istudes üheskoos maha arutamaks ja selgitamaks moraali- ja poliitika ühishuve.\nÜha suurem hulk inimesi valmistub järgmise aja jooksul Haitilt Kanadasse rändama. Kanada valitsus on teatanud oma kavatsusest lubada üle miljoni uue Kanada oskustega sisserändaja, sealhulgas Haiti kodanikud.\nSee võimalus on üks viimaseid järelejäänud massirände programme maailmas. Miks rännata Haitilt Kanadasse?\nHaiti haridussüsteemi peetakse samuti kõrgelt hinnatud, mis tähendab, et Kanadas on Haiti kodanikele head võimalused tööd leida. Haitilt sisserändajate jaoks on Kanadas kõige populaarsem töö juhtide ja erialade töökohad, millele järgnevad kvalifitseeritud ametid.\nSisseränne Haitilt Kanadasse\nHaiti meditsiinivaldkonna kodanikud on ka kõikides Kanada provintsides väga nõutud. Haiti kodanikke, kes soovivad Kanadas tööd teha, ei diskrimineerita.\nSee on õiglane majandus ja ühiskond, kus väga suur protsent elanikkonnast koosneb oskustöölistest sisserändajatest üldiselt ja eriti Haitilt.\nLeiate, et Tootajate jagamise voimalustehingud Kanadas palk Kanadas on sama mis teistel sama standardiga Tootajate jagamise voimalustehingud Kanadas.\nKui aga Haiti kodanikel on tugevad inglise või prantsuse keele oskused, põhjustab see sageli Kanada tööandjate suuremat nõudlust ja paremat palka. Kas Haiti kodanikul on lihtne Kanadasse rännata? Kanada immigratsiooni puhul on suurepärane see, et see on õiglane. Haiti kodanike diskrimineerimine on diskrimineerimine ja seaduse vastane, nagu on ebaseaduslik seda teha ka teistest riikidest.\nSee tähendab, et kui tegemist on sisserändega Kanadast Haitilt, koheldakse nii Haitil asuvaid elanikke kui ka Haiti kodanikke sarnaselt. Kuidas Haitilt Kanadasse rännata?\nEnamikul klientidel, kes mõtlevad Haitilt Kanadasse sisserändele, on plaanis püsivam liikumine ja Kanada alalise elukoha viisa võimaldab omanikel ja peredel : Elada ja töötada Kanadas Haitilt Sisenege riigist ja lahkuge riigist, nagu nad ise valivad, ilma täiendavate viisadeta Juurdepääs arstiabile Oma kinnisvara nii Kanadas kui ka Haitil Hankige Kanada kodakondsus Säilitage Haiti kodakondsus, kui nad seda otsustavad Kanada soovib sisserändajaid Haitilt.\nKas ma saan Haitilt Kanadasse sisse rännata? Järgmine kontrollnimekiri võimaldab teil üldiselt välja selgitada, kas teil on võimalik Haitilt Kanadasse rännata Step One: Määratlege nõutav amet Haitilt Kanadasse kvalifitseeritud rände edukaks saamiseks peab teil olema nõudlik elukutse, nagu on täpsustatud selles loendis.\nKanada sisserände NOC kood.


Missiooni nädalad - jagamisele läheb 400 000 $ - teeni tasuta pileteid All-in Shootoutidele\nTäida missioone ja võid võita suuri auhindu!\nPokeStarsis läheb 2. märtsil kaheksas missiooni All-in Shootoutis jagamisele 400 000 $ väärtuses rahalisi auhindu ning lihtsaid missioone täites võid endale saada kuni kolm tasuta piletit.\nVaata PokerStarsi mängukliendis enda isiklikku väljakutsete akent. 1. märtsini saad osaleda just sulle meelepärastes pokkerimängudes. Saadaval on kolm erinevat missiooni – „Mängi“, „Võida“ ja „Boonusmissioon“.\nNiipea, kui oled missiooni edukalt täitnud, anname sulle tasuta 50 000 $ All-in Shootout pileti ning sellel eriturniiril ei pea sa võitmiseks isegi lauas kohal olema. Kõik mängijad, kes on end turniirile kirja pannud, lähevad võitja selgumiseni automaatselt all-in. Iga All-in Shootouti võitja lahkub lauast 5000 dollari võrra rikkamana.\nKuidas Missiooni nädalatest osa võtta?\nAva PokerStarsi mängukliendis või mobiilirakenduses väljakutsete aken.\nMissiooniga liitumiseks vajuta nupule „Start“. Saadaval on kolm missiooni:\nMissioon „Mängi“: saadaval 16. veebruar - 22. veebruar\nMissioon „Võida“: saadaval 23. veebruar - 1. märts\nBoonusmissioon: saadaval 16. veebruar - 1. märts\nTähelepanu: enne „Start“ nupule vajutamist mängitud mängud väljakutse täitmisel ei loe.\nKui sul õnnestub missioon edukalt täita, lisatakse kahe tunni jooksul sinu kontole All-in Shootout pilet.\nPane end pääsme abil kirja ühele kahest 50 000 $ All-in Shootout turniirist. Kõik mängud toimuvad 2. märtsil.\nPokerStarsi vihje: parima tulemuse saad, kui paned ennast kirja väikseima arvu registreerinud mängijatega All-in Shootout turniirile.\nMissioon „Mängi“: 16.-22. veebruar\nMissioon „Mängi“ algab 16. veebruaril ning lõppeb 23. veebruaril kell 06:59 EET. Vali mänguformaadi eelistusest sõltuvalt üks missiooni „Mängi“ ülesanne ja vajuta missiooni käivitamiseks „Start“. Allpool on toodud missiooni ülesannete ja auhindade valikud.\nVali ÜKS missiooni „Mängi“ ülesanne\nOsale kaheteistkümnel pärisraha Sit & Go’l 1 x pilet Missioon „Mängi“ All-in Shootoutile, mille auhinnafondi on lisatud 50 000 dollarit.\nPanne ennast kirja 2. märtsil kell 13:47 EET, 14:47 EET, või 15:47 EET toimuvale All-in Shootoudile.\nOsale 15 pärisraha Spin & Go'l\nMängi rahalauas (v.a Zoom) 250 pärisraha kätt\nMängi pärisraha Zoom rahalauas 250 kätt\nOsale kuuel pärisraha planeeritud turniiril\nMissioon „Võida“: 23. veebruar - 1. märts\nMissioon „Võida“ algab 23. veebruaril ning lõppeb 2. märtsil kell 06:59 EET. Vali mängutüübi eelistusest sõltuvalt üks missiooni „Võida“ ülesanne ja vajuta missiooni käivitamiseks „Start“. Allpool on toodud missiooni ülesannete ja auhindade valikud.\nJõua kahel vähemalt kuue osalejaga pärisraha Sit & Go'l esimesele kohale* 1 x pilet Missioon „Võida“ All-in Shootoutile, mille auhinnafondi on lisatud 50 000 dollarit.\nPanne ennast kirja 2. märtsil kell 16:47 EET, 17:47 EET, või 18:47 EET toimuvale All-in Shootoudile.\nJõua neljal pärisraha Spin & Go'l esimesele kohale*\nVõida rahalauas showdownil 10 pärisraha kätt\nVõida Zoom rahalauas showdownil 10 pärisraha kätt\nJõua ühel pärisraha sisseostuga planeeritud turniiril rahalisele kohale*\n*Tähelepanu: missiooni täitmisel läheb arvesse hetk, millal sa turniiri lõpetasid/rahadesse jõudsid, mitte millal turniir algas. Ära osale turniiril, mis lõppeb pärast missiooni aegumist (2. märtsil kell 06:59 EET).\nBoonusmissioon: 16. veebruar - 2. märts\nMissioon algab 16. veebruaril ning lõppeb 2. märtsi varahommikul (06:59 Eesti aja järgi).\nTäida nii missioon „Mängi“ kui „Võida“ 1 x pilet Boonusmissiooni All-in Shootout turniirile, mille auhinnafondi on lisatud 50 000 dollarit.\nPanne ennast kirja 2. märtsil kell 19:47 EET või 20:47 EET toimuvale All-in Shootoudile.\nTähelepanu! ENNE missiooni täitmist pead sa sellega kindlasti liituma. Selleks vajuta nupule „Start“ ning vaid siis on meil võimalik näha, et ülesanne on edukalt täidetud ning saame sulle anda auhinna. Igal All-in Shootout turniiril on kohti 60 000 osalejale ning seepärast pane end varakult kirja! All-in Shootout pilet lisatakse su kontole kahe tunni jooksul missiooni lõpetamisest. Erandjuhul võib see võtta paar tundi kauem ja seepärast ole palun kannatlik. Tulekul on All-in Shootout turniirid ning pilet kehtib vaid ühel turniiril. Kõik kasutamata pääsmed aeguvad. Hilist registreerumist All-in Shootout turniiridel ei toimu. PokerStarsi üldised kampaaniareeglid leiad siit.\nKus asub „minu väljakutsete“ aken?\nMinu väljakutsete aken asub PokerStarsi mängukliendis ning seal saad ka missioonidega liituda. Vajuta lihtsalt nupule „Start“. Kõige kiiremini jõuad soovitud aknasse vajutades allpool toodud nupule. Soovi korral lähtu aga järgmistest juhistest.\nPokerStarsi täisversioon: ava PokerStarsi rakendus, logi end sisse ja vali menüüribalt ikoon „Väljakutsed“.\niOS seadmed: ava PokerStarsi rakendus, logi end sisse ja vali ekraani alumisest osast „Lisavalikud“ ning seejärel „Väljakutsed“.\nAndroid™ kasutajad: ava PokerStarsi rakendus, logi end sisse ja ava Android™ seadme lisamenüü ning seejärel „Väljakutsed“.\nTäpsemat teavet leiad ka Missiooni nädalate korduma kippuvate küsimuste alt. Kui sul tekib Missiooni nädalal osalemise kohta küsimusi, kirjuta aadressil support@pokerstars.ee.


Armastuse viis keelt: Lapsed ja kvaliteetaeg\nLapsed ja kvaliteetaeg\nKvaliteetaeg tähendab eelkõige seda, et lapsele pööratakse jagamatut tähelepanu – keskendutakse vaid temale. Seetõttu ei ole lapsel kasu sellest, kui mängime temaga söögitegemise ajal – vahepeal segame suppi või vaatame kartuleid – vaid pigem tuleks lapsega mängida kas enne või pärast söögitegemist. Uskuge, kartulil ja supil on siiralt ükskõik, kui samal ajal telefoniga räägite või nõusid pesete, aga lapse jaoks on oluline saada jagamatut tähelepanu.\nVõib-olla lapse armastuse keel ei olegi kvaliteetaeg, kuid ta siiski vajab vanemate jagamatut tähelepanu. Veelgi enam, kui lapsed käituvad lapsepõlves halvasti, siis võivad nad vaid püüda vanemate tähelepanu saada. Laste jaoks näib ka negatiivne tähelepanu parem kui mittemingisugune tähelepanu.\nKui küsida lapselt, kuidas ta teab, et ta vanemad teda armastavad ja ta vastab teile „Seepärast, et nad teevad minuga igasugu asju koos“ või midagi sarnast, võib see olla märk sellest, et lapse armastuse keel on kvaliteetaeg. Kvaliteetaja puhul ei olegi oluline tegevus, vaid see, et ollakse koos. Tehakse asju koos.\nMida vanemaks saab aga laps, seda keerulisem on temaga aega veeta. Kui laps alles õpib roomama ja käputama, siis me saame kas või põrandal tema kõrval istuda. Kui ta õpib esimesi samme, saame tema juures olla ja teda toetada. Kui aga laps läheb kooli, tekivad koolivälised tegevused ning laps veedab üha vähem aega kodus. Lisaks võivad need koolivälised tegevused olla sellised, millest meie kuidagi osa võtta ei saa või ei oska. Veelgi raskem on aega leida aga siis, kui lapsi on mitu. Pidage meeles, et see, kui ema mängib kolme lapsega lauamängu, ei ole kvaliteetaeg. Ema peab leidma iga lapse jaoks individuaalselt aega, mis on äärmiselt oluline lapse emotsionaalse arengu suhtes.\nKvaliteetaja üheks oluliseks osaks on silma vaatamine. Pilk, millega last vaatame, peaks olema hooliv ja armastav, meeldiv. Kui vaatame last armastava pilguga vaid siis, kui ta meile headmeelt valmistab, ei ole see märk tingimusteta armastusest. Kui laps aga saab mingi pahandusega hakkama, siis peaksime püüdma talle läbi meeldiva pilgu mõista anda, et armastame teda kõigest hoolimata.\nLapsed tunnevad emotsioone ja tundeid nagu täiskasvanudki. Kvaliteetaja üheks aspektiks on teise inimese tunnete ja mõtete vastu huvi tundmine. Lapsedki vajavad, et nende emotsioonide, tunnete, mõtete, soovide ja unistuste vastu huvi tuntakse. Loomulikult on mõned lapsed avatumad kui teised ja sama kehtib ka täiskasvanute puhul. Samas, tuleks meeles pidada, et muredest, probleemidest ja tunnetest rääkimine saab alguse kodust. Mingil määral on seda siiski võimalik õpetada. Kui laps on harjunud oma siseelust rääkima, teeb ta seda ka tulevikus, kui loob erinevatet tasanditel inimsuhteid. Ühtlasi on ta sellisel juhul suure tõenäosusega emotsionaalselt terve inimene.\nPostitaja: Unknown kell Esmaspäev, august 12, 2013\nLapsed ja kingitused


Puusavalu ? Mis seda tekitada võib ?, Valu jalgsi liigestes kui ravida\nValu jalgsi liigestes kui ravida. Valu jala liigeses\nÜheks põlveliigese vigastuse ning valu riskifaktoriteks on puusa piirkonna lihaste ebapiisav kontroll liikumistel, eriti siserotatsiooni ning adduktsiooni jala lähendamine küljelt suundades. Enamasti hakkavad valutama põlved, kuid valu võib välja lüüa ka puusades, pahkluudes või randmetes.\nOmandatud pitsumine on sageli korduvate koormavate liigutuste tagajärg, näiteks Valu jalgsi liigestes kui ravida kükitamine, autosse istumine ja sealt väljumine, puusa koormamine maksimaalsete rotatsioonasenditega, järsud pööramised, suunamuutused ja hüpped.\nBursiidi teke on pikaajaline progresseeruv protsess, mida põhjustavad Valu jalgsi liigestes kui ravida struktuuride hõõrdumised, ülekoormus ning otsene trauma. Niude-nimmelihase bursiiti tekitavad eelkõige reumatoid ja psoriaatiline artriit, suure tuharalihase bursiiti istuv eluviis.


Kui on õpioskused, tulevad ka teadmised ja keeleoskus : Õpetajate Leht\nKui on õpioskused, tulevad ka teadmised ja keeleoskus\n24. apr. 2015 Meeli Parijõgi Õpetajate Leht - Kommenteeri artiklit\nLõimitud aine- ja keeleõpet, mis on end maailmas hästi tõestanud, kasutavad Eestis enamasti vene õppekeelega koolid. Keele- ja aineõppe lõimimist võiks olla rohkem ka eesti koolides, selgitab Innove kommunikatsioonijuht Anneli Aab.\nAprill on lõimitud aine- ja keeleõppe (LAK-õppe) kuu. Sel puhul toimuvad Innove eestvedamisel juba kuuendat aastat mitmed temaatilised üritused nii üle riigi, nagu LAK-õppe päevad ja 21. aprillil Tartu ülikooli Narva kolledžis korraldatav keelekümbluskonverents „Õpime koos”, kui ka koolides ja lasteaedades.\nLAK-õppe teemalises vestlusringis osalesid Innove keelekümbluskeskuse juhataja Natalja Mjalitsina, keelekümbluskeskuse peaspetsialistid Einar Värä, Maire Kebbinau ja Ave Härsing, Jüri gümnaasiumi õpetaja ja keelekümbluskeskuse koolitaja Anne Kloren, kaks keelekümblejat – Tallinna Mustamäe humanitaargümnaasiumi 10. klassi õpilased Anna Grund ja Robert Ševtšenko – ning Roberti isa Vadim Ševtšenko.\nKas LAK-õpet on eesti koolis vaja?\nAnne Kloren: Eesti koolis levib LAK-õpe praegu eelkõige eestvedajate tasandil. Jüri gümnaasiumis on sel aastal kooli üldeesmärkides kirjas ka keele osaoskuste arendamine ainetundides. Meie kooli õpetajad on käinud palju keelekümbluse ja LAK-õppe koolitustel, nii et seal ei osale sugugi ainult vene koolide õpetajad.\nAve Härsing: Võõrkeeles ainete õpetamise kogemus on paljudel eesti koolidel. Kus on suurem kogukond teise kodukeelega lapsi, seal on õpetajad jõudnud LAK-õppe võteteni kas või omal käel. Ka nii on teadvustunud koolituste- ja arenguvajadus ning -võimalus. LAK-õppe koolitus on mõeldud igale õpetajale, sest iga õpetaja õpetab lisaks ainele ka pädevusi ja oskusi, olgu näiteks suhtlemis- või hakkamasaamisoskused. Riiklikus õppekavas rõhutatav õpilasekesksem õpikäsitus, mis ei pruugi olla koolis sügavalt juurdunud, on üks LAK-õppe aluspõhimõte.\nMaire Kebbinau: Oletame eesti koolis, et kuna räägime eesti keeles, saab eesti laps meist aru. Kuid keele mõiste sisaldab palju tahke, alates stiilidest – suhtluskeelest teaduskeeleni – kuni žanriteni, milles ennast väljendame, ning seda kõike tuleb lapsele õpetada. Kui räägime maavärinast viiendas ja üheksandas klassis, on keele struktuurid-konstruktsioonid täiesti erinevad.\nLAK-õppes tähtsustatakse aine, keele ja õpioskuste samaaegset omandamist. Keele õppimine pole eesmärk omaette, vaid keel omandatakse aktiivselt huvitavate ja jõukohaste teemade kaudu. LAK-õppe põhimõtted kehtivad igas keeles, ka kodukeeles õpetades.\nNatalja Mjalitsina: Ühest või teisest kodukeelest rääkimise asemel rääkigem pigem, et klassides on erineva keeletasemega lapsed, sõltumata sellest, mis keeles nad õpivad. Ka kodukeelega lapse tase võib olla väga erinev.\nKas LAK-õppe tunnis aina mängitakse ja lobisetakse?\nAve Härsing: LAK-õppele on iseloomulik suur kommunikatiivsus. Pole õpetajalt õpilasele info edasiandmise skeemi, vaid teadmiste omandamiseks tingimuste loomise skeem.\nNatalja Mjalitsina: LAK-õpet seostatakse palju aktiivõppe võtetega – et muudkui joostakse, mängitakse, tehakse rühmatööd. Õpilase pingutus jääb muide aktiivõppeski alles – talt ju nõutakse teadmiste omandamist. Aktiivõppe võtted on väga head, aga see ei ole kogu LAK-õpe.\nMaire Kebbinau: Aktiivsus ei tähenda ainult rääkimist ja suhtlemist. Aktiivsus on ka info selekteerimisel, vaikselt üksi lugedes, mõeldes, kirjutades – mida kirjutan, kuidas laused koostan. See aktiivsus pole väljast nähtav. Võib-olla taandub siin õpetaja õpetamise aktiivsus klassiruumis pigem ettevalmistavasse töösse. Õpetaja töö on planeerimis- ja juhtimistöö.\nKas õpetaja puhkab LAK-õppe tunnis?\nAnne Kloren: Mulle meeldib koolitustel elevust tekitada lausega, et LAK-õppe tunnis õpetaja puhkab. Siis hakkamegi rääkima, millise eeltöö on õpetaja enne tundi ära teinud. Tunnis toimetavad juba õpilased. Õpetaja istub, piltlikult öeldes, jalg üle põlve.\nNatalja Mjalitsina: Aeg-ajalt ta vaid korrastab olukorda. Aga see ei tule lihtsalt. Seda ei saavuta esimeses tunnis ja võib olla isegi mitte esimesel aastal. On õpetaja emotsionaalne kõrghetk, kui ta näeb, kuidas lapsed teevad suure huviga ja süvenenult tööd, sest ta on suutnud tunni niimoodi planeerida.\nMaire Kebbinau: Tahaks, et õpilased oleksid tulevikus võimelised samamoodi töösituatsioonides päid kokku panema ja koostööd tegema. Midagi algatama, läbi viima, isennast juhtima, võtma rolle. Ei tea tänapäeval töökohta, kus poleks vaja meeskonnatööd. Kommunikatsioonioskus on samuti vajalik. Et partner, ka teises keeles, mõistaks, peab mõte selge olema. Selle nimel tegutsemegi.\nKas LAK-õpe annab lapsele eelise?\nAnna ja Robert toovad keelekümbluse plussina välja julguse teises keeles suhelda, kiiresti oma mõtteid väljendada, kartmata teha vigu. Anna räägib, et tundmatuid sõnu saab ka internetis tõlkida, aga pigem eelistab ta lugedes leida sõna tähenduse kontekstist. Robert tavatseb otsida ühel ja samal teemal informatsiooni mitmes keeles.\nVadim Ševtšenko: Toon näite, kuidas tavalised klassid ja kümblusklassid käituvad. Kui koolis on üritus ja esinevad kümblusklassid, on nad avatud ja isegi kui midagi valesti läheb, siis improviseerivad kiiresti, nii et ei teki probleemi. Aga kui tavalise klassi õpilane unustab sõnad, siis ta ehmub ja jääb toppama.\nEinar Värä: Rääkides kolmnurgast aine, keel ja õpioskused, arutatakse, kas teatud keeles on võimalik aine ära õppida. Unustatakse kolmas nurk – õpioskused. Et keelekümbluslapsed oskavad kirjeldatud situatsioonidest paremini välja tulla, näitab paremat õpioskust. Kui nad ei tea, kuidas sõna eesti keeles on, siis teavad, kuidas seda leida. Gümnaasiumi lõpetamise ajaks ei saa olla kõik teadmised omandatud. Elu alles algab. Kui siis on omandatud õpioskused, tulevad ka teadmised ja keeled.


Jalatsitootja värbaks meelsasti pagulasi - Tartu Postimees\n8. september 2015, 23:46\nAS Samelin juhataja Leida Kikka.\nSamelinis on praegu 146 töötajat. Lisaks kamerunlasele töötab ettevõttes ka palju neid, kes kõnelevad vaid vene keelt. «Saame üheskoos sõbralikult hakkama, kõik oleneb inimese töötahtest,» leidis Kikka.\nTema sõnul on oodatud nende kollektiivi inimesed, kes tahavad tööd teha, vaatamata nende nahavärvile, rahvusele ja vanusele. «Võtame ka 50-aastase, kes elus esimest korda õmblusmasinat näeb – küll ta nädala pärast juba sirge õmbluse teeb,» märkis ettevõtja.