loterii: oktoober 2020\n30 oktoober, 2020\nRobert W. Chambers “Kuningas kollases rüüs”. Salasõna (2001)\nÜks õdusalt paslik lugemine raamatusõbrale hilises oktoobris enne pühakute- ja hingedepäeva kättejõudmist. Eriti veel, kui see raamatusõber oskab hinnata elegantset kirjastiili (küllap siinkohal tasub tänada ka tõlkijat) pisut gooti-romaanilikku atmosfääri ning täpselt defineerimata õudust. Tegemist 1895. aastal avaldatud lühijuttude kogumikuga ja nagu kaanelt lugeda võib, siis on tegemist kultusraamatuga. No kultus kultuseks – siinkohal jään rahumeeli tõlkija vägagi põhjalikku järelsõna usaldama ja lugejana tunnen lihtsalt rõõmu elegantselt kirjapandud tekstidest, mida tugevamalt või õrnemalt ühendavaks niidiks on üks raamat, üks näidend pealkirjaga “Kuningas kollases rüüs”, mille lugemine enesega paratamatult kaasa toob häda ja hävingut ja enesega segiminekut. See on raamat, müütilisest pilvedes hõljuvast maast ja müütilisest (ilmselt siis kollaseisse räbalaisse riietunud) kuningast, raamat, mis olla nii sõnuseletamatult kaunis ja õudne ühekorraga, et inimmõistus seda lihtsalt välja ei kannata ning näib, et ka üleloomulikud jõud seepeale liikvele asuvad, aga samas ei olevat seda raamatut võimalik ära keelata, sest et ta kõigi tsenseerimiseks eksisteerivate kriteerumite järgi justkui midagi taunimisväärset pole. Et ühesõnaga – suurepärana õudukas raamatusõbrale, kes teab, ehk leiab lugejagi kunagi hajameelselt riiulit uurides sealt ühe õhukese mürkkollases köites raamatukese, millest keegi ei tea, kuidas see sinna sai ning asub pahaaimamatult lugema ja siis … siis ongi juba hilja …\nRaamatus nii 1920. aasta tuleviku New York, kui ka Pariisi, kohtuda võib isegi vana-Prantsuse keelsete jahipistrike kasvatajate, ebasurnute, ning ühe pisut nälginud ja kärnase, ent mõnusalt nurruva valge kassiga.\nOlin juba pöördumas, et söögituppa minna, kui mu pilk langes ühele kollases köites raamatule, mis seisis viimase raamatukapi ülemise riiuli nurgas. Mulle ei tulnud see tuttav ette ja põrandalt ei seletanud mu silm kahvatuid tähti raamatu seljal, seepärast läksin ma suitsetamistuppa ja hõikasin Tessiet. Ta tuli ateljeest ja ronis raamatut võtma.\n“Mis see on?” küsisin ma.\n““Kuningas Kollases Rüüs”.”\nOlin tummaks löödud. Kes oli selle sinna pannud? Kuidas see minu korterisse sattus? Olin juba ammu otsustanud, et ei tee sedaraamatut kunagi lahti ja ükski jõud maailmas poleks sundinud mind seda ostma. Kartes, et uudishimu võib mind seda avama ahvatleda, ei olnud ma raamatupoodides sellele isegi pilku heitnud. Kui ma olingi kunagi tundnud mingit kiusatust seda lugeda, siis hoidis noore Castaigne'i – keda ma tundsin – kohutav tragöödia mind nendest pahelistest lehekülgedest tagasi. Ma olin alati keeldunud selle kirjeldusigi kuulamast ja teist osa ei söandanudki keegi kunagi valjult arutada, mistõttu mul polnud vähimatki aimu, mis nendel lehekülgedel peituda võib. Põrnitsesin mürk-kollast köidet, nagu oleks see madu.\n“Ära puuduta seda, Tessie,” ütlesin ma, “tule alla.”\nLoomulikult piisas minu manitsusest tema uudishimu äratamiseks ja enne, kui ma teda takistada jõudsin, võttis ta raamatu ja kepsles naerdes sellega ateljeesse. Ma hõikasin teda, kuid ta lipsas õrritava naeratusega mu abitute käte eest kõrvale ja ma järgnesin talle pisut kärsitult.\n“Tessie!” hüüdsin ma raamatukokku astudes, “kuule, ma mõtlen seda tõsiselt. Pane see raamat käest. Ma ei taha, et sa selle lahti teed!” Raamatukogu oli tühi. Käisin mõlemas elutoas, pesukojas ja köögis ja tulin lõpuks tagasi raamatukokku ja alustasin süstemaatilist otsingut. Ta oli ennast nii hästi ära peitnud, et alles pool tundi hiljem leidsin ma ta kahvatu ning tummana ülal kolikambri võreakna juures kössitamas. Nägin kohe, et ta oli oma rumaluse eest karistada saanud. “Kuningas Kollases Rüüs” lebas ta jalge ees, kuid raamat oli teise osa kohalt avatud. Ma vaatasin Tessiet ja mõistsin, et oli liiga hilja. Ta oli “Kuninga Kollases Rüüs” lahti teinud. (lk 82-83)\nkirjutas Kummatigi umbes 09:22 0 tarkusetera\nvaata lisaks: 1920ndad, alternatiivtulevik, Mario Kivistik, müstika, New York, ohtlik kirjandus, Pariis, Robert W. Chambers, romanss, õõv\nKarin Tidbeck - The Last Voyage of Skidbladnir (The Year's Best Science Fiction Vol. 1, 2020)\nLugu laevast, mis … toetub krabilaadsele hiiglaslikule olendile, kes/mis suudab “ujuda” eri maailmade vahel. Ainult et see “laevamootor” on haigeks jäänud ning kapten plaanib olendi lihaks müüa ning saadud raha eest uue ja väiksema mootori osta.\nLaeva tehnik … on sügavalt sisse võetud “mootorist” ning tal õnnestub kaaperdada see sõiduk ning juhib selle ühte mahajäetud maailma - kus see krabimootor valib uue, suurema kesta, ning edasi sõidab krabimootor kuhu iganes soovib …\nLugu on jutustatud läbi inimesest nö junga silmade, kes järkjärgult avastab selle laeva saladuse ning osutub seejärel kaaskaaperdajaks. Nüüd, kui krabi vaba on, saab ta küllaga võõraid maailm külastada, nagu ta enne laevale tööle saamist unistas. Ainult et … kui kauaks? Mis saab, kui mootor otsad annab? On tal üldse lootust koju naasta?\nMingi mõttes nagu harjumatu, et tegu pole tehisintellekti sisaldava looga (lendav laev!), vaid et ongi selline … elav olend; mingis mõttes annab see tekstile juurde justkui inimlikku kui ka mütoloogilist mõõdet - kuivõrd kirjeldatud maailmad pole tõesti just inimpärased kohad. Hea tekst.\nvaata lisaks: 6/10, jutt, Karin Tidbeck, lugu lendavate taldrikutega, olendid, planeet, strahan, ulme\nMarcin Świetlicki “Kaksteist”. Hendrik Lindepuu Kirjastus (2009)\nTegemist on 2006. aasta Poola parima krimiromaaniga, aga samas on tegemist väga omapäraselt nihestatud krimiga. Õde ütles, nähes, et selle raamatuga alustan, umbes midagi sellist (või siis midagi hoopis midagi teistsugust): Ja kui sa seitsmeteistkümnendaks leheküljeks mõtleb, et kas edaspidi juuakse vähem, siis ei, ning olles alles päris alguses, kergitasin küll pisut imestunult kulmu, aga seitsmeteistkümnendaks leheküljeks olin täielikult aru saanud, kuidas säherdune küsimus tekkida võiks ning viimaseks leheküljeks lõplikult ja põhjalikult veendunud ka tolle kommentaari asjakohasuses.\nÜhest küljest on “Kaksteist” vägagi klassikaline – on peakangelasest meister, kelle poole pöördub üks tütarlaps palvega uurida, miks ta aina näeb ja kohtab viirastuslikku sarimõrvarit, kes ju ometi ammuilma hukati ning ridamisi hakkab juhtuma igasuguseid kummalisi asju – küll peksmisi ja äraröövimisi ja väljapressimisi, küll leitakse ridamisi laipu. Ent meie peakangelane, salapärane meister on läinud “paiste, paksuks ja halliks” ning tegeleb valdavalt kas hommikuse viina, brändi või viskiga, lõunase viina, brändi või viskiga või õhtuse viina, brändi või viskiga või öise viina, brändi või viskiga või … no saite aru küll.\nVähehaaval ilmneb ka, et mis meister too meister siis õieti on ja milles seisneb tema kuulsus ja miks on tal kapi otsas karbis õlise lapi sees üks raske ja ohtlik ese ja mis tema kvalifikatsioon mõrvamüsteeriumide lahendajana siis on ja kas siis koer jäigi kadunuks ja kas müsteerium laheneb ja ette võib juba ära öelda, et too naine, kes raamatu alguses lahkub, läheb ja jääbki.\nTaustal trallib üksjagu karikatuurset ühiskonda – kui klassikaliselt võiks tumedate jõududena ringi liikuda maffiabossid või ärihaid, siis siin raamatus sagivad ringi kahtlased teleajakirjanikud oma musklimeestest käsilaste ning korruptiivsete hoobade liigutajaina ning kättesaamatu ja tabamatu performance'i kunstnik Patrycja Twardowska, kelle ootamatu kadumine ning linna ilmuvad salapärased reklaamtahvlid tekitasid suisa küberpunkiliku vaibi (kuigi tegelikult ei ole mingit küberit kuskil, isegi mobiiltelefone on väga vähe, arvutitest rääkimata, ja no meistril pole kellagi).\nVeel ei saa mainimata jätta lõpuni ja põhjalikult ja üdini Krakowit, mille tänavaid, kortereid ja lokaale mööda selle romaani üdi ja roe ja veri tegevustiku rütmis siia-sinna loksuvad. On Wawel, ehk siis kuningaloss, on Planty park, on Väike Turg, on Visla, on Krakowi Püha Neitsi Maarja kiriku tornist igal täistunnil trompetist mängitav meloodia ehk Heijnaal, tuntud ka kui Krakowi hümn (tänud tõlkijale selle info eest), on juudi kultuuri festival ja pelmeenifestival ja turistide hordid, on nunnad ja lein paavsti surma puhul. Usun, et kellele Krakow hästi tuttav, sellel on veel eraldi elevust.\nKõige olulisem on ehk aga see, kuidas kõik see lugu on kirja pandud läbi tolle omamoodi antidetektiivist minategelase klaasipõhja. Sealjuures kahtlemata veel omamoodi vaimukalt ja kriitiliselt, leidub ka absurdi ning palju on leidlikke üleminekuid ja üldse läbivalt hetki, kus korraks ei saa lugeja millestki aru, sest jälle ta lõi inertsist silla kahe lõigu vahele, mis nagu selgub, on hoopis eraldi sündmustikuliinidest. Tsiteerimisväärset võiks siit jällegi leida iga lehe pealt, aga eks võtkem siis see kena idülliline lõik kusagilt keskpaigast, mis võibolla tekitab ka siinmail mingit äratundmist, rääkimata sellest, et tegelikult on tolles vabas kulgemises ka midagi kadestusväärset, hoolimata sellest, et helget siin raamatus ju praktiliselt polegi, kui vähegi realistlikku perspektiivi harrastada.\nMango pani lehe kõrvale, tellis endale topeltkohvi, silmitses üle Peaturu minevaid neidusid. Mango Głowacki ei kiirustanud kuhugi. Ta ei armastanud kedagi sel esmaspäeval.\nIlus ja kasutu esmaspäev. Valesti mängitud hejnaal. Viimasel ajal on pasunapuhujad alla käinud. Varsti hejnaal muutub nii, et pole üldse enam hejnaal. Nii tundub. Ta võttis uuesti lehe kätte.\nAga ajalehes kirjutati sellest skulptor Mitoraj murest, et tema skulptuur ei ole veel kuhugi Krakowisse üles pandud. Sest tollal oli tõesti olemas selline kohutav skulptor Mitoraj.\nVaat see košmaarne skulptor Mitoraj, väga populaarne uusrikastest diletantide hulgas, kinkis Krakowi linnale ühe oma grandioossetest kitšilikest skulptuuridest.\nTa ei müünud, ta kinkis. Ja linn võttis vastu, aga ei pannud püsti. No siis Mitoraj kaebas tollasele kultuuriministrile, et linn ei pane seda südamest tulnud kingitust püsti, aga peaks panema.\nTollane kultuuriminister kurjustas siis linnavõimudega: miks te püsti ei pane? Ja linnavõimud lubasid ministrile, et panevad püsti. Tekstist võis välja lugeda, et võib-olla isegi Väikesele Turule.\n“Kus nüüd meister rõõmustab!” purskas Mango naerma. Vaene Väike Turg. Kunagi kaubeldi seal lihaga, hiljem sõitis seal tramm, pärast tehti sinna parkimisplants. Ja nüüd pannakse see jubedus püsti.\nVarssavlasest kultuuriminister ajas jonni ja otsustas Krakowi koledaks teha. Paari kuu pärast on kultuuriministril hoopis teine nimi ja ta ei kanna mingit vastutust oma eelkäija tegude eest.\n“Nii lõpeb see alati,” mõtles Mango Głowacki. Nad on suutelised kõik koledaks tegema. Need ministrid, kelle nimesid varsti enam keegi ei mäleta, need Mitorajd.\nJa pärast jääbki koledus. Keset kõike ilusat. Juba õnnestus neil Maarja Magdaleena väljak ühe mälestussambaga koledaks teha, nüüd asuvad Väikese Turu kallale. Nii on kõigega. Kogu eluga.\nNii mõtles Mango oma koledaksläinud elust. Meistrit ei tulnud ikka veel. Meister mõtles ka oma koledaksläinud elust, olles parajasti Planty pargis Kunstipalee juures.\nLähedal olev juugendstiilis väärikas ehitis, mille üks külg oli kaunistatud neetud kunstniku teed kujutavate bareljeefidega, tekitas ka meistril rea süngevõitu mõtisklusi.\nMeister läks kokkulepitud koha poole, aga ta ei läinud otseteed. Nad ei leppinud midagi konkreetset kokku. Mango ütles – ma ostan endale hommikul ajalehe, istun Visaviis ja ootan sind.\nInimesed nõuavad konkreetsust, kellaaja määratlemist, aga meister ei olnud väiklane. Lihtsalt tuli hommikul kodust välja ja imestas ikka veel kuskil peidus oleva Twardowska piltide hulka ja määra.\nJa pärast muudkui läks Mango Głowacki poole. Aga see, et läks pikemat teed pidi, ei muutnud tõsiasja, et läks. Nähtavasti oli nii vaja.\nPaleest möödunult keeras meister Püha Tooma tänavale. Ja päike tuli välja! Palee teise külje fassaadil, Szczepański väljaku poolel, olid bareljeefid, mis kujutasid õnneliku kunstniku teed.\nKa meistri meel läks rõõmsamaks. Ühtäkki valdasid teda rahulikud tunded. Ta möödus julgeoleku ammusest residentsist ja vaatas sisse Suitsu, et kontrollida, ega Mango pole plaane muutnud ja ei istu seal.\nAga ei istunud. Istus sinna siis meister. Üksi, nagu peab, terrassile, väga lähedal kiriku sissepääsule, kus talle jaanuaris tundus, et näeb kuritegu. Aga ta ei jäänud sellega oma pead eriti vaevama.\n“Kohe lähen Visaviisse,” mõtles meister. “Kohe lähen sinna, aga ehk on Mango juba kannatamatu ja tuleb siiapoole. Sest kuhu mujale tal minna?” Tänaval ruttasid inimesed tööle või panka.\nJa Tygodnik Powszechny toimetuses oli koosolek. Ja pan Adam Zagajewski kirjutas esseed. Ja skulptor Mitoraj tegi skulptuuri. Ja arst ravis ja sanitar talitas.\nMeister istus päikese käes. Ja imes hommikust viina jää ja sidruniga. Ja silmitses hommikust tütarlast, kes istus suuremas seltskonnas kohe kõrval. Ja süda – kui see ikka oli süda – värahtas. (lk 95-97)\nKaanepildil on tegelikult kahvatu varjuna ka seesama kirik, mis on iseenesest päris kena kujunduslahendus pealtnäha minimalistlikule kaanele.\nvaata lisaks: hendrik lindepuu, jooming, Krakow, krimi, Marcin Świetlicki, meediavõim, napp ja vaimukas, Poola, satiir\nÖko- või koloniaalulme ehk kuidas hävinevad planeeti asustanud pärismaalased, kui seda planeeti enda jaoks kohendavad kolonistid nende elupaigad üle võtavad ja viimaks suruvad viimased isendid reservaatidesse, kus need oma otsa leiavad.\nÜhesõnaga, igati tuttav olukord, ja sellisena igati pisarakiskuja, seda enam, et mittehumanoidsete pärismaalastega suhtleb peategelane pole ka just süütu lambuke - olenemata sellest, et ta justkui püüab neid mõista jne.\nDramaatiline, aga ka … kuidagi ekspluateeritud teema, mis peale emotsionaalse tunde ei anna midagi uut.\nvaata lisaks: 4/10, clarke, jutt, planeet, strahan, Suzanne Palmer, ulme\nKogumiku lugude üheks ühiseks jooneks on see, et kosmosereis teise Maa leidmiseks võtab aega. Minimaalselt 10, maksimaalselt 200 aastat (ühe teksti puhul on tegu ehk põlvkonnalaevaga, aga üldiselt kiputakse ikka edasi-tagasi sõitma). Autorid ei pühendu suurt sellise reisi tehnilisele võimalikkusele (paari loo lahendused näisid isegi minusugusele tehnikavõhikule õige lootusetud) või füüsilistele probleemidele: tegelased on kangelaslikud, hoolimata lömastumisest või raugastumisest) - küll on aga luubi all inimese kui maalase olemus.\nSest kogumikku valitud lood väldivad trans- või posthumaansuse vms võimalusi. Ühes teksti küll kosmoserändurit peale 200 aastast reisi järgmise evolutsioonietapi üle elanud inimkond - aga need psiivõimed on pigem karjuvas vastuolus Maale naasnud nö normaalse inimesega ja lõpuks peab pigem “ülearenenud” inimkond sellise reliktiga kohanema.\nVõrreldes hiljuti loetud “Raevu päevadega” on see kogumik ehk kõrgema kirjandusliku tasemega, aga samas ei leidu siit selliseid tekste, mis paneks nende autorite muu loomingu vastu huvi tundma. Muidugi, nüüd võib mõelda senikogetud angloameerika ulme üheülbalisele mõjule - kuid siiski on tore, et nii Veiko Belials kui ka Arvi Nikkarev selliseid valimikke või autorikogusid koostavad, muidu oleks eestikeelne ulme kahtlemata värvitum - sellised kogumikud kasvõi torgivad ebameeldivalt, aga vähemalt torgivad.\nArkadi Strugatski, Boriss Strugatski: Otsustav katse 5/10\nArkadi Strugatski, Boriss Strugatski: Üksikud oletused 5/10\nVladimir Mihhailov: Oja Iapateusel 6/10\nAndrei Balabuhha: Hauakaevajad 5/10\nViktor Kolupajev: Me armastame Maad 4/10\nVjatšeslav Rõbakov: Koduhoidjad 6/10\nVjatšeslav Rõbakov: Vesi ja laevukesed 6/10\nJuri Nesterenko: Maa helesinine taevas 5/10\nNik Sredin: Niña 4/10\nvaata lisaks: Andrei Balabuhha, antoloogia, Arkadi ja Boriss Strugatski, Juri Nesterenko, lühilood, Nik Sredin, sündmuste horisont, ulme, Veiko Belials, vene, Viktor Kolupajev, Vjatšeslav Rõbakov, Vladimir Mihhailov\nKui inimese senised teadmised Uus-Meremaa maooridest piirduvad valdavalt “Kapten Granti lastega”, siis on “Vaalaratsanik” ikka väga suur samm edasi. Muidugi on see selline mütoloogiakeskne raamat, natuke nagu kaasaegne muinasjutt, kus müütilisest ürgvaalast saab tõelisus ning vana vägi ja vana veri toovad tagasi inimese võime mereelukate keelt mõista.\nSelle müütilise reaalsuse taustal toimub aga täiesti usutav argipäev tänapäevases maoori kogukonnas. Ja selles mõttes ei ole eriti vahet, kas taustal toimub muserdav realism või tegutseb mütoloogiline viimane oda. Vana pealiku kraaklused oma naisega ja kummagi vereliinide pidev välja toomine, see, kuidas lähikondsetele obaduste jagamine käib vanaema Nani tavapärase suhtlusetiketi juurde. Noored mehed ja poisid oma võrridel ringi vuristamas, see, kuidas neid ühel või teisel puhul jalule ja välja aetakse (võib arvata, kui palju neist pintsaklipslastest kontoritöölised on).\nLoo jutustajaks ongi õigupoolest Vaalaratsaniku noor onu Rawiri, üks neist võrriga ringipõristajatest. Ning lugu saab alguse sellest, kui vana Koro ehk pealiku vanima poja esimene laps osutub poisi asemel tüdrukuks ning järsku on sassis kogu teadmiste edasiandmise pärilusliin. Jäi küll segaseks, et kas see tõepoolest nii harukordne juhus on, aga Koro Apirana oli igatahes arvestanud, et vanema poja vanim poeg ametit edasi kannab … ja nüüd siis, mingi plika.\nKuid Koro Apiraana naine, Nani Flowers ei mõtlegi sellele end heidutada lasta, laps saab nime (näe, kus kristlik kultuuriruum ikka on sees, äärepealt pidin kirjutama, et 'laps ristitakse' ja eespool kippusin sõna messias kasutama :D) isapoolse suguvõsa küla esiisa järgi Kahuks ning ka tema emakook maetakse isa küla pühapaika. Vanale pealikule seesugune ketserlus muidugi ei meeldi. Eks see ole ka natuke selline muutuvate aegadega kohanemise värk, võib-olla pole enam kasulik, selline jaotus, et mehed pühad, naised mitte, noh, liiatigi on toodud ka välja mütoloogilisi soomuutmispretsedente, kus Nani Flowersi esiisadest (või -emadest) üks end vajaduse sunnil meheks muutis, et saaks pealikuna vajalikke käske anda.\nRawiri jõuab vahepeal viibida ka Sydneys ning külastada Paapua Uus-Ginead, kirjeldades õige põgusalt noorte maooride elu Austraalia suurlinnas ning Paapua Uus-Gineal ikka veel valitsevat koloniaalpärandlikku rassismi, mis teda ennastki muuhulgas tagasi koju pöörduma paneb. Teatava ajaloolise täpsusega on ilmselt kirjeldatud ka vaalade randaujumist ja hukkumist Wainui rannal, kuigi, ma ei ole kindel kui suure ajaloolise täpsusega, sest siin raamatus on vaalu ligi 200, aga veebist leidsin ühe üsna ammu juhtunud sündmuse, kus oli mainitud 80 vaala. Ega ma väga põhjalikult muidugi ei otsinud ka, aga usun, et inimeste meeleheitlikud päästmiskatsed ja päästjate ja rüüstajate vahelised konfliktid võisidki küllap nii olla. Ning vihje veealustele tuumakatsetustele ning nende hukutavale mõjule on kahtlemata ka üsnagi otsene. Eriti hästi jõuab see kohale peale Balcombe'i “Mida kala teab?” lugemist, kus veeasukate maailm alles värskelt mõttest läbi käinud on.\nÜhesõnaga, olgu pealegi osalt selline rahvusromantiline muinasjutt, rohkem lähedust ja lugupidamist mereasukaisse ja üldse elavasse on tänapäeval vajaminev kaup. Mis mind üllatas, on see, et maoorid alles 13. sajandil Uus-Meremaa asustasid. Põhimõtteliselt on maoorid Uus-Meremaal isegi uuem nähtus, kui Tallinna linn. Sellal, kui meie siin Taanlaste ja Sakslaste ja ristiusuga maid jagasime, sõudsid paadid (suure ürgvaala juhtimisel) üle Vaikse Ookeani Polüneesiast Uus-Meremaale, ehk Aotarangile.\nJa siis läks veel oma 6 sajandit enne kui nad võtsid ette Paganeli ära tätoveerida.\nkirjutas Kummatigi umbes 12:03 0 tarkusetera\nvaata lisaks: Maoorid, Mathura, muutustega kohanemine, müüdid, suhe loodusega, traditsioon, Uus-Meremaa, vaalad, vähemused, Witi Ihimaera\nSee oli raamat, mida pidin lugema jupikeste kaupa, et liiga hirmus ei hakkaks, sest nii lapsepõlve Roseanne, kui 100-aastane Roseanne on sellised sümpaatsed, tundlikud ja kaitsetud ja mitte ei tahaks, et nendega midagi halba peaks juhtuma, kuid ometi on algusest peale selge, et hulk halba hakkab juhtuma ja peab juhtuma ja paratamatult juhtub ja siis loed ja värised, et mis siis nüüd, millal, ja mis järgmiseks … ja samas on ka tunda, et ükskõik, mis siis ka kõige lõpuks saama hakkaks, ega tervet pikka elu ümber teha enam ei saa. Võib-olla kõige hirmsam sealjuures ongi see suurtest ühiskondlikest hoovustest tulenev julmus – kelle poolt ja kelle vastu, õigetesse lahtritesse mahtumine ja muu taoline. Julmus, mille vastu nagu õieti ei saagi, milles on raske kedagi otseselt süüdistada ning üksikisikul, kellel oma kuuluvuste tõttu on väga vähe võimu ning seda vähestki pannakse talle süüks, ei jää üle muud kui lasta end kanda ja vastu kive ja kände peksta. Ilus on sealjuures aga see, et võetagu või kõik, midagi jääb ikka.\nLäbi tegelaste loo ja selle taustal mäsleb Iirimaa tormiline ajalugu, peaasjalikult möödunud sajandi esimese poole sündmused. Iseseisvussõda, kodusõda, maailmasõjad, lisaks sellele katoliikluse raudne ja võimukas moraalivalitsemine läbi isa Gaunti tegelaskuju. Kõige selle juures ei ole must-valgelt heade ja pahade leere. Toimivad suured ja halastamatud inimühiskonna ja ajaloo hammasrattad ja kes mustrisse ei sobi, see jääb paratamatult nende vahele ning unustatakse, ses kellele läheb siis korda ühe väikese suvalise naisterahva saatus seal suurte sündmuste ja miljonite inimeste kõrval.\nRoseanne olla inspireeritud kirjaniku vanaonu esimesest abikaasast, naisest, kelle kohta perekonnapärimuses ei olnud säilinud muud, kui hüti asukoht, kus ta elanud ning faktid, et ta hiljem pandi hullumajja ning et ta olnud erakordselt ilus ja “no good”, mida see siis ka ei tähendanuks. Ja nõnda sündiski lugu naisest, kes on alustuseks naine ja lisaks veel valet usku (presbüterlane katoliiklikul Iirimaal), kelle isa langeb ebasoosingusse ning sureb seoses kodusõja pingeliste aegadega, kes jääb noore teismelisena praktiliselt orvuks ja kelle ilu ning soovimatust end katoliku usu läbi päästa pannakse talle suureks süüks nõnda, et armastus ja abielugi ei aita ning piisab ühestainsast süngest süüdistusest (sest toonane naisterahvas, eriti kui ta nii kohatult nägus on, ei ole mitte oma käikudes vaba), et inimeste seast lõplikult välja arvatud olla. Passiivse kohaloluna heljub taustal ka Iirimaa müütilisem minevik – kuldjuukselise Roseanne'i elust möödub suur osa kuninganna Knocknarea mäe varjus, kuninganna Maeve hauakünka poole kiigates, ja ka kuninganna Maevel olla olnud hele juus ning legendaarne ilu. Kui Maeve ilu oli valitsejanna õnnistus, siis Roseanne'i oma võiks arvata, et peeti pigem ohtlikuks ja kohatuks.\nTegevustik toimub peaasjalikult Sligo linnas, selle lähistel Strandhillis ja Roscommonis. On surnuaed, on jõgi, on torn, on nõmmed ja Knocknarea mägi, on liivarannad ja tõusud ja mõõnad, on Coney saar, kuhu mõõna ajal kuiva jalaga pääseb, on tantsusaal ja kino, on tuult ja vihma ja tormi, on roose ja kanarbikku, lumikellukesi, nartsisse, siniliiliaid ja õunapuu, on põlevaid rotte, põleb maja ja põlevad inimesed ja põleb Belfast, on surma ja elu.\nMinu sünnikoht oli üks külm linn. Isegi mäed hoidsid sellest eemale. Nemad, ikka need mäed, ei usaldanud seda sünget paika sugugi rohkem kui mina.\nLäbi linna voolas must jõgi ning kui sellel ei olnud kaunidust surelike silmis, siis luikede silmis oli küll, ning seal käis palju luiki, kes isegi liuglesid selle voolus nagu mingid sukelduvad loomad.\nJõgi kandis merre ka rämpsu ning kunagi inimestele kuulunud ja kallastelt kaasa haaratud asjade tükke ja surnukehi, kuigi harva, ja oh, mõnikord ka vaeseid pisikesi, see oli küll ikka piinlik. Jõe kiirus ja sügavus mängisid saladustega kokku.\nSee linn, millest ma räägin, on Sligo.\nSligo lõi mind ja Sligo hukutas mind, aga eks ma oleks pidanud loobuma mõttest, et inimeste linnad võivad mind luua või hukutada, juba ammu enne seda, kui ma seda tegin, ning lootma üksi iseenda peale. Kogu mu loo hirm ja valu tulid sellest, et noorest peast pidasin ma teisi oma õnne või õnnetuse seppadeks; ma ei teadnud, et inimene võib püstitada kujuteldavatest tellistest ja mördist müüri kaitseks õuduste ja meid ründava aja süngete trikkide eest ning olla seega iseenda looja. (lk 9)\nRoseanne on äärmiselt nauditavalt poeetilise keele ja tabavate, ent mitte niivõrd teravmeelsete kuivõrd mingit laadi üldist armastust täis tähelepanekutega jutustaja. Juba algusest peale ei saa lugejat jätta puudutamata soojus, millega ta räägib oma isast ja hoolimata sellest, et ka õigupoolest pole aega mil ei juhtuks palju lohutut, jääb algusest ikkagi helge märk hinge, mistap on ehk veel eriti valus, et sellisest erilisest hoitud olemise sidemest elu ja asjaolud ikka ja jälle üle trambivad. Kuigi õigupoolest leiab seda helgust, neid väikeseid sooje hetki ka edaspidi – küll roosides, küll inimlikus lahkuses, küll kevade tärkamises – näib, et soojus elab inimese sees edasi ja sinnagi ei ole midagi parata.\nOn köitev, kuidas inimesel, kel on koguaeg nii vähe, muuhulgas ka nii vähe õigust ja võimu iseeneses saatuses kaasa rääkida, kuidas ikkagi jätkub, midagi anda. Olgu see siis vaikimine ja abi toomine (olgugi, et selle hinnaks on mitmepidine vääritimõistmine), või olgu see siis kadunud lapse leidmine, sooja öömaja pakkumine, käe toetamine õlale, hauakoha kätte näitamine, elu loomine või rooside eest hoolitsemine.\nJuba üksi sellest elusaatuse ja ajaloosündmuste traagilispoeetilisest põimumisest kuni tänapäevani ulatuvate järellainetusteni välja saaks laia haardega loo, mida lugeda ja ära märkida, ent veel üheks lisakihiks on isiklike lugude ja ajalookirjutuste kõrvutamine nõnda, et nähtub nii mälu kui ka ajalooürikute ekslikkus ja ebatäielikkus. Sellal, kui Roseanne kirjutab oma lugu nõnda nagu tema seda mäletab, sellal kaevab doktor Grene, kelle elu olevikus ei ole muidugi ka teps mitte saatuse traagikast puutumata, ametlikes dokumentides, et välja selgitada Roseanne'i haiglasse sattumise põhjus. Ta kahtlustab õigustatult, et selleks ei pruukinudki olla niivõrd kliiniline õigustus, kuivõrd võimalus normidega sobimatu indiviid jalust ära tõsta. On asjaolusid, milles näiteks isa Gaunti kunagine range tunnistus ja Roseanne'i enese lugu päriselt kokku ei lange ja kuidas leida siin tõde? Oletada võib, et tõde on seal kusagil vahepeal ja samas on mõlemad versioonid omamoodi tõde, erinevate arusaamiste ja mälujälgede erinevad tõed. Nõnda selle ajalooga juba kord on.\nMu isa aina hõikas ja hõikas ülimalt erutatult tornist: “Mida sa näed, mida sa näed?”\nMida ma nägin, mida ma teadsin? Ma arvan, et mõnikord on see just kübeke naeruväärsust, võib-olla meeleheitest sündinud naeruväärsus, mis sulle inimese, nagu näiteks ka Eneas McNulty – te ei tea veel, kes see on – nii palju aastaid hiljem äkitselt lõikavalt armsaks teeb. See kõik on armastus – see, et sa ei tea, see, et sa ei näe. Ma seisan seal igavesti, kael kange, pingutan, et näha, kui mitte muul põhjusel, siis sellepärast, et ma teda armastan. Suled muudkui kanduvad eemale, kanduvad pööreldes. Isa muudkui hõikab ja hõikab. Mu süda lööb talle vastu. Haamrid kukuvad ikka veel. (lk 28)\nkirjutas Kummatigi umbes 10:34 0 tarkusetera\nvaata lisaks: ajalooline tõde, ajalugu, armastus, esimene maailmasõda, identiteet, Iiri kodusõda, Iirimaa, ilu ja rõõm, katoliiklus, Krista Kaer, lugude jutustamine, mälu, nähtamatud elud, päritolu, Sebastian Barry, Sligo\nSaleem Haddad - Song of the Birds (The Year's Best Science Fiction Vol. 1, 2020)\nTekst ilmus antoloogias “Palestine + 100” (varem on ilmunud “Iraq + 100”, millest olen veidi kirjutanud) ja pole mingil moel üllatav, et tegu on õige poliitilise ulmega.\nAlgab see kui kena nägemus vabast ja õitsevast Palestiinast, mida siis hakkavad hakkima peategelasest tüdruku nägemused hoopis teistsugusest reaalsusest - räpasest ja vägivallast vallatud kodumaast. Taga hullemaks: tüdrukule hakkab end ilmutama ta enesetapu sooritanud vanem vend, kes teatab, et reaalset Palestiinat näevadki vaid need, kes on end surma läbi välja kiskunud Iisraeli tekitatud tehisreaalsusest (jajah, meenub üks kuulus filmisari) ning ärgitab nooremat õde samuti suitsiidi tegema. Mis siis tekitab 14-aastases tüdrukus õige segaseid tundeid.\nNagu näha, siis õige sünge tooniga lugu, mis algul surnud venna kaudu justkui püüab Palestiina taagast üle olla (“kõik see viha antakse kaasa emapiimaga”), ent viimaks jõuab ta ikkagi selleni, et omakorda hakkab rõhujate vastu võitlema (selles õiges reaalsuses) ja … kaob. Õel on nüüd lahendamiseks õige piinav dilemma. Kui algul andsin tekstile 4 punkti, siis järele mõeldes on see jutt pigem 5 vääriline, kuivõrd see reaalsuste segunemine ning õe otsused on ikka päris painajalikud.\nvaata lisaks: 5/10, hea uus ilm, jutt, Saleem Haddad, strahan, surm, ulme\nSee on üks neid pisut ebatavaliselt kirja pandud raamatuid. Oma unenäolisuses ja poeetilisuses ehk meenutas pisut Alessandro Baricco “Ookean merit”, aga ega ma seda muidugi nii hästi ei mäleta ka. Ja samas meenus ka Gaétan Soucy “Väike tüdruk, kes armastas liialt tuletikke” ning samuti ka Olga Tokarczuki “Aja oma atra läbi koolnute kontide”, ning kui nii edasi minna, siis miks mitte ka Narine Abgarjani “Taevast kukkus kolm õuna” ja ehk, kui oleksin lugenud, siis ka Delia Owensi “Seal, kus laulavad langustid”, aga võibolla lähen nüüd juba rappa. Aga mis ma öelda tahan … mulle näib, et ühine joon on see, et need on kõik mõnevõrra eripärase jutustusviisiga raamatud, kus peategelanna räägib oma lugu oma tingimustel, läbi omailma, enese eripärase reaalsuse, mis on tavapärasest piisavalt nihkes, et tähelepanu äratada ning harjumuspärasest väheke äratada. Selle loo peategelase maailm on selline poeetiline-mütoloogiline ja üdini lugudest läbi imbunud, ent samas on just lood need, mis aitavad iseenese tormisel sisemerel vilkuvat tuld silmata...\nSilveri – Cape Wrathi tuletornis üles kasvanud orvu – lugu on lihtsalt üks paljudest, osa lahutamatult üksteisega läbi põimunud lugude koest, aga samas ka lugu, mida elatakse nüüd ja praegu, mida tuleb õppida elama, enne kui selle päriselt lõpuni jutustada saab. Eks ta tegelikult ole muidugi ka lihtsalt üks suureks kasvamise lugu, tundub mulle.\n“Jutusta mulle üks lugu, Silver” kordub läbi raamatu ikka ja jälle, ning Silver jutustab. Salts ning Cape Wrath, kaljused ja karmid, mäsleva mere ja külmade tuulte meelevallas, omandavad müütilised mõõtmed. Need on kohad, kus vaese inimese hütt võib asuda mäekallakul nõnda, et kaldpõrandal kõik asjad ja inimesed ühte nurka kokku veerevad. Need on kohad, kus leitakse kivistisi, loetakse Darwinit ja kus käib Robert Louis Stevenson. Need on kohad, kus majakavahiks on põlvede kaupa olnud üks pime Pew, kes võib rääkida mitmete inimpõlvede taguseid lugusid, nagu oleks seal ise kohal olnud, need on kohad, kus Pew võib võtta oma tiiva alla orvu ja ta oma lugudega läbi immutada nõnda, et too ükskord maailma lahkudes peab meie bürokraatliku ja süsteemse kummalisi maailma reegleid algusest peale õppima hakkama, ning ette vaatama, et nende keskele iseennast ära ei kaota.\nVõib-olla on see sedavõrra raskem, kui olevikuga samaaegselt elada kõikide varasemate aegade lugudes, kanda enesega ühe ammu elanud mehe kivistist ja hoiatavat lõppu, mitmete põlvede jagu lugusid. Aga võib-olla on jälle sedavõrra kergem jälle kord ärgata ja taibata iseenda üles leidmise meeleheitlikku olulisust ja seda, et armastuse ajalikkusest ei tohi end heidutada lasta ning et selle tundmisest ei maksa end ilma jätta, sest mida kõik need lood siis lõpuks ikkagi öelda tahavad ja enesest jätavad?\nLugesin just “Surma Veneetsias” ja raamatukogu hakati kinni panema, nii et äärmise vastumeelsusega andsin ma selle tagasi, ning ütlesin neile, et ma tulen kohe hommikul kella üheksaks siia.\nKui topeltuksed avanesid, läksin laua juurde, küsisin raamatut ja sain teada, et raamatukoguhoidja oli selle eelmisel õhtul ise koju kaasa võtnud ning et hommikul oli ta helistanud ja öelnud, et on haige.\nKaks päeva hiljem jalutasin ma parasjagu läbi linna, kui nägin Starbucksis raamatukoguhoidjat. Ta istus akna all ja luges “Surma Veneetsias”. Kujutage ette, mis tunne mul oli... Seisin akna taga, vaatasin teda, ja tema vahtis äraoleva pilguga kaugusse, nägi vaid Lidot, nina hingas sisse paksu katkulõhnalist õhku.\n/.../ mina läksin sisse ja ostsin espresso ja istusin raamatukoguhoidjale hästi lähedale, otse tema selja taha, et ma saaksin temaga koos lugeda. Küllap ta pidas mind natuke imelikuks – ma saan sellest aru, sest mõned inimesed on natuke imelikud, ma olen neid hotellis näinud küll – ning lõi ühtäkki raamatu kinni, nagu murraks ta seeläbi tõeotuse, ja läks kohvikust välja.\nMina läksin talle järele.\nTa läks juuksurisse, Woolworth'si, kiropraktikakliinikusse, lemmikloomapoodi, videolaenutusse ja lõpuks koju tagasi. Luurasin ring, kuni ta mirkoahjus soojendatud rigatoni pomador'i ja raamatuga maha istus.\nSee oli tõeline piin.\nLõpuks ometi jäi ta magama ja raamat kukkus käest põrandale.\nSeal see oli, mõne tolli kaugusel. (lk 104-107)\nkirjutas Kummatigi umbes 09:06 0 tarkusetera\nvaata lisaks: armastus, eneseotsing, Jeanette Winterson, Kätlin Kaldmaa, lugude jutustamine, Majakas, Meri, suureks kasvamine\nSee raamat on suur. Tähendab, lehekülgede arvu ja formaadi poolest, ligi 800 lk ja muidu ka telliskivi mõõtmeis. Selle läbimiseks läks paar kuud, ja need paar kuud jäävad praeguseks juba paari kuu taha. Vahepeal näis, et ma ei kirjutagi, aga märkmed said suvel ometigi tehtud, võiks siis ju võtta tunnikese, et need selgeks rookida.\nRaamat jättis väga vastuolulise tunde. See on haarav ja huvitav ega lase lahti, seda on mõnus lugeda, see on üks neist, mis loob ilusa tervikliku maailma ja laseb siislugeja sinna lahti. Ja lugejal on seal hea.\nSamas on raamat ideoloogiliselt laetud. 20. saj alguses Ameerikas kirjutatud tekst ülistab individualismi ja teeb igasuguse sotsialismi ja kommunismi maatasa, paneb ka kaks viimast ühte patta. Naeruvääristab kogukondlikkust, on üleolev inimeste suhtes, lähtub mõnest kitsast ja staatilisest omadusest, mis inimesed n-ö väärtuslikuks võib teha. Üldse, inimesed jagunevad siin väärtuslikeks ja mitteväärtuslikeks. Ühtlasi esindavad tegelased pigem ideid kui psühholoogiliselt usutavaid karaktereid. Kuid nagu öeldud, tekst on haaravalt ja veenvalt kirjutatud – see muudab kogu kompoti vastuvõetavaks. Aga eks nii vist ideoloogiad levivadki – hea vorm muudab kahtlase kraami söödavaks.\nSelle romaani inimesed on muutumatud – nad ei arene ega teisene, vaid on nagu on, sellises realismi-voolu laadis, stiilis „pikk, tahtejõulise lõuaga“ – välimuse elemendid toetavad iseloomu. Siin romaanis on seda ohtralt – kuigi teos on teise jalaga jällegi modernistlik. Aga selle sama eelmise jalaga ongi staatilises muutumatus maailmas, kus inimesed on sellised nagu nad on ega ole võimelised muutuma. Nt kui keegi tunneb endas sageli suurt viha, peetakse seda isiksuse omaduseks, muutumatuks, mitte nt alla surutud tunnete väljenduseks vms. Või kui keegi on alatihti masendunud, on seegi isiksuseomadus, mitte keskkonnafaktorite tulemus. Eelistan kirjandust, kus inimesi ei kujutata staatiliste, muutumatutena nagu muuseumieksponaate, kus tegelased on voolavamad, muutuvamad – areng saab toimuda ka inimese sees, mitte ainult väljas.\nAyn Randi tegelased on nagu malenupud, keda kirjanik tõstab siia- ja sinnapoole, paneb vastamisi ja vaatab siis, mis välja tuleb. Või nagu keemik teeb kaitseid – võtab kaks puhast ainet, valab kokku ja uurib siis huviga, mis juhtub. Samas on siin romaanis mõnusad tummised psühholoogilised pildid. Need on nagu elavad arhetüübid. Või tänapäeva terminites: kliinilised näited. Nt peategelane on ehe autist, kuid romantiliseks kangelaseks looritatud autist – austislikke jooni nagu vähest suhtlemist, eraklikkust, võimetust kohaneda jms peetaksegi romantiliseks.\nMind häirib „Allika“ juures teatav – või isegi mitte teatav, vaid äärmiselt tugev – essentsialism. See tähendab, et on olemas justkui päris asjad: päris armastus, päris tõde, päris ausus, päris suhted, päris õige ja päris vale. Minu meelest on see lihtsustav ja piirav arusaam, selline essentsialism ei mahu minu maailmapilti ja tõmbab tugevalt alla romaani kvaliteeti. Isegi kui tõesti hindan põnevat tegevust ja süvitsi analüüsivaid suhteid, jääb see minu jaoks justkui poolele teele, sest lähtub millestki nii kivinenust ja aegunust.\nRaamatu kummaliselt silmaotorkav omadus on ka huumoripuudus. Kõik on väga raske, tõsine ja rõhuv. Puudub mängulisus ja rõõm, teatav ootamatu loomingulisus. Inimesed on loogilised ja arusaadavad, ettearvatavad. See muudab asja kuidagi ühekülgseks.\nKummaline on ka positiivsete kangelaste Roarki ja Dominique’i jäikus. Ühelt poolt nad justkui on ausamad ja kõrgemad pealiskaudsest inimkonnast, teisalt nad siiski alluvad vabatahtlikult, justkui väljapääsmatult selle sama pealiskaudse maailma reeglitele. Nad ei märka enda vabadust ja võimalust valida, olla teisiti. Nad ei salli selle maailma väärtusi, kuid lasevad end neil vangistada, justkui karistada. See on kuidagi lapsik, kuidagi piiratud ja ennasthaletsev. Justkui ei võta vastutust – näevad küll, et selle maailma reeglid on labased, inimesed tõukuvad materiaalsusest, ei mõtle oma peaga ja kanduvad karjainstinkti mööda. Kuid need kaks, kes justkui näevad seda, ei kavatsegi sellest välja astuda, maailma oma väärtuste järgi muuta, vaid lihtsalt kannatavad, elavad selle vastiku supi sees, kehtestamata enda reegleid. Veel enam, kuigi nad põlgavad inimesi, läheb neile siiski nii tugevalt korda, mida inimesed arvavad, teevad, ütlevad. Nad ei loo alternatiivset kogukonda (kuigi selleks romaanis tegelasi leidub), vaid kaaberdavad edasi sellest massis, keda nad justkui jälestavad. See on kummaline, ja ma ütleksin, et vastutustundetu. Ja selles mõttes minu lugupidamine justkui väheneb tegelaste suhtes.\nLühidalt – väga hea vormi ja ülesehitusega romaani rikub ära selle jäik sisu ja rõhutatud essentsialism, mis muudab romaanimaailma paindumatuks.\nkirjutas Piret umbes 12:02 0 tarkusetera\nvaata lisaks: Ayn Rand\n08 oktoober, 2020\nLucille ja Harold on õnnelik noor abielupaar, kes tähistavad oma poja Jacobi 8ndat sünnipäeva. Ühel hetkel on Jacob aga kadunud ning ta surnukeha leitakse jõest. Ei midagi müstilist, lihtsalt traagiline õnnetus veekogu ja lapsega ning aastakümneid sisimas miilav lein ja süütunne, tahtmatus või suutmatus end päriselt avada – nii endale kui teistele. Aasta oli siis 66.\nJa siis, aastal 1998. raputab tervet maailma kummaline nähtus – ei tea kust ilmuvad suvalistes kohtades uuesti välja ammu surnud ja mahamaetud inimesed, keda hakatakse nimetama tagasitulnuteks. Moodustatakse Büroo, mis tegeleb nende maailma eri nurkadest kodudesse tagasi toimetamise ja omastega kokku viimisega. Ning viimaks ilmub pensionieas Lucille'i ja Haroldi uksele üks ametnik nimega Bellamy, kelle käe kõrval on üks Hiinast leitud väike poiss. See poiss on (või siis ei ole?) Jacob.\nEdasi järgneb tüüpiline kahetine trall – tegelaste emotsionaalne plaan ja areng; ning institutsioon vs inimlikkus. Kas on vaja teaduslikku selgust ja täpsust ja asjade ärakirjeldamist, paikapanemist, või on oluline hoopis midagi muud, kas tagasitulnud ongi päriselt ja lõplikult tagasi tulnud ja kas nad ikka on päriselt needsamad inimesed? Selle mäsu käigus võib paralleele tuua kõikvõimalike koondus- ja pagulaslaagritega, ei puudu ka vägivaldne aktivism tagasitulnute vastu, kes vahepeal kuni asjade selgumiseni okastraadi taha suletakse. Asjasse puutub ka loomulikult (kristliku) usu küsimus – kes ja kas suudab tunnistada imet ilma küsimuste ja kõhklusteta.\nMidagi ülearu keerulist ja sügavuti leina analüüsivat siin raamatus ei ole, pigem ootuspäraselt ameerikalik – natuke tralli ja madinat, väikelinlikku ksenofoobiat ja indiviidi õiguste ning perekonna eest võitlemist, pahura vanamehe leebumist ja iseenesele silma vaatamist, paratamatuid ohvreid ning loomulikult armastuse triumf selle kõige üle. Kirja pandud aga pisut teistmoodi, pisut tõsinukras, mõlgutuslikus ja hõllanduslikus, natuke poeetilises stiilis, nagu passib teemadega, kuhu kõik välja jõuab. Järelsõnas selgitab autor veel kenasti omapoolset tõsielulist tausta.\nLasin silmad ka üle raamatust tehtud seriaali (muuseas, huvitaval kombel on lisaks olemas veel üks sarnasel teemal ja sama pealkirjaga seriaal, mis ei ole selle raamatuga seotud) sisukokkuvõtte – näib, et seegi on ootuspärase loogikaga. Tegelaste dünaamikat on pisut ümber mängitud, et ikka igasse osasse actionit ja põnevust jääks ning ka tagasituleku taga peituvate mehhanismide ja põhjustega näib mängitud olevat (ikka piibellik värk). Raamat ise ei paku selles osas midagi välja – küsimus ei ole üleloomuliku selgitamises vaid küsimusteta vastuvõtmises. Aga ega ma sarja näinud muidugi ei ole.\nKaanekujundus mulle päris meeldis.\nkirjutas Kummatigi umbes 09:37 0 tarkusetera\nvaata lisaks: Anne Kull, armastus, Jason Mott, lein, lepitus, USA, võõraviha, ülestõusmine\n07 oktoober, 2020\nAlgteksti tundmata on üsna võimatu pihta saada selle loo võimalikele finessidele. Et miks autoritaarne peajumal rajalt maha võeti ja no … kuidas see üldse võimalik oli? Ei tea, harimatus tekitab piinlikkust.\nEks tekstis võib kergelt kajada Leckie romaani “The Raven Tower” meeleolusid, kõik need jumalate jändamised ürgsupis ja sellele järgnevas. Ent ehk on seegi õlekõrs vale, kes teab.\nLoo selline hinne pole kvaliteedi, vaid lugemiselamuse kohta, kuivõrd egiptuse mütoloogiaga on mul samahästi kui olematu teadmised.\nvaata lisaks: 3/10, Ann Leckie, jumal, jutt, mütoloogia, ulme


Üleminekuiga põhjustab muutusi nii naise füüsilises kui ka vaimses seisundis. Kuidas menopausiga toime tulla, kui enesetunne on täbar, meeleolu häiritud ja seksuaalelu tundub vastumeelne, selgitavad Qvalitase arstikeskuse naistearst Katrin Seidelberg ning Praxise polikliiniku naistearst ja seksuaalterapeut Mare Pruks.\nMenopausiga seotud sümptomite loetelu – alates kuumahoogudest ja meeleolumuutustest – on pikk. Need peegeldavad organismi reageerimist naissuguhormoonide sisalduse kõikumisele. Öine uni on menopausi eel häiritud ja pinnapealne, seda võivad segada korduvad ärkamised, higistamine, südamekloppimine ja sage urineerimisvajadus.


ELi Komisjonilt viimaseks aastaks karmimad suunised - Äripäev\nELi Komisjonilt viimaseks aastaks karmimad suunised\n14. november 2001, 00:00\nSirje Rank 14. november 2001, 00:00\nLiitumiskalendrit vaadates peaksid kandidaatriigid valmis olema tuleva aasta lõpuks, mil Nice?i tippkohtumisel ning Rootsis Göteborgis kokku lepitud ajakava järgi peaksid kõnelused ?kõige paremini ette valmistatud? riikidega lõpule jõudma.\nSamuti on komisjonil tänaseks rohkem ja täpsemat informatsiooni, mis võimaldab selgemalt osutada veel esinevatele puudustele. Nii selgitas raporti teistmoodi tooni välisministeerium ja sama kinnitas eile Euroopa Liidu laienemisvolinik Günter Verheugen.\nRaporti keskne sõnum on see, et läbirääkimised mitmete kandidaatriikidega võivad lõppeda plaanipäraselt 2002. aasta lõpuks, seda tingimusel, et senine läbirääkimiste tempo püsib. Samas tulevad tuleval aastal läbirääkimiste lauale kõige keerulisemad peatükid, mis puudutavad raha ? põllumajandus, regionaalpoliitika ja eelarve.\n?Eesti raport on hea raport,? kinnitas eile Euroopa Komisjoni delegatsiooni juht Eestis John Kjaer. ?Probleeme on vähem kui läinud aasta raportis.?\nEestile ?heidetakse ette? endiselt nõrka haldussuutlikkust. Haldussuutlikkus on vajalik nii ELi reeglite jõustamiseks kui rahaliste vahendite efektiivseks suunamiseks ning Euroopa Liidu tollipoliitika rakendamiseks.\nSamuti pälvivad kriitikat kõrge tööpuudus ning suured käärid regioonide vahel.\nPositiivse poole pealt tuuakse välja pensionireform, uus tolliseadustik, võlaõigusseadus, kohtusüsteemi arendamise ja tarbijakaitse alal tehtud edusammud. Sellega on ka suuremad augud seadustiku vallas täidetud. Samuti tuuakse välja edu vähemuste integreerimisel ning tugev majanduskasv.\nKomisjoni eduraport on aruanne, mis näitab riikide liitumisküpsust. Samuti on see dokument, mida loetakse huviga ärimaailmas ? tegemist on sõltumatu hinnanguga välisinvestorite jaoks huvitavale ning arvestatava kasvupotentsiaaliga regioonile.\nKonkreetseid liitujaid veel ei nimetata\nSiiski ei nimeta komisjon veel konkreetseid riike, kellel on enim väljavaateid liitumiskõnelused 2002. aastal lõpetada. Seda teeb järgmine raport 2002. aasta sügisel. Nii rõhutatakse põhimõtet, et igat riiki hinnatakse tema enese edusammude alusel. Vahetult dokumendi avaldamise eel väitsid komisjoni ametnikud, et praeguse seisu järgi võiks aastaks 2004 blokiga liituda isegi kuni kümme riiki. Põhie?elonist jäävad maha vaid Rumeenia ja Bulgaaria.\n?Raport peaks toestama usku, et laienemine tuleb, hoolimata viimasel ajal pressis ilmunud kriitilistest artiklitest Euroopa Liidu enese halva ettevalmistuse kohta,? kommenteeris Reutersile Barclaysi panga arenevate turgude analüütik Jake Moore.\nSamuti lükkab komisjon tagasi kartused laienemise kõrge maksumuse osas, seda üldise majanduslanguse taustal, väites, et kuni kümne kandidaadi vastuvõtmiseks aastaks 2004 on eelarves vahendid olemas.\nRaporti järgi on mitmed kandidaatriigid, sealhulgas Balti riigid ja T?ehhi maailma majanduskasvu aeglustumisele hästi vastu pannud. Vähem edukas on Poola ning seda peamiselt sisepoliitiliste vigade pärast.\n13 kandidaatriigi keskmine SKT elaniku kohta on endiselt vaid 35 Euroopa Liidu keskmisest, püsides läinud aastaga võrreldes muutumatuna. Siiski hindab Euroopa Komisjon kõik kandidaadid peale Rumeenia, Bulgaaria ja Türgi ?toimiva turumajandusega? riikideks, mis suudavad ELi siseturu konkurentsiga toime tulla.\nKui üldiselt on raporti hinnang liitumisettevalmistustele optimistlik, kritiseeritakse seal siiski teravalt mitmete kandidaatriikide suutmatust piirata korruptsiooni ja inimsmugeldamist, tagada seaduskaitse ning toimiv kohtusüsteem. Mitmel riigil on sarnaselt Eestiga probleeme haldussuutlikkuse ning vajalike institutsioonide ülesehitamisel.\nNäiteks on liitumise eel põllumajanduse toetuseks eraldatud SAPARDi programmi jaoks kvalifitseerunud vaid Eesti ja Bulgaaria. Poola pole vajalike struktuuride rajamisega toime tulnud. Kui Poola ei suuda käsitseda isegi 60 miljoni euro suurust summat, kuidas hakatakse siis liitumise järel koordineerima miljardite eurode eest põllumajandustoetusi ja veelgi suuremaid summasid regionaalabiks, küsivad eksperdid.


Trip.ee | Raul_R\n49 külastatud riiki, 25% maailma 195st riigist\n82 külastatud linna või piirkonda\nOnline Covid-19 test\n13. sept 11:56\nVäga asjalik info, suur tänu jagamast!\nIse küll nö "paberitega", kuid lapse läbipõdemistõend saab kone-kohe läbi ja kui lennata saab kun 12 aastane LHG ilma igasuguste testide-tõenditeta, siis lounge sisenemiseks on ikkagi paprit vaja.\n19. juuni 09:05\nTäienduseks improvedile Sitsiilia lennujaama osas:\nKõikide lennujaamade check-ini töötajad lähtuvad reeglina dokumentide kontrollimisel (sh kõikvõimalikud vaktsineerimis-, testi- ja läbipõdemistõendid) IATA poolt peetavast andmebaasist TIMATIC.\nSee on üldjuhul nende jaoks ülim tõde ja ei pruugi kõlvata ka presidendi allkirjaga lubatäht :D\n14. juuni 14:57\nLäti piirivalve ei tea testimise asjaoludest mitte midagi.\nSamas ei tea nad ka midagi meie digiloost.\nTesti tulem trüki ikka välja Synlabi süsteemis testi.me\nAutoga sõites probleeme tekkida ei tohiks kuidagi, lennukiga minnes võib Tallinna lennujaamad mõni aktivist kobisema hakata (arsti saatekirjaga testil on all paremas nurgas muu hulgas kiri medcovid).\nSamas on kogu see meil TA poolt räägitud jutt, et riigi rahaga tehtud testi reisimiseks kasutamine olla karistatav väärtegu pigem fantastika valdkonda kuuluv ja good luck neile sel teemal kohtus jagamiseks. ;)\n13. juuni 19:41\nHea Poola asjatundja.\nMinu viidatud Timatic on mõeldud lennufirmadele. Ja sealt edasi mõeldes kehtib eeskätt lennureisijatele.\nMaismaatranspordi puhul võivad jah, reeglid olla teised. Kuigi Sinu viidatud leht on igivana ning seal on seejuures selgelt öeldud, et Poola piiriületuse kohta on aktuaalne Poola piirivalve lehel (mis on üldiselt sügavalt poolakeelne).\nSamas ka Sinu toodud lehel on lõpuks lõik:\n**Important! **Persons vaccinated against COVID-19 are exempt from quarantine. This applies to persons who have been issued a certificate of preventive vaccination with a vaccine that has been approved for marketing in the European Union.\n13. juuni 18:53\nSee Poola jutt on täiesti jama.\nTesti on vaja ainult selleks, et ei peaks karantiinis olema (ja võib teha ka lennukiga minnes näiteks WAW lennujaamas.\nKuid mitte mingit testi ega karantiini ei ole vaja:\nSeda eeldusel et ei saabuta nö viirusvariandiriikidest otse. Teoreetiliselt ei tohi olla neis ka viimase 14 päeva jooksul käinud, kuid seda ei ole nende piirivalvel võimalik tuvastada ja (minu meelest) loll, kes seda ise ütlema läheb. Lennufirmad seda infot riikidega ei jaga. Minul Brasiiliast tulnuna (kuid Poola jaoks Zürichi lennult) ei huvitanud piirivalvet peale järgmise päeva pardakaardi üleüldse mitte midagi. Mitte-transiitreisijatel oli aga vaja testi, vaktsineerimise või läbipõdemise kohta paberit.\nVarssavi hotellis ei huvitanud aga mitte kedagi üleüldse mitte miski. Paari nädala tagune kogemus.\nSamas, vastavalt Timaticule ei ole ka täna Poola sisenemiseks mitte mingit testi vaja. Ilma testita võib vaid tekkida karantiini kohustus.\nPõhimõtteliselt sama info ka Eesti Välisministeeriumi lehel:\n13. juuni 10:18\nMinu läbipõdemistõendil (Confido väljastatud, mitte see kolmapäevaõhtust saadaolev EL läbipõdemistõend), oligi toodud see konkreetne sõnastus, et on läbi põdenud ja ei ole nakkav.\nTõsi, üks TLL check-ini töötajatest vaatas seda küll esmalt kui siga seebitükki aga kui olin teda julgustanud Timaticust kinnitust otsima, sealt ta selle ka sai. Teistega pole aga sedagi vaja olnud.\nMina olen kogu selle pandeemia-aja käinud Lätis ca kord kuus ja pole kordagi ühtegi testi pidanid tegema. Tõsi, enne läbipõdemist kasutasin teist erandit. Olles muu hulgas ka Läti ettevõtte omanik, sai ka vabalt käia ning ei pidanud ka isolatsioonis olema (Covid-paesile tekkis veidi koomiline rida et isolatsiooni ei pea jälgima kui tegelen tööalaste või muude tegemistega, see “muud” oli selline koomiline :) ). Sellist erandit, muide, ei tule nende raamatumahtu koroonatõrjemäärusest ka kuskilt välja, kuid justkui tekib muude asjade koosmõjul.\nMina kirjutasin selles osas siis nende riigipolitseile (valsts polis) kirja ja sain sealt ka vastava vastuse et ei vaja riiki sisenemiseks ei testi ega pea ka isolatsioonis olema.\nAga see, et läbipõdemistõendiga saab Läti piiri vabalt ületada, on tänaseks praktikas korduvalt proovitud.\nSeda, et EL koroonasetifikaadi süsteem ka lõpuks toimima hakkab, ootan ka mina väga. Hädasti oleks vaja ka seda, et lõppeks tänane liikemsriikide anarhia vana liikumise osas. Rahvatervise taha pugemine ei ole miski mõitslik argument!\nSynlabi testi kiirus - autoreis Euroopas\n12. juuni 20:06\nMinu kogemus — test kell 8 hommikul (aga Tallinnas nende enda peamajas) ja tulemus käes kell 15.\nRiigi finantseeritud testide tulemused laekuvad ca 12-15 tunniga. Positiivne test samuti.\n12. juuni 17:56\nKõigi jaoks ei ole. Aga neil on nimekiri riikidest, kelle läbipõdenuid ja kelle vaktsineerituid lubavad.\nKuna riiki SISSE lubatakse ka ainult läbipõdemistõendiga ja nii on ka kirjas kõikvõimalikes andmebaasides ja sai kinnitatud ka lennufirma ning turismifirma poolt, ei osanudki seda kahtlustada, et peamine konks on hotellides, kellele pandud kohustus jälgida MIS RIIGIST kodanik pärit. Kui oled _õigest riigist_ võid ka turistina olla.\nJalgpallipilet annaks ka võimaluse ööbida aga siis peab see ka reisiplaaniga sobima ehk siis lennuplaani järgi olema võimalik seda mängu, millele pilet, ka vaatama minna.\n12. juuni 17:25\nRäägin täiesti isiklikust kogemusest. Ja kuigi mina olen kogu aeg kuulunud isolatsioonist ja testist ka teise erandi alla, siis alates aprilli keskpaigast on erandiks ka läbipõdemine.\nAga mis siin ikka tühipaljalt rääkida -- igaüks saab selles ise veenduda lehel https://covidpass.lv/en/ peale seda kui on valitud oma Lätti sisenemise eesmärk (seal hulgas transiit)\nSeal on SÕNASTUS:\nI perform that 72 hours before entering the Republic of Latvia I have performed the Covid-19 test and can show a negative result or can present a medical document confirming that I am not infectious.\nSelle or.... teksti alla kuulubki see läbipõdemistõend.\nSama info on ka (tõsi, algselt raskesti leitavalt) AirBalticu kodulehele siin:\nKus on muu hulgas öeldud:\nEnne saabumist ei pea negatiivset testitulemust esitama:\nalla 11-aastased lapsed;\ntranspordisektori töötajad ja meeskond, kui nad reisivad oma tööülesannete täitmiseks või naasevad neid täitmast;\nreisijad, kes esitavad meditsiinidokumendi selle kohta, et on COVID-19 läbi põdenud ja paranemisest pole möödunud üle 180 päeva;\nrahvusvahelise transpordi valdkonna töötajad, kellel on kehtiv tõend;\nlaevale minevad või sealt tulevad meremehed;\nvalitsustöötajad või diplomaadid ja nende pered;\nriiklike ametiasutuste kutsutud isikud. Lisateave.\nLend läbi Varssavi\n12. juuni 15:13\nLäbi Varssavi lennates (transiit, kui lennud on samal piletil) ei ole vaja üldse mitte midagi (ei läbipõdemis- ega vaktsineerimistõendit ega testi) Poola jaoks.\n3 nädalat tagasi huvitas politseid/piirivalvet ainult järgmine bp, kõlbas ka see et öö linnas\n12. juuni 12:37\nLätti sisenemine (ja ka transiit) on Eestist täiesti testivaba neil kes on viiruse viimase 6 kuu jooksul läbipõdenud (ise olen seda paberit korduvalt kasutanud ja ei mingit testi ega mingit isolatsiooni, viimati käidud 1,5 nädalat tagasi) ning väidetavalt ka täielikult vaktsineeritutel, kuid ise ei ole seda varianti kasutanud. Läbipõdemise erand kehtib nii lennuki kui autoga reisides. Vastav info on ka TIMATICus ilusti kirjas.\nTäites covidpass.lv vormi tuleb see sealt ka ilusti välja. Airbalticu pardakaardile trükitud PCR testi nõuet ei maksa selles osas liiga tõsiselt võtta.\nKellega te iial koos ei reisiks?\n3. jaan 22:19\nReisil tuleb inimese tegelik loomus alati väga hästi välja. OK, võibolla paaripäevasel veel mitte, kuid nädalaga juba kindlasti.\nKõige hullem asi, millega olen kunagi ammu-ammu kokku puutunud, oli pidev vingumine a la stiilis "rand on nii liivane ja meri on nii soolane ning nii soe et seal ei saa ju ujuda". Aga sellised on kõige parem jätta esimesel võimalusel omaette virisema.\nKindlasti peaks reisima koos inimesed, kes teineteist ja/või kokkulepitud reegleid arvestavad.\nIgal asjal on enamasti oma aeg ja koht. Vastutustunne on oluline.\n3. jaan 22:12\nAi, milline valus teema...\nUSA Kalifornia ja Nevada (tööreis)\nTšehhi kuid ainult Praha tööreis\nUSA Georgia ja Florida (peamiselt pereis, väheste töösugemetega)\nHongKong (tööreis), Hiina jäi ära, sest siis ei saanud sinna enam sisse\nkorduvalt Ungari perereisina\nJa enam-vähem kogu aastapeale ühtlaselt jaotatuna:\nkümmekond tööreisi Saksamaale,\n4 reisi Poola\n8 reisi Leetu\n20 reisi Lätti\nLendamata jäid: Argentiina, Brasiilia, Kolumbia, veel 2 x USA, 4 x HongKong, 2 x Hiina, Omaan, Tai\nPiletid olemas: Argentiina, Brasiilia, USA, Hong Kong, LAV, Tai.\nKindlasti lugematu hulk Lätit ja Leedut\nLähemalt võttes veel: Saksamaa, Poola, Prantsusmaa, Holland, Kreeka, Inglismaa,Ukraina, Venemaa.\nMinu reisimisele eriti soodukaid ei tehtagi, kuid näiteks LH ex-TLL partner-First kampaania raames on praegu 3 sihtkohta piletid soetatud.\nLufthansa piletite eest raha tagasisaamine/reisi edasi lükkamine\n30. sept 2020 09:49\nSinu lendude muutmisel on peamine küsimus selles, kas kõik algselt broneeritud lennud ka toimuvad.\nKUI kasvõi üks neist lendudest on tühistatud või on sõiduplaani muudetud nii, et kas väljalend või saabumisaeg on muutunud rohkem kui 2 tundi, on Sul õigus saada tagasi 100% piletiraha j ateha ka endale sobivaid muudatusi.\nKui aga kõik lennud toimuvad, on Sinu võimalused palju väiksemad ja tagastamissoovi korral on jah tagasi saada vaid tariifis lubatud osa ehk enamasti lennujaamamaksud (kuid mitte nn International surcharge)\nKuigi ka siis võib õnnestuda pileti väärtuse kasutamine teise pileti ostuks. Kas see Sinu piletiga võimalik on, saad vaadata ise siin https://www.lufthansa.com/xx/en/flightvoucher\nNB! vautšeriks konverteerimise protrsessi tagasi pöörata (ehk ikka soovitud ajal/tariifiga lennata) ei ole mitte kuidagi võimalik.\nKui kõik lennud toimuvad, siis on Sul justkui õigus 1 kord muuta ka lennu aega, kuid sellega kaasneb hulgaliselt piiranguid. See sihtkoha muutmine käib aga olemuslikult läbi pileti väärtuse kasutamise.\nKui aga mõni Sinu lendudest on tõhistatud või piisavalt muudetud, on Sinu võimalused palju suuremad:\nVõid pileti vabalt ümber broneerida (muuta kuupäevi).\nAga võid ka pileti avatuks jätta. Seda saab teha minu teada vaid kõnekeskus ja tähendab see seda,e t Sinu broneering kaob Sinule nähtavatest süsteemidest ja kõik algsed lennukupongid piletil tühistatakse, kuid teatud tähtaja jooksul (vähemalt selle aasta lõpuni aga see aeg võib täna ka pikem olla) saad selle sama kõnekeskuse vahendusel muuta lennu aegu.\nSiin oli ka küismus kui pikalt on võimalik olemasolevat piletit uuteks lendudeka kasutada.\nPileti väärtust jah, kuni järgmise aasta lõpuni aga see tähendab igal juhul uue pileti hinnastamist ning reeglina küsitakse raha juurde, kui sama tariifi enam saadaval sel hetkel ei ole.\nSee reegel ei ole absoluutne (minule olen saanud ka sellest reeglist erandi ja sama soodushinnaga, mis ostsmise hetkel kehtis vaid 10 päeva ja millega ostetud pileti kehtivusaeg lõppes pea pool aastat enne uusi lende, aga selle erandi põhjus võib peituda minu mustas kaardis. Kuldkaardiga võib ka proovida, kuid sinisega tõenäoliselt lootusetu. Reisifirmade jaoks on see võimatu, teatud juhtudel teatud kõnekeskused aga saavad tegelikult teha).\nKuni pileti kehtivusaja lõpuni on tegemist Sinu jaoks algsete lendude tühistamise puhul Involuntary Rerouting / Reschedule case'ga ehk siis ei oma pileti kehtivusaja jooksul mingit tähtsust algse tariifi saadavus pileti muutmise hetkel.\nSellest kõigest mööda minekuks on olemas ka üks tehniline trikk, kuid see agendi soovi ja oskust.\nLufthansa enda süsteemis saab pileteid 360 päeva ette. Distributsioonikanalites minu teada 340 päeva ette broneerida,\nKui Sul on selles osas lisaküsimusi, võid ka mulle sõnumi saata. Sinu pileti algseid tingimusi on võimalik vaadata teades järgmiseid asju: marsruut (algus ja sihtlennujaam, pileti ostmise kuupäev, lennu algselt planeeritud ajad ja tariifikood (Tariff basis piletil) PNR-i ära turvalisuse kaalutlustel mitte kellelegi palun saada.\nDokument, kus erinevad võimalused on hästi lahti seletatud, on nähtav siin: https://www.lufthansaexperts.com/shared/files/lufthansa/public/mcms/folder_102/folder_3625/file_147655.pdf\nLennud algusega Riiast.\n10. sept 2020 12:04\nOtsust Eesti lülitamiseks Lätis nn kollaste riikide hulka täna ei ole. Selline otsus või mõni muu otsus tehakse Läti valitsuse poolt homme, nad reedeti arutavad neid teemasid.\nKui Sa ületad Eesti-Läti piiri reedesel kuupäeval, ei laiene Sulle mitte mingi eneseisolatsioonikohustus aga ka juhul kui Läti valitsus peaks otsustama Eesti nö kollaseks lugeda.\nPiirikontrolli nad ei taasta mujal kui lennujaamas lihtsal ja proosalisel raha puudumise põhjusel.\nJa ega nad oma piirirajatisedki ju viinapoodidele välja rentinud nagu Iklas näha :D\nVõimalikud lendude ärajätmised sel ajal\n10. sept 2020 11:58\nMa lugesin seda Terviseameti presiiteadet ka nii ja teistpidi, kuid mitte kuskilt ei näinud, et sellest nn itaalia koldest 5 haiglas oleks.\nÖeldud on: Itaalia reisi kolle (9 haigestunut, 5 neist on Lääne regionaalosakonna jälgimisel)\nSamas, nagu siin palju jutuks olnud ja minu meelest ka tegelikku olukorda kajastab -- ei jäta nende teadete ega manitsuste tõttu me oma reise ära. Ise ka ei jäta.\nSee on lihtsalt meie elukorraldusega kaasnev nähtus.\nNeid arvamusi, mitu erinevat mutatsiooni viirusest on, on kümneid kui mitte sadu.\nAga üheks ühiseks jooneks tundub olema muutunud, et viirus levib nüüd palju kergemini, kuid halba teeb palju vähem.\nEi ole ühegi viiruse enda huvides oma peremeesorganismi tappa. Loomulik areng, et muutub nö pehmemaks.\n10. sept 2020 08:39\nLäti on juba teatanud erandist transiidile, erandi sisuks on, et kui Läti Vabariigi pinnale viibitakse maksimaalselt 12 tundi ja Lätis ei ööbita, siis ei pea jääma mingisse isolatsiooni.\nMinul on ka firma Lätis ja seega nii seal käimist kui sealsetega suhtlemist palju. Nö minu lätlased on mulle selgitanud (ja niipalju kui leidnud, on see ka kuskil ikka kirjas olnud), et ega selle eneseisolastioonikohustusega eestlast keegi ei takista riiki sisenemast. Tähendab see eneseisolatsioon seda, et peab viibima riigile teatatud aadressil, kust tohid minna välja toidupoodi ja jalutama! (kui hoiad teitsgea vahet 2 meetrit ja kannad maski) ning IGAL HETKEL võid vabalt Lätist lahkuda, saates selle kohta siis lihtsalt teavituse Läti politseile.\nKa seda oma isoleerumise kohta võid muuta nii mitu korda kui süda lutsib, ainult, et taas pead riiki teavitama.\nLältaste resümee asjast oli, et tehtud on see kõik ikka lätlaste endi kiusamiseks, sest eestlane ja leedukas tulevad ja lähevad ikka , millal aga heaks arvavad, kuid nemad vaesekesed enam Eestisse nii lihtsalt ei saa, sest riigikassa täitmise kaalutlusel käivat kohalik politsei lätlaste endi elukoha aadressil vaat'et igapäevaselt trahve noolimas kui isoleerunu ei peaks hetkel kodus olema. Seda olla nende meedias mingis intervjuus ka ametnikest keegi öelnud, et isolatsiooni eirajatest on tubli täiendus eelarvele loota.\nLõpuks ma aga olen üsna kindel, et see Eestist saabunutele eneseisolatsiooni kohustuse eluiga on max paar nädalat. Kas pannakse Euroopa Liidu tasemel jonnakatele liikmesrikidele päitsed pähe ja tuleb väheke mõistlikum üleliiduline suhtarv 50 (kuigi see positiivsete testide loendamine on niikunii suht sarnane tatiste ninade loendamisele kui ei vaadata: palju teste tehakse ja ku ipaljud tegelikult ka ravi vajavad). Või tuleb Läti riigile endale mõistus läbi rahakoti pähe. Hetkel nende majandusminister lausa nõuab, et see suhtarve viivitamatult ära tõstetaks ja tervishoiuminister Ilze Vinkele ajab jonnist sõrad vastu.\nNo ja nagu minu lätlased öelnud on: Läti teeb lõpuks niikuinii nii nagu Eesti ees tegi. Samamoodi läks ka lendude keelamisega ju. Leedukas ei ole ühtegi lendu mitte kuhugi keelanud juba mitu kuud. Meil on majandusreeglite vastu tegutsevalt neid üks minister keelanud, kuid lõpuks võeti kuulda mõistuse häält. Läti mõistis sellesama Ilze Vinkele isikus meie otsuse hullusti hukka. Ja 5 päeva hiljem lubas Läti lende veel palju laiemalt, kui Eestis lubatigi.\n9. sept 2020 13:52\nFRA ehk Frankfurt am Main\nKevadine lennu tühistamine oli seotud kindlasti lendude vähenemisega -- plaani järgselt oli siis aalgselt 3 lendu päevas Luftil TLL-FRA marsruudil, kuid praktikas jäi 1.\n9. sept 2020 13:07\nTeemaalgatajale vastuseks -- Lufthansa valik on kahtlemata kõige turvalisem lendude toimivuse seisukohast. Nii Frakfurt kui ka Viin on mõlemad Lufthansa Grupi kodulennujaamad ning opereeritavad grupi lennufirmade poolt.\nSaksamaal puudub üldse piirmäär lendude keelustamiseks ja lennatakse kõikjale, kuhu lastakse ja kus see end majanduslikult ära tasub. Frankfurdi lennujaam töötas ka kogu märsti ja aprilli ning ka FRA-TLL lennud toimusid kogu aeg.\nMuide, praegu on ka absoluutselt kõik LH piletid suvaline arv kordi vabalt (ehk siis trahvivabalt) muudetavad. Lennukipileti kehtivusaeg on 1 aasta.\n9. sept 2020 13:04\nEi, ma ei jäta selle Covidi pärast reise ära. Ja ei jäta ka väga paljud.\nIdee, et _ainult välismaalt_ või peamiselt välismaalt tuuakse nakkus, ei päde ega kanna.\nJa kui ka kannaks, siis ikkagi ei ole väärt miskit ka suletud ühiskond.\nPealegi, Tallinnas on täna nakatumise _väheke mõttetu suhtarv_ (nagu EE artiklis täna kenasti öeldi) juba üle 30. Seega puhtalt statistiliselt on paljudes Euroopa täna riikides ohutum viibida kui Tallinnas või üldse Eestis.\nMina reisisin, reisin ja jäängi reisima. Absoluutses sõltumatuses seda puudutavatest koroonateemalistest soovitustest ja suunistest. Peamiselt töö pärast.\nJa täiesti tõsiselt hindasin just mõni päev tagasi riske ning leidsin, et nö välismaal olles on mul väiksem kokkupuute võimalus viirusega, kui kodus näiteks Selveris käies.\nPäris ausalt öeldes on see tõenäosus igal pool imeväike ja selle viiruse üleskorjamine pigem haruldane -- ka nn suhtarv 30 nakatunut 14 päeva jooksul 100 000 elaniku kohta tähendab 0,03% tõenäosust, et Sinuga kokku puutuv inimene on nakatunu. Ok eeldame, et tegelikke nakatunuid on 10x rohkem. Tõenäosus 0,3%. No millest me räägime!? Ja samas ei ole ka see tõenäosus absoluutne. Nagu ei ole ka absoluutne tõenäosus, et kokkupuutest haigeks jääb ja lõpeks kui ikka jääb, siis pea absoluutse enamusega ei juhtu ka suurt midagi hullu.\nElus riskide hindamine koosnebki tõenäosusest ja elamine ise ongi "risky business", lõppeb alati ja eranditult surmaga.\nReisides: lenunuki õhk on sama puhas kui opisaalis, mitte üheski teises ühistranspordiliigis ei ole ligilähedaseltki sama puhas õhk. Lennujaamad on suured ja avarad ja neid on võimalik läbida nii minul kui ka igal tavareisijal ilma kuskil trügimata. Ma ei ole näinud ühtegi Euroopa lennujaama viimastel kuudel, kus toimuks trügimine. Samas on enamus lennujaamades ka nõudtud maski kandmine ja palavikuga lennujaama ei lasta (Tallinnas küll neid reegleid/nõudeid ei ole).\nKes sõidab oma autoga, no sama keskkond ju ja mitte väikeimatki vahet ei ole autos viiirusehulgal, kui auto viibib Tallinn-Tartu maanteel või mõnel Poola kiirteel.\nHotellid ei ole ealeski nii puhtad olnud kui praegu.\nÖöklubides ma ei käi, ok, see on ehk minu kiiks. Ma möönan, et seal on tõenäoliselt suurem võimalus saada 15 minutit kokkupuudet. Aga seda täpselt samamoodi siin Eestis.\nJa õhtustada restoranis ei ole samuti sugugi suurem risk kui samal tegevusel Eestis.\nNii et kust see suur risk siis nüüd tuleb?\nKui palju inimesi praegu reisib, riik ei tea ja ei saagi teada. Sest mingil määral arvel on AINULT lennujaama kaudu saabuvad. Võimalik, et ka sadama kaudu, ei tea, pole proovinud -- seega ei tea, kas Helsingi laevalt tulles dokumente skanneeritakse või mitte.\nNo ja kui nende (vast isegi kümnete) tuhandete hulgas, kes tegelikult reisivad, on mõne päeva takka mõni nakatunu, no mis siis ikka, juhtub. Puhtalt tõenäosusteooria järgi peabki nii olema.\nPealegi ma usun, et pelgalt lusti pärast hetkeidee ajel ongi täna reisijaid oluliselt vähem kui oli aasta tagasi. Kui inimene reisib täna ja homme, on tal selleks mingi põhjus ning ei ole meie maal ei minu, Sinu, Vabariigi Valitsuse ega üldse kellegi teise pädevus hinnata selle põhjuse õigustatust.\nSee käib lihtsalt demokraatliku elukorralduse juurde, et inimeste vabadused kaaluvad üles näiliselt absoluutse turvatunde. Oleks ju ka turvalisem ka öösel magada, kui meil oleks komandanditund ja igaüks, kes nina välja pistaks, saaks kohe nö tina? Pätte oleks kindlasti öösel vähem liikvel. Aga ometigi me seda ei taha.\nJah, viirust oleks mingil määral vähem, kui ka piir oleks kinni. Aga seda ei ole ja seda ei juhtu. eestis ei juhtunud ka kevadel muide. Meil on tagatud õigus suvalisel hetkel riigist lahkuda ja suvalisel hetkel naasta.\nEi tule ka uut lockdowni.\nSest see enam ei toimiks, kuna sellel puuduks usutavasti piisava hulga toetus ja igaühe kõrvale ju politseinikku ei pane...\nAga peamine -- suletusel on hind ja see hind on nii majandusele, inimeste üldisemale tervisele ja ka demokraatlikule palju suurem kui mõnisada või ka mõni tuhat koroonaohvrit peamiselt vanuses, mil keskmine oodatav eluiga juba seljataha jäetud. Kõlab julm, kuid on ratsionaalne. Ka meditsiin on muide edukas ainult siis kui toimib ratsionaalsena.\nMitte keegi ei keela ei Eestis ega ka mujal inimestel, kes väga kardavad, ise end kaitsta. Aga oleks tore, kui nad seejuures ei siunaks kõiki neid, kes asjadele ratsionaalsemalt lähenevad.\nJa ma väga sügavalt kahtlen, et reisifoorum on koht, kus reisimise maha tegemine eriliselt pooldajaid leiab. Ja 99,9% kindel, et ei pane kedagi ka oma reisiplaane muutma.\nReisimine karantiinikohustusega, transiit\n3. sept 2020 13:53\nTransiitreisija ei ole kogu selle jama ajal suurt kedagi huvitanud. Ei usu, et ka nüüd sellest Lätis probleemi tekib. Viimaste teadmiste järgi võetakse allkiri, et kuhugi vahepael ei lähe (a la autost välja).\nAga saame näha. Kui nad muidugi maismaa piiri hakkavad sulgema, ei pruugi asi nii kergelt minna.\nLoodetavasti saavad küll lähimas tulevikus aru, et nende sedalaadi protekstionism ei vii mitte kuhugi mujale kui majanduse kaosesse.\nPrageu mul just Tallinnas minu Läti kolleeg -- tema on väga õnnetu, sest leiab, et karantiinikohustus reaalselt on just lätlastel. Välismaalalsed nad seal püüdma ei pidanud ja välismaalaste lahkumisele ka mingeid takistusi ei tehta.\n30. aug 2020 13:14\nNo nii, 08/23 minu kaardi peal igatahes seisab.\nEelmine oleks kehtinud kuni 08/21.\nAga ega ei pikendatudki, väljastati uus kaart.\n29. aug 2020 10:26\nMina sain oma VisaPlatinumi kenasti ennetähtaegselt ära vahetatud uue VP vastu kehtvisuajaga august 2023. Põhjenduseks ütlesingi, et mina Mastercardi ei taha.\n29. aug 2020 10:10\nvahemikul 25.08.-31.12.2020 ostetavad Lufthansa piletid on kõik vahetamise osas flexible ehk siis reisija saab neid piiramatult ilma trahvita muuta. Kui samas broneerignuklassis (mitte segi ajada teenuseklassiga!) kohti enam ei ole, tuleb vaid vahe tasuda.\nMuudatused on lubatud pileti kehtivusaja jooksul ning peavad toimuma enne piletijärgset lendu (või siis muudetud lendu). Lennupileti kehtivusaeg on 1 aasta alates väljastamisest.\nTagastatavad on jätkuvalt ainult need piletid, mis on tariifina fully flexible.


WooCommerce integratsioon - ERPLY Books raamatupidamistarkvara\nErply Books’i ja WooCommerce integratsioon võimaldab sünkroniseerida tellimusi, kliente ja tooteid ERPLY Books’i ja hõlpsasti hallata toodete tellimisprotsessi ERPLY Books’is.\nKuidas integratsioon toimib?\nERPLY Books on lihtsasti kasutatav, kuid sealjuures väga võimas raamatupidamistarkvara. Müües oma tooteid läbi WooCommerce platvormi, saad lihtsalt hallata makseid, krediitkaardi makseid ja koostada tellimustest müügiarved ERPLY Books’is. WooCommerce integratsioon on mõeldud kliendile, kes ei vaja ladu, kuid saab hallata tellimisprotsessi ja teha ka kogu ülejäänud raamatupidamise ERPLY Books’is.\nKõik e-poe tellimused näevad välja järgnevalt:\n(WooCommerce) Klient soovib midagi ja jõuab kodulehele – kõik tooted käivad läbi WooCommerce-i, ehk ERPLY Books võtab tooted WooCommerce-st mitte vastupidi\n(WooCommerce) klient kinnitab tellimuse\n(WooCommerce, ERPLY Books) Järgmiseks ootame laekumist. Kui klient maksab läbi WooCommerce-i krediitkaardiga, siis haldab laekumist WooCommerce. Kui klient maksab pangaülekandega, siis saab seda hallata läbi pangaimpordi ERPLY Books’is\n(ERPLY Books) Kui tellimus on laekunud, saab kaubad pakkida/teenus osutada ja tellimusest arve luua. Selle jaoks saab ERPLY Books’is välja võtta tellimused, mis on makstud, kuid millest pole arvet koostatud\n(ERPLY Books) Kui kliendil on pretensioone jm järelpärimist, saab neid tehinguid jälgida puhtalt ERPLY Books’is – koostada arvest kreeditarve, tagastada raha jne.\n(ERPLY Books) Kui tellimus ei laekugi, siis saab selle Books’i poolel tühistada (muuta staatus ebaõnnestunuks)\nKui ERPLY Books ja WooCommerce on kasutusvalmis, siis tuleb luua ühendus nende vahel.\nEsmalt logi WooCommerce. Ava sätted (Settings) ja lisa uus API token ERPLY Books’i jaoks. “Settings” alt tuleb selleks valida kas “API” või “Advanced” (olenevalt versioonist):\n“API” puhul tee linnuke “Enable the REST API” ette\n“Advanced” puhul vali “REST API” ja vajuta “Add key”\nNüüd saad luua uue võtme. Täida järgnevad kolm lahtrit: lisa kirjeldus (näiteks ERPLY Books), vali kasutaja, “Permission” lahtrisse vali “Read / Write”. Seejärel vajuta nuppu “Generate API Key” ja Sulle moodustakse turvavõti (Consumer key) ja salavõti (Consumer secret).\nSeejärel logi sisse ERPLY Books’i:\nUue konto loomiseks mine “RMP” > “Kontoplaan” ja vajuta all paremal nurgas “+” nuppu. Seejärel loo kontod erinevate laekumiste viiside jaoks (nt PayPal. Stripe, Maksekeskus jne).\nKui soovid tellimused sünkida arvetena, siis kirjuta pealehe otsingu lahtrisse “Globaalsed Atribuudid”. Avanenud moodulis vajuta “+ Lisa” ning nime lahtrisse sisesta “GLOBAL_WOOCOMMERCE_SYNC_AS_INVOICE” ja väärtuse lahtrisse “true” ja salvesta.\nPeale integratsiooni loomist mine “Sätted” > “Algandmed” > “Süsteemikontod”. Avanenud aknas on näha süsteemikonto tüübid, kus on ka WooCommerce oma. Seal tuleb vahetada konto number vastavalt sellele, kuhu klient soovib, et laekumine tuleks. Seejärel vajutage all paremas nurgas rohelist salvestamise ikooni.\nJuhul kui tellimus on WooCommerce’st kustutatud, siis see tuleb käsitsi ka Books’is ära kustutada.\nAutomaatse sünkroniseerimise jaoks muuda tarkvara keel inglise keelseks. Seejärel pane pealehel otsingu lahtrisse “Automatic sync for integrations”. Vajuta “+ Add”, lisa soovitud nimi “Name” lahtrisse, “Type” lahtrisse vali “WooCommerce”. Lahtrisse “Alignment” (järjekord), kirjuta, mis tunnil soovid, et sünkroniseerimine toimuks. Arvestus toimub Iirimaa aja järgi ja sünkroniseerimine toimub Eesti aja järgi 2h hiljem (kella keeramisel 1h hiljem). Seega kui määrad ajaks näiteks kell 23.00, siis sünkroniseerimine toimub 01.00 öösel. “How many hours” lahtrisse kirjuta, mitu tundi tagasi soovid sünkroniseerida. Näiteks, kui soovid, et tarkvara sünkroniseeriks alati viimased 3 päeva, siis kirjuta lahtrisse “72”.\nNüüd kopeeri ja kleebi need märgisümbolid ERPLY Books’i. Ava “Sätted” > “Integratsioonid” ja vajuta WooCommerce ikooni taga olevat nuppu “Halda”. Avanenud aknasse kleepige Woocomerce turvavõti, salavõti ja API link. Seejärel salvesta.\nAva ERPLY Books’is “Sätted” > “Integratsioonid” ja vajuta Woocommerce ikooni taga olevat nuppu “Sünkroniseeri”. Seejärel saad valida perioodi, mida sünkroniseerida soovid.\nWoocommerce’st sünkroniseeritakse tellimused. Tellimused on võimalik ka arvetena sünkroniseerida.\nTellimustel ja arvetel on kõik vajalik informatsioon:\nklientide andmete uuendused\ntellimuste / arvete uuendused\nkõik toote read\nKui Sa soovid, et tellimused sünkroniseeritakse arvetena, siis lisa selleks ERPLY Books’i globaalne parameeter: GLOBAL_WOOCOMMERCE_SYNC_AS_INVOICE\nTrüki pealehe otsingukasti “Globaalsed Atribuudid”, lisa nime lahtrisse see parameeter, väärtuse lahtrisse kirjuta “true” ning salvesta.


Räätsamatk koertega Näpunäiteid, kuidas koos koeraga lumelabida - Koeraga Sidumine\nPõhiline Koeraga Sidumine\nKuidas minna koertega räätsaga sõitma\nTalv on ideaalne hooaeg avamaade avastamiseks, mida suvekuumus ei raskenda ja mis võib meie looduse seiklused lühikeseks muuta. Paljud meist juba naudivad suusatamist, lumelauasõitu ja kelgutamist kogu selle jaheda hooaja jooksul. Eriti koerasõprade jaoks on aga talvine tegevus, mis võimaldab teil lumelabidaga sõitmist nautida mõlema maailma parimat - lumist maastikku ja veeta aega oma koeraga. Koertega räätsaga sõitmine on nii lõbus ja lihtne, et sellest võib saada just teie uus lemmik talvine tegevus.\nRäätsamatkamise põhitõed inimestele\nEnne kui saate koera või koeri lumelauaga sõitma minna, peate end selleks lõbusaks ja suhteliselt odavaks lumiseks treeninguks ette valmistama. Erinevalt suusatamisest ja lumelauaga sõitmisest võimaldab räätsaga sõitmine samadel matkaradadel või mäenõlvadel, mida suvisel ajal matkasite, kuid külma ilmaga, mis võib pakkuda tõeliselt erinevaid vaatevälju ja maastikke.\nJa teil pole alustamiseks palju vaja. Lisaks räätsadele sisaldab teie varustus üldiselt sobivaid talveriideid ja jalanõusid (mõelge isoleeritud matkasaabastele) ja valikuliselt postid turvalisuse ja tasakaalu suurendamiseks.\nRäätsad, mida saate kas rentida või osta , tulevad erinevatesse tegevuskategooriatesse, mis sobivad kõige paremini teie sobivuse ja maastiku mugavuse tasemega, olgu selleks siis tasased külmunud järved, veerevad mäed või kivised mäed. Need sisaldavad ka sidemeid, mis rihmuvad otse teie pakiruumi külge, nii et seadistamist on vaja minimaalselt.\nREI-l on suurepärane juhend lumelükkamise kohta , mis hõlmab täpselt seda, mida selga panna, kuidas tõuse / laskumist käsitleda ning kuidas ja millal vardasid kasutada.\nKui olete saanud räätsamatka tehnika, mis võib hõlmata laiemat hoiakut, kui tavaliselt matkamiseks kasutaksite, olete valmis minema oma kohalikule talve imedemaale. (Muidugi kontrollige enne minekut ilmastikutingimusi ja kõiki hoiatusi ala kohta, kuhu plaanite räätsaga sõitma. Lumi toob kaasa oma ohud ja te ei taha lumetormi alla jääda, eriti oma koeraga!)\nWikimedia Commons / USA Kala ja metsloom\nLumelauasõit oma koeraga\nRäätsamatkade populaarsus kasvab pidevalt, mistõttu on see üks USA talispordialasid. See pole mitte ainult suurepärane viis säilitada oma vormi ja püsida tervena külmade kuude hallidel päevadel, vaid see on ka ideaalne sport, millega saate tegeleda su karvane sõber.\nNäpunäiteid koertega räätsaga sõitmiseks\nKontrollige veel kord oma sihtkoha reegleid ja eeskirju . Seda mitte ainult selleks, et veenduda, et see on koerasõbralik, vaid ka selleks, et teie koera sel päeval toomise tingimused oleksid õiged, samuti seda, millist lisavarustust vajate.\nVõtke hetk aega, et kaaluda oma lemmiklooma tervislikku seisundit ja vormi . Koertega räätsaga sõitmine võib olla lõbus, kuid see on ka range (ja külm) tegevus, millega teie doggo ei pruugi harjuda. (Pidage meeles, et südamed peavad meie soojas hoidmiseks rohkem tööd tegema ja tegelema lume kaudu raja murdmisega seotud raskustega, nii et pidage meeles, kui raske see teie koerale võib olla.) Üldiselt soovitatakse veenduda oma loomaarsti juures. teie koer on võimeline pikka aega lumistel radadel liikuma.\nPlaneerige oma reiside pikkus asjakohaselt . Kui tegelete tihti väljas seikluste ja pikkade jalutuskäikudega, on tõenäoliselt hea proovida pikemat räätsamatka. Kui olete mõlemad uustulnukad, pole häbi oma teed kergendada ja lühemat matka kavandada, kuni teie ja teie koer sellest aru saate.\nMõelge oma koera tõule . Lumikate võib mõnes piirkonnas väiksemate või lühikese jalaga koerte jaoks olla liiga sügav, nii et planeerige ettenägematute olukordade jaoks ette. (Võib-olla a koera seljakott ?) Lisaks sellele ei pruugi koormus ja külm olla hea kombinatsioon mõnele brachütsefaalsele tõule, näiteks mopsidele ja prantsuse buldogidele. Kasutage oma otsust ja küsige loomaarstilt, kui teil on kahtlusi koertega räätsaga sõitmise osas.\nÄrge unustage hoida lumelabidasõpra hüdreeritud . Värskete pulbriga kaetud radade kõndimine on raske töö ja kuigi teie koer ei pruugi ilmneda samu kurnatuse sümptomeid kui suvekuumuses, pakkige kindlasti palju vesi ja pakkuge seda regulaarsetel vaheaegadel.\nMõelge, kas teie koer vajab kasukat . Kui teil on Husky, Berni alpi karjakoer või Akita, siis külm tõesti neid ei faasita. Kui teil on aga puudel või Beagle, siis isoleeritud koerajope nende soojas hoidmiseks võib olla suur erinevus. Kõrgelt hinnatud variant on Gooby fliisvoodriga polsterdatud vest .\nKaitske neid käpa lume ja jää eest . Sa ei läheks ju lumistes mägedes paljajalu? Pikaajaline külmaga kokkupuude võib põhjustada külmumist või põhjustada haavandeid koera padjadel. Veenduge, et teie palja padjade vaheline karusnahk oleks jää kogunemise vältimiseks lõigatud, ja kaaluge nende paigaldamist veekindlale koerte papud kui lähete räätsaga sõitma, et veelgi kaitsta ja kaitsta külma eest (vaadake rohkem võimalusi meie lehel koera saapade kokkuvõte siin ). Kui teie koer saab hakkama ilma saapadeta, hõõruge enne lahkumist mõni kaitsepalsam nende padjadele ja kontrollige käppade kahjustusi kogu reisi vältel. Koertele on enimmüüdud käpakaitsevaha Musheri saladus .\nJäta ainult jalajäljed . Kuna räätsamatkad muutuvad üha populaarsemaks, on paljud suusakeskused ja hoiualad (näiteks osariigi ja rahvuspargid) hakanud toitlustama räätsade (ja nende koerte) poole, pakkudes kaardistatud radu, mis pakuvad turvalist keskkonda nautimiseks. Muidugi soovite loodusele võimalikult vähe mõju avaldada, nii et soovite kogu prügi ja lemmikloomade jäätmed kaasa võtta.\nInspiratsiooni saamiseks selle kohta, mida koer lumel teha saab, vaadake meie videot Montana Whitefishi mägikuurordi laviini otsingu- ja päästekoerast Jett:\nKoertega ohutu lumelükkamine\nKui te ei asu määratud matkarajal, jagate tõenäoliselt mägiradu mäesuusatajate, murdmaasuusatajate ja lumelauduritega. Tagamaal ja metsaradadel võiksid ka mootorsaanid neid nautida.\nKoertega lumelauaga sõitmise ohutuse tagamiseks on siin mõned kasulikud näpunäited.\nWikimedia Commons / Kõrgem riigimets\nRäätsaga sõitmine koerte ohutusnõuetega\nAndke inimestele teada, kuhu te lähete . Ükskõik, kas te lähete kaugele või kaugemale, on alati ka kõige parem tuua GPS (globaalse positsioneerimissüsteemi) seade ja öelge sõbrale või pereliikmele, kuhu teie ja teie lemmikloom suundute ning millal kavatsete koju naasta.\nTea enne minekut . Te ei pea olema uuritava raja ekspert, kuid hea on vaadata ilmaennustust ja saada aimu, mida oodata, kui olete lumes väljas.\nHoidke oma ümbrust teadlik. Lisaks keskkonnaohtudele olge teadlik sellest, kellega maastikku jagate, ja harrastage alati head etiketti. See hõlmab jälgimissüsteemide järgimist. Ohutuskaalutlustel on suusatajatel tavaliselt eesõigus ja murdmaasuusaradade kõrvale tuleb räätsaga jalgratast pidada heaks kombeks.\nValmistuge ootamatusteks . Kui olete piisavalt arenenud, et rajada oma tee puutumata tagamaadesse, peaksite kaaluma täiendavaid ohutusnõuandeid, nagu näiteks täiendavate vee- ja toiduvarude toomine endale ja oma koerale, avariikomplekt , kaart ja kompass . (Pole tähtis, kui kaugele te välja lähete, igaks juhuks, kui ilm muutub, on mõistlik võtta juurde vett ja toitu.)\nOle teadlik rasketest talvistest ohtudest ja nende käsitsemisest . Laviinitingimused, vee ületamine ja ettenägematud ilmamuutused muutuvad talvel nii inimestele kui ka koertele surmavamaks. Pöörake tähelepanu kõigile siltidele ja hoiatustele, mis asuvad raja otsas või raja ääres, kui olete kuurordis.\nTea hoiatavaid märke. Ole teadlik selle tunnustest koera hüpotermia , samuti seda, kuidas teie koera energiatase püsib. Lumes jalutamine on raske töö ja isegi tavaliselt saavad energilised koerad kiiresti kurnata.\nNiikaua kui olete oma koeraga oma seiklusrännakuks hästi ette valmistatud, kaasa arvatud hoogu saamas (ärge unustage seda rihm ja rakmed ) ja tuues kaasa kõik vajalikud tarvikud teile mõlemale, veedate sel talvel kindlasti suurepärase aja.\nKoeraga jooksmine: talvine juhend\nKuidas talvitada oma koera tervise, ohutuse ja lõbu huvides\n9 hädavajalikku eset koeraga talvisel imemaal jalutamiseks\nParimad talvised koerariided, mis hoiavad teie lemmiklooma soojana\nmiks mu kass mind vaatab?\nmees riietub koerte lemmikmänguasjaks\nmis teave on koera sildil


Meetodid ühendamiseks elektrijuhtmed ja kaablid - Build Daily\nMeetodid ühendamiseks elektrijuhtmed ja kaablid\n1 Twist ja jootma kaks juhet\n2 ühend alumiiniumi ja vase juhtmed klemmide\n3 Connection ja kruvid pesurid\n4 Branch klipp U733\n5 ühendades mitu müügikohtades treenida\n6 Self Üleskinnituse terminalid Wago\n7 ühendamine kahe kaabli juhtmed keevitamise\nliigid ühendamiseks alumiiniumist ja vasest juhtmed.Saidi remont ühe magamistoaga korteri oma kätega jagada saladusi.\nTwist ja jootma kaks juhet\nVeel suhteliselt hiljuti twist oli peamine meetod juhtmestik kodus juhtmeid ning sageli tootmisruumides.Tänapäeva elektri koodid, see meetod ei ole isegi mainitud, kuigi tegelikkuses on ta nüüd leiab taotluse.\nSee annab kindla kontakti jootmiseks, et valmistuda eelnevalt keerates üsna sobiv ja isegi vajalik suurem kontaktpind (arvestades, et elektrijuhtivus jootma on madalam kui joodetud materjalid) ja mehaaniline tugevus.\njootmisvarbadele jootmiseks vaja võimsus 60-100 vatti.Esmalt tuleb eemaldada isolatsioon juhtmed (4 - 5 cm), puhastada neid peene liivapaberiga ja\nobludit, stkatta õhukese jootma.Sest vasktraadist võib olla tavaline vaik (tahke või lahuses) või spetsiaalse pasta või vedel voogusid.Rosin ja neutraalne bezotmyvochnye voogusid ei nõua järgnevat eemaldamist, kunaei põhjusta korrosiooni.Jootmine happe ja muid soovimatuid aktiivsed räbustid, mida kasutatakse - nende jäägid võivad põhjustada korrosiooni juhtmed ja isegi lühis.Seal Jootematerjalid ning alumiiniumi, kuid nende kasutamine ei ole soovitatav.\ntinutatud põimitud traat, seejärel hoolikalt propaivayutsya.Jootmine peab jahtuma loomulikult ilma toitega, mis võib põhjustada pragusid ühine.Valmis jootmiseks mugavalt isoleerida termorüüž sobivas suuruses, mis kuumutamisel tihedalt ümbritseb ühendus.See on kõige usaldusväärsem viis ühendada elektrijuhtmeid ja kaableid nii vask ja alumiinium.Teine võimalus - ühine maalriteip, soovitavalt vähemalt 3 kihti.\nCkrutka juhtmed hiljem splaising.\nkaldaleheitmist elektrijuhtmetega ühendada harukarp.\nConnection soojustamine klambrid (PPE) võib pidada kaasaegse versiooni vana punutud.See on - plastkorpusega võttes kevadel sees anodeeritud kooniline kuju.Ühendatav traat kärbitud pikkusega 10 - 15 mm, ja kogutud kimpu, mis on keritud PPE - päripäeva, kuni see peatub.Kokku tekkiks, sõltuvalt suurusest - 2,5-20 ruutmillimeetridÜhendus kvaliteet on üsna kõrge, kuid veidi vähem kui Kruvikleemid plokke.\nConnection soojustamine klambrid (PPE) - Tänapäevaste ühendab kahe - kolme või enama haru vasktraati.\nühend alumiiniumi ja vase juhtmed klemmide\nkõige levinum kruvipesadega, nad on sageli kasutatud harukarbid.Saadaval nii väikesed ja väga suured voolud.Kui kasutate alumiiniumist juhtmed, tuleb olla ettevaatlik, kui karmistamist kruvid, sest see on pehme (ja mõnikord - ja haprus) ja võib kergesti kahjustuda.\npesale - vana ja usaldusväärne viis.\nConnection ja kruvid pesurid\nSee on mõnevõrra vananenud versiooni, ilma sobiva kruvipesadega sobiv suurus, pakub sama kvaliteediga saab ühendada alumiiniumist traat vase.\nConnection Kruviühenduse kaudu pesumasin.\nBranch clip U733\nSee on tegelikult üks variant klemmliist, siis saab puudutada liinil, ei lõika see.\nBranch abil klamber kell 733.\nühendades mitu müügikohtades treenida\nSelles teostuses pesa saab tegelikult kasutada kruviterminal plokid, kuid suurema usaldusväärsuse traadi peaks jootma.\nühendades mitu müügikohtades rongi.\nSelf Üleskinnituse terminalid Wago\nSelf Üleskinnituse terminalid võimaldavad ühendamist elektrijuhtmetega kuni 2,5 ruutmillimeetrid lubatav praeguse võib olla kuni 24 A. See on väga kiire võimalus ühendada ja tech.Värvi teostatakse pikkust vaid 10-12 mm, ei nõua keerates või isolatsioon, või isegi kruvi karmistamist.Juhtmed on lihtsalt sisestatud terminalid.Ei saa nii lihtsalt ühendada paindlik keerutatud traat.Teine puudus - sest väiksemate kontaktpind ühend on siiski pisut vähem usaldusväärne kui Kruvikleemid või eriti jootmiseks või keevitamiseks.\nTerminalid Wago.Kõige tüüpilisemad ühendab kahte elas alumiinium ja vask.\nühendamine kahe kaabli juhtmed keevitamise\nSee on kõige kindlam viis ühendamist, see annab ideaalse touch ja väga pikaajalise tõrgeteta töö.Elektrijuhtmetega on keeratud pikkusega 50 mm, mis on valmistatud vasktraati keevitatud eriline süsinikelektroodi kaetud vask.See on kõige parem kasutada inverter keevitus masin, kuigi teised variandid on võimalikud.Kui keevitustraadid nagu iga muu keevitustööd peab olema ranges kooskõlas ohutusnõudeid.\nühend alumiiniumist, vasest ja kaablid keevitamise - kindlaim viis igasuguseid.\nKuidas paigaldada ja ühendada pistikupessa õigesti\nKuidas teha paigaldamine varjatud elektrijuhtme all krohv


MIS ON TÕENDITEL PÕHINEV TERAAPIA, PRAKTIKA JA RAVI? - SIZTA2SIZTA AJAVEEB - NÕUSTAMINE\nMis on tõenduspõhine teraapia, praktika ja ravi?\nPõhiline Nõustamine Mis on tõenduspõhine teraapia, praktika ja ravi?\nTõenduspõhine teraapia tähendab, et uuringud näitavad, et see annab tulemusi. Kuid kas see tähendab, et tõenditel põhinev teraapia on teie jaoks parim tüüp?\nKõrval: Bill Smith\nVõib-olla olete mõistet „tõenduspõhine” näinud erinevatel psühholoogia- ja psühhoteraapia saitidel. See kõlab muljetavaldavalt - aga mida see tegelikult tähendab?\n„Tõenditel põhineva” määratlus\nMõiste „tõenduspõhine” tähendab sedaarvesse on võetud parimaid saadaolevaid fakte ja teavet. Seda mõistet kasutatakse enamasti seoses tervishoiuteenustega, kuigi seda kasutatakse ka hariduses.\nMis puutub psühholoogiasse, siis tõenditel põhinev viitab seega ravile, metoodikale või lähenemisviisile, mida toetavad parimad kättesaadavad kliinilised tõendid. See võib hõlmata uuringuid, andmete kogumist ja analüüsi.\nMiks kasutada mõistet tõenduspõhine?\nMõiste „tõenduspõhine” on mõeldud teraapia tüübi, raviplaani või metoodika eristamiseks traditsioonilistel viisidel põhinevatest meetoditest. Nende hulka kuuluvad pikaajalised, kuid põhjalikult küsimata lähenemised ja psühhoteraapilise mõtte koolkonnad .\nPsühholoogias kasutatakse termineid 'tõenditel põhinev'\nNiisiis, kuidas näete nõustamisel ja psühholoogias kasutatavat mõistet „tõenduspõhine”? Siin on näited:\nKõrval: Tim Sheerman-Chase\nTõenduspõhine teraapia- omamoodi teraapia, mida on kliiniliste uuringutega testitud. Kui peaksite valima, saate leida õppetöid koos statistikaga, mis näitab, kui hästi teraapia toimib.\nTõenduspõhine praktika- See viitab nõustamise ja psühhoteraapia praktiseerimisviisile, mis püüab integreerida praeguste uuringute nõuandeid tõestatud kliiniliste teadmistega (praktikute kogemused, oskused ja haridus) ning kliendi individuaalsete vajadustega.\nTõenduspõhine ravi- Igas riigis on asutus või ühendus, mis reguleerib ja mõjutab seda, milliseid vaimse tervise raviarstid peaksid klientidele parimate võimalike tulemuste saavutamiseks pakkuma. Nad toetavad neid tõenduspõhise ravi soovitusi, hoides kõigi uute uuringute tipus ja hinnates selle tõhusust. Suurbritannias on see asutus Riiklik tervishoiu ja hoolduse tippinstituut (NICE) .\nKas teile on antud kliiniline diagnoos koos teie ravis kasutatavate ravimitega, näiteks täiskasvanud ADHD või bipolaarne häire ? Teile võib osutuda kasulikuks uurida tõenduspõhist ravi, et näha, kuidas teie vaimse tervise pakkuja esitatud kava vastab teie riigi meditsiinikomisjonide soovitatud ravile.\nTõenduspõhise ravi plussid\nTeraapia pole täppisteadusning populaarsed lähenemised psühhoteraapiale ja nõustamisele muutuvad ajaga. Näiteks tänapäeval mõned Freudi kunagised kõrgelt hinnatud teooriad on ägeda arutelu all.\nSiis on lihtsalt saadaval on lai valik ravimeetodeid täna. Võib olla raske teada, kumba valida ja usaldada. Kas see töötab? Kas teraapia on seda raha väärt ?\nNii et igasugune tõestus teatud tüüpi ravi toimimise kohta võib olla lohutav.\nTõenduspõhise ravi miinused\nOn ruumi argumentidele, et tõenditel põhinevatele ravimeetoditele keskendumine ei ole alati õiglane, vaid see sõltub suundumustest ja rahastamissurvest.\nPopulaarset uut ravi rahastatakse teadusuuringute jaoks sageli rohkem kui vanemat teraapiavormi. Näiteks on selle ümber tehtud rohkem uuringuid kui mis tahes muu ravi.\nKas on õiglane öelda, et tuhandete uuringutega raviviis toimib paremini, kui teist ravi pole põhjalikult uuritud? Kuid kas on läbi viidud vaid käputäis uuringuid?\nküünla põletamise märgid\nKuna nii rahastamisnõukogud ja tervisekindlustuse pakkujad kui ka NHS eelistavad tõenduspõhist ravi, siis saavad need ravimeetodid teadusuuringuteks veelgi rohkem raha. Teised ravimeetodid, mis võivad olla justkui kasulikumad, ei saa konkureerida.\nSiis on küsimus tehtavate uuringute kehtivusest.Psühholoogilistel uuringutel on erinevaid ja keerukaid väljakutseid. Need ulatuvad metoodikate selge protokolli puudumisest kuni üllatavalt väikeste valimigruppide sageli tehtavate suurte järeldusteni.\nMuidugi on kõige lihtsam ja ilmsem küsimus see, et mis tahes psühholoogiliste uuringute teema on vaikimisi vastuoluline, sest inimesed ise on kõik nii erinevad.\nKas peaksin siis valima tõenduspõhise ravi?\nKui arvate, et tõenduspõhine teraapia sobib teie vajadustega, siis jah.Näiteks, kognitiivne käitumisteraapia vääriboma mainet abistamiseks ärevus ja stress . Aga kui sa kogesid a lapsepõlvetrauma nagu näiteks seksuaalne väärkohtlemine , võib juhtuda, et vajate ka a pikaajaline ravi . Selline teraapia nagu psühhodünaamiline teraapia pakub toetavat ruumi sügavamale minevikku sukeldumiseks.\nJa see, et praktik on saanud tõenduspõhise ravi väljaõppe, ei tähenda, et ta oleks hea terapeut. Hea terapeut on midagi enamat kui kvalifikatsioon, vajavad nad kogemusi ja tõelist armastust oma tegevuse vastu. Lisaks teraapia sarnaneb natuke tutvumisega - see on suhe ja peate leidke terapeut, kes sobib teie isikupära jaoks ja keda tunnete usaldavat.\nSizta2sizta ühendab teid terapeutidega, kes on mõlemad koolitatud ning on ka soojad, toetavad ja professionaalsed. kolmes Londoni asukohas või proovige kohtumist kaudu kõikjalt maailmast.\nKas teil on küsimus, millele me ei vastanud? Postitage kommentaaride lahtrisse allpool.\nEnnetav lein - kas see teeb pandeemia sind nii kurvaks?


Tornikuke lugu – MTÜ TUDULINNA KULTUURIKANTS\nTornikukk on sümbol.\nVana kiriku torni valmides pandi selle tippu kukk, mis kandis aastaarvu 1864. Tõenäoliselt tähistas see torni valmimist ning kiriku ümberehitustööde lõppu. Tornikukk seisis oma kohal niikaua kuni püsis torn. Kui see maha tõmmati, kukkus alla ka kukk. Mälestuste kohaselt olevat ta seejärel mõne päeva sõitnud ringi ühe traktori katusel. Ja kadus siis avalikkuse eest.\nÕnneks ei saanud tornikukk hukka. Hoolitsevate tudulinlaste abil jõudis ta Roiu talu lauda lakka ning oli seal rahulikult peidus üle poole sajandi. Kui asutati MTÜ Tudulinna Kultuurikants eesmärgiga vana kirik taastada, oli ka tornikukel põhjust taas endast märku anda ja peidust välja tulla. See juhtus 2017 aasta lõpul.\nEsimest korda esitleti vana tornikukke laiemale avalikkusele jaanuaris 2018 toimunud mõttetalgute ajal Tudulinna koolimajas. Sealt alates on tornikukest saanud vana kiriku taastamise sümbol. Ta on austanud oma kohalolekuga kõiki MTÜ Tudulinna Kultuurikants poolt korraldatud avalikke sündmusi.\nHr. Nathan Kuke eestvedamisel on valmistatud tornikukega ja kirjaga “Tudulinna” rinnamärgid, mis on saamas Tudulinna populaarseks sümboliks.\n2018 suvel tornikukk restaureeriti KAR Grupp poolt.\nTornikukk enne restaureerimist 2018 aasta algul.


Meeleolukad rahvapeod Äärekoplis\nKindlasti olete kõik kuulnud ja teate, et Rahvatantsuselts Upsijad koos Äärekopli taluga on juba 4 aastat korraldanud rahvapidusid oma pesapaigas Äärekopli peoplatsil, mis asub Äärekopli talus, Kaarlimõisa külas, Mäksa vallas, Tartu maakonnas. Ja kindlasti on paljud Teist ka nendel toredatel pidudel osalenud, kas siis esinejatena või pealtvaatajatena.\nNii näiteks korraldati 2011 aastal rahvusvahelise folkloorifestivali Europeade raames Maapäev Äärekoplis, kus osalesid tantsurühmad Küproselt, Setomaalt ja Tartust. See oli esimene kord, kui Äärekoplis korraldati suur rahvapidu ning sündmus läks igati korda, sest kauged külalised oma kultuuri ja tantsuga tulid lausa meie omale koduõuele esinema.\n2012 aastal korraldati lastekaitsepäevale pühendatud koguperepäev „Päev täis mängusid“. Ettevõtmisel osalesid Mäksa valla isetegevuskollektiivid ning sündmus oli suunatud kohalikule kogukonnale ja eelkõige lastele. Koguperepäeva raames korraldati Äärekopli võrkpalliplatsil ka vahva võrkpalliturniir, mille korraldmisele aitas kaasa tore naabrimees Priit Kangur ja millest võtsid osa võistkonnad ka väljaspoolt Mäksa valda.\n2013 aastal korraldati Rahvatantsuselts Upsijad 30 tegevushooaega tähistav juubelikontsert „Algus“, Juubelil esines Rahvatantsuselts Upsijad oma juubelikavaga ning korraldas toreda kontserdijärgse rahvapeo.\n2014 aastal korraldati pärimusele suunatud päev „Pärimuse Kandjad“, millest võtsid osa käsitöömeistrid, folkloorirühmad ja kus tutvustati eesti pärimuskurtuuri nii käsitöö, rahvatantsu, rahvalaulu, rahvamängude kui ka näitemängu läbi.\nÄärekopli peoplatsil on esinenud enamus Mäksa valla isetegevuskollektiive ning kõigil neljal aastal on rahvapeod lõppenud meeleolukate simmanitega. Simmanimuusikat on Äärekopli peoplatsil teinud nii üksikud pillimehed nagu näiteks Tarmo Tartu, vahvad lõtsamehed Moostest ja meie omad rahvamuusikud Raul ja Kalle, kui ka suuremad kapellid nagu näiteks Väägvere külakapell.\nKuna ükski vabas õhus korraldatav avalik sündmus ei saa läbi ilma helitehnikata, siis on ka kõigil neljal aastal oma suurepärase helitehnikaga kohal olnud Upsijad kauaaegne liige ja ka tantsurühma asutamise juures olnud tantsija ja helitehnik Leino Rood. Rahvatantsuselts Upsijad küll soetab Eesti Kultuurkapitali abiga endale tasapisi oma helitehnikat, kuid Leino poolt pakutavale helitehnikale me veel nii pea vastu ei saa. Loodame ka veel järgnevate aastatel Leino abile helitehnika osas. Lisaks heale helitehnikale on Leinol ka hea silm ning kunstnikumeel ja Upsijate kogu sümboolika on ka tema loodud.\nKõik ettevõtmised Äärekoplimpeoplatsil on suunatud Mäksa valla kohalikule kogukonnale, et hoida, arendada ning elavdada kultuurilist tegevust kohalikus kogukonnas.\nÄärekopli peoplats on tore paik külapidude, kogu valda hõlmavate sündmuste ja ka väljaspoolt valda tulnud kollektiivide esinemiste korraldamise jaoks. Peoplats koosneb avalikuks kasutamiseks antud ilusast kasesalus, kuhu on Upsijad püstitanud vahva külakiige ja rajanud tantsulava koos pillimeestele mõeldud lavaga. Enamus peoplatsi rajamisega seotud kulud on kandnud Rahvatantsuselts Upsijad ja Äärekopli peremees, kuid oleme saanud ka toetusi Mäksa vallalt ning Kohaliku Omaalgatuse Programmist.\nKohaliku Omaalgatuse Programmi raames ja toetusega laiendati 2013 aastal olemasolevat tantsulava ning valmistati 28 pealtvaatajate pinki. Tantsulava laiendamine võimaldas esineda laval suurematel kollektiividel ning Upsijad said ka oma juubelil esineda uuenenud laval täiskoosseisuga. Istepingid võimaldavad aga pealtvaatajatel paremini jälgida ning nautida erinevaid etteasteid.\n2014 aastal ehitati välja Mäksa valla ja KOP toetusega Äärekopli peoplatsi elektripaigaldis, mis võimaldab pakkuda veel kvaliteetsemat kogukonnateenust. Püsiva elektriühenduse on saanud nii pillimeeste lava, söögipesa ja ka müügipesa. Täiesti uue ja kaasaegse valgustuse on saanud tantsulava, pillimeeste lava ning kogu peoplats. Kõik tööd on teostatud peoplatsil Upsijad liikmete ja Äärekopli peremehe oma jõududega ning mingeid töötasusid pole maksnud.\nÄärekopli peoplatsi arendamine jätkub ka 2015 aastal ja seda kõike selleks, et veel paremini korraldada kogukonnale suunatud rahvapidusid. Valmimist ootab inventarikuur ja tantsulava katus, samuti on pikemas perspektiivis plaanis rajada puhkemajad ning ka arendada pesemis- ja toiduvalmistamise võimalusi. Kuid nende uute objektide valmimine sõltub võimalike toetusprogrammide rahastusest, sest Rahvatantsuselts Upsijad on mittetulundusühing, ning ei oma peale liikmemaksude muud sissetulekut.\nKuid hoolimata totustest ja rahastustest toimuvad rahvapeod Äärekopli peoplatsil ikka edasi ja meil on hea meel kohalikule kogukonnale ja paljudele külalistele ka väljaspoolt valda kõike seda pakkuda.\nKohtume siis Äärekopli peoplatsil!\nIkka koos Teiega!