Video igre: My Friend Pedro i Gunlord X – Cveće zla i naopakog\n16 decembra, 2019 14 juna, 2021 mehmetkrljic\nVideo igre: My Friend Pedro i Gunlord X\nDanas imamo pregled dve veoma dobre dvodimenzionalne igre, što sam ih obe potrošio putem Switcha. Štaviše, Switch je i bio njihova prva platforma, potvrđujući još jednom ispravnost povezivanja Nintenda sa nezavisnom scenom, ma koliko ova veza na prvi pogled delvoala neprirodno. Idemo onda:\nIgrajući Control, o kome sam nedavno pisao, paralelno sam igrao i My Friend Pedro, o kome sada pišem. Control, vidimo sada, osvaja nagrade za igru godine (IGN mu je dodelio svoju), a My Friend Pedro, „mala“ igra koju je, u suštini, napravio samo jedan čovek, teško da će se pojaviti u vrhu top liste ijednog značajnijeg medija. Ovo je, složićemo se ironično, jer My Friend Pedro je zapravo PRIMETNO bolja igra.\nRazlog što je Control naslov koji se takmiči za igru godine – iako meni nije ni u prvih deset – je svakako u toj kombinaciji visoke produkcije, ambiciozne borilačke mehanike i X-Files-sreće-Davida-Lyncha narativa. Control je, možemo reći, kompletan paket, nameran da bude zanimljiv i ljudima koji od videoigara traže sumanutu akciju honkonških filmova sa pucanjem i pesničenjem, ali i da pruži cerebralni užitak u kvalitetnoj arhitekturi i dizajnu, sa sve intelektualno provokativnim, blago jungianskim diskurzivnim sadržajem na kome sve to počiva.\nOsim što, kad sednete da igrate, shvatite da Control sve to ima u određenoj meri ali ne i dovoljnoj da ijedan od ovih elemenata igru iznese na svojim plećima i pretvori je u zbilja memorabilan doživljaj.\nMy Friend Pedro, jedna od šampionskih igara koje je šampionski indi izdavač Devolver Digital šampionski izbacio ove godine je onaj neophodni, zdravi kontrapunkt Controlu koji balansira ravnotežu smisla u univerzumu i, ako već ne balansira i ravnotežu pravde, makar podseća da videoigre zaista imaju kapacitet da nas usele u druga tela i omoguće nam da, što reče rahmetli David Bowie budemo (super)heroji – makar na jedan dan.\nNe da ste u My Friend Pedro zaista superheroj, ili barem regularan heroj. Naprotiv, ovo je igra u kojoj ste, u skladu sa Devolverovim modus operandijem, neka vrsta psihopatskog ubice koji, zgodno, ima amneziju PLUS neku vrstu psihoze. Budeći se iz nečeg što je verovatnije bila koma pre nego okrepljujući san, naš bezimeni protagonist prima kratak brifing od lebdeće banane (da, to je taj titularni „prijatelj“ Pedro) koja ga obaveštava da ima dobrih razloga da se pripremi za rat do istrebljenja sa lokalnim gangom, pre nego što ga izjuri u ulevoskrolujući dvodimenzionalni ambijent da sa dva automatska pištolja u rukama potraži odgovore na nesumnjivo čitavu kaskadu pitanja što se roje u zbunjenoj glavici skrivenoj pod maskom.\nVeć i ovaj pasus ukazuje da je My Friend Pedro neka vrsta sažetka ali i blagonaklone parodije na Devolverov „kućni stil“ igara. Nasilni, maskirani psihopatski protagonisti sa oštećenim sećanjima koji ubijaju neverovatne količine ljudi-još-gorih-od-sebe iz Hotline Miami, Ruiner ili Katana Zero dobijaju svoju žovijalnu, pomalo frivolnu verziju u bezimenom, maskiranom Pedrovom ortaku koji, reklo bi se, ne zna ni da priča, ma ne zna ni svoje ime, ali zna jednu stvar: da izvanredno ubija.\nPo sličnom kroju, sama igra je veselija, takođe frivolnija verzija Devolverovih neonskih, neo-noir krvokupki. Tamni ambijenti i bljesak neona zamenjeni su svetlijim tonovima u kojima preovlađuje banana-žuta boja, a uznemirujuće krvoproliće destilovano iz Refnovih i Miikeovih filmova ovde je stilizovano u ples-sa-pištoljima* po uzoru na „Mocarta sačmare“, honkonškog genija akcionog filma Johna Wooa.\n*Naravno, fraza „bullet ballet“ korišćena u marketingu igre My Friend Pedro, iako savršeno opisuje igru ima i tu nesreću da deli ime sa Tsukamotovim crno-belim filmom koji je po estetici mnogo bliži uznemirujućem, neelegantom nasilju kakvo su rabili Katana Zero ili Hotline Miami nego lepršavosti Woovih filmova.\nJohn Woo je, razume se, još od devedesetih godina prošlog veka senka koja lebdi nad ne samo igračkom industrijom već i zapadnom popularnom kulturom uopšte. Matrix iz 1999. je bio film u kome su autori vrlo otvoreno pokazali koliko su se napajali sa Wooovog izvora, a videoigre su sledile u korak. Remedyjevi Max Payne i Max Payne 2 su svakako najpoznatiji rani primeri kinematske akcije po uzoru na Wooa i Matrix sa sve slo-mo „bullet time“ napucavanjima, a potom je maltene svaka 3D akciona igra imala svoju varijaciju, od Jedi Outcasta, preko FEAR, samog Enter the Matrix i Matrix: Path of Neo pa do ultimativnog krosovera između dva medijuma u Stranglehold gde je Wooov klasik Hard Boiled dobio direktan nastavak u igračkoj formi sa sve digitalnim Chow Yun-Fatom (u ulozi inspektora Tekile) i digitalnim golubovima (u ulozi golubova).\nU 2019. godini, 20 godina posle Matrixa i osamnaest godina posle prvog Maxa Paynea, dakle, autori Maxa paynea, Remedy su nam dali Control, ali švedski developer Victor Ågren je svoju flash igru MFP: My Friend Pedro objavljenu još 2014. godine posredstvom Adult Swima konačno transformisao u punokrvni akcioni naslov za kompjutere i konzole, rađen u Unityju i, možda pomalo iznenađujuće, u trodimenzionalnom, poligonalnom režimu koji nam se prezentira kao dvodimenzionalna, ulevoskrolujuća igra.\nÅgren je, i pored svojih solidno mladih godina prilično iskusan videoigrački pregalac, jer su ga dečačko zezanje sa Flashom i srećne okolnosti dovele u orbitu tadašnjeg Lionheadovog developera Marka Healyja koji ga je pozvao da sarađuje na Rag Doll Kung-Fu, igri koju pamtimo kao prvom naslovu koji ste mogli kupiti na Steamu a da ga nije pravio Valve. Healy je ubrzo potom osnovao Media Molecule i pozvao mlađanog Šveđanina da radi za studio koji će se proslaviti sa Little Big Planet i Tearaway. Ågren će se tako sa svega 19 godina preseliti u Englesku a kasnije, posle šest godina rada za Media Molecule osnovati sopstveni DeadToast Entertainment čija je My Friend Pedro prva igra.\nI, da se razumemo, vidi se da je ovo proizvod nasta(ja)o iz ljubavi i strasti. My Friend Pedro: Blood. Bullets. Bananas, kako glasi puno ime ove „pune“ verzije igre je urnebesni akcioni naslov koji ne pokušava da bude taj neki premijum paket što nudi za svakog ponešto već igra koja je laserski fokusirana na to da jednu jedinu stvar radi bolje nego bilo ko drugi u industriji. I to joj uglavnom nadmoćno uspeva.\nMy Friend Pedro ima, dakle priču, ali ona je, kako rekosmo, lagana parodija na druge Devolverove naslove i kontekstualizuje raskalašno nasilje u okvire mentalne bolesti na sasvim površan, pa i frivolan način. Ovo nije upozoravajuća priča o zlu-koje-ljudi-čine zbog koje treba da se osetimo malo krivim dok gazimo sprajtove do krvi, već samo podseća da takve priče postoje dok se fokusira na lepotu virtuelnog nasilja i eleganciju, er, ubijanja. Humor u igri je uglavnom jednostavan i na prvu loptu (internet kao „serija povezanih cevi“ se ovaploćuje u obaveznom segmentu igre koji se dešava u kanalizaciji, tu su i hardkor gejmeri koji su od igranja nasilnih igara poludeli i i sami postali nasilni itd.) ali srećom nije nametljiv i igra zapravo odlično funkcioniše na audiovizuelnom planu tako da promena ambijenta tokom dela igre koji se događa dok je protagonist u nesvesti ima ubedljiv drugačiji ton i interesantne nove mehaničke ideje.\nNo, dakle, ovo je pre svega igra o akciji i lako se vidi da je na njoj rađeno godinama jer je u pitanu jedan od najispoliranijih, najintuitivnijih i najviše zadovoljavajućih sistema koje sam igrao ove godine. A tu uzimam u obzir i ozbiljne Capcomove i Platinumove teškaše poput Devil May Cry V i Astral Chain.\nMy Friend Pedro je, u suštini kao dvodimenzionalni Max Payne na metamfetaminima, halucinantno iskustvo zasnovano na ideji da je ASPURDNO da jedan čovek može da uđe u sobu u kojoj je deset naoružanih ljudi i odande izađe kao jedini preživeli, ali i da, ako se to već dešava, to MORA da izgleda veličanstveno. Ovo je igra u kojoj je džonvuovski šmek pucanja iz dva pištolja u isto vreme u dve različite mete dok elegantnim pokretima tela izbegavate neprijateljske kuršume realizovan na do sada najbolji način u videoigračkom medijumu, stavljen pod punu kontrolu igrača i spojen sa razumnim sistemom bodovanja koji će vas načiniti ako ne boljim čovekom a ono barem kreativnijim igračem.\nOvo posebno napominjem jer sam ovaj osvrt na My Friend Pedro već kontekstualizovao poredeći ga sa Control a u vreme kada sam pisao o Control sam ozbiljno prigovarao što TA igra nema sistem komboa i bodovanja koji će igrača naučiti da iz mehanike izvuče ono najbolje. Naravno, Control je „ozbiljna“ AAA igra sa „ozbiljnim“ narativom i u njoj bi „videoigračko“ bodovanje delovalo nezrelo, verovatno su rezonovali u Remedyju i napravili lošiju igru nego što su imali materijala.\nMy Friend Pedro je, u kontrastu sa ovim, score attack igra, urnebesni akcioni naslov koji se sastoji samo od krtine, bez gubljenja vremena na ekspozitorne scene i utemeljenje atmosfere, igra koja vas odmah baca glavačke u mašinu za mlevenje mesa i od početka kreće da ocenjuje sa koliko stila pretvarate opoziciju u froncle.\nI ono što je veoma zgodno za „obične“ igrače, možda uzgojene na modernijim igrama koje više polažu na priču i atmosferu, manje na brutalne testove veštine, My Friend Pedro je igra sa ekstremno prijateljskim čekpoint sistemom. Igra automatski snima poziciju posle bukvalno svakog susreta sa neprijateljima i igrač koji igra samo da preživi tj. da „vidi šta će biti dalje“ oslobođen je svake frustracije. Vatreni obračuni koje ste okončali u svoju korist su baš to – okončani – i ne očekuje se da ih ponavljate ako vam skor nije zanimljiv. Tako taj neki normalan igrač može igru da završi za par sati igranja i udari recku.\nNo, može se argumentovati da je ovo samo način da se upoznate sa mehanikom igre i da je „pravi“ prelazak onaj u kome se trudite da napravite što je bolji moguć rezultat, odnosno da „pravi“ My Friend Pedro počinje tek kada prvi put završite igru. Naučili ste da hodate, sada naučite da plešete, ili tako nešto.\nI elegancija ovog naslova postaje evidentna kada igrač aktivno radi na osvajanju što višeg skora jer sistem bodovanja vrlo granularno i pravično nagrađuje pravi omjer kreativnosti i efikasnosti tako da vas izbaci iz konzervativne utilitarnosti gde ćete igrati oprezno i sporo, zastajući da napunite oružje ili pokupite sve paketiće sa zdravljem i municijom i da vas podstakne da se ponašate kao skejter u parku koji ortake impresionira rizičnim i kompleksnim vratolomijama koje će izvoditi u serijama.\nNaravno, igre sa kombo meračima su često i zasnovane na sistemima poznatim iz skejt ili BMX igara (koji su opet zasnovani na stvarnim BMX ili skejt nadmetanjima) pa i My Friend Pedro može da se posmatra kao trka sa preprekama u kojoj su prepreke živi ljudi sa automatskim oružjem, ali i u kojoj imate na raspolaganju ogromnu količinu predmeta u okruženju da ih porazite na sve impresivnije načine. A boduje se sve. My Friend Pedro će ceniti kada se u skoku odbijete od zida, napravite salto i pogodite neprijatelja u letu. Radovaće se kada se popnete na metalno bure pa se sjurite niz hodnik, pregazite dvojicu britanskih mafijaša u trenerkama, odskočite i leteći pogodite još dvojicu na dve različite strane sobe pucajući u isto vreme iz dva mikroautomata. Biće oduševljen kada se uhvatite za kuku koja visi na sajli pa klizajući niz nju počnete da pucate po neprijateljima ispod, onda se usred pokreta izvrnete, uhvatite za kuku nogama da biste pucali sa dve ruke, onda stignete do kraja sajle, pa iz zaleta probijete staklo na nižem spratu i poubijate sve momke zaklonjene iza drvenih sanduka i stolova.\nMax Payne, Dead to Rights, Wet, Matrix: Path of Neo i druge slične igre su sve rabile slične ideje ali je My Friend Pedro zrela, visoko fokusirana realizacija džonvuovske estetike u interaktivnoj formi. Dvodimenzionalni režim omogućava preglednost i orijentaciju kakvi su u trodimenzionalnim okruženjima uglavnom nedostižni, a ovo onda dopunjavaju besprekorno uređene kontrole koje znače da ćete praktično uvek ne samo tačno znati šta hoćete nego i kako to da uradite. Igra vrlo pametno i uspelo insistira na tome da je igrač uvek taj koji ima kontrolu, ne ubacujući vas u stunlock kada ste pogođeni i samo usporavajući vreme do skoro potpunog zastajanja u momentu kada ste jedan jedini metak udaljeni od onog sveta, dajući vam priliku da trzajem tela izbegnete smrt i nastavite sa pokoljem. Istovremeno, kako je igra, rekosmo, zapravo rađena u trodimenzionalnoj poligonalnoj tehnici, protagonista ima nezamislivo efikasne akrobatske sposobnosti koje, iako na momente daju izrazito neprirodne poteze, obezbeđuju glatko i tečno kretanje što znači da čak i kada bi normalan čovek posle skoka, odbijanja od zida, piruete i salto-mortalea, tokom kojih je sve vreme pucao, na kraju pao na glavu, ovaj momak uspeva da se dočeka na noge i ni jednog sekunda ne prekine akciju. „Holivudski realizam“ je fraza kojim se opisuje pristup snimanju filmova koji podrazumeva da likovi imaju nešto što bi u stvarnom životu bile supermoći ali da se na filmu sve to tretira samo kao dobra sreća koja ih ne napušta, a My Friend Pedro ide nekoliko koraka dalje, uzimajući džonvuovski nadrealizam i pretvarajući ga u prirodno interaktivno remek-delo pokreta i efikasnosti. Pa makar i na očigledan uštrb anatomije. Utoliko, rekao bi Hegel, zadovoljno spuštajući kontroler, gore po anatomiju.\nDizajn je, dakle, čvrsto utemeljen u kristalno jasnoj filozofiji da igrač sve vreme mora biti u vozačkom sedištu, da mu se nikada neće oduzimati puna kontrola i da će biti kažnjavan isključivo kada sam ne pazi šta radi, a igra sagrađena oko ovoga je zatim učinjena dinamičnom i raznovrsnom pametnim variranjem ambijenata i dostupnog arsenala. U dobroj tradiciji Johna Wooa, igrač će na raspolaganju imati pištolje (jedan ili dva), mikroautomate (jedan ili dva), jurišnu pušku (sa sve podvesnim bacačem granata), borbenu sačmaru, pa na kraju i snajperski karabin a u još boljoj tradiciji kvalitetnih old school šutera, svako od oružja će ostati korisno i upotrebljivo do kraja igre. Čak su i skromni pištolji nešto što ćete sebe uhvatiti da koristite do duboko u poslednjim nivoima u igri zahvaljujući time što se za njih ne mora nalaziti municija a ulazak u usporeno vreme, promena oružja i prilagođavanje borbi onako kako se ona odvija, dok u stvarnom svetu prolaze tek delići sekunde je jedan od najboljih osećaja koje ste u igrama mogli da imate ove godine. Pritom, My Friend Pedro ima izuzetno darežljiv „bullet time“ merač, odnosno rezervu „fokusa“ koji vam omogućava da igrate u usporenom vremenu pa ćete isprva ovu pogodnost koristiti skoro stalno, pozicionirajući sebe između patetično sporih mafijaša ili lovaca na ucene i nižuži hedšotove. Kasnije, kada se malo razaberete u igri i prisetite da se brzina i efikasnost boduju, ulasci u bullet time biće taktička alatka koja se koristi da se održi inercija kretanja napred i pretekne u najtežoj kiši metaka dok će dezorijentisani neprijatelji biti često likvidirani u realnom vremenu, žrtve vašeg superiornog kretanja kroz prostor i korišćenja ambijenta.\nA taj ambijent, kako rekosmo, ume da bude kreativno raznovrstan. Sekvenca koja se događa dok je protagonista u nesvesti je jasan kandidat za ilustraciju, sva zasnovana na crtanofilmovskim trambulinama i izvrnutoj gravitaciji, ali igra generalno ima dobar osećaj kada i kako da varira okoliš, stavljajući vas posle velikih otvorenih prostorija, u vertikalne šahtove gde morate na veoma malom prostoru plesati tesne piruete između neprijateljske paljbe i pogađati glave precizno i efikasno. Posle toga? Pa, možda sledi sekcija gde ćete stati na skejtbord i sjuriti se među zločince i kombinovati skejterske trikove sa preciznim pucanjem. Tu je i jedna motoristička jurnjava po drumu, sa sve mafijašima koji ispadaju kroz prozore, motorima koji skaču i kolima koja spektakularno lete u vazduh. Premijum Devolver sadržaj, ne sumnjajte u to.\nTu je i različit sitan inventar koji valja kreativno iskoristiti: od noževa i lopti što ih možete šutnuti u pravcu neprijateljskih glavenih regiona, preko za igre standardnih butanskih boca koje eksplodiraju od pogotka metkom, do kanistera sa gorivom koje možete udarcem noge baciti ka grupi neprijatelja pa onda metkom apgrejdovati u vatrenu loptu što će ih sve odjednom progutati. Najuspeliji su svakako tiganji na koje ćete povremeno naletati a koje takođe šutiranjem možete da bacite visoko u vazduh a onda pucajući u tiganj koji se okreće rikošetirati metke u protivnike smeštene u za vas nedostupnim delovima prostorije.\nVeliki uspeh ove igre je što sve gore nabrojano nije samo moguće izvesti već je to izvođenje prirodno i intuitivno i igrač se, zahvaljujući dobrim kontrolama i prečišćenom dizajnu, toliko srodi sa glavnim likom da čak i za „obične“ ljude poput mene gledanje skora i restartovanje nivoa posle svake pogibije, kako bi se unapredila finalna ocena (umesto da samo krenete od poslednjeg čekpointa) vrlo brzo postaje praktično jedini način da se My Friend Pedro igra. Nemam iluziju da ću ikada držati vrh neke svetske tabele sa svojim rezultatima u Pedru, naravno, ali neki samonametnuti standardi se, pa, sami nametnu.\nIma li Pedro loše strane? Neki će reći da je igra prekratka i prelaka jer su je slupali za dva sata u jednom sedenju, ali, naravno, kako smo već argumentovali, ovo je jedan od načina da se Pedro igra – legitiman – ali željeni način da se Pedro igra je taj da unapredite veštinu, dosegnete estetski visoku razinu, pretvorite akciju u umetnost i ako My Friend Pedro tretirate više kao igralište, manje kao (interaktivni) film, nećete imati ovaj problem.\nOno što je objektivno razložno primetiti je da igra ima momente kada varira ponudu time što nudi sekcije u kojima ima više platformskog nego pucačkog sadržaja. Njih nema TAKO mnogo ali kada odjednom umesto kinematskog pokolja morate da se bavite preciznim skokovima i skor vam pada zbog toga što vi sami padate (u rupe, bezdane itd.) ovo vas pomalo ozlovolji. U ovakvim nivoima skor mi je načelno bio najniži jer mi se nije davalo da ih restartujem od početka pa sam koristio blagodeti čekpointinga. No, i to je snaga igre – da vam dopusti da delove koji vam se manje dopadaju pređete uz minimum frustracije a da sebi možete zadati visokoambiciozne kriterijume za delove koji vam odgovaraju. My Friend Pedro ne samo što vam obezbeđuje detaljan pregled kalkulacije skora na kraju nivoa već i proizvodi kratki gif u kome izdvaja posebno urnebesan momenat što ga vredi sačuvati od zaborava (i podeliti se drugom decom putem tvitera, jelte).\nGrafika u igri je funkcionalna ali razumeću ako kažete da vas ne impreisonira jer jednostavni poligonalni sadržaj nema tu neku standardnu devolverovsku sprajtovsku lepotu po mustri Not a Hero, Katana Zero ili, oh, sublimnog Gato Roboto. No, sa poligonima postoji i drugi povremeni problem, a to je detekcija kolizije koja nije onako naturalna kako biste očekivali od igre koja vam sve vreme vara mozak i sugeriše da je dvodimenzionalna. Tako se događa da ste cev pumparice prislonili nekom uz grudi i povlačite okidač iznova i iznova a sačma prolazi kroz neprijateljski model jer igra zbog neke, za vas možda i neprimetne promene ugla, dozvoljava da meci prolaze „pored“ njega.\nOvo jesu objektivni prigovori ali nisu veliki. Pedro, u najgoroj interpretaciji može da vas ostavi hladnim jer manifestno ne želi da se ozbiljno bavi pričom koja je samo pastiš/ parodija drugih Devolverovih priča i sav je u akciji. Ali kako je akcija ovde OVOLIKO dobra, to mi deluje kao preoštra kritika. Plus, pored izvrsne akcije, dobija se i zapravo funkcionalan vizuelni dizajn što je uokviruje na izvanredan način ali ima i brojne šarmantne detalje koje počinjete da zapažate tek negde u drugom prelasku, sa svim onim elementima britanskog krimi-podzemlja što nam ih je humoristički približio Guy Ritchie pre dvadesetak godina. Animacije su pritom spektakularno zabavne, od toga kako protagonist iz svojih superelegantnih parkur-sreće-profesionalnu-gimnastiku poteza prelazi u očigledno neprirodne poze da bi se „ispravio“ i time nam uzgredno pokazao da smo igri MI a ne animacija najvažniji, preko prenaglašenih ragdoll animacija neprijatelja nakon što ih igra zabeleži kao počivše, pa do načina kako ljudska tela eksplodiraju u komade kada ih zaspete sačmom. My Friend Pedro uspeva da bude sasvim po ukusu ljubitelja eksploatacija a da ipak izbegne mračnije grindhouse tonove kakvi krase devolverašku braću i sestre, hvatajući sigurno – u letu – džonvuovski estetski imperativ. Naravno, kako je to kod ovakvih igara i kod ovog izdavača već pravilo, sve prati intenzivan elektronski saundtrak na kome umetnici kao što su kanadski Navie D, ili ruski Battlejuice i Noisecream mešaju mračni synthwave i neonski lo-fi pop da nam zavrte mozak i napune ga halucinacijama koje dobro pasuju uz igru gde poslednjeg bossa poražavate dok po ružičastim talasima surfujete na – moržu.\nPodvucimo, dakle crtu (umesto da je izvlačimo – poruka ove igre je očigledno da se zločin ne isplati sem ako imate amneziju, u kom slučaju se sve podvodi pod verovatno pravičnu osvetu): My Friend Pedro nije igra za svakoga, ona je frivolna, narativno lenja i glorifikuje nasilje. Ali ako ste igrač koji ceni veštinu i želi da ulije napor u kreiranje jednog pokretnog spomenika eleganciji i preciznoasti i pritom delite sa igrom taj frivolni, ali sve vreme dobronamerni smisao za humor, My Friend Pedro je jedno od najboljih akcionih iskustava koje ste uopšte mogli da imate ove godine. Svakako, kada je Michael Davis pravio svoj sasvim pristojni zapadnjački omaž Johnu Woou, Shoot ’em Up, na svojoj strani je imao srazmerno nizak budžet ali i dvoje od najlepših glumaca koji su ikada radili na ovom kontinentu, te puno posvećenosti umeću kreiranja vrhunske akcione koreografije i fotografije. Davis je tako porodio film koji nikada ne doseže visine samog Wooa, ali bez sumnje ima čime da se ponosi. My Friend Pedro je niskobudžetno delo jednog čoveka, da, ali igra koja u domenu same akcije „bullet time“ tipa praktično nema takmaca. Ako ovako nešto deluje kao da bi moglo biti po vašem ukusu, na vreme pišite Deda Mrazu.\nDruga dvodimenzionalna, skrolujuća akciona igra o kojoj ću danas pisati je takođe jako dobra, ali i sasvim drugog tipa. Pritom ima i komplikovanu i zanimljivu istoriju. Počeo sam da je igram još u Junu, a završio je tek pre par dana, ne zato što je dugačka (Switch tvrdi da sam igrao tek nešto više od petnaest sati) ili teška već zato što je u pitanju poslastica kojoj sam se vraćao između igranja drugih igara i uspevao da razvučem zadovoljstvo na gotovo pola godine. Ne bi bilo preterano reći da je Gunlord X igra kakvu sam sanjao da imam kada sam imao 14-15 godina. A sad je, eto, i imam. A mogao sam da je imam i pre sedam godina. Da sam imao Neo Geo konzolu. Za koju je poslednja zvanična igra izašla pre, oh, petnaest godina a poslednji komad hardvera iz fabrike izašao još, ne šalim se, 1997. godine. Mogao sam je imati i na Sega Dreamcastu, koji je bljesnuo i ugasio se u kratkom periodu između 1999. i 2001. godine a originalni se Gunlord za njega pojavio Juna 2012. Jel’ vama ovo zvuči zbunjujuće? Pa, rekao sam da je komplikovano.\nGunlord X je, da pojasnim, zaista unapređena verzija originalnog Gunlorda koji je zaista izašao za dve POODAVNO mrtve konzole 2012. godine. Zašto? Pa zato što su braća Timm i René Hellwig aka NG:DEV.TEAM očigledno hardkor oldskuleri. Osnovavši studio 2001. godine, dakle, godine u kojoj je Dreamcast sahranjen a Sega ližući rane konačno izašla iz konzolnog biznisa, dok je firma iza konzole Neo Geo, SNK, zvanično podnela zahtev za stečaj, braća Hellwig su očigledno od samog početka rešila da boksuju ne samo u višoj kategoriji nego i sa jednom rukom vezanom iza leđa. Fokusiravši se, u eri originalnog Xboxa i Playstation 2 na star(insk)e konzole i u to vreme, mislilo se, mrtvi-da-nikad-ne-vaskrsne dvodimenzionalni gejmplej, Hellwizi su bili neka vrsta čuvara vatre ali i proroka buduće nezavisne retro-scene koja će se razviti kada internet postane dovoljno brz da digitalna distribucija igara zaživi kao profitabilan koncept. Naravno, Hellwizi su išli težim putem, kreirajući igre ne za po prirodi stvari najlakšu platformu da na njoj prodate svoje retro igre – PC – već fokusirajući se na hardver koji je bio primeren spektaklu kakav su oni videli u svojoj glavi. Njihova prva igra, Last Hope, izašla prvo za Neo Geo pa onda za Dreamcast je bila fantastičan omaž klasičnom R-Type slaveći veličanstveni sprajt-art i klasičan shoot ’em up gejmplej, ali da bude jasno: ovo je prodavano na profesionalno štampanim kompaktdiskovima u jewel case pakovanjima i sa kvalitetnim bukletima. NG:DEV.TEAM je od početka demonstrirao da ga ne interesuju kompromisi i polovična rešenja, ali ni eksperimentisanje. Njihove igre su uvek ostavljale utisak najvišeg luksuza dostupnog u 1999. godini, izlazeći dosta vremena nakon štoje ta 1999. godina bila i prošla. Igre poput Fast Striker, NEO XYX i Razion će sve varirati shoot ’em up formulu, krećući se horizontalno ili vertikalno, uvodeći elemente bullet hell mehanike i držeći se Neo Geo i Dreamcast konzola kao inicijalnih platformi. Fast Striker je dobio i sopstvenu arkadnu mašinu (u Japanu! A ovo je valjda jasno svedočanstvo o pedigreu autora), ali i portove za iOS i Sonyjeve konzole, no, Gunlord, izašao 2012. godine za Neo Geo i Dreamcast je prva NG:DEV.TEAM igra koja se u nekoj formi pojavila na Nintendovoj platformi, ali i igra kojom su braća Hellwig pokazala da nisu zaglibljeni u shmup hardkoru i da umeju da sazrevaju na veličanstvene načine.\nJer – a ovo je sada zanimljivo* – dok su prethodne NG:DEV.TEAM igre bile jasno utemeljene u tradiciji konzola za koje su inicijano pravljene (doduše više Dreamcasta koji se mogao pohvaliti pucačinama poput sublimnog Radiant Silvergun nego Neo Geo koji je naginjao prevashodno borilačkim igrama**), Gunlord pripada jednom drugačijem istorijskom nasleđu. Naime, ne mogu ovo da tvrdim jer nemam materijalne dokaze ali sve ukazuje da su Timm i René uzgojeni na baštini evropske, a prevashodno nemačke, jelte, intro/demo scene. Izrasla oko prevashodno Commodoreovih računara, C64 a zatim Amige, ova je scena amaterskih programera i dizajnera bila zdravo takmičarski nastrojena i proizvodila zapanjujuće efektne introe za krekovane igre, nadmećući se jedni sa drugima u tome ko će na spektakularniji način naterati skromne mašine iz osamdesetih godina da prave stvari za koje bi se reklo da su na njima nemoguće. Dosta je evropskih proizviđača igara koje i danas kupujemo poniklo na ovoj sceni – a najpoznatiji su svakako Finci Remedy koje nikako da prestanem da pominjem u ovom tekstu.\n* Ako ste budala približno baždarena kao ja\n**EDIT 2021: Ne znam šta sam mislio originalno da kažem ali Dreamcast nije imao Radiant Silvergun već njegov spiritualni nastavak – Ikaruga…\nHoću da kažem, NG:DEV.TEAM igre imaju tu agresivnu raskoš i bogatstvo karakteristično za demo scenu, taj utisak da gledate spektakl za koji hardver naprosto nije bio dizajniran i koji je proizveden kombinacijom opsesivnog analiziranja svakog dostupnog parčenceta komplikovane matematike i dobre stare crne magije.\nSa druge strane, Gunlord je sasvim očigledno nastao kao omaž jednoj od najvoljenijih nemačkih igara sa prelaska osamdesetih u devedesete, nekoj vrsti evropskog – pre svega nemačkog – manifesta kućnog razvoja igara, serijalu Turrican.\nJer, iako su tokom osamdesetih kućni računari u Evropi imali na raspolaganju mnogo softvera koji je poticao od „bedroom codera“, dakle programera koji nisu radili u ozbiljnim firmama već pravili softver u svojoj spavaćoj sobi, zatim ga prodavali malim izdavačima i ponekada sa njim odlazili u legendu (Manic Miner, Jet Set Willy, ali, naravno, i kultni Elite), Nemačka je dosta kaskala u ovom domenu za drugim zapadnoevropskim državama. Britanci, Francuzi i Španci su prilično dominantno harali osmobitnom pa zatim i šesnaestobitnom scenom (Amstradov katalog je, posebno bio prepun španskog i francuskog softvera) a Nemci su, izgleda bili late bloomeri. No, ko se poslednji smeje…*\n* Verovatno je najsporije ukapirao šalu\nManfred Trenz je krajem osamdesetih napravio igru Katakis za Commodore 64 koja je bila toliko dobra imitacija Iremovog R-Type da je Activision, koji je držao prava na distribuciju R-Type na kompjuterima u Evropi pokucao na vrata talentovanog programera i pod jedan mu zabranio komercijalnu distribuciju Katakisa na Amigi (igra će potom biti objavljena kao freeware) a pod dva mu odmah poturio ugovor za portovanje R-Typea na Amigu. Trenz će napraviti i C64 verziju R-Type, kao i kultni Great Giana Sisters, ali kada je 1990. godine kreirao Turrican napravio je posao života.\nTurrican je bila nemačka interpretacija žanra koji je već oko pola decenije bujao na osmobitnim mašinama, akciona avantura sa „svemirskom“ tematikom koja se otrzala tada već popularnom izometrijskom ili vektorskom/ poligonalnom 3D formatu kakve su gurali Ultimate, Ocean, The Edge Software, Incentive ili legije manje talentovanih developera i tvrdo držala dvodimenzionalnog sprajt-rada i platformskih osnova, ali uz ambiciozne lavirinte na kojima bi im pozavideo i sam Jet Set Willy. Na konzolnom planu je, naravno, Nintendov Metroid bio sama paradigma ovakvih igara ali su kompjuteri, pogotovo u Evropi imali svoju razvojnu putanju, sa igrama poput The Sacred Armour of Antiriad, Nodes of Yesod, Starquake uz neprebrojne manje uspele interpretacije iste formule.\nTurrican je nastao u vreme kada je ova formula već morala da se sofisticira ako želi da opstane, recimo, Psygnosisov Obliterator iz 1988. godine pravljen prevashodno za Amigu je klasične kontrole zamenio interfejsom zasnovanom na mišu i ikonama i tome prilagodio akciono-istraživački gejmplej, drugi su imitirali Metroid, a Turrican je nastao negde na prelomu između klasičnog akcionog programa run and gun igara (Contra/ Probotector/ Gryzor tipa i njihove japanske sabraće, ali i ponovo evropskih varijanti kao što su bile Game Over, Fredy Hardest ili, čak Cobra) i istraživačkih akcionih avantura koje su forsirale upoznavanje velikog lavirinta. Ono po čemu se Turrican isticao između sličnih igara iz ove pozne faze života Commodorea 64 bili su do tada neviđeni tehnički kvaliteti. Trenz je u punoj meri koristio mogućnosti koje mu je davalo baziranje igre na flopi disku kao memorijskoj jedinici pa je mogao da, recimo, bosfajtove dizajnira kao posebne set pisove, a da ostatak igre smesti u ogroman, veoma raznovrstan lavirint sa gomilom različitih sprajtova u ulozi opozicije i efektima kakve do tada nismo viđali na ovoj mašini.\nSama igra, mehanički, nije bila sofisticirana i danas je pomalo naporna za igranje – ovo je i jedan od razloga što je Metroid nešto što danas pominjemo skoro svaki dan a Turricana se sećaju samo hardkor kompjuteraši – ali je bila dovoljno impresivna da na juriš osvoji Nemačku i ostatak Evrope. Trenz će napraviti i nastavak, ali će Amiga portovi prva dva Turricana u izvođenju kelnskog studija Factor 5 (koga je osnovalo petoro bivših Trenzovih zaposlenih iz njegovog studija Rainbow Arts) biti zapamćeni kao „prave“ verzije ove igre, sa memorabilnom muzikom i unapređenom grafikom što će ostaviti traga u daljoj istoriji igara.\nTrenz je, pak, vredno radio dalje pa je Super Turrican za Nintendovu konzolu NES biti vidno unapređen remiks prva dva kompjuterska Turricana sa mnogim dizajnerskim omaškama ispeglanim u ovoj verziji – najpre u domenu izbacivanja bizarnog ograničenja vremena koje imate na raspolaganju da igru završite a koje je stajalo sasvim perpendikularno u odnosu na ideju da su ovo velike mape koje treba valjano istražiti.\nBacimo ovde sada i jednu neophodnu bombu istine: Turrican igre koje su pravili Factor 5 su bile bolje od Trenzovih Rainbow Arts predložaka. Mega Turrican (napravljen za Segin Mega Drive) odnosno njegova kompjuterska verzija Turrican 3 (za Amigu) je osetno unapredio svaki element originalnih Turricana i igra je koju, u verziji za Amigu i danas rado poigram – mehanika, ali i dizajn mape i tempa kampanje su osetno zreliji nego u prethodne dve igre. Iste godine izašli Super Turrican za Nintendov SNES je bio još sofisticiranija interpretacija formule i, zapravo, predstavlja očigledan predložak za igru o kojoj ovde pričamo, tj. za Gunlord.\nNo, i Gunlord je, dakle, izašao još 2012. godine i mada je još tada u zajednici igrača koji, eh, i dalje igraju Dreamcast i Neo Geo igre dobio izuzetne pohvale i nagrade za igru godine, njegova unapređena verzija iz 2019., urađena za Switch, je ono gde je igra konačno napustila homebrew geto i zablistala izvanrednim sjajem. Braća Hellwig ne samo da su dodala nove bossove, proširila mape, remasterovala igru za aspekt 16:9 i rekalibrisala težinu igre već su u X verziji omogućili korišćenje „modernih“ twin stick kontrola kao i nastavljanje igre od poslednjeg završenog nivoa. Ovim je Gunlord X apgrejdovan iz klase izuzetno kvalitetne obrade igre stare skoro trideset godina u modernu akcionu avanturu koja odiše patiniranim šarmom ali koje je eminentno udobna i prijemčiva za igranje.\nPo uzoru na Turrican, Gunlord X ima „kinematski“ uvod sastavljen od „motion comic“ koncept-arta a njegov je zaplet toliko banalan da je to neodoljivo. Biće dovoljno da vam kažem da se rečenica „activates gun teleport“ nastavlja upravnim govorom: „You are cute. I am the Gunlord. Have a nice day.“\nOvo je, dakako, sofisticiraniji tekst od uvoda za originalni Gunlord (gde su rečenice na istim panelima bile znatno jednostavnije: „Bitches! Die in Hell!“) i to signalizira i sofisticiranost diljem čitave igre. Gunlord X je raskošna, dugačka akciona avantura koja ne smara zapletom, tekstom i likovima već se fokusira na sve atraktivnije i bizarnije okruženje koje treba istražiti, u njemu pronaći prolaze i poraziti moćne neprijatelje.\nZa razliku od „novijih“ arkadnih avantura a svakako i od danas dosta dominantnog Metroidvania pristupa, Gunlord X se ne bavi pronalaženjem ključeva ili novih sposobnosti koje će vam pomoći da se snađete u lavirintu. Striktno govoreći, mape u Gunlord X iako jesu lavirintske, nisu dizajnirane da zapamtite gde su koja vrata pa da im se vratite kad budete mogli da ih otvorite, već naprotiv, da zapamtite kako da stignete do sledećeg prolaza koga preprečuje boss što ga morate poraziti u borbi. Istraživanje je, dakle, s jedne strane podređeno pronalaženju najkraće i najlinearnije putanje do sledećeg bossa kako biste potrošili najmanji broj života koji su vam potrebni za ovu borbu, ali je sa druge strane, okruženje natrpano draguljima za koje povremeno morate dobrano da se pomučite i skrenete sa kritičnog puta da ih pronađete i uzmete. Mali dragulji su tu za skor, ali veliki – veliki su resurs. Pronađite i pokupite sve velike dijamante u jednom nivou i imaćete jedan continue više da sa njime igrate sve nivoe u igri. Ovo je, u stvarnosti vrlo ozbiljan zadatak koji može da utrostruči vreme koje ćete provesti igrajući Gunlord X jer dok izvalite sve te tajne prolaze i skrivene putanje do dragulja ima da mape upoznate kao svoj džep. Naravno, ovo je opcioni zadatak koji samom sebi namećete kako biste otključali više continuea (i u okviru svakog po nekoliko života) a što olakšava prelazak kasnijih, veoma prostranih mapa, tako da je Gunlord X igra koja sebe ovim fino balansira. Sam sam otključao samo dva continuea i onda poznije mape u igri prešao na stisnute zube i željeznu volju, učeći kako se najbrže stiže do bossova i oštreći oštricu svojih borbenih veština to visoke, jelte, oštrine. Gunlord X je IZUZETNO dobro dizajniran u domenu bosfajtova uvek nudeći razuman izazov i nikada ne varajući igrača. Bossovi će, svakako, povremeno imati trikove sa promenom ponašanja i transformacije – a kako i treba da bude – ali nikada neće hvatati na kvarne fore: ovde nema one-shot ubijanja niti prekrivanja celog ekrana mecima, svaki boss je savršeno podešen za pokretljivost i spektar poteza koje titularni Gunlord ima na raspolaganju pa su tako i borbe sa njima napete ali duboko zadovoljavajuće i predstavljaju odličnu punktuaciju kojom se potvrđuje da ste upravo završili važnu sekciju igre.\nKad smo već kod mehanike, Gunlord X mudro kopira ono što je bilo dobro u Turricanu – prevashodno u Turricanu 3 i Super Turricanu – dajući Gunlordu ista oružja na raspolaganje, pored visokog, sasvim kontrolisanog skoka i kotrljanja po podu očigledno preuzetog iz Metroida (sa sve minama koje možete ostaviti za sobom). Manje uspeli elementi, poput dobro zamišljenog ali u praksi neudobnog tarzanskog kešanja o sajlu iz Turrican 3 su blagosloveno odsutni ali braća Hellwig zrelost pokazuju u detaljima koji igru pametno dovode u pozni deo ranog 21. veka. Turrican je, recimo, danas skoro neigriv jer Manfred Trenz, kao i dobar broj tadašnjih sobnih dizajnera, nije kapirao važnost mehanike kojom se igraču, nakon što pretrpi štetu, daje nekoliko frejmova nedodirljivosti ne bi li se izbeglo frustrirajuće gubljenje čitave zalihe zdravlja samo dodirivanjem neprijatelja. Tako ste u Turricanu mogli da padnete mrtvi je se po jedan jedini piksel vašeg sprajta i sprajta neprijatelja poklapaju a igra, sem skraćivanja skale zdravlja, nema nikakvu reakciju niti fidbek na ovu činjenicu. Gunlord X ima i signalizaciju kojom pokazuje da ste pretrpali štetu i obavezne i-frejmove tako da se trodelna skala zdravlja čuva mnogo lakše i duže nego što je to u Turricanu bio slučaj.\nSlično, Turrican igre su poznate po svojoj ponovo vrlo old school dizajn-filozofiji da vas neprijatelji mogu legitimno gađati i dok nisu na ekranu. Gunlord X ovo zadržava ali od svega pravi igru-u-igri omogućujući igraču da neprijatelje aktivira kratkim ulaskom u „njihov“ deo a da ih zatim naslepo gađa duboko iz pozadine dok ih ne ukloni. Ovo nije SUPER elegantno, ali jeste nekakav taktički pristup. Istovremeno, kada padate sa visine na grupu neprijatelja nećete biti povređeni – igra prepoznaje da bi ovo bilo nefer i sprajtu daje da odskoči od neprijateljskih tela dok igrač osmatra situaciju i nišani u mete. Generalno, Gunlord X uspelo podučava igrača čemu da se nada, šta da očekuje, a čega da se plaši, i prolazak kroz njegove sve kompleksnije i opasnije ambijente je natrpan uzbuđenjem a ne frustracijom.\nNa jednom višem dizajn-nivou Gunlord X osvaja izvrsnim tempom i pametnim eskalacijama unutar kampanje. Vrlo rano tokom prelaska igre „normalan“ platformski run and gun gejmplej biva zamenjen klasičnim „letećim“ horizontalno skrolujućim shoot ’em up nivoom koji je izveden izuzetno sigurno (Hellwizi su, uostalom, pre Gunlorda pravili samo shoot ’em upove) sa sve bossom koji bi bez frke mogao da statira u sledećoj R-Type igri, a pred kraj kampanje tu je i za Gunlord X ekskluzivno dodat novi nivo u kome letite sa mlaznim rancem i u jednom izvrsnom omažu Capcomovom Side Arms prolazite impresivnu šibu metaka i poražavate odvratnog bossa.\nSami platformski nivoi su odlično dizajnirani i mada kreću od očiglednog omaža Super Turricanu sa SNES, razvijaju se na sve impresivnije načine. Gunlord svoju avanturu započinje na površini planete, u zelenilu i na kamenim palisadama drevnih zamkova, samo da bi nastavio prodiranjem u njenu utrobu, susrećući sve fantazmagoričnije prizore i neprijatelje. „Tehno-organska“ tematika koju je u video igrama imperativno uspostavio R-Type a kasnije je oživljena u run and gunovima poput Cyber Lip i, dakako, Contra, je ovde prirodni estetski izbor sa šljaštećim „sajber“ lavirintima i mesnatim ili insektoidnim, neretko oklopljenim čudovištima u njima (koja često prizovu u sećanje Metroid).\nGunlord X, naravno, obara na patos količinom svega što nudi. Mape su, kao što rekoh, ogromne i sa impresivnim brojem prolaza i nivoa, neprijatelja je na njima mnogo i nasrću u buljucima. Sprajt-art je izvanredan, počev od neprijatelja, preko pozadina do fantastičnih eksplozija koje su nagrada same za sebe, a paralaksno skrolovanje svemu daje osećaj luksuza i skupoće (bar ako ste, kao ja, odrasli na osmobitnim mašinama na kojima je skrolovanje u dve ravni bilo znak skoro dekadentnog bogatstva). Oružja su, kako rekoh, praktično prekopirana iz Turricana ali ona sada ispaljuju ogromne količine metaka – korišćenje, recimo, Bounce Blastera koji ispaljuje zelene lopte što se odbijaju od zidova prekriće ekran povremeno nezamislivom količinom sprajtova.\nNo, iako je, a što i jeste u duhu Turrican tradicije, i Gunlord X igra više zainteresovan za količinu nego za fokus, ovo je ipak igra koja svom tom istraživanju, memorizaciji mape i pronalaženju putanja do skrivenih dragulja dodaje i korektnu količinu testiranja veštine igrača da bude punokrvan run and gun kad je potrebno. Pomenuo sam već borbe sa bossovima u kojima do izražaja dolaze dobre kontrole pa je prelaženje iz trčanja u skakanje i kotrljanje, pametno korišćenje i-frejmova i specijalnih oružja (Sonic Flash koji je prepisan iz Turricana, naravno) neophodno da se ovde prevlada.\nU svemu ovome, Gunlord X nudi i odličan saundtrak (Rafael Dyll je sarađivao sa Hellwizima i na prethodnim igrama ali je pisao muziku i za serijal Soldner) ali i posebne filtere za imitiranje katodnog ekrana, i u celini ispunjava svoju misiju unapređenja formule iz prve polovine devedesetih tako da bude vitalna i neodoljivo privlačna skoro tri decenije kasnije. Igranje ovako nečeg na Switchu je bio, treba li to da kažem, jedan od hajlajta ove godine.\nNaravno, Gunlord X nije za svakoga. On nema dotegnutu preciznost Metroida niti brutalnu non-stop akciju Contre. Ali on se nalazi na zlatnoj sredini između ova dva modela i sa osobenim, nemačkim šmekom, pruža raskošan istraživačko-akcioni gejmplej sa produkcijom od koje se čoveku vrti u glavi. Hellwizi su sa ovom igrom prodrli bliže mejnstrimu, prvo je puštajući na Switch, a od pre par dana je ona dostupna i na Plasystation 4 i, nadam se, najavljuje da će i najnovija igra talentovane nemačke braće, metalslugovski omaž Kraut Buster izašao prošle zime za Neo Geo (i, naravno, rasprodat) uskoro biti dostupna i za konzole iz ove decenije. A do tada, Gunlord X je igra kao stvorena za zimske ekspedicije u nepoznato. Igrajte je.\nPrevious Mehmet Metal Mejhem: Nedeljni metal pregled 14-12-2019\nNext Video igre: Death Stranding\nVideo igre: Turrican Flashback (kolekcija) – Cveće zla i naopakog kaže:\n28 juna, 2021 u 4:04 am\n[…] sam pre godinu i po dana pisao o Gunlord X, zapravo sam već dao kratak pregled istorije Turricana, a što je bilo adekvatno datom trenutku […]


IZLOŽBA SPEKULATIVNOG DIZAJNA „NATURE VS. NURTURE“ | Medulin FM\nOtvorenje izložbe „Nature vs. nurture“ održati će se 19. srpnja u 19 sati Dnevnom boravku Društvenog centra Rojc . Autori izložbe su polaznici radionice spekulativnog dizajna koja se održala pod stručnim vodstvom mentorice Susane Soares.\nNovi napredak u područjima kao što su sintetička biologija, genetski inženjering, bionika i AI (umjetna inteligencija) čine nas manje ovisnima o prirodnoj selekciji te isto tako postavljaju mnoga relevantna etička pitanja. Izložba je koncipirana kroz promišljanja o mogućnostima tehnološkog redizajniranja čovječanstva kako bi se istražile buduće tehnološke implikacije po pitanju održivosti. Radovi za izložbu finalizirani su uz pomoć 3D printera. Izložba je otvorenog karaktera te nudi mogućnost diskutiranja na temu


Prednosti master sistema zaključavanja u hotelijerstvu - Gradjevinarstvo.rs\nPrednosti master sistema zaključavanja u hotelijerstvu\n01.11.2016. | Gradjevinarstvo.rs\nKompanija Grafometal Sarač koja posluje u ključarskoj delatnosti već dugi niz godina jedna je od vodećih snabdevača ključara svim potrebnim materijalom, uređajima i pratećom opremom na teritoriji Srbije, BiH i Crne Gore.\nU firmi se mogu napraviti dva ili više cilindara i katanaca na isti ključ, kao i master sistem. Master sistem podrazumeva grupisanje više cilindara gde svaki ključ otvara samo jedan sopstveni cilindar, a glavni ili master ključ otvara sve cilindre. Ovakvu vrstu sistema je moguće ugraditi i u sopstvenoj kući, pa kontrolu nad svim vratima (ulazna, podrumska, garažna) imati samo sa jednim ključem.\nMeđutim, ovi sistemi su posebno pogodni za hotele gde svaki gost dobija ključ samo od svoje sobe, a sobarice jednim ključem otključavaju sva vrata na spratu ili u hotelu, u zavisnosti kako se master sistem grupiše. Jednostavnost korišćenja i visok nivo sigurnosti su nešto što izdvaja ovu vrstu sistema. Prednosti su i zaštita kroz patent od kopiranja ključeva što je takođe veoma bitno jer se kopija ne može uraditi kod neovlašćenih ključarskih radnji.\nGRAFOMETAL SARAČ BAČKA PALANKA, SRB\n021 6041 214\nSistemi master ključeva\nFirma, CASA-Custom Art & Solutions Alternativ će se po prvi put predstaviti, na najznačajnijem sajmu građevine u jugoistočnoj Evropi - SEEBBE. - Sajam građevine koji će se održati 18.04...\n„Ozone Plus“ – automat-šarka uskoro dostupna ...\nCustom Art & Solutions Alternativ našem tržištu donosi još jednu inovaciju azijskog lidera u segmentu arhitektonskog okova: jedinstvenu „Ozone Plus Wood“ automat – šarku za drvena vrata...\nSpecijalna ponuda okova za tuš kabine\nZa dobar početak jeseni firma CASA-Custom Art & Solutions Alternativ d.o.o. je odlučila da obraduje sve kupce sa svojim specijalnim ponudama. Festival dobrih cena u firmi počinje od okt...\nU novim zgradama vrata i prozori kupljeni na ...\nMeđu kupcima stanova mnogo je onih koji su skloniji tome da kupe stariju nekretninu jer smatraju da se pre gradilo kvalitetnije. Osnovni problem taj što se veliki deo materijala koji se...\nWAN proglasio najbolje proizvode za 2009. god...\nNajbolji proizvodi po izboru proizvođača su: iGuzzini - Archilede (osvetljenje), Big Ass Fans® - Element® (plafonski ventilatori - potražite više i na našem sajtu), Boon Edam - NRG+Tour...\nNajbolji "Blic" preduzetnik u 2009. vlasnik p...\nVlasnik preduzeća za proizvodnju brava i okova "Stublina" iz Stojnika Radovan Milojević proglašen je danas za najboljeg preduzetnika u Srbiji u okviru akcije dnevnika "Blic" i banke Int...\nU martu izdato 35,2% više građevinskih dozvola u odnosu na isti period prošle godine\nZajedničko planiranje Bloka 37 na Beogradskoj internacionalnoj nedelji arhitekture - BINA


Predsednik društva lobista Srbije Nenad Vuković održao predavanje o uvek aktuelnoj temi – lobiranje kod nas i u svetu - Univerzitet Metropolitan\nPredsednik društva lobista Srbije Nenad Vuković održao predavanje o uvek aktuelnoj temi – lobiranje kod nas i u svetu\nNenad Vuković predsednik Društva lobista Srbije, održao predavanje na Univerzitetu Metropolitan u Beogradu, u petak 7. aprila 2017. godine. Tema predavanja je bila „Savremeni trendovi lobiranja u Srbiji i svetu“, gde je predstavljena razlika i sam način lobiranja naših lobista i onih u svetu koji su vremenski duže u ovoj sferi.\nU Srbiji je Društvo lobista pokrenuto 2009. godine i na njenom čelu se nalazila profesorka dr Ana Bovan, koja je i dala uvodnu reč ovom predavnju uz profesora dr Sinišu Domazeta. Pokrenuta su mnogobrojna pitanja o lobiranju i prisutni su mogli da saznaju zanimljive informacije i čuju podatke za koje do sada nisu znali.\nOno je što je istakao Nenad Vuković, jeste da lobista veruje u cilj za koji se zalaže i da je to zalaganje za opšte, a ne pojedinačne interese. Takođe je dodao da lobisti nisu političari, već oni koji svojim znanjem, završenom školom, profesionalnom ostvarenošću i dobrim poznanstvima mogu da pomognu. Bitne osobine dobrog lobiste su lični integritet i dobra socijalna mreža.\nU nastavku možete pogledati kako je proteklo predavanje, koje se održalo u okviru predmeta Poslovno pravo –\nponedeljak, april 10, 2017|Novosti|


РУСИЈА УДАРИЛА НА ЛАЖНО КОСОВО: Стигло званично саопштење! Споменули и Србију\nOdluka odlazećeg premijera samoproglašenog Kosova Aljbina Kurtija da zameni stopostotne takse na robu iz centralne Srbije merama reciprociteta je još jedan demagoški gest, navodi se u saopštenju ruskog Ministarstva spoljnih poslova.\nIz ruskog Ministarstva ističu da privremene prištinske vlasti nastavljaju da manipulišu pitanjem ukidanja stopostotnih diskriminatornih carina na robu iz centralne Srbije, koje su uvedene u novembru 2018. godine i koje su izazvale paralizu u rešavanju „kosovskog pitanja“.\n– Još jedan demagoški gest – ukidanje carina od 1. aprila, koje je najavio vršilac dužnosti premijera tzv. Kosova Aljbin Kurti, koji je ogradio tu, opet privremenu, odluku mnogim uslovima. Pre svega, tzv. kosovska administracija insistira na principu reciprociteta, primoravajući Beograd da etiketira proizvode u skladu sa prištinskim uslovima. Drugim rečima, da se složi sa spominjanjem samoproglašene Republike Kosovo u dokumentima, što bi značilo indirektno priznavanje te kvazi države – ističe se.\n– Interesantno da je i Vašington, koji bezuslovno podržava kosovsku nezavisnost, negativno reagovao na nove trikove Prištine koji namerna odlažu nastavak dijaloga sa Beogradom. Zbog toga čudno izgleda reakcija EU koja u svojstvu posrednika treba trezno da oceni situaciju i ne flertuje ni sa jednom stranom – naglasili su u resoru.\n– Smatramo da antisrpske mere kosovskih vlasti treba u potpunosti i bezuslovno ukinuti – zakučili su u MIP Rusije.\nNaše vlasti i mediji ne spominju etiketu. Prave se blesavi i koriste paniku korone virusa.


Биографија | Zeleni Srbije\nIvan Karić, u 38. godini, jedan je od mlađih političara sa sadržajnim iskustvom u zaštiti životne sredine, istraživačkom radu, ekologiji i ekološkom aktivizmu.\nPosle srednje Geološke i hidrometeorološke škole „Milutin Milanković“, diplomirao je na geološkom odseku Rudarsko-geološkog fakulteta Univerziteta u Beogradu.\nIstraživačkim i naučnim radom bavi se od osnovne škole, učestvujući od 1990. godine u radu domaćih i međunarodnih istraživačkih kampova, programa i projekata. Posebno mesto zauzimaju Mladi istraživači Srbije (čiji je predsednik bio između 2001. i 2005. godine), Istraživačka stanica u Petnici i geološki kampovi na Radan planini i reci Pek (koje je organizovao i njima rukovodio 1996., 1997. i 2000. godine kroz Geološko istraživačko društvo „Jovan Žujović“). Učestvovao je i u uređivanju naučno-popularnog časopisa „National Geographic Junior“.\nNa mestu zamenika direktora Fonda za zaštitu životne sredine opštine Obrenovac (www.ekofond.org.rs), u periodu od 2004. do 2008. godine, Obrenovcu je doneo bolju zaštitu životne sredine i redovno informisanje građana o zagađenosti. Inicirao je i pokrenuo niz veoma značajnih projekata i studija, Katastar zagađivača i Katastar erozije i klizišta i idejno rešenje i glavni projekat Postrojenja za prečišćavanje otpadnih fekalnih voda. Osmislio je i utemeljio prvu automatsku monitoring stanicu za dvadesetčetvoročasovno praćenje zagađenja i kvaliteta vazduha, a podatke učinio javno dostupnim u realnom vremenu. U tom periodu započeo je veliki projekat pošumljavanja Zabranskog izletišta i organizovao klimatski oporavak oko 4.000 dece predškolskog i školskog uzrasta u Soko banji, na Rudniku i Goču.\nU periodu od 2009. do 2010. godine u JVP „Beograd vode“ uspešno je obavljao poslove Rukovodioca odbrane od poplava na teritoriji Grada Beograda.\nNarodni poslanik sadašnjeg saziva Narodne skupštine Republike Srbije.\nNarodni poslanik Narodne skupštine Republike Srbije u sazivu 2012-2014. godine.\nOtvorio je Zelenu poslaničku kancelariju za komunikaciju sa građanima. Zamenik je predsednika Odbora za zaštitu životne sredine Narodne skupštine Republike Srbije. Član je Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku Narodne skupštine Republike Srbije.\nPredložio je osnivanje posebnog Ministarstva životne sredine i prirodnih resursa, kao i osnivanje Fonda za životnu sredinu. Predlagač je brojnih inicijativa, poslaničkih pitanja i javnih slušanja kao što su: javno slušanje „Srbija bez GMO“, javno slušanje o istraživanju i eksploataciji nikla i javno slušanje o Nacionalnim prioritetima za međunarodnu finansijsku pomoć za period 2014-2017. godine. Predložio je deklaraciju „Za Srbiju bez GMO“, koju je poslao svim gradovima i opštinama u Republici Srbiji.\nOblasti Ivanovog naučnog rada su zaštita životne sredine (politika životne sredine, zakonodavstvo, strandardizacija, degradirani prostori) i geologija (istraživanje rudnih ležišta i geostrateške mineralne sirovine). Koautor je naučne monografije „Prirodni potencijali i degradirane površine opštine Obrenovac“. Autor je brojnih naučnih radova i publikacija i aktivni učesnik stručnih konferencija i skupova, u zemlji i inostranstvu.\nOženjen je, otac šestogodišnjeg Dušana. Živi u rodnom gradu Obrenovcu.


Lider Jedinstvene Srbije Dragan Marković Palma potvdio je da on i pet poslanika njegove stranke neće glasati za predlog da Ana Brnabić bude premijer, saznaje "Blic".\nNe menja stav: Dragan Marković Palma\nNa pitanje da li je tačno da ostaje pri stavu da neće glasati za novog mandatara, Marković je samo kratko odgovorio: "Da".\nRanije danas potpredsednik SNS i ministar policije Nebojša Stefanović izjavio je da je Marković, nakon održanih konsultacija "ostao pri stavu da poslanici njegove stranke neće glasati za novu Vladu Srbije, ali će nastaviti da podržavaju i rad predsednika Srbije i sve reformske zakone koji budu predloženi".\nStefanović: Palma ne menja stav o Brnabić, podržavaće zakone i Vučića\nPredsednik Srbije Aleksandar Vučić, nakon što je lider JS prvi put izjavio da neće podržati njegov predlog mandatara, više puta je pozvao Markovića da se predomisli, ali on to nije uradio.\nIzabrana čak 543 člana GO podmlatka Jedinstvene Srbije\nMOGUĆNOST CRVENO-CRNE KOALICIJE Evo koliko bi Šešelj, Dačić i Palma mogli da osvoje u Beogradu\nPalma: Onima koji tuku žene u Skupštini Srbije mesto je u zatvoru\nJa To ce se videti po broju glasova.\nSo Hvala bogu pa ni njega vise necemo gledati na politickoj sceni, kao i Velja zavrsio je karijeru!\nDjoka Da ima svoj stav napustio bi vladu.Ovo je sve žešće foliranje.\ndr.sremac To je isto kada bih ja rekao necu da glasam za tebe zato sto si celav,imali ljudskoj gluposti kraja.\nsamo u Srbiji Krši Ustav svoje zemlje a sedi u Skupštini.\nVuk Sta reci za coveka sa nadimkom Palma\nGaga Zbog takvog razmisljanja i jesmo tu gde smo...\nSklop Covek ima svoj stav i rec i javno se drzi toga. Ko ga ne voli treba barem to postovati. Za razliku od mnogih drugih koji misljenje menjaju posle kratkih razgovora ili poziva on je ostao covek od reci po tom pitanju.\nToliko Koliko god mi je antipatican, bar ima svoj stav i svoje ja, koje ce mu se najverovatnije obiti o glavi, dok ivica(malo namerno) samo klima glavudzom\nbuvica ovo diktatura sto nas veliki vodja radi ,,mora svi da glasaju za Anu ,,ma daj molim te ..jel do demokratija ili uslovljavanje da neko nesto mora


Leto je stiglo - Radio televizija Pančevo\n30. jula 2018. 2. novembra 2018. 0461\nVK “Jezero” niže pobede u Drugoj vaterpolo ligi Srbije\nMica Milakov 17. aprila 2019. 17. aprila 2019.\nNikoleta Dragaš 14. avgusta 2018. 2. novembra 2018.


Mektomini stao uz rame Ronaldu: Mančester junajted ušao u istoriju Premijer lige! - Telegraf.rs\n28/10/19 | 16:04 ≫ 20:10\nMektomini stao uz rame Ronaldu: Mančester junajted ušao u istoriju Premijer lige!\nĐavoli su prva ekipa koja je uspela da postigne 2000 golova u 27-godišnjoj istoriji takmičenja\nEkipa Mančester junajteda uspela je da zabeleži ubedljivu pobedu, kako rezultatom tako i igrom, nad Noričom rezultatom 3:1!\nMeđutim, rezultat će možda ostati u drugom planu, iako je to možda i najbolja utakmica Crvenih đavola ove sezone, jer je Skot Mektomini postigao 2000. gol za Junajted u PL.\nDo ove utakmice Crveni đavoli su na svom kontu imali 1999 datih golova u Premijer ligi i čekao se samo još taj jedan, i nije se dugo čekao.\nMladi, i veoma osporavani, Mektomini u 21. minutu zatresao je mrežu i tako ušao u istoriju mančesterskog kluba, ali i celog šampionata. Iako mu ostrvski mediji ne predviđaju blistavu karijeru i proglašavaju ga za ''najslabijom karikom'' u ekipi Ole Gunar Solkjera, Skot Mektomini je svoje ime upisao za sva vremena.\nGol je na videu od 0:25.\nOvim golom Mektomeni je stao rame uz rame sa Kristijanom Ronaldom jer je upravo Portugalac bio strelac 1000. gola za Junajted u Premijer ligi.\nMnogi kritičari su skloni oceni da je ta utakmica 29. oktobra 2005. godine protiv Midlzbroa možda jedna od najlošijih u Fergusonovoj eri u Premijer ligi.\nPotpuno nemoćni bili su igrači Mančester junajteda na ovom gostovanju. Midlzbro je već na poluvremenu imao tri gola prednosti, a strelci su bili Gaiska Mendijeta, Džimi Floj Heselbank i Jakubu.\nEdvin Van der Sar, Rio Ferdinand, Pol Skols, Vejn Runi, Rud van Nistelroj i ostali izgledali su kao ''male mace'' pred naletima Midlzbroa. U 60. minutu je ušao Ronaldo i malo razdrmao ekipu, međutim Mendijeta je u 78. minutu zapalio Riversajd i doveo svoju ekipu do ogromnih 4:0 protiv velikog Junajteda.\nPotpunu blamažu sprečio je Portugalac golom u 90. minutu. Pored ubedljivog poraza, jednog od najvećih u istoriji kluba, ovaj meč je ušao u anale ekipe sa Old Traforda upravo po tom golu u 90. minutu koji je bio 1000. u Premijer lige za Crvene đavole.\nNavijači su tada komentarisali da nije morao baš tad da ga Ronaldo postigne.\nSamo dva dana pre obeležavanja 14. godišnjice od 1000. gola, postignut je 2000. Zanimljivo je da do prvog jubileja Crvenim đavolima je bilo neophodno 14 sezona, a do ovog drugog 15.\nU slučaju da se u skorije vreme ponovo vrate na ''Ferusonove staze'' novi jubilej bi mogao da dođe u rekordnom vremenu, ali ako nastave ovako do 3000. gola će se verovatno čekati više od ovih 15 sezona.


Rusija zagrmela pred celim svetom i podržala Srbiju: "Haški tribunal je u svemu antisrpski!" - BKTVNews\nRusija zagrmela pred celim svetom i podržala Srbiju: "Haški tribunal je u svemu antisrpski!"\n06. Decembar 2017. u 20:27\nPredstavnik Rusije u UN Petar Iličev kritikovao je danas u Savetu bezbednosti UN rad Haškog tribunala navodeći da je on primer dvostrukih standarda.\nOn je na sednici Saveta bezbednosti UN, na kojoj je razmatran poslednji izveštaj Međunarodnog krivičnog truibunala za bivšu Jugoslaviju, rekao da Tribunal nije ispunio svoju ulogu u ostvarenju neselektivne pravde.\n"Tribunal je bio antisrpski u interpretaciji događaja, ne samo da nije ispunio osnovne principe nepristrasnosti, već ni izgradnje poverenja na Balkanu", rekao je on.\nOsvrnuo se i na suđenje Ramušu Haradinaju, koje je nazvao skandaloznim, navodeći da su prvi put u istoriji međunarodne pravde svedoci bili izloženi ucenjivanju i zastrašivanju, a poverenje je potkopano nekažnjivošću za zločine na Kosovu.\n"MKSJ je konstantno zatvarao oči pred nelegalnošću NATO bombardovanja kao rezultat čega je pogibija mnogih civila. Niko nije odgovarao za to varvarstvo", rekao je on.\nPredstavnik Rusije naveo je i da će Tribunal ući u istoriju kao sud gde je Vojislav Šešelj proveo 11 godina bez presude, kao i zbog nepružanja adekvatne medicinske nege pritvorenih.\nOn se osvrnuo i na samoubistvo Slobodana Praljka koje, kako je rekao, postavlja pitanje bezbednosti u Tribunalu.\nPrema njegovim rečima, nekim postupcima Tribunala diskreditovana je prava ideja međunarodne pravde, a povećano je i međusobno nepoverenje ljudi u bivšoj Jugoslaviji.\n"Kao rezultat toga, nade da će se ponovo uspostaviti mir kroz pravdu su značajno podrivene. Sumnjamo da će Savet bezbednosti UN biti u stanju da ponovi eksperiment osnivanja ovakvog tribunala u budućnosti", zaključio je predstavnik Rusije.\nTagovi: rusija, ujedinjene nacije, haški tribunal,\nHoror u Njujorku: Napad nožem, izbodene tri bebe i dvoje odraslih\nBrazil: Policija uhapsila navodnog finansijera terorizma


MMF: O povećanju plata i penzija KRAJEM GODINE! | Happy BSC portal\nMMF: O povećanju plata i penzija KRAJEM GODINE!\nŠef Misije MMF-a Džejms Ruf izjavio je danas da će MMF sa Vladom Srbije o mogućem povećanju plata u javnom sektoru i penzija razgovarati krajem godine, kada dođe na red razgovor o budžetu za 2017.\nOn je kazao da povećanje plata i penzija nije bilo u fokusu razgovora koji su prilikom ove posete vođeni u Beogradu.\n"Ovo je sredina 2016. i jasno je da plate i penzije u ovoj godini treba da ostanu na istom nivou. Trenutno ne projektujemo povećanje zarada za 2016. Tu temu ćemo razmotriti ponovo kada budemo došli krajem godine da razgovaramo o budžetu za 2017. godinu", objasnio je Ruf.\nOn je podsetio da je opšti cilj programa MMF sa Srbijom da se povećaju prihodi, i to kako u javnom, tako i posebno u privatnom sektoru, ali i za nezaposlene za koje se nadamo da će imati prihode u narednom periodu.\nRuf je istakao da je važno da na održiv način Srbija dođe do viših dohodaka. Prema njegovim rečima najpre treba da usledi rast privrede koji omogućava veće plate.\n"Bitno je da ne požurimo previše i odobrimo posebno velika povećanja u javnom sektoru i to pre vremena. Sve diskusije o tom pitanju, vezane su za iduću godinu, vodićemo kasnije tokom ove godine, kada se bude razgovaralo o budžetu za 2017", poručio je Ruf.\nMinistar finansija Dušan Vujović podvukao je da smisao programa da se obezbede trajne i održive osnove za rast.\n"To je kao kod operacije kuka, kada se postavlja pitanje kada će bolesnik moći da hoda. On to ne sme ni prerano ni prekasno – prerano može biti opasno, a prekasno bolno. Neophodno je pažljivo pratiti gde se nalazimo u reviziji i onda u skladu s tim razmotriti izmene", kazao je on.\nIstovremeno je kazao da će se u tome ponašati po novim pravilima i da će svako povećanje biti usklađeno sa novim kriterijumima, te da se postepeno eliminišu razlike koje postoje.


Pobedio na izborima iako je umro pre mesec dana | Novosadski informativni portal 021\nPobedio na izborima iako je umro pre mesec dana\nDenis Hof, preminuli vlasnik nekoliko bordela, ubedljivo je pobedio na izborima u SAD u svojoj izbornoj jedinici u Nevadi, osvojivši 63 odsto glasova.\nŽivot 07.11.2018. | 22:20 > 22:30\nBirači malog ruralnog okruga, tradicionalni simpatizeri republikanaca, glasali su za Hofa, uprkos poslu kojim se bavio i činjenici da je za života bio optužen za silovanje.\nOn je pronađen mrtav prošlog meseca, ali su glasački listići već bili odštampani. U kampanji je obećavao ukidanje poreza i zaštitu prava na posedovanje i nošenje oružja.\nSebe je rado opisivao kao "Trampa iz Paksrampa" (grada u Nevadi). Američki mediji navode da su ga dve bivše radnice optužile za seksualno napastvovanje i silovanje. Hof je optužbe negirao.\nBogati vlasnik lanca bordela umro je 16. oktobra u jednom od njih - "Ranču ljubavi". Veče pre, proslavio je 72. rođendan raskošnom zabavom.\nSlavlje je nastavio u svom bordelu sa reperom i zvezdom rijaliti šoua, te porno glumcima. Umro je u istom apartmanu u kojem se 2015. godine predozirao Lamar Odom, bivša NBA zvezda, piše "Njujorker".\nNjegovo poslaničko mesto sada je upražnjeno, pa će posebna komisija iz te biračke jedinice odrediti naslednika.\n08.11.2018 • 08:32\nKod nas umrli pre 10 godina pa opet dođuna izbore...


Tag / Trčanje / Vesti online\nOvo je najbolji način da se vratite u formu\nVažno je da vežbate, a ako uz to imate i cilj da budete lepi i zategnuti, onda za vas imamo poseban program vežbi prilagođen vašem slobodnom vremenu. Evo o čemu je reč.\nGori kalorije, oblikuje i jača telo: Dame, da li biste probale ovako nešto?\nOvaj sport je ovoj mladoj ženi dobro bi došao kao vid samoodbrane. Srećom, u te svrhe kik-boks još uvek nije koristila. Upoznajte Marinu.\nProcurile slike: Manekenka gola trči na plaži (FOTO 18+)\nManekenka Kendal Džener snimila je nekoliko fotografija na kojima pozira potpuno gola, a neko ih je objavio na internetu.\nDa se kilogrami "tope": Šest saveta za uspešno mršavljenje\nIako naporno vežbate, ne vidite nikakve rezultate? To zaista može da bude veoma frustrirajuće. Uz ovih nekoliko jednostavnih saveta za vežbanje mogli biste da popravite rutinu i dođete do...\nEtiopljani i Kenijci dominirali u Sao Paulu\nNapitak koji leči bol u mišićima\nNaših pet najboljih ultramaratonaca, koji su u rangu svetskih elitnih trkača, dobili su poziv da budu među 100 takmičara iz celog sveta na 12. ultramaratonskoj trci 24 sata, u Belfastu. Ali,...\nDane Korica, atletska legenda: Šampion iz gipsanog korita\nTeška bolest kolena u detinjstvu ga nije sprečila da postane jedan od najboljih jugoslovenskih atletičara. Za njega su brazde na njivama bile vrhunske staze za trčanje, a pet kilometara puta do...\nOgromni vukovi trčali uz automobil! (VIDEO)\nRonda Miler iz Kanade pomislila je da je videla medvede usred zime dok se vozila na posao, ali kada je prišla ogromnim figurama ispostavilo se da su u pitanju crni vukovi koji su trčali paralelno...\nGak: Grad nije organizator, ali će pomoći Beogradskom maratonu\nGradski sekretar za sport i omladinu Slavko Gak izjavio je, povodom različitih informacija u vezi sa statusom Beogradskog maratona, da taj događaj ne organizuje Grad Beograd i izrazio zabrinutost...


CRNA NAJAVA SZO: Evropi neophodno novo zatvaranje zbog virusa korona | Novosti.RS\nDanas je Poljska odredila crvene zone u kojima će biti zatvorene škole i teretane, uključujući prestonicu Varšavu, a Češka je saopštila da gradi svoju prvu privremenu bolnicu za pacijente zaražene koronavirusom.\nHolandija je juče uvela delimičan četvoronedeljni karantin, a nekim delovima Nemačke orgraničen je rad restorana i barova.\n- Epidemiološka situacija u Evropi je razlog za veliku zabrinutost. Dnevne brojke novozaraženih su u porastu, baš kao i brojke hospitalizovanih - rekao je Hans Kluge, regionalni direktor Svetske zdravstvene organizacije za Evropu.\n- Kovid-19 je sada peti uzročnik smrti u Evropi, dostigli smo broj od 1.000 smrti dnevno - rekao je on i dodao da situacija ipak nije toliko loša koliko je bila u aprilu.\n- Iako beležimo dva do tri puta veći broj slučajeva dnevno u poređenju s vrhuncem epidemije u aprilu, beležimo i pet puta manje smrti - rekao je Kluge.


Ski let iz prvog lica - TimeOut\nHotSport»TimeOut»Ski let iz prvog lica\nSki let iz prvog lica\n| 2013-02-06T20:50:33+00:00\t28. jan 2013. 16:40|1 komentar\nNa juče završenom takmičenju u ski letovima koje održano u Vukersondu, Slovenac Jurij Tepeš omogućio je svim ljubiteljima ski skokova da po prvi put vide kako zaista izgleda ovaj sport iz perspektive samog takmičara.\nTepeš je snimio svoj skok koristeći čuvene kamere GoPro, a evo kako je sve to izgledalo.\nTAGOVI: video, Ski skokovi, Slider donji\njBJ6596eSBo258n 24.03.2013. at 18:59- Odgovori\t (0)\t (0)\nWhen I first saw this title Ski let iz prvog lica | HotSport – Sportske vesti na jednom mestu i uvek na vreme on google I just whent and bookmark it. Hiya. Very nice site!! Man .. Excellent .. Wonderful .. I’ll bookmark your web site and take the feeds additionally…I’m satisfied to find so much useful information right here in the article. Thank you for sharing.


Multifunkcionalni motorni alat SMT 226 - 5/1 STIGA 9277 - Vaš budući alat / LDI Alati / Prodavnica alata\nŠifra proizvoda: 9277 Kategorije: BAŠTENSKE MAŠINE, BENZINSKI TRIMERI, Svi proizvodi Brand: STIGA\nSTIGA SMT 226 je 5-u-1 multifunkcionalna mašina koja se može koristiti sa različitim alatima, a sve pokreće isti 25,4 cc benzinski motor sa neto izlaznom snagom od 0,7 kW.\nMože se koristiti kao rezač trave koristeći ravno vratilo i najlonsku glavu sa tehnologijom Tap & Go za brzo oslobađanje strune.\nOštrica 3T može se nositi sa najgušćom vegetacijom.\nFunkcija makaza za živu ogradu radi pomoću pribora sa oštricom od 40 cm i rotirajućom glavom od 180 °, dok šipka od 25 cm dužine obavlja obrezivanje.\nSvi delovi i pribor mogu se koristiti sa produžnim stubom od 70 cm koji se isporučuje uz pojedinačni uprtač.\nTip sečiva: dvostruko dejstvo – laserski rez\nUdaljenost zuba: 25 mm\nTip sečiva: 3 T\nUgao rotacije sečiva: 180 °\nTip makaza: Zupčast\nDužina makaza: 25 cm\nDužina šipke (inči): 10 in\nTip lanca: 3/8 „.050“ (91PJ040Ks)\nBrzina lanca: 5,2 m / s\nKapacitet lančanog rezervoara za ulje: 0,12 l\nLančana pumpa za ulje: Automatska\nSistem zatezanja lanca: Zatezanje prednjeg vijka\nMotor: Benzin dvotaktni\nSnaga: 0,7 kV\nBrzina rotacije motora: 11000 o / min\nMaksimalna brzina motora: 11000 o / min\nBrzina praznog hoda (+/- 100): 3100 o / min\nTip karburatora: obrtni ventil\nTip kalema za paljenje: analogni\nTip vazdušnog filtera: sunđer\nDužina proizvoda: 1890 mm\nŠirina proizvoda: 385 mm\nVisina proizvoda: 300 mm\nTežina proizvoda: 6,75 kg\n3T trokraki nož (sečivo)


IVANJICA INFO | Ivanjički radio | Foto Ivanjica - Ženski fudbalski klub za ponos Ivanjice\nkoji je samo deset godina mlađi od madridskog Reala. Međutim, kako je fudbal muški tako polako ali sigurno postaje i ženski sport. Bez problema pripadnice nežnijeg pola ulaze u duele, igraju igru kratkih i dugih pasova, uklizavaju, ali je radost najveća kada se protivniku sa gol. Devojke su redovne na treninzima, ne propuštaju nijedan, a ukoliko se neka i ogluši na postojeća pravila ponašanja sledi kazna, dakle isto kao i za muškace kodeks ponašanja je nešto što ne sme da se prekrši. Vladimir Mladenović je prošao pogon mlađih selekcija u FK javor, potpom otišao put Kine gde je trenirao i žene i mušarce i evo njegovih impresija.Podjednaku odgovornost za devojčice sa Mladenovićem deli i njegov kolega Marko Jerotijević koji je imao identičan igrački put, sada kao trener mora da bude i psiholog i vaspitač, ali i iznad svega autoritet. Ivanjičke fudbalerke bi u avgustu mesecu mogle da započnu najpre takmičenje u regionalnoj ligi Zapadne Srbije, a dok stasaju za seniorski pogon moglo bi da se iskristališe i neko novo ime koje bi moglo da zablista u srpskom ženskom fudbalu, obzirom da talenata zaista ima.


Babymetal Archives - Balkanrock.com\nBabymetal u “karate” izdanju (video)\nJapanska metal senzacija, Babymetal objavili su "Karate", prvi singl sa nadolazećeg albuma. Tačan datum izlaska albuma pod nazivom "Metal Resistance" je 1. april. Bend je takođe objavio i da kreće na novu turneju, a prvi koncert biće odr...\nBabymetal najavile novi album\nJapanska metal senzacija, Babymetal, najavile su izlazak novog albuma za april tekuće godine. Tačan datum izlaska albuma pod nazivom Metal Resistance je 1. april, a prvi singl Karate već je dostupan za preslušavanje. Bend je takođe o...\nU petak če u prodaju biti puštene jednodnevne ulaznice za Rock in Vienna festival koji će biti održan u Beču od 4. do 6. juna ove godine, a kao hedlajneri nastupaće Metallica, Muse i Kiss. U prodaji će se naći ograničeni broj ulaznica od...


Sakurabana Beograd – Strana 58\nPlan rada za mesec januar 2011. godine.\n11. januara 2011. 11. januara 2011. Bojan Vukadinović\tLeave a comment\nSakurabana Beograd Plan rada za mesec januar 2011. godine. (petak DOB 19-22h) – 14.01.2011.god. – Retrospektiva i svečano ubacivanje novih naslova u manga biblioteku(subota C22 10-13h) – 15.01.2011.god. – Manga škola Mugen (petak DOB 19-22h) – 21.01.2011.god. – Okup društva(subota C22 10-13h) – 22.01.2011.god. – Manga škola Mugen (petak DOB 19-22h) – 28.01.2011.god. – NEMA AKTIVNOSTI(subota C22 […]\nPetak 17.12.2010. – Izlozba radova manga skole „Mugen” u Domu omladine Beograda\n15. decembra 2010. 15. decembra 2010. Bojan Vukadinović\tLeave a comment\nDruštvo ljubitelja japanske pop-kulture „Sakurabana” prirediće izložbu radova polaznika svoje manga škole, u Domu omladine Beograda u petak, 17.12.2010. „Sakurabana” već dve godine organizuje školu japanskog stripa koja sada, pored Beograda, ima ogranke i u Nišu i Smederevu. I ove će se godine održati izložba radova rađenih različitim tehnikama, uključujući slike, grafike i cele originalne […]\nPlan rada društva za mesec decembar 2010 godine\n27. novembra 2010. 27. novembra 2010. Bojan Vukadinović\tLeave a comment\n(petak DOB) – 03.12.2010.god. – Okup društva(subota C22) – 04.12.2010.god. – Manga škola Mugen (petak DOB) – 10.12.2010.god. – Okup društva(subota C22) – 11.12.2010.god. – Manga škola Mugen (petak DOB) -17.12.2010. – Izložba radova polaznika manga škole Mugen i oproštajno okupljanje za ovu godinu Društvo Sakurabana nastavlja sa radom od 14. januara 2011. godine.\n“Revija savremenog japanskog filma” 24-29. Novembar DKC Beograd (Kolarčeva 6)\n18. novembra 2010. 18. novembra 2010. Bojan Vukadinović\tLeave a comment\nJapanska ambasada u republici Srbiji u saradnji sa Kulturnim Centrom Beograd organizuje “Reviju savremenog japanskog filma,” koja će se održati od 24 do 28 novembra u Kulturnom Centru Beograd. Detaljan program možete naći ovde: http://sakurabana.info/slike/Program%20-%20strana%201%20i%204.jpg http://sakurabana.info/slike/Program%20-%20strana%202%20i%203.jpg Japanska ambasada u republici Srbiji u saradnji sa Kulturnim Centrom Beograd organizuje “Reviju savremenog japanskog filma,” koja […]\nVeče video igara Soul Calibur 4\n16. novembra 2010. 16. novembra 2010. Bojan Vukadinović\tLeave a comment\nOvog petka ponovo organizujemo Veče video igara, ovog puta u Soul Calibur 4 na PS3 konzoli. Pravila:-Igra se na tri dobijene runde;-Svaka runda je po 60 sekundi;-HP Gauge je 100%;-Soul Gauge je 100%;-Arene za borbu se biraju nasumičnim izborom (tj. random);-Ne postoji ograničenje na izbor likova, ali Yoda nije dostupan kao izbor;-Ne postoji ograničenje za […]\n9. novembra 2010. 9. novembra 2010. Bojan Vukadinović\tLeave a comment\nhttp://fc05.deviantart.net/fs70/f/2010/313/d/3/basara_weekend_poster_by_mistiqarts-d32h9qn.jpg JOŠ SAMO 3 DANA! Pridružite nam se ovog vikenda i premijerno pogledajte prevedenu drugu sezonu “Sengoku basara” serijala! -U petak vas čeka uživo izvodjenje “Sengoku basara plesa”, NE PROPUSTITE! A posle toga uživajte u prvih 6 epizoda serijala. -U Subotu vas očekuje repriza plesnog performansa i drugih 6 epizoda serijala. Dodjite u Dom […]\nPlan rada za mesec novembar\n4. novembra 2010. 4. novembra 2010. Bojan Vukadinović\t3 Comments\nSakurabana Beograd Plan rada za mesec novembar • (petak – DOB) 05.11.2010. god. – od 19-22h Okup društva • (subota – C22) 06.11.2010. god. – od 10-13h Manga Škola Mugen • (petak – DOB) 12.11.2010. god. – od 19-22h Basara Night II (1-6 epizoda)• (subota – C22) 13.11.2010. god. – od 10-13h Manga Škola Mugen• (subota- DOB) 13.11.2010. […]\n20. oktobra 2010. 20. oktobra 2010. Bojan Vukadinović\tLeave a comment\nCosplay party za Noć Veštica uz popularnu japansku muziku 😀 Cena karte 200din. (100din. za članove društva Sakurabana, samo uz člansku kartu) U okviru žurke odrzaće se i modna revija kuće “LU fashion”. Deo odeće i nakita koja će biti prezentovana na reviji kao i neke starije kreacije možete videti ovde: http://www.facebook.com/album.php?aid=31923&id=100001340196303 http://www.facebook.com/album.php?aid=14877&id=100001340196303 http://www.facebook.com/album.php?aid=8763&id=100001340196303 Pored […]\nKoncert japanske grupe Guild\n13. septembra 2010. 13. septembra 2010. Bojan Vukadinović\tLeave a comment\n17. oktobar 2010. godine. (Klub Ciklon) Društvo Sakurabana i Kohaku Music su Vam omogućili da 17. oktobra uživate u zvucima japanskog benda Guild. Karte možete kupiti na prodajnim mestima Eventima, kao i da poručite na njihovom sajtu. Vidimo se na koncertu! Eventim – Prodaja karata http://www.kohakumusic.com/\nHost Noir Teaser\n9. septembra 2010. 9. septembra 2010. Bojan Vukadinović\tLeave a comment


Smatram, da nisam povredio Poslovnik, smatram je ministar veoma i po tome je prepoznatljiv, na jedan kulturan i stručan način polemisao i debatovao sa vašim stranačkim kolegom Despotovićem.\nDa li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje, o mojoj povredi Poslovnika?\nMinistar, Goran Trivan.\nDozvolite mi da pokušam da ne budem u kontekstu u kome ste bili vi, jer ne mislim da je to način na koji treba da se komunicira, ali to je vaše pravo.\nKada zloupotrebljavate moje aluzije, razumem i taj vaš potrebni politički kontekst koji hoćete da ostavite u Skupštini, ali vas molim isto tako da to ne radite sa životnom sredinom.\nNisam ja lično ovde u pitanju i kada kažem da ste mene čekali, onda pričam o 40 godina ne otvaranja tema, 40 godina ne otvaranje tema o životnoj sredini, a vi i ja imamo dovoljno godina da bismo mogli da se setimo šta je to bilo pre 40 godina i koje uopšte taj što može da pretenduje da sve uradi, ili ne uradi, uključujući i mene.\nDakle, nemojte zloupotrebljavati i nemojte izvlačiti iz konteksta ono što sam hteo da kažem i nemam nameru dalje da polemišem na taj način i nemam dalje nameru da vodim sa vama diskusiju na taj način. Možemo na nekakav drugi način da pričamo o tome, ali stvarno mislim da smo uneli promenu u životnu sredinu u Srbiji. Stvarno mislim da smo otvorili teme i stvarno ne znam šta su mnoge lokalne samouprave radile, čekajući da se formira zasebno ministarstvo životne sredine, kada one same najčešće imaju ovlašćenja da se bave svim ovim poslovima o kojima danas ovde, takođe pričamo.\nAli, ponavljam ne treba da jadikujemo zbog toga i nemojte nas napadati zbog toga, nije to ugao ove moje priče, ja i dalje imam svest da ćete vi to i dalje raditi, ali ne mislim da je to lepo.\nŠto se tiče onih konkretnih stvari o kojima smo pričali preduzeća koje ste spomenuli, nisam se setio malo čas da vam kažem, oduzeta je dozvola u avgustu mesecu prošle godine. Radimo na tome, trudimo se jako, verujte mi, nije reč o meni, tu je čitava plejada od stotinu ljudi koji rade ovaj posao, uključujući inspekciju koja nema dovoljno kapaciteta.\nMi hoćemo da promenimo sve, mi ne možemo sve odjednom da promenimo, ali ono što možemo, za razliku svih do sada to je da otvorimo sve teme i da nijedna tema za naše građane ne bude tabu i to nije pitanje politike, naročito ne dnevne, jer građani imaju pravo, kao što ste i sami rekli, da znaju svaki i najgoru činjenicu, pitanja kvaliteta naše životne sredine, od pijaće vode, do opasnog otpada koji kriminalci zakopavaju tamo gde im nije mesto i nemamo nameru da se sa tim zaustavimo.\nDalje ponavljam, podrška svih u društvu za taj deo posla je neophodna, jer Ministarstvo samo nikada neće biti dovoljno da izvede ovaj deo posla, a Srbiji je ovo potrebno, kao kiseonik. Hvala.\nHvala, ministre Trivan.\nReč ima Vjerica Radeta, po Poslovniku. Izvolite.\nČlan 116. Poslovnika.\nMi srpski radikali se uopšte je poznato zalažemo za što je moguće više mogućnosti da se u Narodnoj skupštini govori, da govore i narodni poslanici i ministri, ali vi ste se opredelili za ovaj Poslovnik koji ne dozvoljava da se neko javlja nakon povrede Poslovnika. Znali ste dobro da ministar Trivan gleda prema Mirčiću i da se javlja i počinje obraćanje s tim da se obraća, da komentariše ono što je gospodin Mirčić rekao u povredi Poslovnika.\nTo niste smeli da dozvolite ili, a ja vam svaki put kažem, podržaćemo vam takve povrede Poslovnika ako budete isti prema svima, ako imate isti aršin to što gledate član 116. kaže da svi ovde moramo isto da se ponašamo u skladu sa Poslovnikom, pa i ministar. Ako ste njemu dozvolili onda nemate pravo više nijednom narodnom poslaniku da ne dozvolite da replicira po povredi Poslovnika. Znate, to što vi imate neki poseban odnos prema ministrima, to što su vama ministri nešto, ne znam ni ja, negde nedodirljivi, to je vaša stvar. Vama je možda vama Trivan mitsko biće, što se tiče nas srpskih radikala, to je čovek koji je rekao da ga baš briga da li će granica sa Hrvatskom biti 11.000 kvadratnih kilometara u našu korist, a naša je to ili će biti u korist Hrvatske. Kaže, svejedno granica tamo ili ovamo. I, to nemate nikakav problem s tim, vidim, niko od vas nema nikakav problem sa tim.\nDakle, to je njegovo mišljenje, vi ga podržavate. Logičan zaključak. Delite to mišljenje, ali ne igrajte se sa granicom Srbije, pogotovo ne dozvolite da se to raspravlja pred nekom međunarodnom arbitražom, jer ćemo to unapred izgubiti.\nDakle, samo vas molim Skupština ne treba da se izjašnjava ali vi se izjasnite, da li svi možemo da govorimo repliku posle Poslovnika ili je to čast ministra Trivana. Hvala.\nJa sam se samo držao člana 96. i evo pročitaću, dakle – predsednik Vlade i članovi Vlade dobijaju reč kad je zatraže i na njih se ne odnosi ograničenje u pogledu trajanja izlaganja. Tako da u skladu sa tim, a koliko ste videli dao sam priliku…\n(Vjerica Radeta: Ja sam rekla član 116.)\nDao sam priliku i kolegi Despotoviću, imali su jako dobru debatu, veoma stručnu debatu i kolega Mirčić je signalizirao povredu Poslovnika.\n(Vjerica Radeta: Pogledajte u stenogramu.)\nOvo bi po vašem tumačenju mogla biti i replika vama, ali neka bude po Poslovniku, član 27. stav 1.\nNe znam što ste se zbunili. Zašto me pitate da li želim da se Narodna skupština izjasni o povredi Poslovnika kada sam na to lepo rekla. Uzmite stenogram, pa vidite da li hoću ili neću, ne pada mi napamet da vam ponavljam dva puta, morate da se skoncentrišete.\nNemojte da pravite budale od nas. Mi smo narodni poslanici, govorim pre svega o poslanicima SRS koji znamo Poslovnik, koji znamo da čitamo, koji znamo da tumačimo i odakle vam ideja da vi čitate član 95. ako se ja pozivam na član 116. Šta vi to radite? Šta vi to radite i kakav utisak želite da ostavite? Rekla sam da ste prekršili član 116. a to što se vama pobrkalo 95. i 116. i 27. i tako dalje, stvarno ne možemo da vam pomognemo. Ako imate problem slobodno se sklonite, evo, ja sam spremna da vrlo poštujem Poslovnik i da vodim sednicu Narodne skupštine, potpredsednik sam kao i vi. Hvala.\nNe. Hvala vam puno.\nIdemo dalje, reč ima narodni poslanik Branimir Jovanović. Izvolite.\nPoštovani predsedavajući, poštovani ministre i predstavnici ministarstva, koleginice i kolege, tema o kojoj danas raspravljamo, a vidimo i kroz raspravu, je veoma značajna, a čini mi se da je decenijama unazad nekako stavljena u drugi plan.\nOčekujem da, usvajanjem predloženih izmena i dopuna Zakona o zaštiti životne sredine, preciznije uredimo oblast koja se odnosi na finansiranje onih aktivnosti koje će biti u cilju unapređenja i zaštite životne sredine. Pre svega mislim na onaj deo koji se odnosi na Zeleni fond i na pripremu i sufinansiranje projekata koji se finansiraju iz pretpristupne pomoći EU.\nZeleni fond zapravo jeste nastao kao ideja da se oni privrednici, one organizacije koje na neki način štete životnoj okolini, da plaćaju ekološku naknadu, da se ona zapravo sliva u Zeleni fond, a onda i svrsishodno i raspoređuje.\nZnam da su velika očekivanja od Zelenog fonda, od velikog broja udruženja i velikog broja organizacija u Srbiji. Vi ste i sami naglasili juče da su potrebna ogromna sredstva da bismo postigli određene standarde i znam da je nemoguće ispuniti sva ta očekivanja odjednom.\nO ovoj temi možemo mnogo raspravljati. Ja ću se osvrnuti na dve oblasti za koje smatram da su veoma bitne. To je razvoj, osnaživanje zelene ekonomije i na značaj recikliranja.\nPrvo, treba usmeravati sredstva iz Zelenog fonda kompanijama koje se bave ili učestvuju u nekom vidu zelene ekonomije. Kod nas je zelena ekonomija u povoju i zelena radna mesta se tek razvijaju u Srbiji, a s obzirom na naš geostrateški položaj, na naša prirodna bogatstva i na klimatske promene koje su neminovne, smatram da je usmeravanje na upravo ove ekološke alternative dobar način da se uspostavi održivi razvoj.\nNe treba da krenemo stopama nekih država koje su svoje ekonomsko blagostanje gradile na uništavanja prirodnih resursa, već upravo suprotno, treba da se usmerimo na razvijanje zelene ekonomije.\nNavešću primere Nemačke i Švajcarske kao jedne dobre koncepte i navešću čak primer od pre deset godina, gde su za vreme svetske ekonomske krize zelena ekonomija i zelena radna mesta opravdala svoju vrednost. Ne samo da su zadržana nego su se čak i razvijala u proteklom periodu.\nOd Zelenog fonda velika očekivanja imaju i organizacije koje se bave recikliranjem. Siguran sam da će, zahvaljujući ovom fondu, se obezbediti stabilnije finansiranje i razvoj reciklažne industrije.\nU Srbiji se reciklira oko 10% otpada. Na nivou EU to je 60%, a izdvojiću jedan dobar primer. To je primer Nemačke gde se reciklira 80%, negde sam našao podatak čak i 90% otpada.\nOhrabruju podaci koji pokazuju da je kod nas primetan napredak iz godine u godinu i povećava se procenat prerađenog otpada, povećava se i broj zaposlenih u reciklažnoj industriji, kao i naplata ekološke takse, a i čini mi se da postrojenja za reciklažu zapravo još uvek kod nas ne rade u punom kapacitetu.\nMislim da u ovom slučaju možda nije problem u samim postrojenjima, već više u načinu i samom procesu sakupljanja sirovina za preradu, tako da treba da radimo na tome da sakupljačka mreža koja možda jednim delom i u sivoj zoni mora da bude prevedena u legalne tokove. Na ovaj način ćemo u godinama koje dolaze sigurno uštedeti nekoliko desetina, miliona evra.\nTakođe, važno da kontinuirano radimo na razvijanju svesti o potrebi za zaštitom životne sredine i to treba da bude deo jednog strateškog plana i na lokalnom nivou i na državnom nivou. Zahvaljujem.


Predaja lista za izbora u Herceg Novom do 13. aprila - CdM\nIborne liste za izbor odbornika u Skupštini opštine Herceg Novi dostavljaju se opštinskoj izbornoj komisiji najkasnije do 13. aprila do ponoći, propisano je odlukom Opštinske izborne komisije Herceg Novi, na čijem je čelu Mirjana Ivanović, piše Dan.\nIzbori u Herceg Novom zakazani su za 9. maj, a pravo glasa, prema podacima Ministarstva unutrašnjih poslova (MUP), imaće 25.532 birača.\nNa parlamentarnim izborima 30. avgusta prošle godine pravo glasa imalo je 25.507 birača, a na lokalnim izborima prije četiri godine 24.983 birača.\nS obzirom da se na svakih upisanih 5000 birača u birački spisak ostvaruje pravo na mandat više, na ovogodišnjim redovnim izborima za izbor odbornika biraće se 35 odbornika, što je jedan više nego u postojećem sazivu.\nOIK Herceg Novi je donijela odluku i da izborna lista može biti utvrđena ako je potpisima podrže najmanje 204 birača koji imaju prebivalište na području te opštine.\nBiračka mjesta određuje OIK, na predlog organa nadležnog za vođenje biračkog spiska, najkasnije do 18. aprila u ponoć.\nBirački odbor imenuje se za svako biračko mjesto do 28. aprila u ponoć.\n“OIK oglašava koja su biračka mjesta određena i koji će birači glasati na pojedinom biračkom mjestu, najkasnije 10 dana prije održavanja izbora, odnosno do 28. aprila do 24 časa”, navodi se, između ostalog, u odluci OIK Herceg Novi.\nDomaće nevladine organizacije zainteresovane za praćenje izbora podnose prijavu Državnoj izbornoj komisiji najkasnije do 3. maja u ponoć.\nZainteresovani strani posmatrači prijave za posmatranje izbora podnose ministarstvu nadležnom za vanjske poslove najkasni je 10 dana prije održavanja izbora, odnosno do 28. aprila u ponoć.\nNa vanrednim izborima 2017. u Herceg Novom najviše mandata osvojio je DPS (12), zatim Demokrate (9), DF (4) mandata, Novska lista (3) i SNP (2).\nSD, Izbor, Grupa građana „Mišo Škobalj” i koalici ja SDP-URA osvojili su po jedan mandat, dok Crnogorska, Demos i Bokeljski demokratski savez nijesu prešli cenzus.\nVladajuću koaliciju napravili su Demokrate, DF, Novska lista, SNP i SDP-URA.\nTagsDemokrate DF DPS Herceg Novi izbori Novska lista Predaja lista SDP-URA SNP\nJedini grad gdje je SDP U koaliciji sa desnicom i kvislinzima. Sada to neće biti ali valja zapamtiti da je i to moguće.


Ido i Roni, telavivski ‘Club Kids’\n"Izvucite svoju umetnost iz ormana"\nBliski Istok verovatno spada u one delove sveta za koje ćete teško na prvu loptu pomisliti da neguje queer kulturu i ima plodnu i raznovrsnu dreg scenu. Iz logičnih razloga - u pitanju je poprilično tradicionalističko i konzervativno područje koje više od pola veka unazad potresaju ratovi i napeti konfikti. U nekim bliskoistočnim zemljama homoseksualnost je ilegalna, a u čak i onim u kojim nije, život za ljude drugačijih rodnih i seksualnih identiteta je daleko od slobodnog, bezbednog i bezbrižnog. Ali Tel Aviv, "gej prestonica sveta", predstavlja potpuni kontrast ortodoksnom i militantnom okruženju u koje je zaronjen. Već godinama unazad, sekularno srce Izraela čini nestvarni balon slobode za gej, trans i queer ljude.\nTel Aviv je i jedna od svetskih metropola sa masivnom koncentracijom startapova, inovacija i ljudi koji su sposobni da od onog malog i skromnog što imaju u rukama naprave fantastične stvari. Taj "uradi-sam", preduzetnički duh živi svuda, pa i na umetničkoj i queer sceni.\nPoput Srbije, Izrael ima mnogo talentovanih kreativaca, ali jako malo i ograničeno tržište i prostor da se predstave, a kamo li da žive od onog što stvaraju. Zato noćni život u Tel Avivu, "gradu koji nikada ne spava", za mnoge služi kao alternativa i "prelepa platforma da prikažeš svoju umetnost, jer tu je potrebno nešto novo svake nedelje, svakog meseca, uvek postoji neki novi događaj", priča nam multitalentovani Ido Volfman, dizajner, fotograf, art direktor i plesač u grupi Eurofalsh. Pored nekolicine već etabliranih modnih dizajnera i fotografa, za mnoge mlade umetnike je jako teško da isplivaju u modnoj industriji, objašnjava on tokom našeg kratkog susreta uoči Prajda u Tel Avivu.\nIdo Wolfman i delić iz "Club Kids" editorijala\nIdo je počeo karijeru svojom linijom žurki u Eviti, jednom od najstarijih i najpoznatijih queer klubova i LGBT centara u ovom gradu, gde se svake nedelje nastupaju različite dreg kraljice i održavaju se najrazličitije tematske večeri (Evrovizijska subota je recimo jedno od popularnijih). Upravo tu je i upoznao Ronija, još jednog izraelskog multitalenta, koji ga je naterao da uzme aparat u ruke kako bi se zajedno bavili umetnošću, modom i modnom fotografijom - na način na koji žele.\nRoni Šokron je model i vizuelni umetnik - poznat i po svom modnom alter egu avangardne i androgene dreg umetnice pod imenom Nona Šalant.\nNona je nastala potpuno spontano i nonšalantno, baš kao i njeno ime, kada je Roni iz malog grada sa severa Izraela došao u Tel Aviv sa željom da se bavi modom. Nije imao pojma odakle i kako da počne. Noćni život i dreg umetnici koje je ubrzo upoznao otvorili su mu vrata za nove ideje i mogućnosti za izražavanje. Danas, Nona je jedan od rezidenata kluba Evita i važna figura u izraleskoj LGBT zajednici.\nRoni aka Nona Chalant\n- Kada sam počeo da se bavim dregom, najpre sam imao ogromnu plavu periku i velike sise, ali sam ubrzo shvatio da to jednostavno nisam ja. Želeo sam da budem model, a modeli obično ne izgledaju tako - smeje se Roni i objašnjava da je pronašao novi put kroz avangardni i netipični stil umetnosti drega i povezao ga sa ljubavlju prema svetu mode.\nNona sebe opisuje kao "avant-drag", a ovu umetničku formu koristi za pomeranje granica rodnih identiteta, ali i kao način da podrži i promoviše LGBT zajednicu i njene vrednosti u svojoj zemlji.\nJedna od prvih produkcija koju su Roni i Ido zajedno napravili bila je izložba fetiš fotografija "Slave to the rythm" u klubu Evita, inspirisana Madoninom knjigom Sex, čuvenom "gej biblijom". Inspiracija za umetnički pravac, estetiku i filozofiju za Ida i Ronija došla je najpre iz filma Paris is burning i vouging scene u Njujurku, a zatim i iz fenomena Club Kids - koji su osamdesetih i devedesetih upravo noćni život i sumanute žurke koristili kao modnu pistu i sopstvenu umetničku galeriju.\n- Roni i ja na neki način smatramo da smo telavivski Club Kids, jer radimo nešto novo, drugačije, dajemo moderniju intrepretaciju različitih tipova ljudi u noćnom životu kroz fotografiju, stajling i umetničku direkciju - objašnjava Ido.\nIdo i Roni su počeli sa radom u malom stanu, gotovo bez ikakve tehnike i rasvete, a njihovu glavnu "opremu" na samom početku činila je samo jedna mala, obična Ikea lampa.\n- Jako je uzbudljivo što smo od te male lampe došli do nečeg mnogo većeg, modernijeg, i to iz pozicije potpunih autsajdera - priča Ido.\nOd stvaranja uz pomoć štapa i kanapa, Ido i Roni došli su do sveta ozbiljne, visoke mode. Da pomenemo neke: editorijal sa velikom plesnom trupom Batsheva u Tel Avivskom muzeju umetnosti, saradnju sa brendom Diesel, fotografije u časopisima kao što su Vogue i L'Officiel, vizuelni identitet za Ofera Nisima, čuvenog izraelskog didžeja i remiksera mnogih Madoninih pesama. Kao modela, Nonu možete videti na raznim modnim događajima, pa i na TLV Nedelji mode. Ido trenutno razvija i sopstvenu modnu liniju, a jedan od najvećih projekata u saradnji sa Ronijem je velika izložba "Piece of mind" u Holon muzeju dizajna.\nDelić sa izložbe "Piece of mind"\n- Za "Piece of mind" smo pozvali 14 izraelskih dizajnera nakita i odeće da za Nonu naprave ukrase za glavu, posebno za ovaj projekat. Zato izložba i nosi ovaj naziv. Radili smo sa njima od samih crteža, i na kraju smo dali svoju fotografski interpretaciju. Komadi su inspirisani su maskama iz Venecije, neki su napravljene od silikona, neki od neona, neki od papira, pleksiglasa… - objašnjava Ido i naglašava da većina dizajnera sa kojima su radili zapravo ne pravi ovakve ukrase, već su ih napravili posebno za ovu izložbu.\n- Ukrasi za glavu su zapravo moj fetiš - što veći, to moj nos deluje manje - smeje se Nona.\nNona Chalant na telavivskom Prajdu\nIdo kaže da je za njih jako važno da rade sa izraleskim umetnicima iz različitih sfera, a njihov rad danas zasniva se na umrežavanju, podršci, međusobnoj saradnji i stvaranju nove umetničke platforme. Smatra da njegova zemlja ima mnogo talentovanih mladih ljudi, ali jednostavno nekada nemaju mogućnost da budu vidljivi.\nJedna od ključnih tačaka koja je dala vetar u leđa LGBT zajednici u Izraelu bio je trenutak kada je Dana International, izraelska trans pevačica na opšte iznenađenje pobedila na takmičenju za pesmu Evrovizije.\nZa Ida i Ronija je vidljivost queer i LGBT zajednice užasno važna stvar, zbog čega i događaje poput Prajda posmatraju iz jedne vrlo jasne političke pozicije.\n- Moramo da podsetimo državu zašto uopšte postoji Prajd. Odrastao sam malom gradu blizu Haife [koji je daleko manje liberalan]. Saznanje da postoji taj i takav događaj, pomoglo mi je da se osećam manje usamljeno - objašnjava Ido.\nIako je izraelsko društvo godinama unazad postalo jako otvoreno i prijateljski nastrojeno prema različitostima, Roni smatra da ih još uvek čeka dug put. Kroz modu, fotografiju i umetnost, ljudi poput njega i Ida iz svih krajva sveta rade nešto što može da inspiriše istinske promene, razumevanje i prihvatanje različitosti u svakom pogledu.\n- Izvucite svoju umetnost iz ormana! - poručuje Roni.\nTagged:LGBT+israelqueerDRAG QUEENpride paradeTel AvivdregsClub KidsVice BlogfenomeniKulturaUmetnostFotografijaквирLazara Marinkovićprajdnona chalantido wolfman


Petrovaradinska tvrđava za vreme festivala Exit\nNa Petrovaradinskoj tvrđavi u četvrtak počinje muzički Exit festival, 16-i po redu, na kojem organizatori očekuju približno 50 hiljada ljudi iz više od 60 država.\nSve je spremno da Petrovaradinska tvrđava ponovo otvori svoje kapije za ljubitelje muzike. Goste muzičkog festivala očekuje više od 700 izvođača na skoro 20 bina, kaže portparolka Exita, Diana Piperčević.\n„Potrudili smo se i ove godine, što se tiče samog programa, da on bude što raznovrsniji kako bi svi naši posetioci mogli da uživaju. Imamo dosta gostiju, pa samim tim i različite ukuse. Imaćemo i prateće programe, a ove godine i Planetarijum otvara svoje kapije za posetioce festivala, pa će gosti moći da gledaju zvezde sa tvrđave“, kaže ona.\nZa otvaranje ovogodišnjeg Exita spremni su i gosti, koji su došli iz regiona, ali i iz Velike Britanije i Holandije, Grčke, Turske, Rusije, Australije, Francuske i Španije, a tu su i gosti iz Meksika, Argentine, SAD, Kanade, Brazila. Pitali smo ih, zašto su izbarali baš ovaj festival.\nPosetioci iz celog sveta na Exitu\nIma i onih koji od početka prate ovaj festival. Mladen je šesnaesti put na Exitu.\n„Program je odličan, ne bi ljudi dolazili. To je ono zbog čega dolaze stranci. A zašto bi dolazili ako ne zbog muzike? Šezdesetih to je bio fest, danas Exit. Sve ostalo je efemerno“, smatra on.\nTradicionalno otvaranje Exita obeležiće vatromet i koncert engleske pevačice Ellie Goulding na glavnoj festivalskoj bini.


Ljudi na Twitteru šize zbog ovih fotki Reese Witherspoon koja baca sladoled na Meryl Streep – Super1\nLjudi na Twitteru šize zbog ovih fotki Reese Witherspoon koja baca sladoled na Meryl Streep\nby Vlatka Ernečić Relax 03.08.2018. 42 Preporuka\nNeki misle da Reese treba dati nagradu Emmy samo zbog ovih slika\nNeki dan su se na Twitteru pojavile fotke sa snimanja druge sezone serije Big Little Lies na kojima Reese Witherspoon baca sladoled u kornetu na Meryl Streep i naravno da su već postale meme na društvenim mrežama.\nReese, koja u seriji igra Madeline Mackenzie, na jednoj fotografiji drži sladoled u ruci, a onda na drugoj ga doslovno baca prema Meryl, koja je zapravo novi lik u drugoj sezoni i igrat će Louise Wright, majku Perryja Wrighta kojeg je u prvoj sezoni igrao Alexander Skarsgard.\nI apsolutno svi elementi na ovim fotkama su genijalni, od same činjenice da Reese baca sladoled na Meryl Streep. Na Meryl Streep! Pa do njezinog izraza lica, a onda i Merylinog potpuno smirenog hoda jer realno nije ni svjesna što je čeka. Ljudi su se opet prilično potrudili pa su od ovih fotografija počeli raditi vlastite verzije događaja i tako su glumice postale meme. Čak je i sama Reese podijelila fotku na svom Twitteru. Ma, najbolje da pogledate neke najurnebesnije verzije.\nMeryl Streep udahne. Ja:\n— night 🌈 (@gillianparrilla) August 2, 2018\nTrebalo bi joj dati Emmy samo za ove slike\ngive reese the emmy for these set photos alone pic.twitter.com/PTmx2OyTSa\n— kyle erased (@kyle4prezident) August 2, 2018\n“Meryl Streep je precijenjena”. Ja:\n”Meryl Streep is overrated!”\n— Kris💋 (@KrissieStreep) August 1, 2018\nNaravno, fora sa žlicom\nbig little lies, meryl streep, reese witherspoon


Best model of the world – svetsko takmicenje modela – Šta žene žele\nPosted on 23.11.2012. 23.11.2012. by Redakcija\nBest model of the world – svetsko takmicenje modela\nPrestižno takmičenje Best Model of The World biće i ove godine održano u Istanbulu, Turska, od 1. do 9. decembra 2012.\nSvake godine BMOW u saradnji sa modnom agencijom Fox bira ženskog i muškog modela koji predstavljaju Srbiju na prestižnom svetskom takmičenju modela. Do sada su veliki uspeh i odličan plasman ostvarili Katarina Vučetić i Vasa Nestorović (2009), Anja Stokić i Danijel Mihajlović, koji je osvojio prvo mesto (2010.), Anja Đurić i Lazar Granić (2011.).\nPhoto: Prošlogodišnji pobednik Danijel Mihajlović i učesnici 2009. godine, Katarina Vučetić i Vasa Nestorović\nOve godine Srbiju predstavljaju Anja Stanić (18) i Filip Panajotović (23), koji su nakon nekoliko održanih kastinga u velikoj konkurenciji domaćih modela odabrani od strane žirija ovog takmičenja.\nPhoto: Modeli, Anja Stanić (18) i Filip Panajotović (23)\nPhoto: Ovogodišnji predstavnici Srbije na takmičenju best Model Of The World\nCategoriesVesti TagsAnja Đurić, Anja Stanić, Anja Stokić, Best Model Of The World, BMOW, Danijel Mihajlović, Filip Panajotović, Fox Fashion Agency, Katarina Vučetić, Lazar Granić, maneken, manekenka, Model, Modna agencija Fox, Stazenezele.rs, Vasa Nestorović\nPrevious PostPrevious Naš sud: Atlas oblaka (Cloud Atlas)\nNext PostNext Dave Clarke u Beogradu