Srpski valcer : Momčilo Đorgović : 978-86-521-0552-6 : Knjizara.com: Knjige\nPolitički i istorijski roman Momčila Đorgovića Srpski valcer obuhvata period od vremena kneza Mihaila do današnjih dana. Pred čitaocima se pojavljuju i anonimni junaci i političke i istorijske figure prvoga reda: od kneza Mihaila, Milivoja Blaznavca, Garašanina ili Benjamina Kalaja do Zorana Đinđića, Blera, Klintona...\nSlikajući dva istorijska vremena i političku i istorijsku dramu Srbije u njima, Đorgović na provokativan način daje i sliku dve imperije – austrougarske iz vremena kneza Mihaila i američke našega doba. U romanu u kome kipte i političke i ljubavne strasti, autoru polazi za rukom da pruži dinamičnu sliku istorije i savremenosti i da istorijske ličnosti predstavi kao ljude od krvi i mesa, od strasti i nagona, od grešaka i velikih iskušenja.\n2010; Broširani povez; latinica; 20 cm; 363 str.; 978-86-521-0552-6;\nIzdavač: Laguna; 2010; Broširani povez; latinica; 20 cm; 363 str.; 978-86-521-0552-6;\n22.04.11 Nova srpska politička misao\nSrpski valcer, Momčilo Đorgović\n- ""Vi pišete knjigu - obrati se bard Pavlu - Kako ide?... Ništa vam ne vredi ako nemate naklonjene kritičare i plaćene novinare"".\n- Pravo da vam kažem i ne očekujem da se zapodene neka rasprava""... (podv. R. Lj. str. 359).\nOvim dijalogom pisac je priveo kraju ovaj romanopamflet, uveren da ga niko neće čitati.\nIstorijska zbivanja, kraćeg ili dužeg trajanja, od jedne noći pa do čitava dva veka, učestala su tema u srpskoj književnosti. Sve češće srpski romanopisci prate razne pojave kroz čitave epohe, po ugledu na Andrića. Da navedemo samo dva primera - istorijom grada Užica bavio se Ljubomir Simović (Užice sa Vranama, 1996) i povešću Srbije u 19. i 20. veku Svetislav Basara (Početak bune protiv dahija, 2010). Činjenica je da je istorijski roman, s blagim usponima i padovima, neprestano u modi. Posle Andrića i Crnjanskog srpska književnost, uz nekoliko izuzetaka, i pored mnogo pokušaja, nema istorijski roman na nivou Na Drini ćuprije i Seoba. Naš zadatak nije da se bavimo književnom kritikom istorijskih romana, taj posao ostavljamo književnim kritičarima, već da progovorimo o istorijskim zbivanjima, kao potkom i temom, posebno njenim poznavanjem i korišćenjem u ovoj popularnoj vrsti književnih dela. U ovom radu osvrćemo se na roman Momčila Đorgovića, poznatog novinara, kome je ovo književni prvenac.\nGlavni junak romana je Momčilo Đorgović, alias Pavle, koji boravi u Vašingtonu kao stipendista. Pavle je preleteo Atlantik da bi potražio utehu od povampirene balkanske povesti s kraja 20. stoleća.\nOvo delo je književni kritičar Gojko Božović svrstao u ""politički i istorijski roman"", a novinarka Vesna Roganović u ""istorijski triptih"". Nesporno je, prema ovim ocenama, da je podloga romana - istorija, kojoj je prvi pridodao, s razlogom, političku tematiku. Naše je uverenje da roman ima i autobiografsku formu. Rekli bismo da je reč o čudnom spletu istorijskog, političkog i autobiografskog u jednom dugom vremenskom rasponu od 1867. do 2007, sa zgusnutim zbivanjima oko pomenutih godina i dugom vremenskom prazninom između ova dva okvirna leta.\nRoman Đorgovića, pisan kao triler, ima naslove prikladne samoj temi i načinu njene obrade: 1) ""Bluz: siđi, Mojsije (Vašington 2007, proleće-jesen)"", 2) ""Valcer: Banditen-Gallop (Polka schnell-Johann Strauss Jr.) Beograd 1868, proleće i 3) ""Valcer: Slepi miš (Beograd 1870. i 2010. u proleće)"". Time je pisac odredio mesto i vreme radnje opisane u romanu - trileru.\nGlavni junak romana je Momčilo Đorgović, alias Pavle, koji boravi u Vašingtonu kao stipendista. Pavle je preleteo Atlantik da bi potražio utehu od povampirene balkanske povesti s kraja 20. stoleća. Pavle se druži s tamošnjim Srbima, pre svih jednim od bibliotekara Kongresne biblioteke, s kojim vodi duge razgovore, čita knjige i prati zbivanja u SAD, ali ne zanemaruje ni ona u svojoj otadžbini. Čitalac odmah zapaža da Pavle pridaje sebi veliki značaj, i to već prvom rečenicom romana: ""Četiri teška protivtenkovska mitraljeza i dva minobacača su nad glavom, a prema njemu je upereno osam puškomitraljeza"" (str. 9). Bilo je to 2007. godine, kada su pored Pavla prošli DŽordž Buš i Toni Bler, ""dva najmoćnija čoveka na svetu"", koji su, silinom svojih automobila, umalo povredili junošu Pavla. Romanopisac je istakao italikom: ""Umalo da mi pregaze noge""! Kao da je hteo da kaže kako je u Vašington stigao, vešto skriven i neprepoznatljiv, hrabar i neustrašiv, srpski Bin Laden.\nPisac ovakvim izlaganjem započinje roman, ali već nekoliko stranica kasnije pridodaje ovoj priči neverovatnu zainteresovanost SAD za Pavla, i pre njegovog rođenja: ""Putnik namernik nije se još ni rodio, a u Americi su razmišljali o njegovoj sudbini, o njegovom oslobođenju od komunizma"" (68)! Pronicljivi Ameri prepoznali su u nerođenom piscu budućeg velikog prijatelja.\nPavle, alias Đorgović, jeste srpski intelektualac koji s ponosom naglašava da su Istambul, Beč i Vašington više oblikovali njegov identitet nego Moskva, čime, nesporno, ističe svoje zapadnjaštvo kao oblik svog opredeljenja. Ne skrivajući svoje namere, pisac uvodi Pavla u Kongresnu biblioteku u Vašingtonu da studira rusofobiju, ""ne toliko zbog Rusa koliko zbog Srba"" (106).\nU Srbiji Pavlovo zapadnjaštvo nije bilo potpuno uobličeno i nije bilo na ceni. Boravkom u Vašingtonu on će ga dograditi, usavršiti i oplemeniti. U tome su mu pomogle dve osobe, jedna dama, kojoj je poverio svoje umetničke ambicije, i jedan gospodin, koji ga je prošetao Vašingtonom i Kongresnom bibliotekom i upoznao sa mnogim tamošnjim Srbima. Plod ove saradnje je roman Srpski valcer.\nPobegavši u SAD sa nemirnog Balkana i još nemirnije Srbije tiranina Miloševića, Pavle otvoreno kaže: ""Živote, evo me, slobodan sam""! I tako se junak ovog romana, romanopisac lično, našao na najpogodnijem i najpoželjnijem mestu da preoblikuje svoju svest. I, šta bi drugo radio u slobodnoj zemlji nego se posvetio ""onom što je najbolje u njegovoj profesiji - gluvarenju"" (36, 56). Da je ""gluvarenje"" najbolje što novinarska profesija nudi, ako se iza ove reči ne skriva neko sumnjivo značenje, može se pročitati samo u ovom romanu.\nĐorgović uvodi u priču žive ličnosti sa kojima se družio, birajući, naravno, one koji su bili najpogodniji da im poveri svoje opredeljenje, koje je u osnovi antisrpsko i prozapadno. Tako se, već na početku romana našao i Dobrica Ćosić, kojeg po imenu ne pominje, ali se može lako prepoznati kao ""veliki srpski pisac"" sa kojim je Pavle šetao ""po parkovima Dedinja"". Ostavimo po strani koliko je moralno opisivati i iznositi u javnost takve razgovore, očigledno dvojice ljudi sasvim različitih političkih i svih drugih uverenja. Pronicljivim dovoljno da posumnjaju u iskrenost Pavlovog odnosa prema ""velikom srpskom piscu"", kao i o razlozima i ciljevima njihovih šetnji. Pavle ga je ""podržavao"", čak i kada je ""veliki srpski pisac"" tvrdio da je svojim delima nastojao ""da stvori"" srpsku ""nacionalnu svest"" (27)! I najdobronamerniji čitalac će se zapitati da li je moguće da srpske nacionalne svesti nije bilo pre Dobrice Ćosića? Svi koji poznaju ""velikog srpskog pisca"" i njegovo delo, posumnjaće u ovaj iskaz Pavla, koji će se nekoliko stranica kasnije hvaliti svojim zapadnjaštvom.\nSa srpskim piscem i ""ocem nacije"" šetao je i pored Dunava, na keju, razgovarao o podeli Kosova, o Đinđiću i njegovom ubistvu. Čuvene su Ćosićeve šetnje i razgovori sa mnogim prijateljima i ""prijateljima"". Da li je srpski pisac znao ko su ""plaćeni novinari"" i ko ga uhodi?\nDruga živa ličnost koju Đorgović uvodi u roman, ali pod punim imenom i prezimenom, jeste srpski ambasador u Vašingtonu, Ivan Vujačić, sa kojim se druži i o svemu diskutuje u vašingtonskim restoranima. Sa njim je besedio o Miloševiću, Đinđiću (""koji je bio fasciniran Vašingtonom""), Ćosiću i mnogim drugim ličnostima i temama.\nPisac otkriva sebe na mnogim stranicama romana. On ističe da je ""pisao za tri stotine različitih novina"", pominjući izrikom i Nedeljni telegraf, da je znao iz sopstvenog iskustva da novinari preteruju, izmišljaju događaje i da se u njihovim pričama ""ne nalazi uvek istina"" (55, 127, 150). Lepo i pošteno priznanje, nesvesno učinjeno, moralno sasvim prihvatljivo za ljude poput Đorgovića, alias Pavla.\nU Vašingtonu su smeštene ""moderne i planetarne institucije - CIA i UN"", te u tom miljeu smešta književno nezanimljivu ""špijunsku priču"". Đinđić je razumeo Pavla kada su ga napadali da ""ima suviše udbaškog i policijskog materijala u novinama"", i tešio: ""Ne obraćaj pažnju, zavide ti jer oni nemaju""! I, da bi priča postala bar malo uzbudljiva i ubedljiva, Pavle upoznaje, nikog drugog do Jovicu Stanišića, šefa srpske Udbe, sa kojim ravnopravno raspreda o svemu i svačemu: crkvi, policiji, vojsci, službama, kriminalu... (47).\nPavle, alias Đorgović, ne skriva da je u Vašingtonu proveo mesec dana, ali ne kaže čiji je bio stipendista i o čijem trošku je tamo boravio. On nije samo srpski Bin Laden u SAD, već i srpski Kazanova, veliki ljubavnik, kakav se samo može zamisliti u sapunastim filmovima i baršunastim južnoameričkim serijama. Za tili mesec on je imao pet ljubavnica i sve su bile različite boje i nacionalnosti! U ljubavnim avanturama pozavideli bi mu Kazanova i Nikola Krstić. Prva njegova ljubavnica je Abebe, Etiopljanka, čiji muž služi vojsku, slučajno ili ne, u vojnoj bazi u Bondstilu (Kosovo). Pavle je uživao u njenim uzvišenim ljubavnim čarima, ubeđen da joj je ""stvarno vrlo drag i da ga je volela tako da je bio neprestano i telesno i duhovno ispunjen."" Trijumfalni Don Žuan srpski, potom je povalio Venecuelanku Konsueljo, ""pravu špansku lepoticu s primesama Afrike u krvi"", ali ova po malo rasistička pohvala gubi značaj pred činjenicom da je njegova privremena ljubavnica bila, gle čudna slučaja, ""protiv Čaveza"". Iako se u ""krevetu pretvarala u pravu lavicu"", Pavle se ubrzo zaljubio u Melisu, hispano-belkinju, koja ga je smlavila ""navalom strasti"". Potom je došla na red Francuskinja, ali mu je ona brzo dosadila. Ovaj mačo-men živeo je u Vašingtonu kosmičkom brzinom, te se naprasno zainteresovao za Mongolku ""u mini suknji, sa stabilnim butinama"". I, na posletku, posle jednomesečnih ubrzanih i sasvim neuverljivih ljubavnih avantura, Pavle se, really satisfied, vratio u Beograd. Kao što biva kod svih nenadmašnih zavodnika, poput Pavla, bilo mu je teško da se brani od previše američkih ""veselih muva na lepku"", te je utekao iz slobodne Amerike u neslobodnu i nemirnu Srbiju (67, 118, 120, 122-124).\nNeumorni Pavle stizao je da pohađa školu za strane jezike, putuje, radi u Kongresnoj biblioteci, obilazi restorane i srpske piknike, i sve što je moguće i nemoguće za jedan mesec boravka u Vašingtonu!\nNa kraju ovog romana prijatelj savetuje književnika da mu rukopis neko lektoriše, iako kao novinar odlično piše. Zatim mu skreće pažnju da nije dobro, zbog žene i dece, da opisuje svoje ljubavne doživljaje u Vašingtonu. ""Šta će žena da vam kaže? - Ali, to je roman, nisam pisao autobiografiju... - malo nabusito pokuša Pavle da se odbrani"" (360). Vrlo prozaično, sasvim neuverljivo, dosta podsmešljivo, a o moralnim Pavlovim shvatanjima izmišljenog seksualnog viteštva neka čitaoci sami prosuđuju.\nPavle u prestonici svetskog Carstva\nPrvi deo trilera posvećen je boravku Pavla u SAD.\nAmerikanci iz SAD uvereni su, iako najveća sila, ""da nemaju istoriju"", pa je pisac pokušao da ih pravda: ""šta će im istorija kada imaju bogatu sadašnjost"". U taj raj sadašnjice Pavle je ""pobegao od povampirene, inače vampirske istorije na Balkanu"". Moćna sila s nemoćnom povešću, uzrokovala je kod Amera ""pomamu da se ode što dublje u prošlost, da se pronađe što dalja istorija"" (11). Bez obzira što je i Fokner graknuo ""da prošlost nikada nije mrtva"" (13), Đorgović ovu pomamu za povešću ne osuđuje, kao što je to uradio sa balkanskom, odnosno srpskom ""vampirskom istorijom"".\nPavle, alias Đorgović, ne skriva da je u Vašingtonu proveo mesec dana, ali ne kaže čiji je bio stipendista i o čijem trošku je tamo boravio. On nije samo srpski Bin Laden u SAD, već i srpski Kazanova, veliki ljubavnik.\nPisac odmah stavlja do znanja čitaocu u kojoj državi boravi glavni junak Pavle: ""Kad nazeb uhvati Vašington - kašlje ceo svet"" (17). Bežeći iz Srbije Vojislava Koštunice i radikala Tome Nikolića (2007) stigao je u Vašington, ""nade cele svetske povesti"" (18). Pisac nije svestan činjenice da je prethodno odao priznanje američkoj sadašnjici zato što ""nemaju istoriju"", a potom uzneo njihovu povest. Koliko nelogičnosti u ovih nekoliko reči? Da li išta može biti ""nada cele svetske povesti""?\nSrbija 19. veka prosvetljavana je iz dva grada - sultanskog Istanbula i carskog Beča. Krajem 20. stoleća Balkan je počela da obasjava i Amerika. ""Vašington, Beč, Istanbul - bilo ko da je želeo da ima bilo kakav uticaj i vlast na Balkanu, morao je da klekne u ta tri grada"" (18). Uzmimo da je ova tvrdnja delimično tačna, sledeća je sasvim netačna i, već na startu, uverava čitaoca u kom pravcu će pisac usmeriti radnju romana: ""Ta tri grada mnogo su više učestvovala u kreiranju Pavlovog identiteta i sudbine nego četvrti grad - Moskva"". I, dodaje, i Tito je sazrevao u ""K. und K"" monarhiji: ""neka Beograd bude Beč, neka ima Opernhaus i Opernring"", a sve zato da bi saopštio kako posle Broza nijedan srpski političar nije ušao u Bečku operu, ali su zato, i Tadić i Koštunica, više puta odlazili na hodočašće u Guču (18/9). Zamislite Tita, metalostrugara, u Bečkoj operi? Piščevu tvrdnju opovrgava jedna pouzdana činjenica, da su i Koštunica i Tadić, prema onome što je poznato, imali solidnije obrazovanje od Broza. Ispoljivši žal za propalom Habzburškom monarhijom, nesporno kulturnijom od balkanskih država pre 1918. godine, Pavle predviđa naš ulazak u EU posle 500 godina, jer balkanska društva nisu ""sposobna za razvoj"", koji pripada zapadnoj civilizaciji. Potom, omiljenoj ličnosti Austrije, Meternihu, pripisuje neizgovorene reči - ""u toj varvarskoj zemlji (Srbiji) nema sposobnih i kulturnih ljudi"" (21/2).\nĐorgović, pun hvale za Ameriku, vraća joj se još jednom pri kraju prvog poglavlja. SAD su domovina celog sveta, to je novi ""imperatorski Rim"", (24, 119). Njegov sagovornik u Vašingtonu ističe da ga je ta zemlja ""učinila boljim čovekom nego što bih bio da sam ostao u Jugoslaviji... Nema slične zemlje na planeti"" (37).\nVašington je fascinantan grad sa rajskim vrtovima i parkovima, skverovima, čak i potocima i rekama, čije obale krase najlepši primerci drveća. ""Čak ni beskućnici po parkovima nisu izgladneli tako beznadežno, pošto su svi bili obučeni u nova odela, modernog kroja i boja, u novim patikama, sa mobilnima, ajpodima i slušalicama na ušima"", i toplim vrećama za spavanje (44). Reklo bi se blagostanje kakvo svet nije video od postanka, budući da osobe koje poseduju sve što je pisac naveo, ne mogu biti prosjaci. Kao Beograđanin, Pavle se u Vašingtonu osećao bedno, kako i ne bi, kada su i prosjaci na ulicama imali više od njega, slavnog i poznatog novinara i vlasnika novina!\nĐorgović, alias Pavle, trudi se da, neskriveno, iskaže svoju privrženost američkoj spoljnoj politici. Ni najarogantniji, ni najnametljiviji američki ambasadori nisu u stanju da na pavlovski način iskažu smisao i cilj američke spoljne politike. Pisac ima pred sobom dva cilja: 1) da opravda američku agresivnu spoljnu politiku i 2) da prikaže Srbiju varvarskom državom surovih naravi. On se nimalo ne trudi da svoje ideje zaodene u ruho ironije, skrivenih namera, potuljenog podmetanja, diplomatskih igri, već sve što je osmislio kazuje otvoreno, ne ostavljajući čitaoce ni pred kakvom dilemom: ""Zato je Bog hteo da Angloamerikanci imaju atomsku bombu i da uz Proviđenje sprovode anglosaksonsku misiju, Go you therefore, and teach all nations"". Od vojnih akcija Amerika neće odustati ""gdegod bude smatrala da je njen interes ugrožen"" (51, 69). U prevaspitavanju sveta Ameri su uzeli u obzir i Pavla i njegovu otadžbinu. Nisu ih dvojili!\nKlinton i Bler - mislioci\nBil Klinton i Toni Bler su miljenici Đorgovića u meri koja prevazilazi svaku vrstu neukusa, rajetinstva i licemerja. Iako opisuje vreme bombardovanja Srbije, pisac nijednom reči ne osuđuje ovaj varvarski čin, već konstatuje: ""Bila je frka"", da bi nekoliko stranica kasnije stavio u usta Klintona reči izgovorene Bleru: ""Moramo pakleno da ih bombardujemo"" (73, 84). Isto o Srbiji misli i Bler, energičan, slavan, ""glave pune kose, lica uokvirenog talasima kao Mik DŽeger"", koji dva puta iugovara: ""This is a just war"" (92, 93)!\nSledi Đorgovićev opis Bila Klintona, koji će ući u anale srpske, i ne samo srpske, udvoričke književnosti. Klinton, prima srpsku delegaciju u svojim prostorijama, s koka-kolom u ruci, i govori da ratuje protiv Miloševića a ne Srba, ratuje da bi sačuvao Kosovo i manastire, da ne bi propali kao Sarajevo. SAD su piščeva opsesija, Klinton je piščeva omiljena ličnost, razložna i puna razumevanja i ljubavi prema ljudima. Veliki Klinton, ""inkarnacija imperatora"", spasao je Pavla balkanske pošasti i pružio mu privremeno utočište. Jedan od Srba, koje je primio predsednik SAD, sledećim rečima opisao je Pavlu Bila: ""Izvanredno je inteligentan, hvatao je misli u letu i reagovao odlučno, s konkretnom odlukom"". Ime predvodnika srpske delegacije izgovorio je ""s tačnim srpskim izgovorom""! A, zaboravio je, inače učestala pojava kod ovog pisca nestabilne pažnje i logike, da je u prethodnom pasusu naveo kako je Klinton izdao naredbu svojoj liezon ""da mu napiše nekoliko rečenica"" za intervju jednom listu. Dobar primer inteligencije koja ""hvata misli u letu"" (75, 85)!\nĐorgović se, zatim, vratio Bleru, sa kojim je Đinđić u ""odličnim odnosima"" i za koga Englez kaže: ""Takvi su potrebni Srbiji"". Zaboravio je da doda - da je Toni ove reči izgovorio dok je bombardovao njegovu otadžbinu! Valja naglasiti da se deo ovih razgovora dešava i posle 5. oktobra, kada je trebalo, po oceni pisca i njegovih stranih junaka romana, ""da se pusti malo krvi jer ne valja kada svi politički akteri prežive i opet svi sednu u jedan politički čamac...""\nPisac ovaj odeljak završava pisanjem članaka u svom listu, ""Nedeljnom telegrafu"", o opredeljenju Srbije da bude podunavska i srednjoevropska, a ne levantinska zemlja. Srbi za takvu politiku nisu bili spremni, a evo sa kojih razloga: ""Živeti na Dunavu i imati dinamične odnose sa Mađarskom, Austrijom, Nemačkom zahteva znanje, rad, racionalno razmišljanje, takmičenje, zakone, kriterijume"". Da stvari izgledaju crnjim nego što jesu, dopisao je Draškovićeve reči da su NATO bombe bile napunjene ""Miloševićevim eksplozivom"". Ni to Đorgoviću nije bilo dovoljno te naglašava da nesrećni Milošević nije bio predsednik Srbije, ""ne bismo bili bombardovani"" (76/7). Ne samo da nije spreman da uputi bilo kakvu skrivenu aluziju na ""Milosrdnog anđela"", već naglašava da komandant NATO snaga, Klark, ""radi herojski posao"" (81)! Kako bi nesrećna Srbija tek prošla da je Đorgović bio, umesto Klarka, komandant NATO jedinica?\nSmisao sveg dosadšnjeg Đorgovićevog kazivanja iskazan je narednim rečenicama: ""Poslao je jevanđelje svetu - Amerika će vladati nad talasima okeana, ali i Britanija s njom. Rule America! Rule Brittania"", klikće engleski prvi ministar u Čikagu 1999. godine! Ni antički pisci nisu Bogovima pridavali veći značaj, nego što ga je Đorgović pridavao Klintonu i Bleru i njihovim državama.\nPohvale Americi i Engleskoj, i žal za propalom podunavskom Žutom monarhijom, odlika su neskrivenih političkih uverenja Pavla. Pavlovska ideologija je ideologija novokomponovane rajetinske duše, koja se, bez nužde, u slobodi, prodala za jednomesečnu stipendiju.\nSrbija se provlači na svim stranicama romana, posebno u drugom i trećem triptihu. Ukazali smo na sve što se dešavalo Pavlu tokom jednomesečnog boravka u Vašingtonu, kako odslikava SAD i omiljene ličnosti - Klintona i Blera. Nimalo nezanimljivo je i viđenje sopstvene otadžbine, njenih vladara i političara.\nKraj prvog triptiha pisac je završio sumornom slikom o budućnosti Srbije. U školi za strane jezike Lari ga moli da mu pokaže Srbiju na geografskoj karti, ""ali na karti u Vašingtonu - Srbije nije bilo"". Pavle je pravdao nepostojanje Srbije greškom kartografa, ali mu je sagovornik uzvratio: ""Kad mi crtamo i štampamo karte, ne pravimo greške"" i s podsmehom dodao - ""Pre bih rekao da naše karte otkrivaju vaše zablude"" (156). Tim, nimalo ohrabrujućim rečima, pisac napušta priču o Vašingtonu i vraća se nemirnom Balkanu i Srbiji.\nKao novinar u Srbiji Pavle se interesovao o uvek istoj temi: ""ko je odgovoran za sve srpske nesreće i zašto se one događaju""? A da bi tajnu odgonetnuo morao je da se posveti istraživanju, a ono je bilo skromno i sastojalo se samo u nabavci knjiga u ""Dereti"" i ""Platou"" (30). U tekstu koji sledi navodimo do kakvih je istraživačkih rezultata došao Đorgović.\nUbistvo Đinđića je najpogubnija stvar za Srbiju, budući da Srbe, od Miloševića, prati ""imidž...krvoloka"", a njihova zemlja postala je ""potuljena i glupa država"" (25). Pisac je sažaljevao Đinđića, ""koji je mnogo odskakao od srpskog proseka"", ali je napravio mnoge greške, a najveća mu je bila ta što je ""prevarante bio okupio oko sebe"" (39). Vrhunac Đorgovićevog poimanja povesnih procesa dugog trajanja jeste njegov stav da je divljačko ubistvo kralja Aleksandra i kraljice Drage i nekažnjavanje krivaca ovog zločina ""dovelo i do atentata na Zorana Đinđića"" (48)! A onda je, ovu sumornu priču, protegao u dalju povest i povezao je sa ubistvom kneza Mihaila, tvrdeći da su obojica ubijeni ""kao vrapci"". Koliko je piščev zaključak književan a koliko pamfletski, kazuje sledeći citat: ""I sa Mihailom, i sa Đinđićem ubijena je nada u mogućnost druge Srbije. Zar nekažnjavanje oceubistva nije poziv da se takav zločin ponovi"" (49)? I, kao ugledni povesnik, pozabavio se atentatima i dubinom njihovih zločinstava, budući da su lomili kičmu i državi i narodu. Đorgović neosnovano tvrdi da su se srpski povesnici povodili za ""austrijskim istražiteljima"" te su događaje posle knez Mihailovog ubistva samo opisivali, ne i tumačili, te su time ""stavljali zločine u kontekst koji ih je opravdavao"" (51). Mnogo dokaza bi se moglo navesti da je i u ovom slučaju Đorgović potpuno promašio, jer nije poznato da je iko u srpskoj istoriografiji pisao išta pozitivno o ubicama ili da je zločin opravdavao.\nIako se o ubistvima braće Kenedi ne zna mnogo, te je i dalje obavijeno velom tajni, u najmanju ruku onoliko koliko i ubistva srpskih vladara i Đinđića, on za Amerikance traži izvesna opravdanja i ne stavlja ove događaje u istu ravan, jer Amerikanci ""kritički vrednuju neposrednu prošlost, mada još nisu rasvetlili ubistva braće Kenedi"" (51). O kakvoj se kritičkoj vrednosti može govoriti u slučaju američke istoriografije koja još nije rasvetlila tako važna ubistva, a ista se ta pojava drugačije karakteriše u slučaju srpske istoriografije?\nPisac deli ljude u Srbiji na starosedeoce i došljake, nalazi mane i jednima i drugima, ali u jednom su isti: ""utemeljeni su u nacionalističkom mentalitetu"". Za takvu svetinu Zoran Đinđić je bio ""previše obrazovan za Srbe"". Slično mišljenje ima i o Srbima u Americi, koji su konzervativnih pogleda. Navodimo primer kako je došao do ovakvog uverenja. Njegov sagovornik i vodič kroz Kongresnu biblioteku, borac protiv srpskog nacionalističkog mentaliteta, odustao je da kupi stan u Beogradu onog trena kada je Toma Nikolić postao predsednik Skupštine! Sledeće Đorgovićevo podmetanje je neoprostivo i uvredljivo za sve Srbe u SAD: ""Njihova domovina je Amerika i dobro znaju da je Kosovo pod američkim pokroviteljstvom, dakle, i njihovo"" (142). Koliko je piščevo pamćenje slabo govori činjenica, poznata i najobičnijem svetu, da su Srbi u Americi organizovali mnogo demonstracija protiv bombardovanja NATO snaga Srbije 1999. godine, samim time i protiv secesije Kosova i Metohije.\nKoliko lepih reči za Klintona i Blera, toliko loših reči za srpske vladare i srpske režime. Kao simbol svih srpskih režima poslužila mu je pesma i ličnost Jeremije Krstića, kako bi opisao srpsko političko ludilo, jer ""srpski režimi protivnicima ne praštaju"" (117).\nKoštunica se druži s ruskim ambasadorom, Nikolić hoće Srbiju da pretvori u rusku guberniju, i sve takve i slične pojave lakonski predstavlja kao ""faraonstvo u bednoj Srbiji"" (140). Koštunici zamera još i to što je proslavio 200-godišnjicu postojanja srpske vlade, odn. što je svoju vladu povezao sa Praviteljstvujušćim sovjetom. To je, naravno, nedopustivo, ubeđuje nas jedan od piščevih junaka, jer vezivanje za Karađorđa u 21. veku znači da za njega ""borbe sa Turcima još nisu završene"" (151).\nPodsećam čitaoce na početak romana u kojem je prikazao neverovatnu želju Amera da proniknu u što dublju sopstvenu povest, kao pojavu dostojnu pohvale, dok mu u ovom slučaju smeta obeležavanje dvestogodišnjice postojanja srpske izvršne vlasti. Ovaj primer je dobar dokaz da Đorgović nastupa kao protagonista a ne kao pisac u pohvali tuđe i potcenjivanju sopstvene istorije.\nĐorgović predviđa, 2007. godine, da će se radikali pocepati i ""dotadašnji predvodnici Toma Nikolić i Aleksandar Vučić stvoriće novu, naprednjačku stranku""! Ovakva proročanstva su retkost, te će po njemu pisac ostati upamćen u srpskoj književnosti, poistovećujući se sa čuvenom proročnicom Vangom.\nPisac nije mogao, niti je hteo, da zaobiđe Bosnu. U pomoć je prizvao Benjamina Kalaja, jednu od omiljenih ličnosti, poput Klintona i Blera, da bi pokazao kako je on ""najviše reformisao Bosnu"" (133).\nMožda pisac najbolje otkriva svoju ulogu u javnom životu Srbije, pa i svog lista, sledećim rečima: ""U američkoj ambasadi u Beogradu, posle pada Miloševića, priređivali su se veliki prijemi na koje su bili pozivani svi koji nešto znače u Beogradu i Srbiji"" (155). Da li je moguće da su i to radili? Da li je pisac zaboravio da unese u ovu priču i autobiografske doživljaje? Čitalačka publika ostala je uskraćena autobiografskih kazivanja o životu u otadžbini, koji bi, možda, mogli biti zanimljivije od američkih. Izbegavši da opiše učešće u savremenim zbivanjima, pisac se spustio u dublju srpsku povest.\nDrugi i treći deo trilera, više od polovine romana, posvećen je Kneževini Srbiji, kada je u njoj boravio Benjamin Kalaj, austro-ugarski poslanik, ličnost koja pleni pažnju pisca do te mere da prelazi granice ukusa. U preostalom delu romana, koji je stalno na ivici romaneske i pamfleta, ali više ovo drugo, i uvek u uprošćenim i skandaloznim oblicima.\nDolazeći u Beograd, Kalaj u Zemunu upozorava čuvenog bankara Sinu: ""Upravo izlazimo iz Evrope""! Nešto kasnije će napisati da se Beograd nalazi na ""plovnom putu između Evrope i Azije"" i, dodaće, ko drži grad na ušću Save u Dunav ""sprečava Aziju da prodre u Evropu"" (160, 169, 206). Piščev omiljeni junak, Kalaj, ne skriva da je njegov dolazak usmeren ka ostvarenju vekovne habzburške ideje: ""Velika Turska će morati da se povuče sa Dunava"". U tome učestvuju engleska i austrijska (sic!) tajna služba. Kome će taj prostor pripasti posle povlačenja Turaka? Pisac provlači kroz Kalajeva usta reči koje daju odgovor na postavljeno pitanje: ""Nema Mađara koji ne misli da je Košutova konfederacija jedini izlaz i za nas i za njih. Dunavska konfederacija"". Glavni grad Konfederacije bila bi Pešta, čime bi se uspostavila i stabilizovala Srednja Evropa. ""Biće naš Dunav i naš Adrijatik. I Evropa će biti spokojna. A Rusija i njen panslavizam ostaće u azijskim stepama"" (165). Pisac, inače, i pri opisu događaja iz povesti i pri prikazivanju savremenih zbivanja, rado koristi svaku priliku da naglasi rusofobičnost svojih junaka. Mađarofilija i rusofobija su političko usmerenje Kalaja, sasvim razumljivo, ali je neshvatljiv piščev odnos prema takvom opredeljenju, koji se može shvatiti kao podrška Mađarskoj i Mađarima. Povest se, ipak, odvijala drugim pravcem, nasuprot rusofobičnosti i srbofobičnosti Kalaja i Pavla, alias Đorgovića.\nDa bi Đorgović učinio roman politički zanimljivim, svom omiljenom junaku daje prvi zadatak, da posredstvom tajnih agenata dođe do Garašaninovog ""Načertanija"", za kojim bezuspešno tragaju već 20 godina!\nU srbijansko blato Kalaj gazi na ""ulaštenim cipelama"" i čuva se da ga na putu do rezidencije ""ne izujedaju pseta"" (161). On naglašava da stalno nosi sa sobom revolver, jer oseća nesigurnost u neevropejskom Beogradu, iako uživa imunitet stranog diplomate. Da bi Đorgović učinio roman politički zanimljivim, svom omiljenom junaku daje prvi zadatak, da posredstvom tajnih agenata dođe do Garašaninovog ""Načertanija"", za kojim bezuspešno tragaju već 20 godina! Posluživši se toliko zloupotrebljavanom ""književnom imaginacijom"" u istorijskim romanima, pisac sebi dopušta da preskoči odgovor na pitanje otkuda, tako rano, austrijskoj diplomatiji saznanje za ovaj tajni dokumenat, da bi se uopšte dali u potragu za njim. Pisac ne samo da zna, već i podvlači, da je ""Načertanije"" ""velika opasnost za Carevinu"" (167)! Iole obavešteniji novinar i književnik znao bi da je ""Načertanije"" upereno protiv Turske, a ne Austrije (1844). Iz ovih i sličnih piščevih malih istoriografskih znanja može se izvući samo jedan zaključak - da je reč o političkom pamfletu, zakasnelom i zastarelom više do jednog veka.\nMilivoje Petrović Blaznavac, ministar vojni, inače po mišljenju Kalaja ""licemer"", koji o ""Načertaniju"" nije znao ništa, tvrdi da srpska vojska još nije spreman da ""odmaršira do Zagreba, Sarajeva, Dubrovnika, Novog Sada ili Crnog Mora"" (182). Dobro upućeni u spoljnu politiku Srbije u doba vladavine kneza Mihaila, mogu samo s prezirom da proprate ovu ""književnu"" izmišljotinu!\nDa su strani predstavnici ljudi koji sakupljaju razna obaveštenja o zemlji i ljudima u kojoj borave, davno je poznato. Često se mesta stranih ambasada žargonski nazivaju ""špijunska gnezda"". Benjamin Kalaj je stupio u špijunsku akciju čim je kročio na srpsko tle, sa osnovnim ciljem da oživi austrijsku špijunsku mrežu, prenoseći sadašnje stanje srbijanskog glavnog grada u 1867. godinu. Čuven po velikim promašajima u srpskoj povesnici, a sve u nameri da prikaže Srbe osvajačima, uzurpatorima i ratnicima, Đorgović konstatuje da u ""salonima beogradske aristokratije"" često sede ""oni koji snevaju Srpski Balkan"" (podv. R. Lj). Niti je u Beogradu bilo aristokratije između 1804. i 1914. godine, niti je poznato ijedno ozbiljnije ime iz srpskog javnog života, posebno politike, koje je prisvajalo ceo Balkan!\nĐorgovićeva mašta je nekontrolisana kada se objašnjavaju politički i vojni ciljevi i planovi Srbije. Već u prvom izveštaju Andrašiju, Kalaj je toliko dobro obavešten da samouvereno tvrdi: ""Iz Srbije ponovo kreće zavera protiv Cara i Evrope""! Ove reči, koje daleko za sobom ostavljaju prethodna Kalajeva poimanja srpske spoljne politike, napisana su u stilu inteligentnog špijuna, snalažljive uhode i opuštenog zavodnika koji teži ""imperijalnom erotskom strašću da osvoji, porobi, uživa"" (214).\nJedna dramatična priča o nabavci oružja za Srbiju iz Rusije, iz vremena druge vladavine kneza Mihaila, u ovom romanopamfletu je tragikomično prikazana. Pisac piše da se Srbija ""grozničavo naoružava"", i navodi podatak o kupovini 50.000 pušaka u Beču, što je sasvim nepoznato istoriografiji, ali je to u ovom slučaju najmanje važno. Bitna je piščeva logika i smisao radnje da se Srbija naoružava kupovinom oružja od Austro-Ugarske, svog velikog neprijatelja! Zar su Srbiju mogli da vode toliko neoprezni ljudi? Zar su Austro-Ugri mogli da prodaju toliko pušaka zemlji koju je Kalaj nekoliko stranica ranije optužio da pravi ""zaveru protiv Cara i Evrope""? Kalajeva špijunaža bi, u ovakvoj neopreznoj srpskoj politici naoružavanja, bila besmislena. Samo Đorgovićeva ""književna fikcija"" mogla je ovakvom ""logikom"" obesmisliti spoljnu politiku Srbije i špijunsku delatnost omiljene mu ličnosti Benjamina Kalaja.\nU opredeljenju Srbije - Zapad ili Istok - pisac, takođe, ne skriva nameru, te seče: ""Naravno, bolje je Zapad"" (287). Ideju oslobođenja srpskog naroda, na bilo kojem prostoru, predstavlja kao ""čudan oblik kolonijalnog osvajanja"" (289). Umesto što se naoružavaju da bi oslobodili svoje sunarodnike, Srbima bi bilo pametnije da se pozabave ""razvijanjem jezika"". ""Srbi još ne pišu svoje knjige, niti prevode tuđe. Kako da stvorite jezik"", govori Kalaj knez Mihailu. Pod sugestivnom i velikom moći Kalaja, nejaki knez Mihailo se zapitao: ""Od ovih ljudi u smrdljivim opancima koje svet ne poznaje, niti su oni svesni sveta, napraviti građane Evrope"" (podv. R. Lj. 294)? Skrećem čitaocima pažnju da je reč o poslednjoj godini knez Mihailove vladavine, kada u Srbiji izlazi više listova i prevoda knjiga, kada radi Velika škola, štamparija, kada u Srbiji prodire evropska moda i evropske ideje liberalizma, kada je Srbija napredna balkanska zemlja. Dovoljno je napomenuti da Bugarska i Albanija još i ne postoje kao države. I, gle, čuda, nekoliko stranica kasnije pisac daje sasvim drugačiju sliku Srbijanaca, koji su ""nosili knjige umesto sekire, krili kurac umesto da ga vade. Kako se brzo promenila ta srpčad, od seljaka postala gospoda, pravi besposličari"" (298). Koliko kontradiktornosti u ovim dvema rečenicama, koliko nelogičnosti u ovom i prethodnom viđenju Srbije i njenih žitelja?\nPosle ovih uveseljavajućih opisa, pisac se pita: ""Kako vesternizovati Srbiju""? Jer, sve što je dobro u Srbiji, stiglo je u nju od ljudi sa Zapada, bilo da je reč o Srbima ili strancima. Jedan od takvih je i Matija Ban, koji je dolaskom ""palio svetlo jednoga sveta, druge planete"" u tamnom srbijanskom vilajetu. I dok se u svetu svašta osmišljavalo, u Srbiji se ""nije ništa događalo, nijednog dana i nijedne noći"". U večno istoj Srbiji mogao se čuti samo poneki pucanj topa, koji bi stvorio neku novu okolnost, ali život se, zatim, nastavljao ""u istim navikama. Što srpskom ponosu uopšte nije smetalo"", a kako bi mu i smetalo kada su Srbi bili ""nesposobni da čuju drugačije mišljenje"" (304).\nKoliko se pisac ne snalazi u povesničkim događajima, evo još jednog primera. Turci su napustili Srbiju 1867, Kalaj je u nju došao 1868. godine. A Anka i Mihailo diskutuju o noćnom miniranju turskih džamija, dok još Turci u Beogradu borave. I to, minama, noću! Svi znaju da su odlaskom Turaka džamije opustele, oronule i nestale. Srbija se i u ""književnim"" delima može zbog te nemarnosti osuđivati, ali ne i za miniranje džamija, jer ga nije ni bilo, osim u zlonamernoj uobrazilji ovog pisca. A ona je beskrajno zlurada i apsurdna, što se potvrđuje Đorgovićevim opisom Kalaja pred kartom Evrope, obolelog od tripera, koji izgovara ove reči: ""Austrougarska se graničila sa Turskom, Srbije nigde nije bilo"" (335)! Podsećam čitaoce na početak romana, kada Srbije nije bilo ni na karti u Vašingtonu!\nTako je romanopamfletista, perom ubojitim, kao što su bile razorne i one izmišljene mine koje su porušile turske džamije, zbrisao istoriju Srbije od 1804. do 1868. godine. I, da se još jednom vratimo piščevoj ""logici"" i ""književnoj imaginaciji"". Šta će Kalaj u Srbiji ako ne postoji? Kako je mogao biti konzul u državi koje nema ni na geografskoj karti? Zašto traga za ""Načertanijem"" koje je velika pretnja Austro-Ugarskoj i Evropi? Bezbroj pitanja moglo bi se još postaviti, ali i ova su dovoljno uverljiva za komedijašku predstavu o savremenim srpskim ""književnim"" sužnjevima.\nUkazali smo na piščevo viđenje SAD i Srbije u prošlosti i sadašnjosti. Kako je Đorgović video suseda Kneževine Srbije, Habzburšku monarhiju?\nIako se često pominje i Turska, nju izostavljamo iz naslova, jer ona nema značaj u povesti Srba kakav je, u svojoj uobrazilji, osmislio ovaj pisac. To se vidi već iz sledeće rečenice: ""Dovoljno je uporediti Srbe u Austrougarskoj i Srbe podTurcima. - Dve reke ih razdvajaju, ali kao da su okean. - Sat vremena brodom, ali kao da su vekovi"" (podv. R. Lj, 186), piše Đorgović, iz čega sledi samo jedan sud - da su Srbi u Austro-Ugarskoj slobodni ljudi, dok su Srbi u Turskoj podanici, raja. Da li je uopšte potrebno naglasiti da on ne oseća potrebu ni da pomene Srbiju i Crnu Goru, ili ih namerno ignoriše? U prikazima beogradskih večernjih soarea uočava razlike između prečana i domaćih, čega je inače bilo, ali ih pisac rado naglašava, a sve u cilju da istakne nadmoć Austro-Ugarske nad Turskom i Srba iz Preka nad Srbijancima.\nMada često brka zvaničan naziv države - Austrija i Austro-Ugarska, pisac neosnovano tvrdi da je ona ""najjača sila u Evropi"", ""politički kontinent"" (185, 212). Njoj brzo pridodaje i Ameriku, koja počinje da se proslavlja svojim kombajnima!\nPisanje o Oreškoviću Antoniju, o ""paravojnim"" srpskim jedinicama, napaćenoj srpskoj neoslobođenoj braći i tsl. podsmešljivo je, i bezrazložno. Nesrećni Garašanin je spremio vojsku da ratuje ""na celom Balkanu"", opsednut, kao morom, da upadne u Bosnu i Bugarsku. Svi koji na tom poslu rade, vrh srpske politike, predvođen knezom Mihailom i predsednikom vlade Garašaninom, ""rade na tome da Beograd vlada Balkanom"", što će ""Srbiju nepromišljeno odvesti u propast"" (199).\nPisac nas uverava da austrijska vojska iz Zemuna može olako da zauzme Beograd, ""jednim velikim zamahom sablje"" (202). Kako su se proveli 1914. godine, dobro je poznato, osim ovom piscu, koji dopisuje: ""Celi svet je austrijsko carstvo, što Srbi nikada nisu hteli da prihvate"" (Podv. pisca, 204). Kalaj je toliko moćan da kontroliše pisma srpskih ministara, te se stiče utisak da je on vladar Srbije! Srbi nisu shvatili, i ne mogu da shvate, da su Dunavsku simfoniju osmislili bečki političari, i da se njihovom dirigovanju, svi, pa i Srbi, moraju prikloniti. Pisac stavlja u usta Kalaju proročanske reči: ""da će se oni s ovim srpskim elementom, kad-tad, makar i za pedeset godina morati da obračunaju"" (207).\nSrbija i Crna Gora ne postoje jer nemaju međunarodno priznanje, Turska je Azija, Austro-Ugarska je država blagostanja i prosvećenosti. To je slika koju ni Kalaj nije dao u svom Dnevniku, ali jeste Đorgović u ovom pamfletu.\nMiloš - siledžija, Mihailo - drkadžija\nKnez Miloš je sporedna ličnost i služi romanopiscu da bi napravio razliku između njegove surove seljačke naravi i feminizovane prirode njegova sina Mihaila. Piščeva namera je da pokaže kako je mentalno stablo Srba krhko i da puca pri drugom kolenu, što, naravno ima smisla i kao tema zaslužuje obradu, ali ozbiljniju, s darom analitičkog zapažanja, a ne nabacanih misli uvredljiva sadržaja.\nĐorgović uzima odavno odbačeno kazivanje o poreklu i razvoju starijeg i mlađeg kolena dinastije Obrenović. Mihaila je napravio neki hajduk dok je ""čekao jugovinu"". ""Jovan i Jevrem nisu bili prava Miloševa braća"", a njegov stvarni otac živeo je u Starom Bečeju. Ova priča ogrezlih karađorđevićevaca, dinastijaša, osporena još u 19. veku, našla se u ""književnom ostvarenju"" Đorgovića, i znatno je ispod nivoa Pantelije Srećkovića. Pisac je na osnovu ovog karađorđevićevskog mišljenja uradio portrete pomenute dvojice srpskih vladara.\nZagovornik Druge Srbije ne skriva mržnju na vladare Obrenoviće i, u stilu velikog istraživača i znalca, piše: ""Miloš, Veliki Miloš, a držao je sve u svojim rukama, nije mogao noću da spava unezveren zbog onog što se može iznenada dogoditi, zavijao je i urlao po celu noć u krošnje kao kurjak, budeći svoje momke i stavljajući ih u pripravnost"". Nije on bio knez već ""Velika Sablast"", pa stoga ni njegov sin, knez Mihailo, nije bio veliki ""nego ništavan"" vladar. Posle takve konstatacije sledi paskvilantska slika najplemenitijeg srpskog vladara 19. veka: ""Nije mislio dobro, nego rđavo. Nije oslobađao zemlju, nego ju je prodavao. Nije oslobodilac od Turaka, već turski pandur. Nije bio patriota, već izdajica. Nije bio dobar, nego opak. Nije bio čovekoljubiv, već krvolok. Nije bio za slobodu, nego najveći tiranin. Nije bio kulturan, već prosti isfeminizirani sin i unuk hajduka, jednom rečju - nesreća, najveća srpska nesreća... (211/2)"". Ovako sramnu predstavu o knezu Mihailu nisu iskazale na sudu ni njegove ubice! Napisati za plemenita vladara, kakav je bio knez Mihailo, da je bio ""krvolok"", ""tiranin"" i "" najveća srpska nesreća"", može samo srbomrzac iz kategorije ""plaćenih novinara""!\nĐorgović, po ko zna koji put, nastupa kao gatara Smiljana, pa tvrdi da su na kneza Mihaila ""bačene čari"" koje ga vode da se orodi sa ""svojom krvlju"". Potom sledi priča o incestu, praznjikava i neinventivna. Ona je ovom književniku bila potrebna da bi stvorio milje za najružniju scenu u srpskoj književnosti, opisanu u poglavlju - ""Erotska noć pred jutro"". Evo tih ""književnih"" rečenica, koje prikazuju čoveka zrelih godina, vladara jedne države, čoveka koji ima već 19 godina vanbračnog sina, okarakterisan čak i od najvećih protivnika kao odmerena, staložena i u svemu uzorna ličnost. Đorgovićeva ""književna fikcija"" ovako zamišlja kneza Mihaila u noći pred smrt, 28. na 29. maj 1868. godine, po starom kalendaru: ""Spavao je sa duvanom, ne sa ženom. - I sada ga je probudila snažna erekcija, gorele su mu unutrašnje strane butina... Zadovoljstvo mu se razli celim telom. Erekcija nije prolazila i drugu ruku je spustio ispod pokrivača u gaće i čvrsto uhvatio svoj ud. Snaga zrelog muškarca pulsirala je u tišini dvora... Zbog erekcije jedva se nekako olakšao"". Zatim dodaje kneževo razmišljanje: ""Kako da napravim decu, i pri tom podiže malo kukove nagore jer ga erekcija nije napuštala i trajala je, ako se ne oženim"" (podv. pisca, 255, 261, 262).\nSlede njegovi snovi o prevari Julije sa Arenbergom, ali od te nevolje teže mu je to što mu ""Srbija jede džigerice""! I dok je knez Mihailo u ""erotskoj groznici"", književnik se upušta u pravljenju paralele između sina i oca. Tema, nesumnjivo, privlačna, ali ne za ovakve prostačke opise događaja. Dok je knez Mihailo prikazan kao drkadžija, njegov otac je oslikan kao siledžija, koji je, da upotrebim omiljene književnikove reči, ""povaljivao"" i ""obaljivao"", kada je hteo i koju je hteo, a da mu niko ništa nije mogao. Zatim je sve te žene ""bacao svojim slugama"" (259). Đorgovićeva mašta je duboko usmerena na ocrnjivanje Obrenovića, daleko prevazilazeći i najokorelije karađorđevićevce, te rodonačelnika dinastije prikazuje kao sumanutog siledžiju (""ud mu je bio kao u vepra"", ""i opet se bacio na ženu pod sobom kao da će da je kolje"", 272).\nJulija je predstavljena kao metresa austrijskog cara, koja je zbog kiretaže ostala jalova. Takva nije mogla roditi naslednika, što je bitno uticalo da ""Srbija ostane van Evrope"" (265). Julija je nimfa u ""književnoj fikciji"" Đorgovića, poznata po jednoj specifičnosti, koju doslovno prenosimo. ""Evropa je pre električnog udara otkrila erotični udar, električni šok seksa... Julija se predavala potpuno i čim bi završili, ona bi počinjala iznova"" (268).\nTako je car Franja prikazan kao švaler, knez Mihailo kao rogonja, sve zarad poniženja zemlje u kojoj je književnik rođen, odrastao, školovao se i vaspitao. Nije sporno da je Julija bila neverna knezu Mihailu i da je bila ljubavnica Arenberga, ali nije poznato da je bila strasna ljubavnica austrijskog cara i nimfa. Nije mu, pri tome, ni palo na pamet da je careva supruga bila ljubavnica grofa Andrašija. Ali, u ""književnoj fikciji"" Đorgovića austrijski i srpski vladar nisu mogli biti ravnopravni partneri, ni u seksu.\nPretužni su poslednji dani kneza Mihaila u romanopamfletističkom ostvarenju Đorgovića. Knez se pretvara u pravu ""šmizlu"", tanji se i feminizira poput ""kurvaste frajle"". Šta ovaj pisac oseća, ako ga Bog ovog dara nije lišio, kada prođe pored spomenika blaženopočivšem knezu Mihailu?\nKalajev ""erotski karteč"" u Beogradu\n"Da nije bilo balkona mi sveta ne bismo videle"", kaže Anka uvek požudna za muškarcima. U predugim rečenicama i monolozima Anke Obrenović - Konstantinović, pisac je zaturio ideju o incestu, koja je, zbog različitog shvatanja srodstva Srpske pravoslavne crkve i narodnih običaja, zbog vladara i njegove srodnice, zbog uzburkanosti cele srpske javnosti kneževim razvodom braka sa Julijom, zbog potrage za naslednikom, zbog intriga u zemlji i inostranstvu, zbog malograđanštine ondašnjeg beogradskog i srbijanskog sveta, zbog uprtih pogleda Srba iz Ugarske ali i svih drugih krajeva, zbog mnogo toga što bi se još dalo navesti, mogla da bude zanimljiva i privlačna tema za ceo roman. Ako je sve navedeno od pisca zanemareno, može se slobodno reći da je najosetljiviji deo romana isprofanisan.\nĐorgović, po ko zna koji put, nastupa kao gatara Smiljana, pa tvrdi da su na kneza Mihaila ""bačene čari"" koje ga vode da se orodi sa ""svojom krvlju"". Potom sledi priča o incestu, praznjikava i neinventivna.\nA kada je reč o likovima, odnosno o ""opasnim Srbima"", evo primera kako ih je okaraktereisao pisac. Karađorđe ne bi bio vožd da mu nije bilo Rusa, Turci su kneza Miloša napravili ""gospodarom"", ""isfemenizirani"" knez Mihailo vozi bicikl (sic!), Jevrem je nasledio kneza Miloša na prestolu, Vučić je ""zver-čovek"", Garašanin je ""hrt"" koji muti po Balkanu i hoće od Srbije da stvori Carstvo Stefana Dušana ili Jugoslaviju, knez Aleksandar Karađorđević je ""slepac"", Blaznavac obara""brkove kao divlja svinja zube u borbi"", knez Milan ""hermafrodit"". Stranci su u svemu blagosloveni: ""Kalaj zgodan"", plavokosi Urkhart ""ljubazan"", Hodžes ""divno izgleda"" itd, itd... Kakva se slika može steći o Srbiji kneza Mihaila, sa retkim izletima pre i posle njegove vladavine, ovakvom ""književnom fikcijom""? Čist pamfletizam, često na nižem nivou od onog radikalskog s kraja 19. veka, uperen protiv poslednjih Obrenovića.\nBeograd je prvenstveno ""dunavska prestonica i, prema tome, prirodno vezana za Beč"" (179). Kad Đorgović piše o njemu kao prestonici Srbije, on je prljava orijentalna varoš, ali ne i kada ga voda Dunava povezuje sa Bečom. Nije baš prilagođeno piščevo kazivanje o ""dunavskoj modi"" orijentalno obojenoj fesom i jelekom sa prethodnim kazivanjem.\nSvakodnevica beogradska izgledala je ovako: ""Mokrila je stoka visoko dignutih repova, a ljudi su u nuždi zapišavali ćoškove i stabla, i pri zapari baš se osećalo na urin"" (277). Đorgoviću je nepoznato da su Beograđani dobili telegraf znatno pre železnice. Tek dolaskom železnice Srbi su očekivali da dobiju sat, budući da su vreme merili na pre i posle akšama (285).\nBeogradski soarei služe Benjaminu Kalaju da otkriva austrougarske zaverenike, pa književnik osmišljava smešne scene, kao što je ova. Kalaj već na jednoj od prvih zabava hoće da otkrije identitet dvojice zaverenika, te se penje na orman i ""leže potrbuške lepeći stomak za dasku"" u iščekivanju zaverenika. I manje brižljiv čitalac će se upitati kakav je to konzul ""najjače sile u Evropi"" koji lepi svoj stomak za prljavu dasku nekog ostarelog i škripavog beogradskog ormana?\nČim je stupio na srpsko tle, sve Srpkinje bile su zaljubljene u njega - ""zaljubljene do suza, plačne od želje"" za ""mađarskim lepotanom"" i ""bečkopeštanskim kavaljerom"". Opsednut seksom više nego politikom, Kalaj je dobio triper. Kako i ne bi, kada je, piše Đorgović, ""delovao erotskim kartečom"". Samo sa Žanet imao je 355 kopulacija za 11 meseci. ""Ponekad ju je imao i pet puta zaredom. Kada je okončao vezu sa Žanet, bilo ih je pet stotina osamdeset i tri. Kuljali su iz njega kreativni sokovi"" (337). Šta bi posle ovog moglo da usledi, do Ajnštajnovska čarobna ljubavna formula seksualne moći Kalaja, nepoznata u seksualnim psihoanalizama Sigmunda Frojda:\n"muškarac (m3/4+ž1/4) + žena (ž3/4+m1/4) = 1 muškarac & 1 žena"" (str. 338).\nDa se Kalaj istakao ljubavnim aferama po Beogradu, poznato je iz njegovog Dnevnika, ali i iz drugih izvora. Ali, Đorgović, znalac ljudskih duša i ljudskih tajni, ne zastaje ni ovde, već svom neidentifikovanom sagovorniku na ušću Save u Dunav (proleće 2010) iskazuje sažaljenje što niko o Kalaju u Beogradu nije ostavio podataka, makar koliko on o drugima. Tako su na udar došli i istoričari: ""Zašto niko od naših istoričara nije sabirao koliko je Kalaj potrošio zlatnika na podmićivanje, on je pedantno zapisivao sume gotovo na svakoj strani svog debelog dnevnika"" (352). Naravno, ne čini to ni on, ali ima hrabrosti da optuži - ""da su oni koji su vodili Srbiju sitne duše"".\nTim rečima Đorgović se oprašta od povesnice, o kojoj je tako samouvereno pisao, a da je ni sam nije proučio, čak ni onih istorika koji su Kalaja valjano koristili za brojne svoje priloge, počevši od priređivača njegovog Dnevnika Andrije Radenića. Dobrom romanopisacu moglo bi se još i više prigovoriti na račun ovakvog osmišljavanja i prezentovanja događaja, ali ne i jednom romanopmfletisti.\n"Načertanije"" završilo u savremenom kriminalu\nSvršetak romana je opštepoznati stav Druge Srbije na savremena zbivanja. Đorgović ističe da je Pavle bio u bliskim vezama sa onim licima koji su bili ""plaćeni novinari"" i ""novinarski dobro obavešteni izvori"" (354, 359). Zahvaljujući njima, koji su to otkrili svetu nama bavećim se, pisac dolazi do epohalnog zaključka: ""da je srpski nacionalni program završio u kriminalu"" (355). Aferim! Književno lepo uobličeno, majstorski saopšteno, u desetak tajnih oblandi uvijeno, te se s naporom može razotkriti tajna povezanosti zemunskog i drugih kriminalnih klanova sa nesrećnim Ilijom Garašaninom i njegovim ""Načertanijem""!\nJezik, stil i rečenica su na nivou pamfletističke književnosti, koja ne zahteva odnegovanost, urednost i lepotu iskaza. Ne postoje čak ni odeljci koji bi se mogli izdvojiti kao primer lepo odnegovanog stila, čista jezika, dorađene rečenice, dobro osmišljena kazivanja, vrcavih ideja i misli koje bude maštu za prošlošću i sadašnjošću.\nSvako bi pomislio da je ovo kraj, ali nije. Romanopmfletista je otišao korak dalje i Srbiju degradirao za čitavih 140 godina. ""Benjamin Kalaj je otišao iz Beograda, i nikada se više nije vratio. - Politička situacija u Beogradu je ostala slična i 2010, kako je opisivao u svom dnevniku 1870"" (378).\nDa li je zaista tako? Iz Zemuna se prelazi u Beograd, ipak, solidnim mostovima, a ne čamcima. Prema Sabornoj crkvi i negdašnjem središtu Beograda ne taljiga se blatnjavim ulicama, kako je to bilo s dolaskom Kalajevim, itd, itd...\nZbog takvog pisanja, kao i zbog mnogo toga ranije navedenog, Đorgović nije romanopisac već romanopamfletist, u službi onih koji su ga pozvali u Vašington na jednosmesečnu stipendiju. Za Pavlom ne vredi više tragati, niti za njegovim novinama, jer Haški sud osudio je ""za zločin protiv čovečnosti"" celu srpsku državu, opustošenu još i smrću Zorana Đinđića (378/9). Kada dođe vreme za dobre tragače naše bliže prošlosti, u slobodnoj zemlji, te novinar Pavle bude predmet istraživanja, uz korišćenje Kalajeva ""Dnevnika"" i njegovih oprobanih metoda podmićivanja koje pisac pominje, može svašta na površinu izbiti, i mnoge se sumnje i glasine obistiniti. A istina može biti, ipak, samo jedna - saznanje koliko smo mrzeli svoju otadžbinu i za čije babe zdravlje!\nJezik, stil i rečenica\nJezik, stil i rečenica su na nivou pamfletističke književnosti, koja ne zahteva odnegovanost, urednost i lepotu iskaza. Ne postoje čak ni odeljci koji bi se mogli izdvojiti kao primer lepo odnegovanog stila, čista jezika, dorađene rečenice, dobro osmišljena kazivanja, vrcavih ideja i misli koje bude maštu za prošlošću i sadašnjošću. Bez preterivanja se može reći da je romanopamflet pisan uobičajenim novinarskim rečnikom.\nBez upuštanja u posebne komentare, navešćemo samo primere Đorgovićevog ""književnog"" pisanja, pored već citiranih.\nKada pisac opisuje ubistvo DŽ. F. Kenedija, poslužio se ovom rečenicom: ""Mnogo zanimljiva priča, ima o tome prilično literature"" (47).\nU stilu finog i logičkog razmišljanja:\n"Tvrd kao dren, teško iscediti vodu iz drenovine, nije pošlo za rukom ni Marku Kraljeviću"" (43). U ovoj rogobatnoj rečenici tvrdoća drena je uzrok nemogućnosti ceđenja vode, a ne suvoća stabla drveta koji raste u nepristupačnim i sušnim mestima.\n"Da li ste videlišta se dogodilo posle te njegove izjave? - upita Pavle. - Kako da nisam video..."" (131). Ne može se ništa videti posle nečije izjave, već saznati ili tome slično.\n"Melodija je odskakivala i doskakivala kao lopta, zastajala i pretvarala se u brze, vesele vrtloge"" (174). Melodija ne može da odskakuje i doskakuje kao lopta, osim kad Đorgović bečki sviri i pevuši.\n"Knez mora imati prvenstvo, govorio je nonšalantno s podrugljivim izrazom u očima, naravno, zato da država ne bi patila"" (181). Nije mi poznata nijedna država koja može da pati.\nEvo još dve skladne i smislene rečenice:\n"Blaznavac je bio momak, Anka udovica, a njena ćerka u godinama kada se devojkama opasno muti po glavi i lako se mogu prevariti, pošto tako žele"" (180).\n"Lepe duše imaju čežnju da jevtino i naprazno postanu lepe, da u trenu transcendiraju, za časak radosti makar, tu tvrdu nužnost života kojoj bi se trebalo suprotstaviti"" (186).\nVrhunac književnog ostvarenja Đorgovića su njegove preduge rečenice, koje počinje da koristi tek od stranice 218. Kao što se vidi iz navedenih primera, ni do te strane one nisu književno valjano oblikovane i osmišljene. Traganje za negativnim pojavama kod srpskih likova i potraga za pozitivnim pojavama kod zapadnih ličnosti, nije mu dala književni mir koji proizvodi pitku, razložnu i dobro osmišljenu rečenicu. I, negde na sredini romana, Đorgović je iznenada započeo neuobičajenu igru dugih rečenica, iz samo njemu znanih razloga, valjda da bi zasenio čitaoca, ali je postigao sasvim suprotan efekat. Uz to, njegovo izlaganje je i dalje ostalo opterećeno nepoznavanjem istorijskih činjenica. Navodimo četiri duge rečenice: od 218 do 224, zatim od 227 do 232, od 232 do 243 i od 243 do 249, dakle, dve na šest i dve na sedam strana, svaka po dvanaest pasusa i svaki pasus počinje malim početnim slovom! Ove duge, razvučene, prazne i dosadne, često besmislene rečenice su monolozi Anke Obrenović - Konstantinović. Njihov efekat je slab, misao sasvim zaturena, monolozi dosadni, istorijski milje promašen, atmosfera prigušena, te se čitavo kazivanje može okarakterisati kao žensko praznjikavo brbljanje.\nRoman je posvećen dvema savremenim državama - SAD i Srbiji, dvema državama u prošlosti - Austro-Ugarskoj i Kneževini Srbiji, dvojici srpskih vladara - kneževima Milošu i Mihailu i dvojici predsednika atlantskih država, Klintonu i Bleru. Pisac je iskazao ogromnu pažnju i izrekao niz pohvala na račun stranih državnika i stranih država, i, znatno više, negativnih karakteristika srpskih vladara i državnika i opisa povesti sopstvenog naroda i države, koji se najčešće graniče sa mržnjom, a, katkad, prerastaju u nju. Osnovni utisak je da pisac ne skriva oduševljenje prema jednim, a mržnju prema drugim, te stoga i naša ocena da je ovu knjigu pisala rajetinska duša okrenuta Zapadu, bez zadrške. Jer, samo osoba takvih opredeljenja mogla je napisati onoliko ružnih i netačnih reči o knezu Mihailu, a neumerenih pohvala o Bilu Klintonu, osobi koja je ušla u srpsku povesnicu kao veliki neprijatelj Srba.\nPiščev portret i njegovi pogledi na savremeno doba mogli bi se upotpuniti analizom njegovog piskaranja o špijunaži, plaćeništvu (pre svega novinara), doušništvu i još ponekim tamnijim stranama srpskog intelektualnog života.\nLogika je, kao što smo pokazali na više primera, samo jedna od lošijih strana pisca. Đorgović se učestalo predstavlja i kao vrač, te svojom vidovitošću nepogrešivo pogađa šta će se sve desiti u budućnosti nesrećnim Srbima. Naveli smo nekoliko takvih bisera.\nAko ostavimo po strani Đorgovićevu vidovitost, loš novinarski stil i jezik brzopisca, preostaje nam još da se upitamo da li je ova duga priča o jednoj stipendiji i jednomesečnom boravku u Vašingtonu napisana da bi se nečiji novčani troškovi opravdali jednim neknjiževnim ostvarenjem?\nBez preterivanja možemo reći da ovo nije književno delo, već pamflet, ili, tačnije - romanopamflet o srbofobiji i rusofobiji, i o amerikanofiliji.\n U polemici koju je vodio sa mnom na stranicama ""Politike"" izneo je drugačije mišljenje: ""Ne postoji ni druga "teorija", pogotovo ne "vrlo stara", da Orijent počinje čim se iz Zemuna pređe u Beograd"", Polemičar užeglog znanja, Politika, 25. januar 2011.\n Istu ideju zastupao je u članku U lakovanim cipelama, a namiguju na opanske, Politika, 11. januar 2011, posle kojeg je započeta u ovom listu duga polemika između mene i njega, u koju se uključilo još troje polemičara.


Putin položio venac na Grob neznanog junaka, održana minuta ćutanja /video/ - Sputnjik Srbija\n04:35 13 Jul 2020\n11:33 22.06.2020 Preuzmite kraći link\nTo je trenutak kada se nekadašnji ministar spoljnih poslova Sovjetskog Saveza Vjačeslav Molotov obratio građanima i obavestio ih da je Nemačka počela napad.\nPredsednik Rusije je prethodno obišao hram Hristovog vaskresenja, glavni hram ruskih Oružanih snaga, u pratnji ministra odbrane Sergeja Šojgua i patrijarha Kirila.\nPutin je tokom obilaska poručio da je za ruski narod sećanje na Veliki otadžbinski rat - apsolutno sveto.\nParada, koja se tradicionalno održava 9. maja na Dan pobede nad nacizmom, ove godine je dložena za 24. jun zbog pandemije virusa korona.\nPutin će održati i prijem za šefove država i vlada koji su pozvani na Paradu pobede.\nMeđu pozvanima je i srpski predsednik Aleksandar Vučić.\nPrema rečima predsednikovog portparola Dmitrija Peskova, Putin će imati i odvojene razgovore sa nekim od lidera.\nVeliki otadžbinski rat, venci, Vladimir Putin, Rusija


Sumirajući rezultate godine na izmaku, gradonačelnik Leskovca Goran Cvetanović ocenio je danas da je 2017. bila godina napornog rada, ali i nagrada i priznanja, čime su postavljeni čvrsti temelji na kojima će se Leskovac razvijati narednih godina.\n“Leskovac je svoj procvat imao u periodu između dva svetska rata. Tada je, posle Beograda, bio privredni, trgovački i kulturni centar Srbije, jedan od gradova sa najdinimičnijim razvojem u tadašnjoj Evropi – „Srpski Mančester“. Naš cilj i naša vizija je da učinimo da Leskovac bar delimično zasija takvim sjajem. Nadam se i verujem da ćemo uz pomoć naših sugrađana i uspeti u tome”, kazao je Cvetanović na tradicionalnom prijemu za novinare.\nNaš grad ove godine u više navrata našao se među lokalnim samoupravama o kojima se govori kao o sredinama sa ostvarenim zapaženi rezultati u mnogim oblastima\nOn je najpre sumirao nagrade i priznanja, pa je tako naveo da se pre petnaestak dana Leskovac našao među tri lokalne samouprave čiji je Lokalni akcioni plan za zapošljavanje proglašen za najbolji, da je po treći put izabran za člana Predsedništva Stalne konferencije gradova i opština, “a tokom ove godine imao sam i tu čast da na Skupštini Nacionalne alijanse za lokalni ekonomski razvoj ponovo budem izabran za člana Upravnog odobra ove organizacije”.\nCvetanović je podsetio i na to da je izabran za predsednika Skupštine Centra za razvoj Jablaničkog i Pčinjskog okruga, zatim na međunagradu koja je dobila leskovačka bolnica, a njen direktor Nebojša Dimitrijević proglašen za najboljeg menadžera, te da se o našem gradu pisalo u monografiji „Put ka vrhu“ koja već šesnaest godina promoviše uspehe i dostignuća lokalnih\nsamouprava, pojedinaca, organizacija, ustanova i institucija, a leskovački urbanisti su u ovom period dobili treću nagradu projekat „Izgradnja kombinovane pijace“, ali je istakao da je i sam dobio oreden orden Svetog Save drugog stepena iz ruku srpskog patrijarha Irineja.\nBila je ovo godina u kojoj smo nastojali da promenimo mnoge stvari u gradu, od imidža pa do infrastrukture Leskovca\n“Događaji koji su me učinili ponosnim kao gradonačelnika, ali pre svega kao građanina Leskovca su: obeležavanje 500 godina manastira Svetog Jovana u Jašunji i deseti Leskovački internacionalni festival filmske režije „Lajf“ koji je otvorio Emir Kusturica. Nakon zvaničnog otvaranja održan je koncert „No smoking orekstra“, kome je to bio prvi nastup u Srbiji posle osam godina”, kazao je gradonačelnik\nOn je takođe istakao da se lokalna samouprava sve vreme trudila da leskovčanima pruži vrhunske umetničke i muzičke sadržaje, pa je u tom kontekstu pomenuo i spektakularni koncert Željka Joksimovića, jubilarni koncert “Zvezdica” i gudačkog orkestra “Amoroso” na kome je kao glavna zvezda nastupao violinista svetskog glasa Stefan Milenković.\n“Kada se sve ovo uzme u obzir, biću slobodan da kažem da je ovo bila godina nagrada i priznanja”, zaključio je prvi čovek Leskovca.\nPonosan sam i što radimo na uspostavljanju što boljeg ugleda Leskovca u širim okvirima\nCvetanović je ponosan i na to što je Leskovac ove godine ugostio brojne ambasadore i vrhunske sportiste ali I na činjnenicu što je predsednik države Srbije Aleksandar Vučić otvorio leskovačku “Roštiljijadu”, “što je velika čast za Leskovac i Leskovčane”.\n“Verujem da sve ovo navedeno govori da je Leskovac grad koji je afirmisan u međunarodnim, privrednim, političkim i drugim krugovima kao jedan od uspešnijih”.\nGradonačelnik Leskovca Goran Cvetanović i ovoga puta govorio je o rezultatima u oblasti infrastrukture, rekonstrukcijom i izgradnjom ulica i puteva, rekonstrukcijom vodovodne mreže, Ustanove za odrasle i starije, obnovom škola, bolnice, izgradnjom azila za pse i tako dalje.\nSkoro 18 miliona dinara pomoći za leskovačke poljoprivrednike\nCar je brate za ruralne likove :\n27.12.2017. u 21:15\nDa rezimiramo:Član Predsedništva Stalne konferencije gradova i opština- privatno udruženje kome plaćaš članstvo;Član Upravnog odobra NALED-a-koštalo nas je 13.000 evra za 2017.godinu;Orden Svetog Save drugog stepena-sami zaključite zašto…veliki donator SPC sredstvima građana i trgovinom grobnim mestima..o tom potom;Predsednik Skupštine Centra za razvoj Jablaničkog i Pčinjskog okruga koji sa 50% sredstava sami finansiramo, a učinak njihov ravan NULI ; Na kraju je jedino u pravu da je Vučić otvorio roštiljijadu!\n28.12.2017. u 10:00\nSvakom u Leskovcu je jasno da se svakodnevno dešavaju promene na bolje u svim segmentima (nova radna mesta, nove i rekonstruisane ulice, nova vodovodna mreža, svakodnevno niz kulturnih događaja…). Sve to podiže imidž grada, što je dobra osnova za dalji razvoj…\nNije dovoljno reći za sebe ja sam urban tip, već je potrebno posmatrati stvari realno, raditi vredno, biti destruktivan je najlakše…\n28.12.2017. u 12:53\nPa kako mislite da se dobije sertifikat o pozitivnoj poslovnoj klimi bez NALED-a? Pa niko neće da nas pogleda ako ako nemate taj sertifikat vi ne postojite na poslovnoj mapi. Da bi pisao takve komentare moraš mnogo dobro da poznaješ funkcionisanje grada ali nažalost ne znaš.\nNikada se vise nije ulagalo u skole, bolnice, kulturu…asfaltirano je mnogo vaznih saobracajnica u gradu, rekonstruisani kilometri vodovodne mreze nakon nekoliko decenija, a nezaposlenost smanjena za nekoliko hiljada ljudi…grad je lepsi, cistiji…ako je sve ovo za vas nula, to samo govori o vama kakvi ste.\n28.12.2017. u 22:41\nDa nam nije gradonačelnika i dalje bismo živeli u mraku. Ne bismo znali kako izgledaju renovirane škole, bolnice, asfaltirane ulice… Ja ne znam da li je prošao neki vikend, a da on nije bio na terenu sa svojim saradnicima.\nPristupačnijeg,predanijeg i posvećenijeg gradonačelnika Leskovac nije imao.\n27.12.2017. u 21:28\nDa rezimiramo, rejting Leskovca raste na svim poljima, Leskovac je grad gde administracija radi najbolje u Srbiji, Leskovac je grad gde se sve fin. obaveze redovno realizuju, Leskovac je grad gde se na svakom koraku obnavljaju ulice, Leskovac je grad koji će dogodine otvoriti 3 fabrike, Leskovac je grad festivala i muzike, hočete još još???\nKo kaže da se ne obnavljaju ulice, trotoari? Ko kaže da nije bilo divnih festivala protekle godine u Leskovcu? Ako niste uočili nova parking mesta, posetili neki od mnogobrojnih koncerata onda mora da već dugo dugo niste sišli sa planine i prošetali našim lepim gradom.\n28.12.2017. u 00:10\nAleks, ka’će opet peva Cakana?\nPozdravila te Cakana :\n28.12.2017. u 19:46\nPevace ti kada pozelis\n28.12.2017. u 00:57\nAjde sutra put pod noge i u Lebane….\nPojedite po neku bajatu virslu i popijte sok sa isteklim rokom upotrebe.\nVi ste bez mozga.Botovi koji primaju pare iz gradske kase da ovde pisu idiotluke.\nVas treba motkama najuriti iz skupstine grada a to ce vam se i desiti kad padne vucic.nece da znate gde ste ni sta ste….\n28.12.2017. u 19:50\nPrvo nauci sta je BOT. To je rec koja se vezuje za DS i LDP a ne za SNS. Tebe treba projuriti sa portala Jugmedije jer promovises nasilje. Ti da si gradjanin sirokih shvatanja ne bi tako pisao pa cak i da se ne slazes sa politikom sns, sto je tvoje demokratsko pravo.\n28.12.2017. u 07:13\nOvo ti je rejting tvog Leskovca (str.7) koji je državna statistika objavila.Sad kada smo dokazali da si neobrazovani id…. moraš da se javiš SNS lekarima za dijagnozu…\nZa tebe samo :\n28.12.2017. u 19:51\nDg. F 20\nI još jednom hvala vama iz Gorine i okoline, što dok sedite u opštini i jedete sendviče sa podrigušom, pomažete nama Leskovčanima da upoznamo naš grada kakav nikad nismo ni videli.\n28.12.2017. u 16:48\nUgostio si ih na nasim ledjima sto ih ne ugosti iz tvoj novcanik i ja bi bila gazda sa tudjim parama.\n28.12.2017. u 18:38\nMa aplauz za glup komentar, znaci treba da budemo zatvoreni za goste i da uvazene ljude ne docekamo kako dolikuje?! Vecu glupost skoro nisam cula..\n29.12.2017. u 22:27\nmi smo zatvoreni za ceo svet svi nas mrze zato sto si toliko pametna\n28.12.2017. u 19:07\nGrad je mnogo bolji nego u vreme vladavine DS-a, obnavljaju se skole, saobraćajnice, ulaze se u turizam i kulturu, i sve to zahvaljujući gradonačelniku Cvetanoviću, hvala i samo napred\n28.12.2017. u 19:30\nJel znate da je za narednu godinu u budžet grada uplaćeno 450 miliona, to je više nego ikada i više nego svim drugim gradovima?! To znači i dovođenje novih investitora i novih fabrika. Otvoriće sa fabrika Delfi gde će veliki broj ljudi dobiti posao. Jura otvara novu fabriku, Terastil je počela sa radom , renovirana je sintetika. Naredne godine otvoriće se i novi tržni centri, i tu će biti novih radnih mesta. Mnogo se radi i mnogo truda i energije se ulaže u bolje sutra za Leskovac.\n28.12.2017. u 23:13\nCek da otvore Delfi.\nJura je fabriku otvorila poodavno a ovo je sirenje pogona.A to nije isto. Sedi JEDAN.\n28.12.2017. u 19:41\nZar nije važno za grad što u centru za socijalni rad više nema redova i gužvi, sve isplate sada su na vreme i svi su zadovoljni. Izdvajanja za sport su skoro trostruka u odnosu na ono što su žuti izdvajali. Mnoge škole su renovirane, bolnica, otvorene nove ambulante, čini se sve da se ljudima olakša i ulepša život na svakom koraku. Jašunjski manastir se uvrstio u turističku ponudu našeg kraja, već se povećao broj turista. Mnogo se radi samo treba priznati istinu.\n28.12.2017. u 19:54\nGradonacelnik Leskovca dr Goran Cvetanovic svakodnevno radi da obezbedi boljitak građana Leskovca, i njihovog životnog standarda, to se vidi u otvaranju novih radnih mesta, u proširenju vec postojecih fabrika, i već početoj izgradnji nove fabrike Delfi\n29.12.2017. u 08:51\n–toliko tvoj mesko ,nik botu, dobro radi da se ne zna broj mladih a i starijih koliko napuštaju Leskovac od tvog tolikog napredka,majmune jedan.


Pucnjava u centru Niša, ima ranjenih, uhapšen napadaè - B92.net\nPucnjava u centru Niša, ima ranjenih, uhapšen napadaè\nNiš -- Policajac i još tri osobe ranjene su noæas u pucnjavi ispred kafiæa u centru Niša, na Trgu kralja Milana. Napadaè je uhapšen, saopštio je MUP.\nIzvor: B92, Blic, RTS, Niške vesti nedelja, 17.06.2018. | 20:00\nSituacija se u drzavi zaostrava iz dana u dan.\n(Ujka Zitko PFK, 17. jun 2018 16:24)\nA kamo sada spektakularna konferencija za novinare da nam objasnite ko to puca po Srbiji svaki dan da vise nesmes uvece u grad da izadjes ???…??\n(Voyager, 17. jun 2018 16:07)\nnije manila kao kafic kriva, nego turbo muzika i podkultura koju ista nosi. nadavajte mi minuse, al kako bre pucnjave sve ispred klubova gde se pusta turbofolk? sad manila, pre toga "studio" nebrojeno puno tuca, ubadanja, rafala... svako vece neka sorka.\ndok u tzv. "narkomanskim" klubovima gde se pusta elektronska muzika ili gde se svira rok - nikad nista. a podjednako dupke puno. reci cu glasno - turbofolk = najgora muzika sa najgorom podkulturom ikad, da ne dam neki drugi epitet, nece mi objaviti.\n(hero, 17. jun 2018 16:05)\nDivlji Zapad u Srbiji u 21 veku.A svima nadleznima puna usta o zastiti gradjana i visokoj bezbednosti.\n(Milos, 17. jun 2018 15:53)\nBez diskusije, momcima iz mupa nagrada! ovako opisano, hrabrost je na tankoj crti od ludila, full respect! ono, kad pomislim ko æe ih odlikovati, javlja se neka muènina, ali - izdrzaæete. Btw, za savetodavne drugare koji bi sa 50m (duzina olimpijskog bazena!) pistoljem (!) da pogode kretena u NOGU (!!!), savet: vratite se za konzole, tamanite akrepe razne, bezbrizno letujte, pa na jesen valja u skolicu poci.\n(Srboljub, 17. jun 2018 14:55)\nSvaki dan pucnjave, mrtvi i ranjeni. Ljudi moji mi ko da živimo u nekoj Južno Amerièkoj faveli. Ministar policije se jos hvali zajedno sa predsednikom da nam nikad bolje nije bilo.\n(OK Koral, 17. jun 2018 14:26)\n"Kod mene u Rakovici samo jedan ranjen. Ovi su imali uspešniju noæ u Nišu."\nTumston, 17. jun 2018 08:57\nZavisi koliko taj "vaš" donosi poena.\n(Pera Kojot Stariji, 17. jun 2018 13:53)\nod ranije poznat policiji?\njel zato sto je punoletan pa je vadio lk?\n(nele, 17. jun 2018 12:59)\nKad budete prihvatili da smo 3.liga biæe vam lakše\n(DrEuriæ, 17. jun 2018 12:54)\nja se plasim da izvedem dete da prosetam napolju, vise ne znam da li ce neki metak mozda da zaluta...\n(baba, 17. jun 2018 12:50)\nАутоматска пушка - погледа те неко попреко,ти одеж кући ,узмеш пушку,као да је то кишобран и распалиш,по сваком ко ти приђе.\nЛекари те лече,ургентно,преко реда а онда адвокати бране - био си изазван,изиритиран,незапошњен,мала плата.\nМала плата - шта радиш у кафићу где је кафа 200 динара.Незапослен - па убијаш досаду у кафићу у 2 ноћу.\nА све зато што од државе нема ни Д.\n(jeremija, 17. jun 2018 12:26)\nSvi ti koji izvade pistolj ili noz su klasicne KUKAVICE. Stgjojim iza toga da je svko ko potegne noz ili pistolj kukavica, jer nema kesu da se pobije kao nekad nego misli da je faca kad potegne pistolj (pusku) ili noz. Nisi some faca ti si niko i nist, ti si jedna obicna KUKAVICA i celog zivota ces i da budes kukavica.\n(Aleksandar, 17. jun 2018 12:22)\nEeee pa sad udalji nekog pijanog i drogiranog bicmana iz kafica zbog loseg pomasanja..ode do auta izvadi iz gepeka dinamit i srusi celu zgradu. Drzavica je fantasticna i prebezbedna. Laku Noc.\n(Grom, 17. jun 2018 12:21)\novako nesto necete moci da vidite u nekom rok klubu, samo gde se skuplja fensi bagra ;)\n(djura, 17. jun 2018 12:19)\nI ko je ubio Olivera Ivanovica?\n(Ikar, 17. jun 2018 12:11)\nMi smo u stvari jako srecni jer nismo zanimljivi teroristima. Za sada...\n(sigurni smo u novinama, 17. jun 2018 12:05)\nOvo je klasièan primer lažne vesti u cilju destabilizacije napredne države Srbije.\n(Pedja, 17. jun 2018 12:00)\n"...pucaj mu u noge s 50 metara..."\nMnogo gledaš baš tog Sigala.\nAko sa PET ispaljenih metaka, sa 50 metara, pogodiš bar jedanput u metu (siluetu golih nogu) plaæam ti letovanje.\n(policajac u penziji, 17. jun 2018 11:58)\n1. Otmu ti deo zemlje, kulturne i nadasve DUHOVNE baštine, o lopovlucima, ucenama i udaranju na OPŠTE dostojanstvo ne bih... i Srbi æute kao bez kième.\n2. Ali ako te obezbeðenje izbaci, koje je opet mahom od tovje braæe srbske satkano, e onda vadiš automatsku pušku odma... jer nisi poneo zoljicu!\nTako su se ponašali samo afrikanci i severnoamerièki uroðenici! Dok su ih satirali oni više vodili raèuna meðusobno da se obraèunavaju i ubijaju...\n(Idioti jedni, j**o me Onaj s Neba kad me meðu vas stavio..., 17. jun 2018 11:57)\nLjudi je l poceo rat u Srbiji ili...?\n(Obavestite sta se desava, 17. jun 2018 11:53)\nSvaka cast policajcima koji su ostali pribrani i pucali mu u noge, ja bih mu sasuo par metaka u grudi i u glavu, pa pravac u mrtvacnicu. Da je ovo Amerika, taj sa puskom bi sada bio u mrtvacnici u naveliko.\n(Svetski Mega Car, 17. jun 2018 11:05)Pravo u centar bravo kralju skroz si u pravu!\n(Aleksej, 17. jun 2018 11:50)\nBas cudno da je od ranije poznat policiji....Stefanovicu, jel ti ovaj neki drugar?!\n(Etika, 17. jun 2018 11:49)\nKakva država takve i vesti.\n(Banderaš, 17. jun 2018 11:42)\n(Kako koji Dragan...pa tvoj rodjak brate, 17. jun 2018 11:32)\nOpet policajac najgluplji u prici. Covek s automatskom puca, on mu skace na ledja. Pa izvadi pistolj, pucaj mu u noge s 50 metara, sta glumis Stivena Sigala.\n(Zizu, 17. jun 2018 10:\nJel si pucao nekad iz pistolja u cilj? Sa 50 m mozes samo da gledas.\nMeni nije jasno zasto policajac nije pucao sa namerom da lisi zivota tu zver. A i mnogo je lakse pogoditi u telo nego u noge. Sad ce par godina u zatvoru da trosi moje pare\n(pvl, 17. jun 2018 11:14)\n(Svetski Mega Car, 17. jun 2018 11:05)\nPoèetak vica Nebojša Stefanoviæ megatrend struènjak, Bratislav Gašiæ, keramièar koga nisu mogli naæi u evidenciju uèenika Kruševaèke gimnazije, Aleksandar Vulin, bez dana vojne obuke. I vi sebe smatrate bezbednim pored ovakvih ljudi!?\n(x, 17. jun 2018 11:04)\nMa nek puca, važnije je pohvatati ove neposlušne novinare.\n(+MAKSIM, 17. jun 2018 11:03)\nstop destibilizaciji drzave,ne prenosite sta se desava...\n(kole, 17. jun 2018 10:56)\nPa mi smo mala zemlja sa manje od sedam miliona duša, gde više od 40% stanovništva živi na selu, celu zemlju je autom moguæe obiæi uzduž i popreko za svega par sati. Umesto ovde da na godišnjem nivou imamo 1-2 ubistava i nekoliko pucnjava, jer to je ipak neizbežno, mi smo došli dotle da na meseènom nivou imate 3-4 ubistava kriminalnog miljea, 2-3 samoubistava ljudi koji su tako našli beg iz ovog pakla, 1-2 ubistava žena od strane nasilnika i 10-15 pucnjava što sa smrtnim ishodom što bez. Ali evo sad je krenulo spinovanje, muljanje i previranje sa ovim nesretnim novinarom, èisto da voða manevriše i odvlaèi pažnju od ovakvih stvari! Opet ponavljam, ja zaista ne znam kako je bilo za vreme Slobe, znam da je tada bila epska katastrofa ovakvog tipa, iz novinskih èlanaka i knjiga ali za ovog svog života i pamæenja od 2000 godine, ja goru vlast ne pamtim da smo imali!\n(_Sale Z._, 17. jun 2018 10:56)\nNeko da pohvali policajce, rizikuju zivot, bedna plata, losa opremljenost, mala ovlascenja, nisu ga ubili, srazmernost sile...?? Nista, a daaa oni su tu samo da se pljuju (nisam ni bot ni pandur... )\n(Fender, 17. jun 2018 10:50)\n(Zizu, 17. jun 2018 10:49)\nA ministar kaze????\n(Dax, 17. jun 2018 10:45)\nSrbija je sve blize EU.\n(Kiza, 17. jun 2018 10:37)\nZlatno napredno doba.Pa ko živ,a ko mrtav.\n(shone, 17. jun 2018 10:26)\nbravo za reakciju policajca, ko zna sta bi se desilo da nije reagovao.\n(neznam, ne znam, 17. jun 2018 10:22)\nVreme je za novu operaciju "Sablja",ali nema ko sa njom da seèe.Ovi što su danas na vlasti su u prošloj bili privoðeni i osuðivani.\n(Charlie, 17. jun 2018 10:20)\nAuuu koliko smo sigurna zemlja...kriminalci su iza rešetaka...svi do jednog\nNa drumovima svi poštuju propise i nema vozaèa pod uticajem alkohola i droza...\nPorez svi plaæaju bez kašnjenja...niko ni ne pomišlja na malverzacije...\nMa sjajno bajni smo\n(DunnyOnTheWorld, 17. jun 2018 10:19)\nRasulo od drzave. Sve korumpirano i kriminalci. Niti policija niti sudstvo radi svoj posao a mi ih placamo. Tako nam i treba. Ubijes ljudr i izlazis iz zatvor.\n(Gde je pravda, 17. jun 2018 10:18)\nda, da, nekad je bilo mirno u Nišu, a sada snobova na svakom æošku i parkingu. To nema obzira ni prema kome, da li æe neko nedužan nastradati.... bahaæenje u saobraæaju, u marketima, kafiæima, komšiluku....\n(Trošarinac, 17. jun 2018 10:17)\ndjilas, jeremic i jankovic, ko bi drugi\n(aca, 17. jun 2018 10:16)\nAko je ovo bilo u samom centru Nisa, a jeste, tu postoji samo jedan kafic - Manilla.\nKakva je klijentela, i sta se sve konzumira, cudo da se ovo ne desava svako vece.\nTo sto je glavni SUP 300 metara odatle, to nema veze.\n(Siniša Mihajloviæ, 17. jun 2018 10:16)\nSigurnost graðana je na najvišem nivou. E sad, to što neko u centru grada puca automatskim oružjem, to je sitnica, neæemo valjda da pravimo problem zbog toga?\n(mihajlo, 17. jun 2018 10:15)\nOvo nije istina! Dr.Nesa kaze nikad bezbednije nije bilo! Kriminala nema!!!\nA vodja to moze i da potvrdi!\n(Sa strane, 17. jun 2018 10:15)\nZa napad na sluzbeno lice 20 godina robije. Ljudi PRAVITE ZATVORE, 200 din svako domacinstvo da placa ALI I DA ZATVORENICI RADE, UVEDITE RED U OVU ZEMLJU!!!!!!\n(Bojan, 17. jun 2018 10:13)\nDajte policiji ovlašæenje shoot to kill.\n(RE, 17. jun 2018 10:12)\n(TimHortons, 17. jun 2018 08:57)\nДа, познат је јер је већ чинио прекршаје/кривична дела. То сви тако причају уз подсмех, а шта треба полиција да уради? Да дежура поред сваког дрипца да којим случајем не извуче од некуд аутоматску пушку? И овај полицајац јадан скочио на њега јер није хтео да пуца у човека, могао је живот да изгуби. Будите мало објективнији људи, морамо да се држимо заједно, лудо је време.\n(Филип, 17. jun 2018 10:10)\nЈа сам ипак обратио пажњу на то да је полицајац скочио на овог што је пуцао са намером да га разоружа...\n(Милош, 17. jun 2018 10:07)\nPrivuklo mi je pažnju sledeæe - napadaè ima automatsku pušku, i policajac pokušava da ga razoruža rukama?! Dolazi sledeæe policijska ekipa, i gadjaju u noge? Èovek pogodjen u noge može itekako da nastavi da gadja.\nZnam da je u Americi daleko od sjajnog, ali u tamo, u ovakvim okolnostima, po službenoj dužnosti, policija gadja u centar mase dok napadaè ne prestane da mrda. Ne u noge, ne u ruke, ne u glavu - veæ u centar. Naravno, pod uslovom da ga neki civil koji ima dozvolu za nošenje ne ubije pre toga (inaèe, ne mislim da bi kod nas bilo pametno da se civilima dozvoli nošenje naoružanja). Civil bi posle dobio medalju za hrabrost zbog spreèavanja terorizma.\nSada æe lik da dobije 5-6 godina efektivno, a kad izadje biæe faca kome niko ništa ne sme, jer æe svi znati kakav je mangup bio.\nOva amerièka varijanta mi se mnogo više sviða...\n(Stefan, 17. jun 2018 10:05)\ngde je ministar policije?\n(bole, 17. jun 2018 09:01)\nUziva i smeje se ovcama ..kao i ostali koji su na vlasti ;)\n(mn, 17. jun 2018 10:05)\nNenad Stojanovic Japi.\n(Crvle, 17. jun 2018 10:05)\n(lazarevic, 17. jun 2018 10:04)\nHaha.. Manila mesto gde se okupljaju postene devojke i fini momci.\n(Sch4One, 17. jun 2018 10:03)\nVidim da niko nije komentarisao kako bi u Americi policija odmah pucala u napadaèa umesto da prvo probaju da ga razoružaju, pa evo da kažem ja. Prvo bi mu rekli da spusti oružje a ako ne uradi ubili bi ga. Svaka èast tom policajcu iz Niša koji je skoèio na napadaèa da ga razoruža, ali pošto je ranjen zakljuèujem da je to herojstvo moglo lako da ga košta života, a zbog koga? Bolje je da su mu odmah pucali u noge ako veæ nisu kao ovdašnja policija koja puca da ubije. Pozdrav iz Amerike.\n(Mile, 17. jun 2018 10:02)\nAV - ovo zlatno doba ...\n(Bane, 17. jun 2018 10:02)\nObjektivno govoreci ovakve stvari su strasne, ali tesko je imati drzavu sa vise miliona stanovnika a da nema ubistava i saobrcajki. Samo u jeenoj ulici koliko moze da bude netrpeljvosti i uvek ima neka teska budala.Pa ostina pa grad pa citava drzava...ihaaa...puna brada dogodovstina.\nTako da pamet u glavu i samo nazad :)\n(nek, 17. jun 2018 10:01)\nKriminalizacija Srbije je totalna i zahvatila je sve pore drustvene zajednice. Ocito je ova kriminalizacija svesno i namerno obavljena kako bi najveci olos i sljam zgrabio pare. Za ovo tragicno stanje u Srbiji je odgovorna vlast i niko drugi.... ocito nemaju sposobnost da urede zemlju.\n(Srbija ili Sirija, 17. jun 2018 09:59)\npretpostavljam da u lokalu nisu puštali Kandu Kodžu Nebojšu.\nvreme je crno ako su ti afiniteti crni, prvi znak da ti dete ide stranputicom je muzika koju sluša!\n(nisamneznamkakosamzavrsioosnovnuskolu, 17. jun 2018 09:59)\nSrbija je zemlja kriminala,sve kriminalne bande Balkana i regiona ratuju u Srbiji.Gde su nase policijske snage da oteraju ove razbojnike,koji uvode u zemlju u haos\n(Siki, 17. jun 2018 09:58)\nLjudi iz 90-ih stvaraju sebi svojstveno okruzenje - bande, navijace i ostalu bagru sa kojom drzava nema snage da se obracuna.\n(Milanus - muzicki urednik fontane, 17. jun 2018 09:57)\nTaj kafic Manila u samom centru Nisa, je prava Sodoma i Gomora. To je mesto okupljanja najgoreg taloga juzne Srbije, i ovo nije prvi put da se ovako nesto desava. Dobro je sto nije niko nije izgubio zivot, i sto niko nevin nije nastradao. Da smo zemlja ko sto nismo na taj objekat bio bio stavljen katanac!\n(Filip, 17. jun 2018 09:57)\nsvaki dan po nekoliko ovakvih situacija i doktor kaze sve je ok.\n(pera kojot super genije, 17. jun 2018 09:56)\nZa pohvalu prisebnost, nrabrost a možda i ludost policije. Hteli su da ga razoružaju bez upotrebe vatrenog oružja. U Americi bi pucali kad bi samo videli da nosi pušku i da ju je veæ upotrebio. Iskreno, èim je ispalio prvi metak na policiju tu je trebalo da bude kraj.\n(Millennium, 17. jun 2018 09:54)\nNaš predsednik ima moæi da, reši i ovaj sluèaj kao sto je i sve rešio do sada. Jeste vudelickako je brzo pronašao ovog novinara koji je samo zeleo da nanese zlo najboljem od svih nas. Sramota za novinara!\n(ja, 17. jun 2018 09:51)\nŠta ste oèekivali od vadikala? To sto su on ipromenili ime ne znaci nista. To su isti oni idioti iz devedesetih koji ne rade nista osim sto jedu govna o usranuim kosovima, i onda e zna, kad macke nema misevi kolko vodem, tj tu drzava ne postoji osim deklarativno. Osnovna funkcija drzave je da odrzava red u zemlji iznutra a ne da se bavi jedenjem govana o teritotijama, posebno ako je u pitanju pickin dim zemlja gologuzih bednika i neradnika i manijaka kao tzv srbija, i onda kad se drzava uopste ne bavi zavodjenjem reda, ovo je normalno. Hocete primer? Gde su bili svi ti junaci za bvreme akcije Sablja? Zavukli se bili u misje rupe pa nisu smeli da zucnu. E kao kad je bila akcija Sablja, tako treba da bude svaki dan, zauvek. Bas znam kad sam oko 10 uvece izasao na terasu da ispusim cigaru, pa sam pozvao zenu da vidi, ono mir, tisina, nikoga nigde, izgleda kao normalna zemlja kako je u Nemackoj, Holandiji, Skandinaviji itd svaki dan. Eto to je cela filozofija. Tu drzava ne postoji osim deklarativno i zbog tog je sve to. To je horda, to nije zemlja, osim u atlasu sto mora nesto da pise za tu teritortiju pa napisali nesto, inace to tu, to nije zemlja.\n(to nije zemlja, to je horda, 17. jun 2018 09:47)\nPrijatelji,to mesto je cist kic i sund. Mesto skupina indijanaca i "starleta". Mada neka postoji takvo mesto,da se je skupljaju na normalnim mestima.\n(Nikola, 17. jun 2018 09:45)\nNjega osudit na 20 godina minimum,a sudiju koji ga je prije oslobodio,... kad bi rekao ne bi mi objavili komentar.\n(BOSS, 17. jun 2018 09:44)\nSamo za otvaranje vatre na policiju 40 godina. Inaèe država i nije neka prava država.\n(siks, 17. jun 2018 09:39)\nOvo je sve organizovano od strane Djilasa,Jankovica i Jeremica i to sve da bi se destabilizicala drzava,smenio Stefanovic a zatim i Vucic.Da,da,pa vi vidite!\n(Ostao ovde, 17. jun 2018 09:35)\nkoliko jos ima momaka koji su o ranije poznati policiji a tek ce da pucaju, mislite o tome\n(ivan, 17. jun 2018 09:35)\nDa je bio u zatvoru,posto je piznat policiji,verovatno ne bi sada nikog upucao.Sad ga pustite opet.Cinjenica je da bi nekog sigurno ubio da policija nije intervenisala.Ko ovu budalu osudi na manje od 30 god.taj je budala,mada za ovako kvalifikovano delo nece dobiti vise od 5 god.\n(Ostao ovde, 17. jun 2018 09:32)\nU normalnoj drzavi,ovaj sa automatskom puskom bi bio vec na groblju.\n(Stomatolog, 17. jun 2018 09:31)\npoznat policiji,ima oružje?\n(tupson, 17. jun 2018 09:27)\nCim je poznat policiji treba da je vec zatvoren i policija bi ga i zatvorila ali pravosudje nula .\n(milan, 17. jun 2018 09:27)\nNebojša iz BG-a da podnese ostavku!\n(Jastog, 17. jun 2018 09:25)\nMozda i najgore stanje u drzavi jos od sankcija...\n(Rinkadink, 17. jun 2018 09:23)\n(OPOZICIJA, 17. jun 2018 09:21)\nMa to je garant napad na vladu RS...\nOcekujemo ukljucenje predsednika i ministra Dr.Nese i potanko objasnjenje ovog brutalnog pokusaja destabilizacije ovako sredjene i stabilne drzave !\n(Romanista, 17. jun 2018 09:21)\nSamo lagano nasi sugradjani. Nalazite se u izuzetno sigurnoj zemlji, stopa kriminala je na rekordno niskom nivou. Osim ako zelite da izadjete iz kuce.\n(djole, 17. jun 2018 09:18)\nEvo podatak iz 2017. godine:\nBeograd 76 ubistava\nZagreb 14 ubistava\nSarajevo 7 ubistava\n(Wild East, 17. jun 2018 09:18)\n(Slobodan Èinilac, 17. jun 2018 09:18)\novo vrv nije kriminal, nego se neka deca zaigrala rata? jel tako ministre?\n(baba, 17. jun 2018 09:17)\nNapadaè je od ranije poznat policiji.\n(mrki, 17. jun 2018 09:17)\n(Slobodan Èinilac, 17. jun 2018 09:17)\nNapadaè je uvek poznat policiji.\n(IstoIsto, 17. jun 2018 09:17)\nPosle me pitaju zašto ne želim da živim ovde,ili zašto smatram da je ludost stvarati porodicu ovde.Nazalost.Samo razuman i onaj ko nije bot neæe lupiti minus. Prijatan dan.\n(Marko, 17. jun 2018 09:16)\nDivlji zapad je mala maca za Srbiju.\n(Mareli Kg, 17. jun 2018 09:15)\nBez panike! Stefanovic kaze da nikad manje kriminala! Morate da mu verujete! Ovo je zavera zutih! Ovo se nije dogotilo! To su placeni glumci!\n(Bottina, 17. jun 2018 09:14)\nBotovi gdje ste, spavate jos...?\n(najkrvaviji napad i zadnjih 10 godina, 17. jun 2018 09:14)\n(Garrincha, 17. jun 2018 09:14)\nRokaj-snimaj (instagram-story-live) ...\n(Lazar, 17. jun 2018 09:14)\nAlo zato njemu policajci nisu poznati od ranije.\n(Jariæ T Živadin, 17. jun 2018 09:11)\nOd sada æe i bake kada krenu na pijacu morati u ceger da imaju pištolj, èisto radi sigurnosti.\n(JOVAN, 17. jun 2018 09:10)\nNapadaè je od ranije poznat policiji...\nAjmo kladionica, šta mislite za koliko æe ovaj "odranijepoznatpoliciji" biti na slobodi?\nDuže æe se zadržati u bolnici negoli u zatvoru...\n(Zaèuðeni U Zemlji Èuda, 17. jun 2018 09:10)\nSrbija nikad bezbednija.\n(Nebojsa iz Beograda, 17. jun 2018 09:10)\nPucnjava u centru Niša, èetvoro ranjenih...Pucnjava u Rakovici, ranjen muškarac...SVE MANJE KRIMINALA U VUCICEVOJ SRBIJI,BAR TAKO KAZE DR.NESA.\n(JA NISAM GLEDAO KROZ PROZOR, 17. jun 2018 09:08)\nŠto volim ovo kad vidim "od ranije poznat policiji". Sve je jasno.\n(Lune, 17. jun 2018 09:08)\nEto zasto treba izlaziti napolje na demonstracije. Da se pocisti ova politicka bagra od 90ih pa na dalje, zajedno sa svim olosem koji se nakotio ovde.\nA vi samo bivajte letargicni, pa kad upadnete u ovako nesto, ni krivi ni duzni, nema kukanja posle.\n(NoName, 17. jun 2018 09:07)\nVreme je da ovi od ranije poznati policiji poènu da pucaju na sudije. Možda bi tada bili sklonjeni sa ulica.\n(antibot, 17. jun 2018 09:06)\nNama uopšte nisu potrebni islamski teroristi.Mi to radimo bolje.\n(Nišlija, 17. jun 2018 09:05)\nod ranije poznat policiji??\n(graðanin, 17. jun 2018 09:04)\nzaigrala se deca\n(mile, 17. jun 2018 09:03)\nsrbija je sigurna zemlja!\n(aca, 17. jun 2018 09:03)\nVreme je za Sablju 2\n(Goran, 17. jun 2018 09:02)\nNapadaè je od ranije poznat policiji. Sad lepo svu cetvoricu da ciste tok juzne morave, drustveno korisni rad!\n(Marko, 17. jun 2018 09:02)\nNapadac od ranije poznat policiji...ima li sudstva u ovoj nazovi drzavi? Ovo je Teksas, divlji zapad, ovo je sve samo ne drzava! I onda ste svi protiv eu koja nam je jasno stavila do znanja da nam je sudstvo katastrofalno. Za ovakve stvari niko ne zaustavlja automobile po putu da bi blokirao saobracaj ali zaustavljate radi poskupljenja goriva!! Smeta vam sto je gorivo malo skuplje necete jadni moci da se vozite vasim 20 godina starim krntijama ali vam nikome ne smeta sto se sudstvo raspada i sto ovakvi setaju slobodno po ulici i pucaju na koga stignu..samozivi narode!!\n(zoran, 17. jun 2018 09:02)\nCrno vreme doslo. Nikad nebezbednije nije bilo.\nPlašim se da ne krenu i po školama da se ubijaju deca kao u americi.\n(NI-BG, 17. jun 2018 09:01)\nÈetvoro poginulo na Ibarskoj,dvoje u vojvodini,pucnjava u Nišu,pucnjava u Rakovici.."Zlatno doba" poèelo kaže voða!Super nam je vidimo!\n(Stole, 17. jun 2018 09:00)\nSve klubove posle 00 h zatvarati. Ko hoæe da se provede nek izaðe u 20 h. Od 00 sa inspekcijom i piši prijave. A sudije kad sude da budu iz drugog grada !\n(bata Sale, 17. jun 2018 09:00)\nNisu hteli da ga puste u kafic,pa se naljutio,a pre toga je konzumirao svega i svacega..\n(Mita, 17. jun 2018 08:59)\nNeso s...o, bolje da brines o ovome nego do ljudima koji se zale na cenu goriva\n(Mr M, 17. jun 2018 08:59)\nOvo vise nema smisla ni komentarisati. Da se skupe vesti samo sa ovog sajta u poslednja 3 meseca, nasli bismo podatak od jedno 20-25 pucnjava, 50-60 ranjenih i nekolilo poginulih.\nBezbedna drzava, m?\nNego, daj bre hapsi ove sto izvode sa gorivom, oni su najveca pretnja bržoj, jaèoj Srbiji...\n(rodjo moj, 17. jun 2018 08:58)\nNikad manje kriminala na ulicama Srbije... Reèe dr.\nA ono Bogota, bokte.\n(Jelena5, 17. jun 2018 08:58)\n(Sleena, 17. jun 2018 08:58)\nanti parada policije bas u Nisu...\n(ledenjak, 17. jun 2018 08:57)\nKod mene u Rakovici samo jedan ranjen. Ovi su imali uspešniju noæ u Nišu.\n(Tumston, 17. jun 2018 08:57)\nU Grèkoj ti istàažni sudija za malo ozbiljniju tuèu odredi godinu dana istražnog zatvora, pa ti sedi i razmišljaj. Ovde pijana bitanga uleti u kolonu dece, jedno ubije, nekoliko povredi i sudija te pusti da se braniš sa slobode. Ako neko podstièe ovaj haos i krvoproliæe po ulicama, onda je to ova nesposobna vlast koja je srušila sve institucije da bi mogla da vlada.\n(Kole, 17. jun 2018 08:57)\n"napadaè je od ranije poznat policiji"\nObožavam ovu reèenicu!!\nDali æe dr.Nebojša iz "Beograda" da preduzme neke mere?\n(Dno, 17. jun 2018 08:56)\nZasto politicari nece da menjaju zakone?\n(Srba, 17. jun 2018 08:53)\npustite djecu nek se igraju\n(Chris T-Rex BOSH, 17. jun 2018 08:50)\na ko je onda popio te metke u grudi\n(obojena redakcija, 17. jun 2018 08:50)\nOpet neki od ranije poznat? I naravno covek na slobodi posto suruje sa tima kojima je i poznat.\n(markoooooOOoOOOooOOooooOoo, 17. jun 2018 08:47)\ntoliko o tome koliko policija uliva strahopostovanje.... msm kako i da uliva kad sede van radnog vremena sa tim istim pandurima i placaju ture,naravno..\n(pikadili, 17. jun 2018 08:46)\nNama ne treba rat dileri i saobraæaj ima da nas desetkuju\n(Aleksandar, 17. jun 2018 08:46)\nGarant se poubijase ovi sto su blokirali puteve zbog goriva. Jel tako nebojsa i vucko?\n(markoooooOOoOOOooOOooooOoo, 17. jun 2018 08:45)\nBas sam se juce cudio kako vec dva dana nije bilo pucnjave momaka koje poznaju policajci.\n(trimer, 17. jun 2018 08:43)\njel se meni to cini ili ne ali svaki dan neko ubistvo i resetanje? dr Nesa od bgd-a, ostavka! odmah!\n(mr. G, 17. jun 2018 08:40)\nPancir, šlem.. I moze u disko.\n(Jazza, 17. jun 2018 08:40)\n(Qwerty, 17. jun 2018 08:40)\nNiške strasti 2\n(Action Movie, 17. jun 2018 08:39)\nEvo Neša iz Beograda u jutarnjem programu smirenim glasom objasnio da su gradjani nikad sigurniji.\nJa verujem njemu, necu valjda svojim oèima\n(vostani carice, 17. jun 2018 08:39)\nA na tv , blagostanje.\n(daljinski, 17. jun 2018 08:35)\nzlatno doba u punom sjaju\n(dabome, 17. jun 2018 08:32)\nSreæa pa živimo u najbezbednijem vremenu u istoriji inaèe ko zna šta bi sve bilo...\n(samo kažem, 17. jun 2018 08:31)\nDajte Vodju, Doktora i Keramicara kako je sve pod kontrolom...\n(Marko, 17. jun 2018 08:29)\nЕ Србијо, спаваш ли мирно докторе?\n(Никола, 17. jun 2018 08:28)\nPa zasto se ovo vise desava!?!0\n(Realno, 17. jun 2018 08:28)\nVest ispod je pucnjava u Rakovici. Svaki dan pucnjave. I to pred decom, ili u sred centra. Molim miniatra DOKTORA Nesu da istupi i lodnese beolozivu oatavku.\n(Quint, 17. jun 2018 08:27)\n(Charlie, 17. jun 2018 08:26)\nPisao sam skoro da me bas briga sto se mafijasi medju sebe ubijaju, nego sto ce neko kad tad neduzan da strada zbog tih budala. Nazalost bio sam u pravu, a i tesko je ne biti u pravu kada zivimo na divljem zapadu...\n(Nije sve u parama nesto je i u novcu, 17. jun 2018 08:23)\nProlazim tranzitom kroz gradove, i samo na malim raspalim pumpama sipam gorivo, i gas u brda.\n(Mediocritical, 17. jun 2018 08:22)\nGraðani Srbije nikad nisu bili sigurniji! Rekoše pre 10-tak dana Nebojša iz Beograda i veliki kalif.Zato vas molim da ne širite lažne vesti jer zbog lažnih vesti - kako reèe juèe naš šlager pevaè od šefa diplomatije mi otvaramo samo 2 poglavlja, a ne 5-6 poglavlja u pregovorima sa EU.\n(Nimark, 17. jun 2018 08:22)\nVucicu, doveo si drzavu do savrsenstva.\n(Dr., 17. jun 2018 08:19)


Republika / Gvardiola pred Totenhem: Želim da atmosfera bude kao na Enfildu!\nsreda, 17. 4. 2019.| 19:53\nMančester siti dočekaće u sredu u revanš meču četvrtfinala Lige šampiona Totenhem koji ima gol prednosti iz prvog meča, a menažder Građana priželjkuje veliku podršku sa tribina. Onakvu kakvu ima Liverpul na svom Enfildu.\nMnogo puta je do sada Pep Gvardiola naglšavao da navijači na Etihadu ne pružaju dovoljno snažnu i glasnu podršku igračima tokom mečeva u Ligi šampiona.\nMančester siti ima zadatak da nadoknadi poraz iz prvog meča u kome je Totenhem slavio sa 1:0 ako želi da se domogne polufinala.\nGvardiola zna da neće biti lako i zna da je igračima potreban vetar u leđa sa tribina.\n- Želim da atmosfera bude kao na Enfildu. To bi za mene bilo dobro, možda i malo bolje od dobrog. U ovoj fazi nam je veoma potrebna podrška navijača. Mislim da uz nju možemo dalje. Baš me zanima da vidim kako će navijači reagovati. Mnogo puta sam vodio timove u četvrtfinalima i polufinalima i uvek je podrška bila neverovatna. Voleo bih da vidim da i navijači žele to polufinale, ne samo igrači - rekao je Gvardiola.\nU svetlu borbe za titulu u Premijer ligi, možda i nije bila loša ideja da pomene Liverpul i njegove navijače. Možda to bude dodatna motivacija navijačima da urade svoj deo posla.\nSvakako će biti zanimljiva i navijačima Liverpula jer, iako mu nije strano da zatraži podršku navijača, Klop verovatno ne bi trebao da ih podseća da su timu potrebni u četvrtfinalu Lige šampiona.\n(FOTO) Oni ga neće zaboraviti: Veliki čovek i veliki pesnik uz nezaboravne stihove oslikan u centru Beograda!\nSrbija Sport Beograd Fudbal Pep Gvardiola FK Mančester siti FK Liverpul Enfild FK Totenhem Liga šampiona


Mercedes će novi Citan razvijati s Renault-Nissan-Mitsubishi Alijansom - BIGportal.ba\nMercedes će novi Citan razvijati s Renault-Nissan-Mitsubishi Alijansom\n27 Avgusta, 2019 27 Avgusta, 2019 020\nPrije nekoliko dana je kompanija Mercedes-Benz predstavila model EQV u produkcijskoj formi i to je najnoviji dodatak ponudi kombija u kojoj se nalazi i lagano komercijalno vozilo Citan koji će dobiti novu generaciju.\nCitan je u suštini poboljšana verzija Renaultovog Kangooa koja dijeli mnogo komponenti s jeftinim Dacijinim Dokkerom. Njemačka kompanija je potvrdila da se to neće mijenjati ni u slučaju nove generacije. Novi Citan će Mercedes-Benz razvijati u saradnji s Renault-Nissan-Mitsubishi Alijansom, a to znači da će dijeliti platformu s novim modelima Kangoo i Dokker. To je logičan korak u širenju strateške saradnje između Daimlera i Alijanse.\nKada će se pojaviti novi Citan, zasad nije potnato, ali se očekuje za dvije godine. Dio portfolija će biti i potpuno električna verzija.\n“Novi Citan će proći kroz sveobuhvatni novi razvoj i jasno će ostavljati utisak da se radi o Mercedesovom modelu. Naš mali kombi će imati prepoznatljiv identitet koji dolikuje brendu”, izjavio je Marcus Breitschwerdt, šef sektora za kombije.\nOn je vjerovatno pokušao odgovoriti na kritike medija i kupaca koji smatraju da Citan ne opravdava cijenu. Cijena osnovnog modela u Njemačkoj iznosi 14.990 evra te dolazi s istim motorom kao i Kangoo. Citan je dobio Renaultov najnoviji 1,5-litarski dCi dizelski motor u februaru ove godine.\nCitan nije jedina ribrandirana verzija koju Mercedes nudi kupcima, X-Klasa je otmenija verzija Nissanove Navare, ali potražnja za luksuznim pickupom nije posebno velika. U Mercedesu navodno razmišljaju da X-Klasu pošalju u penziju.\nPoruka britanskog ambasadora: Građani Kosova, ne glasajte za one koji su činili kriminalna djela\nPočetak proizvodnje Kijinog novog crossovera XCeed\nNavaljni je sljedeći?


DA LI IMATE SUHE LAKTOVE? DOKTORI UPOZORAVAJU: Evo šta je upitanju, ZNAK BOLESTI - Dvoklik\nDA LI IMATE SUHE LAKTOVE? DOKTORI UPOZORAVAJU: Evo šta je upitanju, ZNAK BOLESTI\nBroj jedan za show – Novi.ba. Vaš izvor informacija.\nPROČITAJTE OVE SAVJETE: KAKO SE RIJEŠITI OPUŠTENOG LICA I PODBRATKA\nŽENA AUTOMEHANIČARA OTKRILA, OVAKO MOŽETE UKLONITI NAJTVRDOKORNIJE MRLJE SA ODJEĆE: Tajna je u ovom triku\n21/01/2021 21/01/2021 Administrator2\nRoze jezero u Pačirskoj banji prava je turistička atrakcija!\nPOGLEDAJTE KAKO JE POKOJNIK NASMIJAO SVE KOJI SU MU DOŠLI NA SAHRANU\n10/08/2020 10/08/2020 Administrator


Od 13. juna cestarina poskupljuje za više od 100 posto! Za 37 km autoputa plaćat ćemo 4,20 KM!\n13 Juna, 2012 15:38\nVlada Federacije Bosne i Hercegovine odobrila je poskupljenje cestarine u tom entitetu za više od 100 posto, a nove cijene počinju se primjenjivati od 13. juna, najavio je u utorak direktor poduzeća Autoceste FBiH Ensad Karić\nTrenutno krajnje skromnu mrežu autocesta u BiH čini i dionica na pravcu od Sarajeva prema Zenici, u dužini od 37 kilometara, za čije su korištenje vozači ličnih automobila do sada plaćali dvije konvertibilne marke, što je iznos od jednog eura.\nVeć za dva dana cijena će, uvođenjem zatvorenog sistema naplate, biti povećana na 4,20 KM (2,10 eura).\n“Ta je cijena je u skladu sa onim što već imamo u regiji”, ustvrdio je Karić.\nKazao je kako drastično povećanje cijena cestarine proističe iz obaveza prema kreditorima te iz planova za nastavak cestogradnje.\nGradnja 37 kilometara postojeće autoceste na pravcu koridora V c, koji prolazi kroz BiH, trajala je više od deset godina, a potpuno je neizvjesno koliko će vremena trebati kako bi se izgradio cijeli cestovni koridor u ukupnoj dužini od 330 kilometara. Najavljeno je tek kako bi do kraja 2014. godine moglo biti izgrađeno oko 120 kilometara autoceste no na dionicama koje neće biti spojene.\nVijeće ministara BiH tako je u utorak usvojilo prijedlog ugovora o financiranju gradnje dodatnih 31 kilometar autoceste na pravcu od Sarajeva prema Mostaru te na prostoru između Svilaja i Odžaka na sjeveru zemlje, uključujući tu i spojni most s Hrvatskom preko Save. Za te dvije dionice BiH bi od Europske investicijske banke (EIB) trebala dobiti kredit od 166 milijuna eura s rokom otplate od 25 godina.\nNačin finaniranja gradnje preostalih 200 kilometara planirane autoceste još nije utvrđen.\nRekonstrukcija tribina na stadionu NK Rudar\nZadovoljni ostvarenim rezultatima\nZaboravite besmrtnost, starenje je nemoguće zaustaviti