Dinarski Vuk: Dinarski tip čoveka\nDinarski tip čoveka\nJovan Cvijić :\nDinarski tip čoveka - Opšte osobine\nDinarski tip zauzima ne samo celu dinarsku oblast već i susedne zemlje po kojima se rasprostro migracijama. Ovaj tip prevlađuje u moravskoj Srbiji; dao joj je značaj koji ima i još otsudno utiče na njen razvitak. Dinarski su doseljenici ušli u staro kosovsko-metohisko stanovništvo ne izmenivši njegove psihičke osobine; ali su oni na njega jako uticali. Kako ovo stanovništvo ima osobina i centralnog i dinarskog tipa, teško mu je odrediti mesto. Najzad se Slovenci Karsta, koje sam uvrstio u dinarsko tip, u izvesnom pogledu razlikuju od ostalog dinarskog stanovništva, naročito zbog vekovnih veza koje su imali sa civilizacijom srednje Evrope. Oni su dobili specijalne osobine po kojima Dinarski tip zauzima ne samo celu dinarsku oblast već i susedne zemlje po kojima se rasprostro migracijama. Ovaj til prevlađuje u moravskoj Srbiji; dao joj je značaj koji ima i još otsudno utiče na njen razvitak. Dinarski su doseljenici ušli u staro kosovsko-metohisko stanovništvo ne izmenivši njegove psihičke osobine; ali su oni na njega jako uticali. Kako ovo stanovništvo ima osobina i centralnog i dinarskog tipa, teško mu je odrediti mesto. Najzad se Slovenci Karsta, koje sam uvrstio u dinarsko tip, u izvesnom pogledu razlikuju od ostalog dinarskog stanovništva, naročito zbog vekovnih veza koje su imali sa civilizacijom srednje Evrope. Oni su dobili specijalne osobine po kojima se približavaju panonskom tipu. Svi drugi krajevi, pretstavljeni na našoj karti, nesumnjivo pripadaju dinarskom tilu. Srbi čine tri četvrtine ovoga tipa.\nDruštvena i ekonomska organizacija. — dinarsko stanovništvo živi poglavito u selima razbijenog tipa sa rasturenim kućama. Pre 40 i 50 godina ona su samo po izuzetku činila grupe od prostih, inokosnih, porodica, a mnogo češće od zadruga. Ova ustanova (zadruga) koja još postoji, mada ređe i oslabljena, bila je najkarakterističnija odlika društvene organizacije dinarskih oblasti. U nekim krajevima postoje i plemena koja se dele na bratstva, kolena ili trbuhe (naraštaje).\nU zadrugama živi u zajednici više potomaka koji vode poreklo od istog pretka. Udružuju se i saglasno biraju za starešinu jednog člana iz zadruge, koji se odlikuje moralnim i intelektualnim sposobnostima, često najstarijeg po godinama. Protivno običajima kod plemena u kojima se uzima najhrabriji za glavara, u zadruzi junaštvo nije najglavnija osobina koja se traži od starešine. U dinarskim zemljama pleme je bilo ratnička zajednica, dok je zadruga uvek bila zajednica stvorena pre za mir, porodična ustanova i ekonomska grupa. Izgleda, da zadruga predstavlja na patrijarhalnom stupnju, na kome se ljudi bave zemljoradnjom i ekstenzivnim stočarstvom, ekonomsku organizaciju koja je najbolje prilagođena prilikama. Veliki broj članova omogućava zadruzi, da iskoristi razne izvore koje daje zemlja i da pribavi sebi sve potrebe za život. Podelu rada podešava starešina, uz pristanak ostalih, prema sposobnostima i godinama pojedinaca. Stariji i jači bave se najtežim zemljoradničkim i stočarskim poslovima; starci i deca rade lakše poslove. Onome koji ima sposobnost za trgovinu može starešina odobriti da se njome bavi. Drugi se, naročito zimi, bave raznim zanatima korisnim po zadrugu. Žene i devojke se uglavnom bave domaćim i ženskim poslovima (tkanje, veženje, izrada odela itd.) i oslobođene su težih radova. Devojke se naročito bave izradom svoje spreme za udaju. Živelo se ugodno i u srazmernom blagostanju. Izgleda da je svaki član imao više slobodnog vremena, no u ma kojoj drugoj društvenoj organizaciji.\nZadruga nije bila primitivna organizacija, već je to patrijarhalni oblik koji je imao svoj razvitak. U dinarskim oblastima postoji vrlo razvijena patrijarhalna civilizacija. Materijalna strana ove civilizacije nije tako zaostala kako se to obično zamišlja, shvatajući pogrešno smisao reči „patrijarhalni“. To je bila materijalna civilizacija vrlo prilagođena prilikama. Izgrađeni moralni pojmovi predstavljali su celinu, gotovo čitav jedan dobro utvrđen moralni sistem. Svaki član zadruge poznavao je usmeni zakon, zakon po kome se znalo šta treba a šta ne treba činiti. Tačno je određeno za svakoga od njih na koji se način ima misliti i delati. Štaviše oni su primili vekovna iskustva srpske istorije i u slobodnom vremenu pribirali su i izrađivali u porodičnoj intimnosti nacionalna predanja. Vrlo je verovatno da su zadruge bile glavni centri u kojima su stvorene narodne pesme i folklor uopšte. U tursko doba je zadruga pored crkve bila društvena organizacija u kojoj se razvijao nacionalni duh ostajući veran samom sebi. Čini se da su se, naročito u zadrugama, mogli podići do najvišeg stepena osećanja solidarnosti, simpatije i saučešća i da su se naročito u njima mogli manifestovati ona toplina u običajima i nežnost duše, koji više karakterišu dinarske ljude nego ostale Južne Slovene.\nNaposletku, ratovanje je očevidno mnogo lakše za društvo sastavljeno od zadruga no za društvo koje je sastavljeno od inokosnih porodica. Gotovo stalni ustanci dinarskih seljaka u tursko doba i rat za oslobođenje Srbije koji je trajao jedanaest godina (1804—1815), naročito su bili olakšani organizacijom u zadruge.\nIako je sve što ima zadruga bilo zajedničko dobro svih članova, ipak ona nije tip ekonomskog komunizma. Kada se zadruga suviše umnoži deli se i svaki član zna šta mu pripada kao lična svojina. Svaki zna da će, ukoliko bude više radio na održavanju i uvećavanju zajedničke svojine, i njegov deo biti utoliko veći. Nigde se nije mogla tako brižljivo nadgledati imovina kao u zadruzi, zbog velikog broja njenih članova.\nSama zadruga postavlja neki broj sasvim protivrečnih problema. Mi ćemo se ovde baviti samo onima koji su u vezi sa ciljem ove studije i naročito ćemo izneti mišljenja koja smo stekli u toku putovanja.\nNajviše iznenađuje geografsko rasprostiranje zadruga. Kazali smo da ih ima u oblastima svih južnoslovenskih tipova, izuzevši kod istočnobalkanskog ili bugarskog. Ali su zadruge bile a i danas su još najmnogobrojnije u oblastima dinarskog tipa. Među zadrugama ima takođe različitih oblika koji se odlikuju ponekim nijansama: dinarske su zadruge najtipičnije, naročito one u selima razbijenog tipa. U ovim dinarskim zadrugama najbolje su izražene njihove osobine koje smo već pomenuli. Po njima je utvrđen tip južnoslovenske zadruge. Među samim dinarskim zadrugama bile su a i danas su najbolje organizovane zadruge u Srbiji, naročito kod starinaca (onih od pre velikih migracija), u kojima su najbolje izražene bitne osobine: uzajamna ljubav među članovima zajednice i patrijarhalni običaji.\nStaro šumadijsko stanovništvo se naselilo po proplancima i krčevinama. Naselja su bila izolovana, daleko jedna od drugih. Porodice su morale biti mnogobrojne da bi se mogle snabdeti svim životnim potrebama; one su morale biti samostalne ekonomske celine. Samo su se velike porodice mogle dobro zaštititi. Na raspored i na razvitak zadruga bile su jednim delom i šume od uticaja. Istakli smo uticaj reljefa na ovu društvenu organizaciju u selima ibarskog tipa.\nVerovatno je da je zadruga vrlo stara. Ona bi bila karakterističan društveni oblik Južnih Slovena u doba kada su se oni naseljavali na Balkansko poluostrvo. Nije bila rasprostranjena u srednjovekovnoj srpskoj državi verovatno zbog toga što se raspala zbog fiskalnih mera, kao ni u vardarskim oblastima zbog prodiranja vizantijske civilizacije. Ali su zadruge mnogobrojne i od velikog značaja u Tursko doba i vekovima su predstavljale glavni oblik porodice dinarskog tipa. U tursko doba, kada su bili ostavljeni sami sebi, dinarski su se ljudi vratili starim društvenim oblicima. Zadruge su često imale po 50 do 60, katkad po 100 pa i više članova. Osim toga etničkog obnavljanja donekle su i drugi uzroci doprineli ovome razvitku. Turci su tražili porezu samo po kućama; seljaci su radije živeli u zadrugama i tako plaćali porezu samo na jednu kuću. Osim toga, u ono doba nesigurnosti velike zadruge su imale veći ugled pred Turcima i drugim neprijateljima. Pa i posle Turaka, kada je najveći deo dinarskih zemalja bio u srpskim rukama ili pod Austro-Ugarskom, zadugo je bilo više zadruga nego inokosnih porodica. U Srbiji su se tek oko 1876. godine počele raspadati zadruge, a u Bosni i Hercegovini oko 1880. Ali su one i danas mnogobrojne u dinarskoj oblasti, samo ih je manje nego inokosnih porodica.\nUzajamna naklonost i međusobno ekonomsko pomaganje. — Dirljivi su ljubav i poštovanje koje članovi zadruge imaju jedan prema drugome, kao i njihova solidarnost, naročito u najtežim prilikama. Oni su vezani osobitom toplinom osećanja; u njihovim međusobnim odnosima ima puno široke srdačnosti. Ovde su najčistiji i najbolje očuvani dinarski običaji. Mladići i devojke najčešće poveravaju svoje tajne samo najstarijoj ženi u zadruzi koju vrlo poštuju. Lirske narodne pesme vrlo diskretno izražavaju ljubav. Kada se u njima govori o ženi, njena se lepota opisuje sa osobito osetljivom rezervom: opevaju se samo dragine oči, hod i gipkost njenog stasa. Jedino su bosanske pesme smelije, što dolazi od orijentalskih inspiracija.\nOpevaju se ljubav prema porodici i prema materi, naročito ljubav prema bratu, koja zauzima prvo mesto u narodnim pesmama; osim materinske ljubavi ljubav prema bratu je jedina koju žena dinarske zadruge sme iskazati; ona to čini na vrlo razne načine i sa dubokom nežnošću. Ali je kod njih izvor ljubavi i osećajnosti toliko bogat da im ljubav zasnovana na krvnim vezama nije dovoljna. Oni je proširuju i izvan zadruge u vezi koja do smrti spaja ili dva momka, pobratimi, ili dve devojke, posestrime.\nNi u jednoj južnoslovenskoj grupi nema toliko specijalnih reči za obeležavanje stupnjeva srodstva kao kod dinarskog stanovništva. Obraćajući se ljudima svog naroda, čak i ako su im sasvim nepoznati, dinarski seljaci ih oslovljavaju sa brate, rođače ili striče, sestro ili tetka.\nU isti red pojava dolazi i dinarska uzajamna pomoć koja postoji između inokosnih kuća i zadruga. Ona se pokazuje u svim prilikama u životu, naročito u materijalnom životu. Samohrana žena sa decom uvek se pomaže u teškim poljskim i drugim radovima. Uzajamno pozajmljuju volove kao zapregu za oranje: to je običaj koji se zove spreg. Naročito se pritiče u pomoć za vreme žetve koju treba brzo svršiti: to je moba. Pošto zadruge nestaju pod uticajem individualizma i moderne civilizacije, ona je sa svojim običajima međusobnog ekonomskog pomaganja izazvala nove oblike zajedničkog rada i uzajamne naklonosti. Te su navike olakšale stvaranje modernih zemljoradničkih zadruga, koje su pre rata u Srbiji bile rasprostranjenije no ma gde na Balkanskom poluostrvu. Engleski putnik Travelijan nedavno je pominjao ovu solidarnost srpskog seljaka*.\nOsećajnost i simpatije — Izgleda da se duh koji živi u zadruzi i uopšte dinarska međusobna pomoć mogu objasniti emotivnim karakterom i vrlo živom sklonošću za simpatijom kod ovoga naroda. U ovom pogledu ima velike razlike između dinarskog stanovništva i istočnobalkanskog ili bugarskog.\nOva se osećajnost pokazuje u svim događajima ličnog i zajedničkog života. Toplo učešće se vrlo živo pokazuje kako u radosti tako i žalosti i ne samo prema članovima zadruge već i prema čitavom narodu, pa i prema strancima. Ta su osećanja još življa u žalosti nego u radosti. Ona se saopštavaju i prenose izvanrednom brzinom. Izražavaju se očima punim sjaja ili suza, zlih ili radosnih suza. Ima mnogo junaka okorelih u borbama koji su zaplakali pred nevoljama drugih! Anta Bogićević ne može od jada da opisuje Lazarević Luki muke lozničke posade, već najpre zaplače. Ivan Knežević, knez Ivo od Semberije, donoseći otkup za zarobljene žene i decu, kad je ugledao srpsko roblje, „triput pada pa on obamire... niz obraze grozne suze lije“. Ovo su primeri iz ratova za oslobođenje Srbije 1804—1815. god. Ali se ova osećajnost u toliko prilika pokazuje u toku balkanskih ratova, za vreme austrijske ofanzive i za vreme proterivanja Austrijanaca iz Srbije (1914), a naročito za vreme povlačenja vojske i jednog dela stanovništva preko Arbanije, kada je svaki bio ostavljen svojoj sudbini (1915). Da nije bilo uzajamnog pomaganja, mnogi se ne bi spasli, a seljaci su se tom prilikom najbolje ponašali.\nPosledica ove duboke osećajnosti su i njihova duboka osećajna pravda i milosrdnost, kao i gotovost na požrtvovanje i samoodricanje. Dinarski su ljudi uslužni i puni dobrote. Neke osobine, kao veličina duše, saučešće, visoko moralno poimanje, koje sam često zapažao kod stanovništva u Jadru (u Srbiji), podsećale su me na osobine koje ruski pisci pripisuju svojim najboljim sunarodnicima. Pred većim tuđim nevoljama ovi ljudi zaboravljaju sebe i svoje sopstvene nevolje. Česti su slučajevi da se dinarski ljudi odluče na krajnja rešenja, bez obzira na interes na korist i na „praktičnost“, svesni da im je život u opasnosti ili da će im ostati crn i upropašćen. I ceo je narod sposoban da tako radi. Za ljude od srca i savesti imaju naročita imena: duševnici, savesnici, koja datiraju još od Dušanovog zakonika iz srednjeg veka. Po narodnim pesmama oni štite pravdu od nepravde, brane „Božju pravdu“, apsolutnu pravdu. Kad vide nepravdu „u njima se raspale plamovi“ i tada „same bi im suze prokapale“. Dinarski su ljudi poraz na Kosovu objašnjavali u narodnim pesmama i time što su se „privoleli nebeskome carstvu“.\nS osobitom umešnošću raspoznaju šta mogu primiti od tuđe ljubaznosti. Ove ih osobine stavljaju visoko iznad seljaka mnogih drugih naroda. Lično dostojanstvo, poštovanje i pažnja prema starcima, ponašanje prema deci i ženama, prijateljima i neprijateljima, njihovo držanje na saborima, sve pokazuje naročitu otmenost u načinu njihova života i osećanja. Osećanje čednosti i stida osobito je razvijeno kod žena.\nAli navedene osobine dinarskih ljudi imaju i rđavih strana. Osećajnost ih katkad navodi na nepromišljena dela. Kad im nedostaje iskustvo, jaka osetljivost ih učini naivnima. Često se podaju sentimentalnom i neuputnom optimizmu. Njihova krajnja osetljivost često postaje slabošću; njihova velikodušnost ih učini nepravičnim. Katkad su sputani strahom da ne učine nepravdu ili nažao drugome.\nOsobito poštovanje predaka i običaj slava. — Kao što su među sobom vezani ljubavlju, dinarski su ljudi isto tako odani precima; nigde toliko ne znaju za svoje pretke, katkad do dvadesetog kolena, naročito u Crnoj Gori; nigde ih toliko ne vole, ne poštuju i ne misle o njima. Više no kod ostalih Južnih Slovena ovde su očuvana stara prezimena, pa čak i nadimci pokolenja, kadšto kroz vekove. Sa oca na sina se predaju imena predaka; potomci ih pamte; znaju njihovu postojbinu, uzroke i prilike njihova iseljenja, njihove najizrazitije osobine i najglavnije događaje iz njihova života. Često imaju stare čitulje u kojima je zabeležena njihova genealogija. Slava je posle Božića i Uskrsa najveći praznik, ali mnogo više lični, jer svaka porodica ima svoju slavu, istu koju su slavili najdavniji preci. Slava je, pre svega, svetkovina u spomen predaka: počinje verskim obredom u kome se sveštenik moli za duše predaka. To je prekada. Najveća je briga jedne porodice da ima naslednika koji će naslediti i održavati slavu. Nesreća je biti ugasnik, bez muškog poroda. Naprotiv, Bugari ne pamte svoje pretke, nemaju slave i prezivaju se samo po ocu.\nAli, osim srdačne i uvek žive veze sa svojim porodičnim precima, čovek dinarskog tipa se oseća duboko vezan za svoje nacionalne pretke: smatra da ima još jednu stariju i slavniju lozu, onu svojih kraljeva i careva, svojih slavnih junaka iz doba Nemanjića i Kosova, velikih vitezova, hajduka i uskoka iz turskog vremena, koji su živeli između Kosova (1389. god.) i Karađorđeva ustanka (1804. god.). Njihovih neposrednih potomaka je nestalo. Nema plemstva: uništeno je posle Kosovske bitke i za vreme Turaka. Ali svaki dinarski seljak smatra nacionalne junake kao svoje pretke: sa dubokom nacionalnom i ljudskom osećajnošću on mislima učestvuje u njihovim velikim delima i u neizmernim patnjama, mahom hajdučkim patnjama, onima o kojima pesme kazuju. On zna ne samo imena kosovskih junaka već isto tako i kakav je ko bio i koje su mu mane i vrline. Ima krajeva u kojima čak osećaju i rane kosovskih junaka. Pogubiti mnogo Turaka za dinarskog čoveka znači ne samo osvetiti svoje pretke, već i ublažiti njihove bolove koje i on oseća. Svaka je grupa obožavala po koga junaka. Svi Crnogorci Stare Crne Gore smatraju Miloša Obilića kao svoga duhovnog pretka, i ne samo da misle o njemu i da mu se dive, već ga i sanjaju. Kad su činili junačka dela, razmišljali su i prepirali se, da li bi Obilić tako uradio i da li su se približili Obiliću. U najvećim okršajima šumadijski seljaci se sećaju svojih starih junaka koji im služe za primer. I pesma kaže: „pomislite na stare junake.“\nNacionalna svest i nacionalna zadaća. — Značajno je da svi dinarski Srbi, od onih u severnoj Hrvatskoj, na granici Kranjske, pa do skadarskih Srba, poznaju najglavnije događaje iz srpske istorije koji se narodnim pesmama i pričama prenose s kolena na koleno. Predstavnici ostalih grupa, izuzevši Srbe panonskog tipa i, donekle, one centralnoga tipa, nemaju kakve više predstave o svojoj prošlosti i narodnoj sudbini. Dinarski su Srbi potpuno i svi predani zajedničkoj stvari, gotovi na sve žrtve. Ovaj rodoljubivi žar nije im došao ni preko škola ni iz knjiga. Jedino se u Srbiji on razvijao i širio preko škola. U drugim oblastima su, naprotiv, škole stojeći pod tuđinskom upravom pokušavale, istina bez uspeha, da uguše ova predanja. Oni imaju, dakle, vrlo jasnu nacionalnu svest, nacionalnu dušu. Nacionalni moral i nacionalna misao nasleđe su duge istorijske prošlosti; oni su se učvrstili kao instinkti koji automatski određuju ponašanje svakog građanina i čitavog naroda. Iskrsne li kakav bilo događaj, svaki dinarski Srbin zna šta treba da čini i čini to tačno; svi rade u najvećoj saglasnosti, seljaci i svi oni (uostalom vrlo retki) koji nisu degenerisani političkim strastima ili drugim uticajima. Žene se ponašaju kao ljudi. Za narodnu stvar svi podnose najveće žrtve. Balkanski ratovi i Veliki rat samo su jedan od mnogobrojnih — ipak najstrašnijih — dokaza o dubini i plemenitosti ovog nacionalnog osećanja.\nSvaki je Srbin prožet nekolikim kao kristal jasnim mislima: hoće slobodu i samostalnost svih zemalja za koje zna da su bile deo njegove države i da u njima živi „sirotinja raja“. Pod ovim imenom on razume svu onu svoju braću, koja ne živi u granicama Srbije i prema tome nemaju potpunu moralnu i intelektualnu slobodu. Njih treba oslobođavati stalnim junaštvom, neprekidnim požrtvovanjem i krvlju. Mlaki, nepotpuni i oportunistički načini ne dolikuju ponosnom narodu. Sa dubokom je zahvalnošću primao pomoć koju je velika i sveta Rusija činila s vremena na vreme, ali ne dopušta da oslobođenje njegove braće dođe sa strane. „Nada nema prava ni u koga, do u Boga i u svoje ruke“, kaže narodna pesma. Ako mora pred većom silom popuštati, dinarski čovek će uništiti sve što bi neprijatelj mogao uzeti. Pesma kaže: „Car je Mehmed Stalać osvojio, ne osvoji dobra ni jednoga“, osvojio je grad, ali u njemu nije zatekao ništa od onoga što je želeo: ženu, oružje i konja vojvodinog. U odlučnim trenucima nema savijanja, nema popuštanja, nema srednjeg p.uta: „u krv će nam vjere zaplivati, biće bolja koja ne potone.“ Naša je „da ginemo i krv prolivamo, da junački amanet čuvamo, divno ime i svetu slobodu“.\nKao što je napred rečeno, ova duboka narodna svest nije ograničena samo na oblasti srednjovekovnih srpskih država. Ona je vrlo živa kod svih dinarskih Srba do granice Kranjske, pa čak i izvan dinarskih oblasti. Ova tako visoka narodna svest još se više razvila za vreme Turaka. Od kraja HV veka ona se brzo i naglo širila iz oblasti Raške, Huma (Hercegovine) i Crne Gore u svim pravcima. Srpske narodne pesme, stvorene u ovim oblastima, rasprostrle su se čak i u oblasti koje nisu pripadale starim srpskim državama. Mnoge od ovih pesama, naročito one o Kraljeviću Marku, prodrle su među Hrvate, Slovence i Bugare. Izgleda da su jedan od glavnih uzroka ovome velikom širenju pesama bile velike srpske migracije za vreme Turaka, metanastazički pokreti koje smo opisali. Drugi je znatan uzrok stvaranje srpske patrijaršije za vreme velikog vezira Sokolovića (Srbina muhamedanca) i dobro organizovana srpska crkva, čiji se delokrug rada prostirao na sve srpske zemlje, čak i na one koje su zahvatile nove migracije.\nVojničke vrline. — U toku istorije su sjajno posvedočene vojničke vrline dinarskih ljudi: one su na najvišem stupnju kod stanovništva Srbije i Crne Gore, u državama nacionalne misije. Takvi su crnogorski junaci, koji su gotovo stalno bili nezavisni od Turaka; takvi su mnogobrojni vitezovi i hajduci svih dinarskih oblasti iz Turskog doba. Time se objašnjavaju i gotovo stalni ustanci ne samo u Srbiji, već i u Bosni, u Hercegovini i u oblasti stare Raške. Ovi su dinarski ljudi ratovali uz Mletke, uz Austriju, pa čak i uz Napoleona i Rusiju. Tako je izvršeno prirodno odabiranje junačkih tipova od Miloša Obilića do bezbrojnih bezimenih junaka u godinama 1912—1918. Uvek je među njima bilo velikih vojničkih talenata, od Karađorđa do najnovijih.\nEnergični i impulsivni. — Ljudi dinarskog tipa su po pravilu življeg temperamenta. Ne mogu se svi, kao nijedan narod, uvrstiti u jednu od onih klasičnih grupa, u koje su podeljeni temperamenti. Uostalom različni temperamenti potiču od različne mere u kojoj su kod pojedinaca ili grupa kombinovane osobine osetljivosti i aktivnosti. I ono što je u tom pogledu najkarakterističnije za mnoge krajeve dinarske planinske zone, to je pojava vrlo jakih temperamenata, violentnih, silnih, ognjevitih ljudi, kod kojih uzrujanost, naponi i podvizi mogu dostići najvišu meru. Mahom vrlo impulzivni koji odmah i često bez dužeg razmišljanja rade: „zebu od mnogog mišljenja“, i koji kažu: „ko razgađa, u nas ne pogađa“, i pogode istinu i najbolji put. Pravci u kojima će se violentnost izraziti zavise od duhovnih i moralnih osobina ovog temperamenta, od „duha vremena“, od nastrojenosti sredine. Najdarovitiji od njih, smeli, kadri primiti duboke utiske, mogu biti revolucionarni i u pogledu ideja, ali najčešće akcijom pomažu društvenom napretku; mogu stvoriti huk i pokrete koji obuhvate narodnu masu, i takvi postaju vođe narodnih pokreta i revolucija. Među njima ima ljudi najvećeg požrtvovanja, koji lako i kao nesvesno daju svoj život za moralne ideje i plemenite pokrete; utiču zarazno na okolinu i na ljude manje jakog temperamenta: silinom jedne povuku, druge ućutkaju. Jedni „pravedni kao Bog“, drugi mogu mrzeti usijanom mržnjom, jarost može dospeti do belog usijanja, a ovi su glavni nosioci i raznosači dinarske devize: sveta osveta. Mogu se izmetnuti i u razvratne intereždžije, koji ne prezaju ni od kakvih podvala i smicalica. Ali glavni pravac u kome se dosada izražavala osećajnost i afekti ovog temperamenta jeste srpska nacionalna ideja, i od njih su postajali hajduci, uskoci, osvetnici; i sada, bez ikakvog okolišenja, i mnogo njih kadri su dati i daju glavu za nacionalnu ideju. Od njih se za vreme turske vladavine formirao hajdučki temperamenat, koji se navikao na neke surovosti i usvojio kao glavnu liniju ponašanja da treba bez obzira i na sve načine uništavati protivnike i neprijatelje narodnosti i težnji za narodnom i državnom samostalnošću; taj hajdučki temperamenat još dejstvuje. Dalje, poglavito su ovi violentni kovali one krilate reči i uzvike, kojima se dinarski ljudi oduševe i zanesu.\nProučavajući violentne tipove, naročito one od istorijskog značaja, opazio sam na svima, bez izuzetka, smenu jako aktivnih perioda sa dobima potpune pasivnosti, u kojima su oni malaksali, iznemogli, „bez uje“. Poslednje ide dotle da mogu pustiti da propadnu velike tekovine, kad to samo od njih ili najviše od njih zavisi; mogu, dakle, onako tvrdim snom zaspati kao Kraljević Marko i mora se čekati dok se ne probude. Mnoge pojave u razvitku dinarske zone ukazuju na smenu aktivnih i gotovo pasivnih perioda; posle glasne i glasovite periode dolazi druga sa zevom ili prekidom: način istorijskog razvijanja i napredovanja ovoga stanovništva išao je dakle cik-cak linijom. Kao da je tome donekle bila uzrok i energija violentnih tipova, koja se na mahove razvija. Takav način razvitka sa zevom gubi se sa većim iskustvom i sa odmaklim kulturnim razvitkom, kao što se već pokazuje u Srbiji u poslednje vreme.\nDinarska tuga istorijska tuga. — Ovih osobina nema kod svega dinarskog stanovništva, ali se na njih često nailazi. One su karakteristika njihove tako žalosne i tužne istorije za vreme duge turske vladavine. U njihovim narodnim melodijama vrlo često preovlađuju tužni tonovi; ali katkad iz sentimentalnosti i tuge izbijaju i energični tonovi, sve energičniji, živi i strasni. Na Balkanskom poluostrvu samo dinarski ljudi imaju gusle, kojima se prate narodne pesme, inspirisane jedino narodnom istorijom. Guslama se ne mogu pratiti igre ili lirske pesme, za koje dinarski ljudi imaju druge instrumente (naročito sviralu). Monotoni i tužni tonovi gusala potpuno se slažu sa narodnom dušom kada ona obnavlja uspomene iz istorije pune patnji i ponižavanja.\nPosle propasti Srbije 1915. godine mnogi su Srbi mogli podnositi samo tužnu i monotonu ali umirujuću muziku gusala, muziku koja može postati energična, pa čak i besna, u žalosti, pod rukom guslara koji je obuzet uzbuđenjem. Pričajući o strahotama koje su se okomile na njegov narod, guslar ih prati brujanjem sve zvučnijim i obuzima ga gnjev; desi mu se da baci i skrha svoj instrument da bi izrazio silna osećanja koja u njemu izaziva jaka želja da popravi nepravdu. Slušaoci su dirnuti u najosetljivije žice, gotovo užasnuti. Prisustvujući jednoj sceni ove vrste u okolini Nevesinja u Hercegovini dobio sam utisak da ove dinarske Srbe ne može savladati nikakva zemaljska sila.\nTakva je karakteristika dinarske tuge, istorijske tuge, koja se ne predaje sudbini, preko koje se manifestuju osećajnost i osećanje časti i ponosa, ličnog i nacionalnog. Slušajući guslarevo pevanje mnogi su dinarski ljudi, u toku vekova, „odmah uzimali pušku i odlazili u goru“, kako pesma kaže. Drugim rečima: otišli su u hajduke koji su se borili da osvete žalosnu sudbinu svoga naroda. Ljudi dinarskog tipa su često neobuzdane prirode i ne mogu lako da podnesu čak i sitne nepravde. Ljudi, pa čak i žene, sa crtama koje odaju plemenitu tugu, koji izgledaju savladani tugom, mogu odjednom postati besni kao lavovi. Ova je tuga inertna i rezignirana samo kod žena koje su izgubile sinove i čija je loza zanavek ugašena.\nU toku poslednjih vekova su gotovo svi Južni Sloveni bili izloženi istim patnjama. Kod sviju se zapažaju, više ili manje, ove tužne crte u karakteru. Ali se najdublja moralna tuga, istorijska tuga, jasno zapaža samo kod dinarskih ljudi.\nMistična logika. — Kod dinarskih ljudi ima sklonosti mističnome, tajanstvenome, mističnoj logici. Ona je u vezi sa njihovom intenzivnom osećajnošću i sa fantazijom. Time oni stvaraju tajanstvena fakta i pojave i formiraju ideale. To rade i u normalnim vremenima, ali naročito u uzrujanim, ratnim.\nOve primitivne mistične logike ima manje ili više kod mnogih naroda. Dinarski seljak pazi na nebeske pojave, na ptičiji let, na zujanje pčela, na životinjske glasove i veruje da po tome može predskazati događaje. „Nenačeta voda“, voda koja je s jutra doneta i nije još upotrebljavana, služi im za predskazivanja kao i za lek. Ima ljudi koji imaju zle oči, u drugima su dobri ili zli duhovi, najzad iz nekih noću izlazi duša iz tela i bori se sa vetrovima, oblacima i nepogodama (zduhač, vetrogonja).\nNa ljude dinarskog tipa najviše uticaja imaju vođe u čijem ponašanju ima nečega tajanstvenog ili mu oni to pripisuju. Veruju da se ne može biti veliki čovek bez sposobnosti koje daju tajanstvene sile, naročito vile i dobri duhovi. Dinarski ljudi obavijaju svoje najdublje narodne ideale, kao velom, nekom sjajnom mistikom. Poznato je sa koliko su takve mistike odenuli i ukrasili u pričama rođenje i život Kraljevića Marka.\nKod dinarskih ljudi se ova mistična logika naročito razvijala u doba najteže turske vladavine. Tada su raznovrsni narodni proroci imali veći uticaj no ikad. Verovali su da ima tajanstvenih sila koje su istovetne sa velikom svetskom pravdom i da će one pomoći da srpski narod postane slobodan. Za neke crkve, koje su na brdu i na teško pristupačnom položaju, pričaju da su uzletele iz dolina na brdo da ih Turci ne bi porušili.\nIma primera u istoriji, gde je narodno ponašanje bilo određeno mističnom logikom. Tako npr. posle smrti kralja Milutina od tri pretendenta pobedi i uzme presto oslepljeni Stevan Uroš III poglavito usled toga što se po celoj zemlji raznese neverovatan glas da je on nekim čudom najedanput progledao (misli se da je uvek pomalo video i da je to krio za života kralja Milutina, koji ga je gonio). Drugi primer: 1584. godine nađe kosti Sv. Uroša blizu grada Petriča, nedaleko od Prizrena, neki pastir kome su se ljudi spočetka kao ludaku podsmevali. Ipak, postupno obuze neko visoko osećanje sve kosovske Srbe, obnoviše manastir i uzeše čuvati telo svoga poslednjeg cara. Posle su tobožnje Uroševe kosti „same pošle“ u manastir Jazak u Frušku goru, 1705. god. Često su i snovi imali veliku ulogu. Pred pogibijom crnogorskih poturčenjaka sanjao je ozrinićki serdar Vukota staroga Ozru, koji je po predanju rodonačelnik plemena, i on je ljuto opominjao njega i sve Ozriniće da istrebe poturice. Taj san ispriča serdar Vukota saplemenicima na javi, razvije njihovu maštu kao volšebnim udarom i oduševi ih na istrebljenje poturica. Probisvet Šćepan Mali je sticajem povoljnih i mističnih prilika uspeo da ga u Crnoj Gori smatraju kao ruskog cara Petra III i da vlada Crnom Gorom nekoliko godina. U ovu vrstu spada i to, što se pred katastrofu 1813. god. po Srbiji proneo glas da sanduk, tj. ćivot, svetoga kralja u manastiru Studenici škripi, hoće da se seli, znak da će Srbija propasti. Za vreme zajedničkih austro-nemačkih i bugarskih napada na Srbiju 1915. god. sretali smo seljake i seljanke visokih kopaoničkih sela koji su išli u posetu manastiru Studenici, Nemanjinoj zadužbini iz XII veka. Govorili su da idu da se mole studeničkim svecima da spasu Srbiju. Na putu su našli jednu devojku koja je sedela na kamenu i pitajući ih kuda idu, odgovorila im: „Idite u manastir, jer ste se na to rešili, ali tamo nećete naći svece: svi su otišli da spasu srpsku vojsku.“\nU vezi sa mističnom logikom je i ova osobina: ljudi ovoga tipa imaju nečega proročkog (divinatorskog): osete veliko vreme i velike trenutke, naročito za svoj narod, gotovo ih predskažu i za njih se pripremaju. Time se u njih unese zamah, zanijaju se, krenu i razviju ogromnu snagu, daju najveću meru. Ovakva se divinacija osetila pred ustanak 1804. god.: „zeman doš'o valja vojevati“, kaže narodna pesma. Isto je osetila Srbija 1912. god., u srpsko-turskom ratu.\nIntelektualne sposobnosti. — Iz svega što je rečeno izlazi da su dinarski ljudi nesumnjivo obdareni živom maštom. Uz nju ide pesničko i umetničko osećanje, pokazano u pesmama koje su dobro poznate i koje se smatraju kao najbolje slovenske narodne pesme. Neke od srpskih pripovedaka Leskin stavlja u red najlepših koje u književnosti postoje. Zbog narodnih pesama Mickijević smatra Srbe za pesnike slovenskoga sveta. To su pojedinačne pesme ili čitavi ciklusi, kao što su kosovski ciklus, ciklus o Kraljeviću Marku, ciklus o ustanku 1804—1815. god. Jezikom punim slika dinarski su ljudi uspeli da izraze svoja najdublja osećanja, svoja junačka dela i nedaće, ljubav za slobodom, pravdom i nezavisnošću, svoju nacionalnu misao i nacionalni ponos i svoje opšte poglede na ljudsku sudbinu. U ovim se pesmama izražava nacionalni moral, naročito u onima koje se odnose na srpsku istoriju iz doba Nemanjića i Kosova. Često se s razlogom reklo da Kraljević Marko u pesmama oličava karakter srpskoga naroda, bar bitne crte toga karaktera, one koje se nisu razvile.\nStvaralačka mašta i ukus se isto tako manifestuju u manje poznatim delima narodne umetnosti, u rezbariji, ćilimarstvu i u vezovima — u ornamentima, na primer na ženskim košuljama — koje često ostavljaju vrlo lep umetnički efekat. Ova narodna umetnost izražava osećanja radosti, blagosti i oduševljenja. Izgleda da su geometrijski oblici ove umetnosti vrlo stari.\nDinarski svet pokazuje u običnom životu dosta bistrine ili brzog shvatanja, neretko i dosetljivosti i hitrine duha. Iako su neki ovde-onde duhovno zavaljeni, nisu duhovno tromi, nije im duh zamagljen i nemaju one neodređenosti i nejasnosti koja se često vidi npr. kod Nemaca. dalje, nesumnjivo imaju intelektualne osetljivosti, naročito sposobnosti da tačno i istinito osete i pogode, da ocene, da iznađu, imaju dakle invencije. Teško je odrediti kolika je amplituda toga intelektualnog dara, jer narod nije izrađen. Uglavnom se može ovo izvesti.\nDar je raspoređen gotovo na celu narodnu masu, koja pokazuje dosta duhovne živosti i pravoumnosti; tupavih gotovo nema. Ali amplituda dara po pravilu nije velika. Najveći broj tzv. darovitih davao je dosada male rezultate. Mahom ne razrade poslove (ne samo na delu već i u mislima) do krajnjih konzekvencija. Vrlo retko urade štogod potpuno. Često misle da je isto videti ili osetiti i izvršiti. Ima, dakle, dosta površnih. Kod mnogih ljudi je darovitost vrapčije intenzivnosti. Ali amplituda dara je u vezi i sa kulturom: sa višom kulturom raste izdržljivost, sve je više savesnosti i ojačaju sposobnosti naroda koji ima dara.\nIzuzetno ima i velike darovitosti.\nTo je na prvom mestu pokazao narod kao celina time što je bio kadar da primi i razvije duboki utisak kao što je kosovski, da ga vekovima razvija i raščlanjava i prečisti u velike narodne misli. Dalje time što je kao celina imao moralne i intelektualne smelosti i inicijative. Nije se nikad mirio sa nepravednim i neistinitim političkim i društvenim stanjima. Težio je stalno za novim i boljim. Dizao je revolucije.\nVelike narodne tvorevine južnoga slovenstva vezane su za dinarski tip: crkva Sv. Save, narodne pesme, stvaranje i širenje Srbije.\nVeliku darovitost i prostrane koncepcije pokazali su dinarski samouci: Karađorđe, Miloš, Vuk Karadžić, Njegoš; pored drugih (Rački, Kopitar, Mažuranić, Miklošić, Prešern itd.).\nKolika je ta dinarska darovitost vidi se u poređenju sa Bugarima, koji nisu stvorili nijednu od rečenih velikih tvorevina i nisu dali onakve darovite ličnosti i samouke kao što su pomenuti.\nLjudi dinarskog tipa poznate mučeničke istorije, koji su se vekovima borili za život i održanje, kopali i mač držali, dali su u stvari mnogo i pokazali znatnu darovitost.\nI po moralnim i po intelektualnim osobinama oni su sposobni za visoku kulturu.\nVarijeteti dinarskog tipa. — U prostranoj dinarskoj zoni se razlikuju dva psihička varijeteta, severni i južni, i prvi se uglavnom poklapa sa šumskim i zelenim pojasom planinskih strana ove zone, a južni zauzima njene gole i kršne jadranske strane. Prvome pripada i pojas najviših dinarskih površi, a na severu dopire do panonske ravnice (sa prelaznim oblastima: bosanskom Posavinom i Mačvom), dok se drugi prostire od visokih površi do uske dinarsko-primorske zone. Pošto su severne strane dinarske planinske zone mnogo duže od južnih, severni je varijetet nesrazmerno većega prostranstva no južni. Granica između njih ide zapadnom ivicom najviših dinarskih površi. Ovo su najkarakterističnije presedline i planine te granične linije: Veternik u istočnom delu Crne Gore, koji odvaja Vasojeviće od Stare Crne Gore sa Kučima, Bratonožićima i Piperima; Planinica na jugu od Nikšića koja odvaja hercegovačka plemena od Stare Crne Gore; Ivan-planina, koja razdvaja Bosnu od niske Hercegovine; presedlina Prolog i planina Dinara, koje dele zapadnu Bosnu od dalmatinske Zagore; naposletku Velebit i Kranjski Snežnjak.\nOva dva varijeteta su vezana za dve oblasti, koje se geofizički a naročito klimski znatno razlikuju: za šumski travni i zeleni pojas sa sporadičnim karstom i za goli, kršni, potpuno karsni južni pojas; osim toga u prvom bogatstvo vode, a u drugom oskudica i pijaće i tekuće vode. Severni pojas se odlikuje uglavnome srednjoevropskom klimom, a u južnom se osećaju uticaji mediteranske klime. Različni su, dakle, prirodni uslovi za život. Dalje su različni tipovi naselja i tipovi kuća, i to je u vezi pored prirodnih uticaja i sa kulturnim. U oblasti severnog varijeteta sela su znatnim delom u šumama; naseljavanja poslednjih vekova vršena su u šumama, u krčevinama. Kuća su daleko jedna od druge i prevlađuje razbijeni tip sela. Kuća je doskora bila drvena, šindrom, daskom ili slamom pokrivena (na severozapadu pod uticajem alpijske kuće), i tek poslednjih decenija ima sve više kuća zidanih od ćerpiča i cigle i crepom pokrivenih, naročito u Posavlju, Podunavlju i Pokuplju. Međutim sela južnog varijeteta su u golom zemljištu, redovno vezana za karsne oblike (vrtače, uvale, karsna polja), ograničene na mali prostor, zbijenog tipa; kuća je kamena, mahom pločom pokrivena, često romansko-mediteranskoga tipa; takmiče se ko će bolju kuću sazidati i često sve što imaju ulože u zidanu kuću. Naposletku su u severnom i južnom varijetetu unekoliko različni i kulturni i istorijski uticaji. Severni Tip je uglavnom patrijarhalne kulture, a u Srbiji se na patrijarhalnoj osnovi i pod uticajem stranih kultura stvara nova, umnogome originalna kultura. U južnom tipu takođe prevlađuje patrijarhalna kultura, ali se osećaju uticaji romansko-mediteranske kulture, koja skoro prevlada u oblasti dinarsko-primorskoga tipa. Severnom varijetetu pripada Srbija a južnom Stara Crna Gora, obe doskora posebne narodne države na različan način formirane. Ima znatnih razlika i u društvenoj strukturi i u zanimanju između ova dva varijeteta. Severni varijetet je najbolji predstavnik svih dinarskih psihičkih osobina, a u južnom varijetetu su one neravnomerno razvijene: jedne pojačane do maksimuma, druge oslabele ili preinačene; osim toga su psihičke osobine unekoliko različne i u pojedinim etničkim grupama severnoga i južnoga varijeteta. Sve te prilike i preinačenja i velike razlike između severnog i južnog varijeteta najbolje će se videti na poprečnom etnografskom profilu od Beograda do Boke preko Veternika, koji prolazi kroz veliku šumadijsku etničku grupu sa više manjih, kroz starovlašku sa seničkom, i kroz pleme Vasojevića ili kroz etničku grupu brđanskih i hercegovačkih plemena do Veternika — grupe koje pripadaju severnom varijetetu; od Veternika profil ide kroz grupu starocrnogorskih i srodnih plemena, zatim kroz bokeljsku etničku grupu, i ove pripadaju južnom varijetetu. Prilikom karakterisanja ćemo glavnu pažnju obratiti na psihičke osobine velikih grupa, koje su vezane za „zemlje“ ili prostrane oblasti, zanemarujući, ovom prilikom, psihičke razlike koje se zapažaju između manjih etničkih grupa, vezanih za krajeve ili župe.\nU severnom, zelenom, pojasu ćemo razlikovati četiri psihička varijeteta: šumadijski, erski, muslimanski i bosanski. Južni pojas obuhvatamo u celini kao jedan, jadranski, varijetet. Pokušajmo da damo njihovu karakteristiku.\nPreuzeto iz : "Psihičke osobine Južnih Slovena", Jovan Cvijić\nPsihičke osobine Južnih Slovena predstavljaju drugi deo (tom) poznate Cvijićeve knjige Balkansko poluostrvo – Antropogeografske osobine, čiji je prvi deo objavljen još 1912. godine. Drugi deo knjige možete naručiti preko ovog sajta, ili oba dela preuzeti u elektronskoj verziji u PDF formatu odavde.\nОбјавио Perun iz Civljana у 06:36\nVečna religija prirode


Foto: Print Screen/Youtube | Životna priča Milke iz Udbine - jedno vrijeme živjela i u Banjaluci\nN.N. 20.05.2022 22:23\nMilka Perić, baka Crvenkapica iz Udbine, koju su hiljade ljudi upoznale zahvaljujući videu YouTube kanala TV Loki, umrla je kako je i živjela - potpuno sama. Milka Perić godinama je prezimljavala bez krova nad glavom i ogrjeva, imala je jedan obrok dnevno, ali je odbijala milostinju i do kraja života ostala veliki lokalpatriot.\nŽivot je Milki oduzeo gotovo sve - ljepotu, porodicu, dom i razum. Imala je samo 13 godina kada joj je umrla majka, a otac se uskoro oženio drugom ženom.\n"Imala je 16 godina kada su je primili u pilanu da radi kao pisarka, jer je imala predivan rukopis. Kažu da je bila izrazito lijepa i uvijek je nosila crveno", govori Indexu Robert Labrović o Milki.\n"Znala je sve o svima. Toliko podataka ne može imati ni neka novinska agencija, vjerujte mi. Odlično je čitala, poznavala kraj i sve događaje koji su se odigrali tokom njenog života", kaže Labrović.\n"Postoji jedna zanimljivost. U Udbini su mi rekli da je Milka, u djevojačko doba bila izrazito lijepa djevojka, jednom na sajmu u Zagrebu radila kao hostesa za jednu švicarsku firmu i tom prilikom na poklon je dobila sat", dodaje Labrović.\n"Žena je umrla u Beogradu", ponavlja Milka podatak o vlasnici kuće u kojoj je provela neke od posljednjih godina života. Labrović kaže da je žena, zapravo, njena pokojna tetka koja je izbjegla u Oluji.\nMilka je imala dva brata i sestru i pretpostavlja se da su se oni tokom rata odselili u Srbiju. Milka je u videima često spominjala majku koja je umrla dok je bila dijete, oca kojemu je konj prebio nogu i maćehu za koju je govorila da je bila "vražja".


Legenda o legendi ... ili ... Ilijada iz komsiluka | B92 Blog\nTada, dok je Tito jos bio ziv i u Cepelinu je radio matine ... Stari Merkator bio je jedini Merkator ... a tamo ... u geometriji Novog Beograda, tu u komsiluku, u jednoj od cetvorospratnica, na drugom spratu, na petom ulazu ... zivela je zlatokosa lepotica, koju su od miloste - svi u Kraju - zvali Seksika. Takav saljiv nadimak - koji je ona prezirala - nadenula joj je Ekipa iz kraja, chopor mladih muzjaka-srednjoskolaca, drustvance kome je glavna preokupacija bilo bezati, gluvariti, blavorisati ... po kraju, u gradu i oko skole ... Okupljali su se na stepenistu njenog ulaza, ispod njenog balkona i njenih prozora ... i prema njoj bili su ...hahaha... "potpuno ravnodusni":\n-Klinka !...govorili su ... a bila je samo godinu od njih mladja ...\n-Premrsava ! ... ali kad bi prosla u minicu, nashmikana k'o namolovana, mirisljava, onako zgoljava i plava ... svi bi zacutali i merkali, pa kad ode ... je ogovarali ...\nNi ona za nijh nije "puno marila":\n...ali kad se Ekipa okupi na ulazu, ona je, bas tad', imala neka posla na balkonu, pa bi prostirala ves ili suncala posteljinu ... il' bi se samo zivahno nalaktila na ogradu, pa odozgo, njima dole, dobacivala... Recitu i nasmejanu - a takva je bila - tesko ju je bilo nadgovoriti ... ili isprovocirati. Umela je i da pita, i da odgovori ... a, ponekad, kad bi im se pridruzila na ulazu - tad' nekad bi neko - citao Erotske price iz Cik-a ili Zoom reportera ... Ona ih je bez srama slusala i masno dobacivala ... Kada je, jednom, tako pred njom i celom muskom Ekipom, jedan procitao pricu iz Bazara o smernoj i cednoj devojci koja je - da bi izbegla silovanje - skocila kroz prozor pa poginula ... ona je spremno odgovorila:\n- Glupaca. Ja bih se jebala!\nDobro, nije bila filmska zvezda,ni zvezdica...al' bila je zgodna cica -komsinica. Pa je, kao Jelena Trojanska i izabrala ... svog Menelaja, svog Parisa i jos jednog ... sve ukupno - trojicu iz Ekipe, sto su je setali ... i ljubakali ... pa su se svadjali, medjusobno...\nMnogima je bila je cezhnja ... ali nije imala resenje za sve:\nMama i Tata nisu je pustali u Cepelin.\nPatila je mnogo ...\n...jer bila je bunar pun osecanja i kraljica drame ... takva joj je bila cud: a umela je ... dobro da vristi kad joj se gundelj uplete u kosu ili kad joj snala padne na pod ...i da okrece svet oko sebe... Pa da se naduri na svakog ... pa i na Ekipu, zbog ovoga ili onoga ..., a najcheshce zbog prozivanja: Seksika, Seksika, Seksika ...\nI bas tada, iznenada, u kraju, pod njenim prozorom, pojavio se Kiza sa Fontane... Cunjao je tuda skoro svaki dan ... a bio je tip sa "jakom" reputacijom :\n"zna ovog-onog, druzi se sa ovim-onim, tukao je tog i tog" ...\nA Seksika je veselo chavrljala sa njim ...\nA Ekipa - svi bar dve godine mladji od njega - dobro je pamtila Kizu : tri godine ranije, bio je glavni "asistent" Debelom Sheshi kad su im,ispred "Radnickog", oni i jos dvojica, oteli lovu za bioskop ..."Dva puta po dva samara ... i ... Vadi pare!"...Dal' za Vinetua ili za Tarzana - ne secam se , ali oni su sve zapamtili ... i otrpeli ...\nAli imali su oni ... konja Trojanca ... za tekmu, za rat s' Kizom: Ludog Raku!\n"Mama mi je rekla da sam lep, tata mi rek'o da sam lud" -... tako je govorio Raka, njegov zivotni stav bilo je - "sto na um to na drum".Krupan, visok, sav dlakav, sastavljenih obrva, ogromnih shaka i stopala,... hodao je klateci se, kao da pliva ... i stalno je nesto galamio! Prirodno jak i prirodno glup, sa vetrom u glavi i dinamitom u pesnicama...umeo je da lupeta, ali i da nalupeta: trenirao je boks vec tri godine... S' levicom tukao je, k'o Spartanac s' kopljem ...Bio je opasan za svakog, a voleo je izazove... Brbljiv i napadan, imao je dve strane karaktera: jedan narodan i prostodushan, zdravo-razumski ... i drugi ... hijerarhijski i vojnichki, disciplinovan ...Voleo je da oblaci caletovu unifarmu pa da se igra ... da postrojava klince-zajebante oko svoje zgrade ... ali u Ekipi bio je daleko od komandovanja, vec ... "nikad u zizi uvek po strani" ... jer je slusao narodnjake, a Rock & Roll je tada, bio ultimativan. Mogao je, za opkladu da popije gajbu piva za dva sata, a mnogi su mu placali takvu, pijanu avanturu...\n- Vi ste budale! Dozvolili ste da vam onaj nakrivljeni, krivi idiot slobodno seta po Kraju! Dobro je, da ste mi rekli! - rekao je kad su mu rekli za Kizu-Krivog...Pamtio je i on ono "istresanje dzepova ispred Radnickog".\nA Raka je Seksiku zvao Seksidzana....\nI onda, desilo se:..\n... jednog dana ... bas kad je ona bila na balkonu, a Kiza, na ulazu, dole ispod, Raka je naishao, pa naglas zapevao melodiju :\n- Seksi, Seksi, Seksidzana vozam te celog dana! (Mili, Mili, Milijana voza se celog dana)\n- Idiote jedan! - viknu ona gore, sa visine....\n- Cuti, budalo! Tisina! - dreknu Kiza na Raku...\nA Raka, samo je to cekao ...\nPrisao je Kizi pa rekao:\n- Cuj, decko, nemam ja nista s' tobom ... samo prolazim....\nKiza je stajao na cetvrtom a Raka na prvom stepeniku. Kiza je naivno mislio da ce cim vikne - ovaj da se usere, pa nestane, a Raka je ... osetio miris borbe...\nKiza je udario prvi: MavashiGeri sa strane, nogom u rebra ... a onda je Raka udarao, pesnicama ko maljevima, pravo u glavu:\nDesnom, pa levom i opet levom ...Udarac, klasican (nokaut), overa!\nKiza je pao na dupe - pa skliznuo niz stepeniste: truc,truc,truc ...\nPosle je Krajem kruzilo nekoliko pricha, verzija tog dogadjaja, o toj borbi i o Rakinom podvigu... Klinci koji su ispred zgrade gledali tucu imali su bujnu mastu...neki scenariji bili su nestvarni, neverovatni ... Hm, ali rezultat svega toga bilo je to da Kiza, premlacen i osramocen vise nije visio u Kraju ... ali je pokrenuo kampanju i protiv Rake i protiv Ekipe ... sve se nastavilo masovnim tucama po skolskim dvoristima i ucionicama , posle casova ili na odmoru, a takve bitke, uglavnom pesnicenja, sirile su nove lance osvete, pa je tako, vremenom, taj rat izgubio vezu ... sa ... Seksikom... Kizom... Rakom pa i sa Ekipom ...\nUbrzo, Seksika je profurala sa Lazicom-Lepim ... Godinama su se zabavljali, a svi iz Ekipe, pa i Raka govorili su za njega:\nSeksiku vise nisu pominjali, ali su je pozdravljali ...\nA, Ekipa se preselila na drugi ulaz... tamo su, tada, stanovale dve zgodne sestre, nove cicke u Kraju...\nA Raka, prozvan je Raka sa Novaka ... i cekao je novu bitku, novu pricu ... pa da opet peva pod prozorom ... i da opet udje u legendu ...\nKazezoze 22:12 15.04.2009\ndobra pricha zeks...\npodseti me na slichna dogadjanja u mojoj ulici.\nuvek je bio neko kao kiza i neko ko je lichio na raku.\ni uvek je u pitanju bila neka cica iz ulice.\ntada je to josh uvek bilo romantichno, kasnije je postalo surovo i opasno.\nmashha 00:33 16.04.2009\nRe: dobra pricha zeks...\nSad se i ja vratila malo u detinjstvo... s tim što su u mom komšiluku bila uglavnom fina deca, ne sećam se ni jedne tuče, ogovaranja ili bilo kakvog neprijateljstva. Bili smo svi kao braća i sestre i plus smo stalno čuvali neke pse i mačke... a danas... eh... većinu tih ljudi nisam videla ko zna koliko godina...\nzeks92 14:42 16.04.2009\n...lepi pozdravi ...


02.11.2018. 13:31 > 13:47\nSiniši Jasniću, bivšem direktoru Univerzitetskog sportskog sazeza Srbije, u četvrtak je ukinut pritvor nakon čega je u večernjim satima napustio Centralni zatvor, saznaje "Blic".\nKako je za "Blic" potvrđeno u Višem sudu, Jasniću je pritvor zamenjen zabranom napuštanja stana uz elektronski nadzor - nanogicu.\n- Okrivljeni je upozoren da ukoliko prekrši navedenu meru protiv njega može biti određen pritvor - navodi se u saopštenju Višeg suda u kom se naglašava da je prilikom donošenja odluke sud imao u vidu da je dužnost svih organa koji učestvuju u postupku da trajanje pritvora svedu na najkraće neophodno vreme.\nJasnić je uhapšen pre tačno mesec dana, 2. oktobra, zbog sumnje da je proneverio novac Univerzitetskog sportskog saveza i organizaciju oštetio za više od 13 miliona dinara.\n"Sumnja se da je Jasnić, kao lice ovlašćeno za raspolaganje finansijskim sredstvima na računima Univerzitetskog sportskog saveza Srbije, od maja 2013. do decembra 2017. godine samoinicijativno koristio biznis kartice udruženja za plaćanje računa putem post terminala i podizanje gotovine sa bankomata", saopštio je tada MUP.\nMUP je saopštio da se Jasnić tereti da je tako pribavljeni novac koristio za svoje potrebe i da suprotno Zakonu o računovodstvu, te iznose nije u potpunosti pravdao računima, niti je o tome obaveštavao Skupštinu Univerzitetskog sportskog saveza Srbije.\n- Na osnovu izvoda iz biznis platnih kartica i proknjiženih računa u računovodstvu Sportskog saveza Srbije utvrđeno je da nepokriveni trošak iznosi 13.187.359 dinara, za koliko je, kako se sumnja, S.J. oštetio Univerzitetski sportski savez Srbije - saopštio je MUP.\n"Blic" je u više od 10 tekstova izneo teška kršenja procedura USSS-a kojima je pribegao Jasnić, koji je bez odluke Skupštine osnovao preduzeće za Univerzijadu i sam sebe postavio za direktora, a zatim samo za master plan, navodno, platio fantastičnih 572.000 evra...\nPAPIĆU UKINUT PRITVOR Bivši zamenik načelnika SBPOK se brani sa slobode


DRC 2015: Godina robota | PC Press\nDRC 2015: Godina robota\n17. avgust 2015. 7. april 2017. Nenad Veljković\nLjudi imaju Olimpijske igre i svetska prvenstva, pa zašto se i roboti ne bi takmičili? Ove godine oni nisu igrali fudbal ili tenis, već su se nadmetali u… pomaganju ljudima.\nRoboti su morali da budu potpuno samostalni u kretanju – ako padnu, moraju sami da ustanu i nastave sa obavljanjem zadataka\nPo već ustaljenom običaju, Agencija američkog Ministarstva odbrane DARPA (Defense Advanced Research Projects Agency) organizovala je, na izložbenom prostoru Fairplex u Pomoni, Kalifornija, a u okviru manifestacije 2015 DARPA Robotics Challenge Finals, takmičenje najnaprednijih robotskih tehnologija. Timovi robota odmerili su snage na tradicionalnom nadmetanju, a prikazane su i mnoge druge robotske tehnologije u čijem kreiranju su, osim agencije DARPA, učestvovali stručnjaci brojnih drugih univerziteta, organizacija i kompanija koje se bave razvojem robotskih tehnologija.\nZa 2015 DRC Finals DARPA je pozvala timove iz čitavog sveta da kreiraju i programiraju robote čiji će zadatak biti pomoć ljudima u slučaju velikih katastrofa, kao što su nuklearne katastrofe (ideja potekla nakon nesreće u nuklearki u Fukušimi, u Japanu, 2011. godine). Kvalifikacije timova za takmičenje održane su početkom 2015. godine. Osim odmeravanja snaga najnaprednijih robota, DARPA i druge organizacije, institucije i kompanije (njih 48) iskoristile su priliku da prikažu i druga dostignuća u robotskoj tehnologiji.\nIzložba je priređena na otvorenom prostoru, s poligonom za takmičenje robota na kome se nalazi zgrada sa simuliranim ruševinama i tribinama za publiku. Osim poligona, tu je i koridor s nizom izložbenih prostora i mnoštvom TV ekrana.\nOdmeravanje snaga robota\nCentralni događaj svakako je takmičenje robota, održano 5. i 6. juna, sa ukupnim nagradnim fondom od 3,5 miliona dolara (dva za pobednika, milion za drugo i 500.000 za treće mesto). Na takmičenju su učestvovala 24 tima. Skoro polovina dolazi iz Amerike, pet iz Japana, tri iz Južne Koreje, dva iz Nemačke i po jedan iz Italije, Hongkonga i Kine. Takmičari su bili različito dizajnirani – dvonožni humanoidi, četvoronožni roboti, pa čak i roboti u obliku bagera.\nPročitajte i: Kafanska budućnost: Kad piće sipa robotizovani šanker\nUslovi koje je trebalo da ispune bili su da funkcionišu potpuno samostalno, bez neposrednog napajanja spolja i mehaničke podrške, i da ostvaruju vrlo ograničenu komunikaciju s kontrolerom. Takmičenje je trajalo dva dana, pa su roboti imali mogućnost da dva puta pokušaju da izvrše postavljene zadatke, a kao konačan rezultat uziman je bolji od dva skora.\nPostavljeno im je osam zadataka: da voze automobil do zgrade s ruševinama, izađu iz njega, otvore vrata i uđu u zgradu, rukuju ventilom (otvaraju ga i zatvaraju), bušilicom buše rupu u zidu, isključe jedan kabl iz jedne i uključe u drugu utičnicu (zadatak iznenađenja), penju se uz stepenice i kreću se preko ruševina raščišćavajući put pred sobom. Za ispunjenje tih zadataka imali su na raspolaganju jedan sat.\nZa razliku od prethodnog takmičenja održanog 2013. godine, roboti su ovoga puta morali da budu potpuno samostalni u kretanju (bez sigurnosnih konopaca), tako da, ukoliko padnu, moraju sami da ustanu i nastave sa obavljanjem zadataka. Ako to nije moguće, tim može da pomogne robotu, ali dobija kaznene poene (za svaku intervenciju dodaje se 10 minuta). Samostalno kretanje obezbeđuju napredni softver koji se oslanja na interfejse i senzore.\nViše o robotici možete pročitati ovde.\nPobednik je DRC‑HUBO\nPobednik, DRC HUBO, može da se kreće u stojećem i klečećem položaju. Na kolenima i stopalima on ima ugrađene točkove, tako da se klečeći kreće brzo, a pritom je i vrlo stabilan\nDRC‑HUBO je humanoidni robot napravljen na Univerzitetu KAIST (Korea Advance Institute for Science and Technology), u Dedžonu, Južna Koreja. Kreirao ga je profesor Oh, internacionalni ekspert za humanoidne robote, uz pomoć svojih studenata. Na HUBO (HUmanoid roBOt) platformi zapravo se radi još od 2002. godine u saradnji sa Rainbow Company. Za DRC finale oni su modifikovali HUBO platformu kako bi je u potpunosti prilagodili postavljenim zadacima. Glavni argumenti ovog humanoidnog robota, koji su mu doneli pobedu na DARPA Robotics Challenge‑u, jesu jedinstven dizajn nogu, rotirajući torzo, dugačke ruke, jaki motori i snažno napajanje.\nPročitajte i: Digidog: Problemi sa naoružanim robotima\nDRC HUBO ima mogućnost kretanja u stojećem i klečećem položaju. Na kolenima i stopalima on ima ugrađene točkove, tako da se klečeći kreće veoma brzo, a pritom je i vrlo stabilan. Svih osam zadataka je obavio i dobio osam poena za samo 44 minuta i 28 sekundi.\nZa kretanje i obavljanje različitih operacija DRC‑HUBO ima ugrađena 33 motora, sa 31 stepenom slobode kretanja. Gornji deo tela može da mu se rotira za 180 stepeni, što znači da njegove oči mogu da gledaju u potpuno suprotnom pravcu u odnosu na položaj kolena (nogu). Ruke su mu dugačke, sa sedam stepeni slobode kretanja, a rukom može da podigne do 15 kg.\nZa orijentaciju pri kretanju koristi pojednostavljen sistem senzora, umesto uobičajenog sistema senzora sa stereo‑kamerama, smeštenog na glavi robota, koji neprekidno snima svoje okruženje. DRC‑HUBO koristi obične kamere i detekcioni sistem koji radi na principu radara, a okolina se snima samo u slučaju kada je to potrebno. Kao softversku platformu, KIAST tim koristi operativni sistem Xenomai na bazi Linux‑a, sistem za prilagođenu kontrolu kretanja koji se naziva PODO i koji je razvijen na KAIST‑u, kao i simulaciono okruženje Gazebo.\nDrugo i treće mesto:Running Man i Chimp\nLevo: Running Man, Desno: CHIMP\nRunning Man je takođe humanoid, iz serije ATLAS robota razvijenih na institutu IHMC Robotics (Institute for Human and Machine Cognition) iz Pensakole na Floridi. On je zauzeo drugo mesto, uradivši svih osam zadataka za 50 minuta i 25 sekundi.\nRunning Man je visok i krupan humanoid (190 cm, 175 kg). Snažan je, s naprednim napajanjem, kompjuterskim komponentama, sistemom za hlađenje i bežičnim komunikacionim sistemom. Ima 30 stepeni slobode kretanja, s rukama modularnog dizajna sastavljenim iz tri dela. Napravila ga je kompanija Boston Dynamics, dok je autor softvera i kontrole tim sa IHMC‑a sastavljen od 23 člana.\nTreće mesto i nagrada od 500.000 dolara pripala je robotu koji liči na šimpanzu, pa se u skladu sa tim naziva CHIMP. On je ostvario najbolji rezultat prvog dana takmičenja, ali je drugi dan doneo izmene u plasmanu, pa je robotu‑šimpanzi sa osam poena i 55 minuta i 15 sekundi pripalo treće mesto. Iza ovog robota stoji američki tim Tartan Rescue sa Univerziteta Carnegie Mellon iz Pitsburga.\nCHIMP je visok 150 cm i teži 201 kg. Iako mu se dogodilo da nakon otvaranja vrata padne, CHIMP je uspeo da ustane i nastavi sa izvršenjem zadataka. Za to je svakako zaslužan njegov dizajn, kao i napredan softver i algoritmi za kretanje i kontrolu. S obzirom na to da se radi o robotu‑šimpanzi, njegova stabilnost ostvarena je i mogućnošću kretanja na četiri noge.\nJedinstven skup robota\nNa DARPA Robotics Challenge‑u bilo je prisutno i mnoštvo drugih robota. DARPA je prikazala svoju najnoviju robotsku ruku, kompanija Boston Dynamics robota u obliku geparda (Cheetah), a kompanija iRobot robota za deaktiviranje bombi i najnovije robote iz kućne Roomba linije. Robota koji pliva i koji se može kretati kroz nuklearne reaktore predstavila je kompanija GE Nuclear Energy. Bilo je i minijaturnih robota koji igraju, robota skeletona, robota‑papagaja…\nU svakom slučaju, bila je ovo prilika da se sastanu sve najvažnije institucije, organizacije i kompanije koje se bave robotskim tehnologijama, pa da i one poput robota‑takmičara, ali na malo drugačiji način, odmere snage u svojim robotskim tehnologijama. A za posetioce na izložbenom prostoru bilo je postavljeno više od 70 interaktivnih monitora, što im je olakšalo direktno upoznavanje s najnovijim dostignućima robotike.\nTagovi: Chimp, DARPA, DRC-HUBO, roboti, robotika, Running Man\n← eUprava: Pet godina postojanja i 300.000 korisnika\nDigitalni servisi uz Telenor Play+ pakete →


Stigli su stubovi za reflektore na Vavi\nNaslovna Sport Fudbal Stigli su stubovi za reflektore na Vavi\nFoto: Marija Sabo\nBAČKA PALANKA: Na stadionu Slavko Maletin – Vava, na kome svoje superligaške utakmice igra OFK Bačka stigli su noseći stubovi za dugo očekivane reflektore. Za postavljanje stubova potrebno je desetak dana. Stubovi su iz delova, dužina jednog segmenta je šest metara, a visina stuba je oko 32 metra.\nDa podsetimo da je trafo stanica dobijena kao donacija od Vlade Vojvodine, a njena vrednost je oko 36 hiljada evra. Rebalansom budžeta opredeljeno je 8,7 miliona dinara za dodatne radove, gde spada i priključak koji se plaća Elektrodistribuciji, a on košta 1,7 miliona dinara. Preostali deo sredstava biće utrošen za povezivanje struje na stubove.\nRasvetu i prigušnice, donira Fudbalski savez Srbije, a kada stubovi budu postavljeni FSS će\nobaviti postavljanje rasvete i prigušnica.\nOčekuje se da će svi poslovi koji se odnose na izgradnju i postavljanje reflektora, koštati 22-23 miliona dinara, bez sijalica i prigušivača koji koštaju oko 180 hiljada evra.\nPrethodni tekstPetar Čelik: Posetiću lekara kad ne budem više mogao da treniram\nSledeći tekstPočinje obnova zgrade Muzeja\nPonovo se zakotrljala lopta u Novoj Gajdobri 28/05/2020\nNajavljena isključenja struje za petak (29.05.) 28/05/2020\nNovi datum Noći muzeja: Ljubav koja pobeđuje sve 28/05/2020\nDeo Bačke Palanke u petak (29.05.) bez vode 28/05/2020\nŠarčević: Od 1. juna dozvoljene đačke ekskurzije 28/05/2020\nPotpisani ugovori o zakupu stanova za 16 izbegličkih porodica u Bačkoj Palanci 28/05/2020\nOtkriveno kako je dečak (12) povredio psa, oglasili se i vlasnici 28/05/2020\nZbog droge uhapšena tri muškarca i baka od 81 godine 28/05/2020\nOd 1. juna u Srbiji skupovi s najviše 1.000 ljudi, test na antitela 1.200 dinara 28/05/2020\nDanas je Spasovdan 28/05/2020


Počelo je snimanje “Hobita” – Suština pasijansa™\nDa ne komentarišem viđeno previše, jer je prerano. Samo dva detalja. Prvo, nadam se da će ovog puta ključni glumci biti bolje odabrani (a ne kao u LOTR, kada su pljuštali komentari da je valjalo zameniti glumce u ulogama Aragorna i Boromira – što je fakat). I drugo, da prenesem komentar koji sam napisao kad sam video ovaj klip na fb profilu prijatelja:\nObožavam pristup koji Peter Jackson ima. Ali, bez obzira na to, odavno sam naučio: kada idem na rock koncerte i kada gledam filmove zasnovane na knjigama koje držim u malom prstu, sva očekivanja ostavim u nekom zapećku – i prepustim se uživanju. Jednom kad to apsolviraš, uživanje može da bude potpuno.\nI šta da kažem: sad moram da suspregnem bar dva očekivanja – ono o knjizi koju toliko dobro poznajem da sam je svojevremeno čak adaptirao iz jedne dramaturgije u drugu da bih je prilagodio jednom dečijem pozorišnom ansamblu bez novca i drugo o dostojnom sinhronizovanju slike tako da odgovara već snimljenoj epopeji o padu Prstena.\nAma, lažem k’o pas: ne mogu da dočekam da vidim kako će obraditi Beorna. U svojoj aktuelnoj ulozi baštenskog grizlija, to je lik sa kojim mogu najpre da se identifikujem.\n(Via; tnx Marijo via FB)\nAuthor GrbaPosted on 15.4.2011. Categories Film, VestiTags beleške, društvene mreže, projekti, via\n1 komentar na temu “Počelo je snimanje “Hobita””\n16.4.2011. at 00:55\nkad je piter jackson u pitanju zaboravljam na hronični pesimizam. biće to sjajni filmovi. ko jednom snimi bad taste, ostaje svoj zauvek… 🙂\nPrethodno Prethodni prilog: Katedrala od petnaest gigapiksela\nSledeće Sledeći prilog: Ne vršite po Pravopisu! (2)


Epic Holiday » Solunska regija\nSolunska regija je oblast koja se nalazi na istočnom delu kontinentalne Grčke (Centralna Makedonija), omeđena na zapadu Solunom i na istoku Kavalom, smeštena u zalivu Strimonikos. Solunska regija zauzima površinu od 19 km2 u kojoj živi blizu 2 miliona stanovnika. Glavni grad oblasti je Langadas, a administrativni centar regije je Solun.Glavna karakteristika obale su široke peščane plaže koje se pružaju pravcem istok-zapad u dužini od oko 15 km. Ova obala godinama je nagrađivana „plavom zastavicom” Evropske Unije i Mediterana, koja se dodeljuje za uređenost plaža i čistoću mora.\nKada je reč o znamenitostima, Olimpijada se nalazi u severoistočnom delu Halkidikija, u zalivu Strimonikos, udaljena od Soluna 80 km. Tradicija kaže da je Olimpijada dobila ime po majci kralja Aleksandra, Olimpijadi. Sagrađena je pored prirodne luke, okružena mnoštvom predivnih plaža i zelenih šuma. Na ovim prostorima, tačnije u Stagiri, na poluostrvu Halkidiki, 25 km južnije od Olimpijade, između mesta Stratoniki i Neoshori, 384. godine pre n.e. rođen je Aristotel.Upravo tu je smešten Aristotelov park čudesa, muzej na otvorenom gde su izloženi radovi i ploče sa mudrim izrekama iz stvaralaštva ovog drevnog filozofa. Pored Stagire, turisti koje zanima grčka istorija i kultura mogu posetiti arheološke i ostale znamenitosti kao što su Amfipolis, staru Aretuzu, Artemizio zamak, Alistratis, kao i Narodni muzej i crkvu Svetog Georgia u Asprovalti.\nNea Flogita je vrlo popularno turističko mesto. Nalazi se na zapadnoj obali Halkidikija,\nNea Kalikratija nalazi se na poluostrvu Halkidiki. Udaljena je 40 kilometara od Soluna. Dobro\nNea Moudania je bilo skromno ribarsko selo do 1923 kad su je naselile izbeglice iz Male\nDionisos Beach leži na oko 48 km od Soluna na jednoj od najlepših regiona Halkidikija.


Šta se sve može kupiti sa prosečnom platom u Srbiji? | Gde Investirati\nŠta se sve može kupiti sa prosečnom platom u Srbiji?\nFebruary 2, 2018\tComments 0\nKo u Srbiji živi “k’o bubreg u loju”, a ko cigarete kupuje na komad, i da li to ima veze sa gradom u kome živi?\n– Ni ne sećam se kada sam poslednji put ručala u Skadarliji ili otišla na neki koncert. Šta imam od toga što živim u Beogradu. A evo moja rođaka u Novom Sadu, sve joj i blizu i povoljno – žali se jedna dama u gradskom prevozu na visoke prestoničke cene.\nKada se uzme u obzir da je prosečna plata u regionu Beograda za 113 evra veća, nego u Vojvodini i za 200 više nego u ostatku Srbije, a nisu svi troškovi koje građani plaćaju fiksni, postavlja se pitanje šta se sve može od jedne plate u različitim gradovima ove zemlje.\nProsečna plata u dinarima u decembru 2017.\nBeograd – 68.207\nRegion Vojvodine – 54.926\nJug Srbije – 44.399\nKvadrat u samom centru Subotice košta 600 evra, te za jedno mesečno primanje Subotičani mogu da kupe tri četvrtine kvadrata. Ako ga pazare u prigradskom naselju (po ceni od 414 evra), moći da kupe čitav kvadrat i da im još ostane kusura. Za celu nekretninu na najboljoj lokaciji morali bi u teoriji da štede celu platu 65 meseci ili nešto više od pet godina, dok će im ona na periferiji u ruke stići za 44 plate ili tri i po godine.\nPlate su niže na jugu, a isti stan skuplji je u centru Niša nego na severu zemlje, te se po ceni od 750 evra po kvadratu može pazariti samo pola kvadrata za jednu njihovu platu. Dakle, nekretnina bi morala da se stiče štednjom cele plate 99 meseci ili nešto više od osam godina.\nČak i za dom na periferiji, Nišlije moraju da rade najduže, jer je po ceni od 501 evro po kvadratu za dvosoban stan potrebno štedeti pet i po godina.\nSve i da celu prosečnu platu odlažu za 50 kvadrata u centru, Beograđani novac neće skupiti ni za 14 godina. Samo jedna trećina kvadrata mesečno može da se kupi na ekskluzivnoj lokaciji u centru, ali se zato ona na periferiji najbrže stiče – prosečna zarada pokriva kvadrat i po u Ovči, a ovoliki stambeni prostor na toj lokaciji za tri godine.\nKada je o rentiranju reč, Subotičani stoje najbolje – dvosoban stan u centru grada može se naći za oko 170 evra, čime jedna prosečna plata pokriva dve i po kirije. Stan na Prozivci, naselju na periferiji grada, nalazi se i za 90 evra, zbog čega jednu platu mogu da rastegnu na četiri meseca zakupa.\nIsta kvadratura na Čairu, nameštena i moderno opremljena, duplo je skuplja i iznosi oko 350 evra, zbog čega jedna plata jedva pokriva mesečnu kiriju. Nišlije će namešten stan i na daljoj lokaciji opet platiti više nego Vojvođani – za oko 110 evra, te će tri kirije “pojesti” jednu mesečnu zaradu.\nUprkos većim cenama zakupa Beograđani opet stoje bolje od njih – za 380 evra mesečno može se naći stan u užem centru, te mesečni priliv novca pokriva stanarinu i po. Ako iznajmljuju na Kanarevom brdu, za 50 kvadrata daće oko 163 evra mesečno i tako se obezbediti za tri i po kirije.\nGradski prevoz izgleda da opet najviše boli naše zemljake sa juga. Dok prosečna plata Beograđana pokriva 17 mesečnih karata za tri zone (3.890 dinara), u Nišu je na nižu prosečnu platu cena mesečne karte 3.305 dinara. Od onoga što zarade za mesec dana, Nišlije mogu da se voze samo 13 meseci.\nI ovde dominiraju Subotičani gde je cena “mesečne” 2.450 dinara, što će reći da za jednu platu mogu da se voze 22 meseca.\nSa startom od 170 dinara i kilometrom za 65 dinara Beograđani taksijem za prosečnu platu mogu da se voze 1.047 kilometara. U Subotici taksi uzima 80 dinara za start i 60 po kilometru, što stanovnicima obezbeđuje 914 kilometara vožnje. Niš je barem u ovom prvi na listi – start je 80 dinara, a pređeni kilometar 40, zbog čega za jednu platu mogu da se voze 1.108 kilometara.\nIako Nišlije duže od Beograđana mogu da se voze u tuđem automobilu, za novi moraju da čekaju skoro duplo više. Prošlogodišnji najtraženiji novi model automobila, “fiat 500l”, koji košta oko 15.000 evra, Beograđani mogu da priušte od 26 plata, Subotičani od 32, a Nišlije od bezmalo 40.\nSir, kajamak i jaja\nNišlije će za svoju platu moći da pojedu najviše sira, a Beograđani kajmaka i jaja.\nU Subotici se za prosečnu platu može kupiti ili 166 kilograma sira, ili 61 kilo kajmaka, ili 4.577 jaja. U jedna zarada pokriva ili 178 kilograma sira, ili 68 kilograma kajmaka, ili 4.439 jaja, dok su Beograđani i ovde “pokupili kajmak” – jedna prosečna mesečna dobit pokriva 80 kilograma kajmaka, to jest 4.871 jaje ili 136 kilograma sira.\nKafa na Zlatiboru\nTrenutno popularne planine “izuvaju” sa cenama, ne samo kada je reč o ski kartama i smeštaju, već i o mnogo jednostavnijim stvarima – čak i obična domaća kafa sa ratlukom u centru Zlatibora košta 160 dinara.\nZa jednu platu Beograđani će “moći” da ispiju 426 ovih kafa, Subotičani 343, a Nišlije 277.\nKo “uhvati” trenutne akcije za porodični apartman u Pefkohoriju na bazi polupansiona izdvajaće oko 63 evra po danu.\nZa samo jednu prosečnu platu četvoročlana porodica iz Beograda obezbediće sebi devet dana u Grčkoj, porodica iz Subotice sedam dana, a ona iz Niša ni celih šest.\nSudeći po cenama vrtića, sa sve donacijama grada, Beograđani za jednu platu mogu da omoguće 12 meseci obdaništa za jedno dete, Nišlije 11, a Subotičani čak godinu i po dana.\nBioskop je jedna od stvari koje se Beograđani najčešće odriču, mada imaju najbolje sale. Da jedna četvoročlana porodica ode na projekciju 3D filma, moraće da izdvoji četiri puta 650 dinara, ne računajući kokice, sok i gorivo. Jedna prosečna plata tako bi mogla da pokrije 26 familijarnih poseta bioskopu.\nCena karte za taj isti film, čak i u isto vreme, u Subotici iznosi 350 dinara i obezbeđuje da 39 puta odgledaju neku projekciju, dok je u Nišu skuplja, ali uz porodični paket od 1.280, jedna plata pokriva 35 filmova.\nPrevious Razvod posle 15 godina: eBay oterao PayPal\nNext Novi turistički rekord u Španiji\nZdravlje\t0 Comments\nRFZO povukao listu proširenu sa 220 novih besplatnih lekova\nRepublički fond za zdravstveno osiguranje povukao je novu listu lekova koji se izdaju na recept o trošku obaveznog osiguranja, koja je trebalo da bude proširena sa 220 medikamenata.