Samo sedam malih hidroelektrana u RS-u - Akta.ba\nSamo sedam malih hidroelektrana u RS-u\n19.03.2014. 13:28 / Izvor: Al-Jazeera Balkans\nViše od stotinu koncesija za gradnju malih hidroelektrana, snage do pet megavata, dodijeljeno je u bh. entitetu Republika Srpska. No, veliki broj ugovora je raskinut, obostrano ili odlukom Vlade, jer koncesionari nisu ispunili uslove na koje su se obavezali. Samo sedam ih je pušteno u rad.\nJedno od postrojenja za proizvodnju električne energije jeste i mala hidroelektrana "Divič" kod Kotor-Varoši, koja već godinama radi punom parom.\nMeđu prvima je izgrađena u Bosni i Hercegovini, a ima kapacitet 2,5 megavata. Planovi za njenu gradnju nastali su 2002. kada u BiH nisu postojali propisi koji regulišu proizvodnju struje iz obnovljivih izvora.\nU preduzeću iz Teslića, koje je vlasnik, kažu da su prešli težak put da bi je izgradili.\n"Najjednostavnije je našoj administraciji reći, kad pokucate na vrata: 'Trebam to i to', a oni odgovore: 'E, ne može!' Zna se šta iza toga slijedi, jer je to balkanski sindrom korupcije, zavisti, ljubomore itd. Svako gleda da vas tu omete, da bi nešto iznudio, neku ličnu korist. Ima tu i ljudi, da kažem, u tim državnim službama i administraciji, koji su spremni da pomognu", kaže Dragan Malić iz firme "Eling-Inžinjering" iz Teslića.\nOd 116 koncesija samo sedam pogona\nSada postoje propisi i subvencije, ali u odnosu na broj potpisanih ugovora za gradnju malih hidroelektrana, tek nekoliko ih je izgrađeno.\nEntitetska vlada je od 2005. godine dodijelila 116 koncesija za gradnju sličnih hidroelektrana – 28 ugovora je raskinuto, a sedam objekata je do sada pušteno u pogon na području Republike Srpske.\n"U resornom ministarstvu kažu kako ima više razloga zbog kojih ugovori o koncesiji za mini hidroelektrane do danas nisu realizovani. Glavni je, navode, nedostatak novca, zatim nedovoljna istraživanja i problemi sa lokalnim zajednicama", javlja Al Jazeera.\nU Komisiji za koncesije kažu da prostorni planovi opština nisu usklađeni sa entitetskim, pa je mjesto predviđeno za mini hidroelektranu često zaštićeno područje ili planirani park prirode. Ipak, smatraju da to ne bi trebala biti prepreka.\n"Moramo da razmišljamo o električnoj energiji kao o robi. Znači, to je jedna od rijetkih roba koju možemo da ponudimo na ovom evropskom tržištu i inače, tako da koliko god toga da mi proizvedemo, vjerovatno ćemo to uspjeti da plasiramo", tvrdi Predrag Aškrabić iz Komisije za koncesije.\nJedna od malih hidroelektrana planirana je i nedaleko od izvorišta rijeke Sane kod Mrkonjić-Grada.\nPrema entitetskom Prostornom planu ta je lokacija predviđena da bude park prirode, ali i lokacija za mini hidroelektranu.\nZa slikara Borislava Jankovića iz Mrkonjić-Grada, koji živi u blizini, bilo kakva gradnja na Sani je nezamisliva. Osnovao je i nevladinu organizaciju za zaštitu rijeke.\n"Vlada je dala, tako je podarila te koncesije. Koncesije su pljuštale i na najmanju rječicu u RS-u. Toj nekoj Vladi, koja je to dala, bio je bitan samo novac, da to proda... te koncesije i, navodno, da dovuče te investitore ovamo", tvrdi Janković.\nU teslićkom preduzeću "Eling-Inžinjering" priznaju da ima negativnog uticaja na životnu sredinu, ali kažu da je sveden na minimum.\nVeći problem im je što "Divič" još nije isplativ, nego se održava zahvaljujući drugim djelatnostima firme. Uz hidroelektranu su izgradili ribnjak i prodajom ribe pokrivaju dio troškova.\nkoncesija za gradnju malih hidroelektrana


Državna izborna komisija - Crna Gora : DPS predao izbornu listu Odlučno za Crnu Goru! DPS – Milo Đukanović\nDPS predao izbornu listu Odlučno za Crnu Goru! DPS – Milo Đukanović\nDemokratska partija socijalista predala je Državnoj izbornoj komisiji izbornu listu naziva\nNosilac liste je Duško Marković.\nIzborna lista za izbor poslanika može biti utvrđena od strane Državne izborne komisije ako je svojim potpisom podrži najmanje 4 261 birač.\nUkoliko utvrdi da izborna lista za izbor poslanika u Skupštinu Crne Gore naziva “Odlučno za Crnu Goru! DPS – Milo Đukanović” sastavljena u skladu sa Zakonom o izboru odbornika i poslanika, Državna izborna komisija potvrđuje i proglašava izboru listu.


Grab | Kulturni Heroj\nTag Archive | "Grab"\nTags: Agora, Grab, I noć se uvukla u njegovo srce, Ljubav u Parku dobre nade, Put devojčice sa šibicama, Đorđe Pisarev\nPosted on 18 March 2017 by heroji\n„I noć se uvukla u njegovo srce“ Đorđa Pisareva; izdavač Agora, Zrenjanin, 2015.\nĐorđe Pisarev (1957), zapaženi pisac srednje generacije, svojim novim romanom čini sledeći odvažni korak u pravcu sopstvenog definisanja mesta literature u totalitetu sveta. Kao jedan od retkih autora koji je ostao dosledan postmodernističkom doživljaju stvaranja i uloge umetnosti/književnosti u svakodnevici, Pisarev se konstantno razlikovao i razlikuje od literarne matice (i matrice) kojom se kreće većina ovdašnjih savremenih pisaca. Njegovo stalno traganje za novim vizurama i rakursima odnosno distanca prema tradicionalno realističkom literarnom ključu podrazumevali su „upotrebu“ fantastike, eskapizma, korišćenje žanrovskih ikonografija, karikiranje odnosno mimikrijsko, manirističko oponašanje stvarnosnog. Stepen približavanja ili otklona od realnog varira od knjige do knjige, a iza svih njih stoji napor stvaranja literature koja prevazilazi „oponašanje“ stvarnosti „obogaćeno“ prigodnom poukom. Ovog puta, u romanu simboličnog naslova „I noć se uvukla u njegovo srce“, već na prvim stranicama nedvosmisleno se otkrivaju dve paralelne i fizički susedne realnosti: savremeni Novi Sad u kome živi novinar Grab i Park dobre nade, alternativna stvarnost ili fiksacija u koju će Grab lako ušetati i u kojoj su prostor i vreme potpuno drugačiji ali jednako uverljivi. Primamljivost tog drugog sveta očarava ali i muči Graba suočenog sa mizernom trivijalnošću sopstvene „realne“ egzistencije koja podrazumeva otaljavanje nezanimljivog posla „serviranja“ nebitnih i isfabrikovanih vesti (neretko ukradenih od drugih kuća); ni njegove psihijatrijske seanse ne uspevaju da ga iz životne apatičnosti „vrate na pravi put“. Kako osnovna priča odmiče spoj, preplitanje i konfrontacija „običnog“ i „parkovskog“ sveta, u kome je sve „zanimljivo, zavodljivo i neočekivano“, očigledni su pa njihovo razlikovanje postaje otežano sve dok ne postane nemoguće jer dva sveta, čini se, neraskidivo srastaju pa se redakcijski trenuci nastavljaju u putovanja brodom „PraBigl“ do egzotičnog Galapagosa sa koga će se putnik/novinar/prirodnjak vratiti u napušteni grad koji je, možda, (jednom) bio njegov ali je od njegovog odlaska do povratka prošlo previše vremena.\nSledeća celina „Put devojčice sa šibicama“ unekoliko je antiteza „Izveštaja…“ jer nju čini poezija (nekoliko pesama postoji već i u delu „Ljubav…“) koja dokazuje da može biti jednako faktografski uzbudljiva i ubedljiva ali i nadahnuto lepšava i asocijativna. Završni segment „Park: Rečnik“ koncipiran je kao pojmovno/fenomenološki abecedni pregled odrednica sa tekstovima o svakodnevnim stvarima i pojavama (cveće, darovi, lokomotiva, suze…) pomešanim sa analizama/definicijama apstraktnih/filozofskih termina (alternativna, drugačija stvarnost, univerzum, život…). U njima se, pak, otvaraju dveri drugačijih značenja i postavljanja u šire kontekste što, pre ili kasnije, svaki od pojmova dovodi u vezu sa sveprisutnom literaturom i, napokon, sa stvarnostima, onom (samo naizgled) „običnom“ i onom „parkovskom“. Dualitet, međutim, ne znači konflikt već otkrivanje i ukazivanje na nepostojanje samo jednog viđenja/tumačenja pojavnog uz otvorenu dilemu koje od njih je pretežno i važnije. Konačnog odgovora, naravno, nema mada ima mnoštva naznaka, asocijativnih veza i nizova.\n„I noć se uvukla u njegovo srce“ predstavlja se kao roman koji odbija da bude puki pogled na svet i njegovo oponašanje već namerava da sebe izgradi kao zaokruženu pojavu/realnost. Takvim stavom/ambicijom iskušava se i sama romaneskna forma, njene granice odnosno ono što jeste i nije roman. Po viđenju Đorđa Pisareva roman (kao ni svet) nema granica, ni formalnih ni sadržinsko/suštinskih. U njemu mogu ravnopravno da stoje proza i poezija, zapis, esej, prikaz, crtež. Pozicija pripovedača nije zadata, on može biti „sveznajući“ a može da ga i ne bude jer je utopljen u ulogu kritičara, filozofa, analitičara. Ton dela takođe nije nepromenjiv već zavisi od sadržaja i raspoložanja/intonacije teksta, od učenog do posprdnog, lirski intoniranog ili ciničnog. Jednako takav je i odnos prema kontinuitetu i linearnosti pripovedanja/kazivanja. Sve ovo relativizovanje ustaljenih kanona i šablona ima za cilj da se dosadašnji dometi romana i proze stave pod znak pitanja, da se smanji distanca između teksta i onoga o čemu on govori, da se ukine odnos primarnosti i njegovog oponašanja, da se, konačno, fizičko izjednači sa mentalnim/duhovnim kao samosvojnom celinom sposobnom da, i pored preplitanja, budu samostalna i kao takva postoji i opstaje. Literatura/proza/poezija imaju svoje magije i misterije koje nisu manje vredne od onih u stvarnosti. Da bi se to sagledalo i spoznalo potrebna je otvorenost prema senzacijama i drugačijim doživljajima. Ili, kako Pisarev kaže, „Literatura nije igra, ona je samo nešto drugačija stvarnost. Postoje uvek stvarnosti koje paralelno teku; u jednoj ste Tezej, u drugoj sam Minotaur, u trećoj Arijadna koja razmotava klupko.“ Život u mentalnoj (i virtuelnoj) stvarnosti nije drugorazredan u odnosu na onu fizičku. Između njih ima mnogo veza ali niti se može niti sme jedna nadmoćno/nadmeno stavljati iznad druge. Bez fizičke stvarnosti nema one mentalne ali i obrnuto, bez mentalne fizička je osuđena na brzu propast. Kao potvrdu toga autor kaže „sve se ponavlja osim života“ (mada, ipak, ne precizira kog).


Evropski priznat rukometni turnir na pesku avgusta u Kikindi | I ♥ KIKINDA\nNaslovna Vesti Sport Evropski priznat rukometni turnir na pesku avgusta u Kikindi\nČetvrti po redu rukometni turnir na pesku, od 1. do 3. avgusta održaće se na terenima SC „Jezero”.\nEkipa treba da broji minimum 6 igrača, a pravo na učešće imaju i muške i ženske ekipe. Turnir je uvršćen u kalendar Evropske rukometne federacije i boduje se. Kotizacija po ekipi je simboličnih 2.000 dinara.\nPravila rukometa na pesku\nTeren za igru je dimenzija 27×12 m, a podloga na kojoj se igra je pesak. Teren se sastoji od 2 golmanova prostora i centralnog polja za igru, dimenzija 15×12 m. Linije su obeležene eleastičnom trakom ili kanapom u boji, širine do 8cm. Sem spoljnih linija terena (gol-out i out), povučene su jos samo linije na 6m (kao linije koje su pralaelne sa gol-out linijom, na rastojanju 6m od gola. Igrači nastupaju bosi (dozvoljeno je nošenje čarapa). Golovi su standardnih rukometnih dimenzija 3×2 metra. Prostor za izmene se nalazi sa jedne bočne strane terena za jednu, a sa druge strane terena za drugu ekipu. Igrači se menjaju celom dužinom polja za igru.\nEkipa se sastoji od maksimum 8 i minimum 6 igrača, a za vreme igre, u terenu igraju 3 igrača i golman. Igraču koji je u posedu lopte, dozvoljeno je da napravi maksimum 3 koraka. Loptu može držati 3 sekunde. Dozvoljeno je i odbijanje lopte od tla (teško izvodljivo), kao i spuštanje lopte na tlo. Ako lopta ostane na tlu duže od 3 sekunde, isti igrač nema pravo da je uzme. Kao i u rukometu, dozvoljene su „leteće” izmene. Posle primljenog gola, utakmica se nastavlja golmanovim bacanjem, tj. igra se „bez centra”.\nUtakmica se sastoji od dva perioda u trajanju od po 10 minuta. Pauza izmedu perioda traje 5 minuta. Postignuti golovi se vrednuju na specifičan način. Gol se vrednuje jednim poenom, a ukoliko je postignut na atraktivan način (gol postignut kada igrač loptu prima i upućuje ka golu u istom skoku – tzv. “cepelin”, piruete,…) gol onda donosi 2 poena. Golovi koje postigne goman vrede 2 poena. (Poseban način računanja poena je posledica želje da se igra učini što atraktivnijom za gledanje.) Gol postignut iz kaznenog udarca sa 6m (šesterac) vredi 2 poena. Ekipa za pobedu u svakom od perioda dobija po jedan bod. U slučaju remija, tj izjednačenosti u postignutim poenima na kraju jednog od perioda, pobednik tog perioda, a samim tim i osvajač jednog boda, se dobija u produžetku, pravilom “zlatnog gola”. Oba perioda, kao i produžetak (pravilo “zlatnog gola”) počinju sudijinim bacanjem na sredini terena. Utakmica se može završiti sa 2:0 ukoliko jedna od ekipa pobedi u oba perioda, tj. 1:1, ukoliko svaka od ekipa bude bolja u po jednom periodu igre. U tom slučaju, pobednik se dobija pravilom “igrač protiv golmana”. Pravilo “igrač protiv golmana” predstavlja naizmenično izvođenje kontranapada, u kome učestvuju jedan igrač i golman ekipe koja napada i golman ekipe koja se brani. U prvoj seriji se izvodi naizmenično 5 kontranapada svake ekipe (moraju biti u pitanju različiti igrači), a u slučaju istovetnog broja osvojenih poena (i u pravilu “igrač protiv golmana” jedan gol može doneti 1 ili 2 poena), igra se nastavlja naizmeničnim izvođenjem po jednog kontranapada za svaku ekipu.\nDa bi bili izbegnuti prekidi igre, golmanima je omogućeno da, uz sudijsku dozvolu, uvedu u igru rezervnu loptu (po jedna se nalazi iza svakog od golova). Time se omogućava kontinuirano igranje, tj. izbegavaju se nepotrebni prekidi igre. Igrač koji je isključen ima pravo povratka u igru (ili zamene) čim ekipa koja je u posedu izgubi loptu. Dva isključenja istog igrača dovode do njegove diskvalifikacije (sa pravom zamene). Ekipe imaju pravo na po minut odmora u svakom od dva perioda igre. Meč sude dvoje sudija.\n0606575454 – Boris Vukašinović\n0642502955 – Goran Ristić\n0638943177 – Miroljub Maćoš\nPrethodni tekstVremenska prognoza od 1. jula do 8. jula\nSledeći tekst„Autoprevoz” otpušta 15% radnika!\nRukomet: Međunarodna utakmica u Mokrinu


Klistir sexy igračka poklon | Klistiri | Sexy Shop Online | Sex Shop | Erotic Shop | Seksi Shop | Seks Shop\nŠifra proizvoda: 571009\nAko voliš analni seks, sigurno znaš da je besprekorna intimna higijena preduslov za savršeni seksualni okršaj! Bilo da uživaš u vrelom seksu ili se zabavljaš svojim omiljenim sexy igračkama, uvek moraš voditi računa o tome da dobro brineš o svojoj guzi i pružiš joj vrhunsku negu i stimulaciju. Klistir je sjajna spravica koja garantuje savršenu higijenu i komforan, neometani užitak bez premca. Klistir Showerplay P2 je jednostavnog, praktičnog i lepog dizajna, kreiran za tvoje uživanje i intimnu negu. Njegov fini blago zakrivljen oblik je pažljivo prilagođen anatomiji tela, tako da je ugođaj pri upotrebi vrhunski. Ovaj klistir ima kapacitet od 310ml, što je idealno za jedno fino i stimulativno ispiranje mlakom vodom. Ukupna dužina je 26,3cm, a deo za penetraciju je prečnika 1,8cm. Klistir je izvrsnog kvaliteta, izrađen od potpuno bezbednih i ugodnih materijala.


Mitrović srušio ''terijere'' u 91. minutu, ''vukovi'' se šepuili na Vembliju [VIDEO] - Sportska centrala\nNaslovna Fudbal Mitrović srušio “terijere“ u 91. minutu, “vukovi“ se šepuili na Vembliju\nMitrović srušio “terijere“ u 91. minutu, “vukovi“ se šepuili na Vembliju [VIDEO]\n29 dec 2018. 18:11\nJoš jedna uzbudljiva subota u Premijer ligi!\nFulam je pobedio posle šest kola, a sve zasluge idu na adresu srpskog reprezentativca Aleksandra Mitrovića, koji je u 91. minutu, na dodavanje Sesenjona, postigao gol za pobedu nad poslednjeplasiranim Hadersfildom. Mogao je tim iz Londona i ranije do trijumfa, ali je Abubakar Kamara promašio jedanaesterac u 81. minutu. Imao je Mitrović i pre gola dve dobre situacije, ali su “terijeri“ na golu imali raspoloženog Losla.\nDo važne pobede u nadoknadi došao je i Kradif u Lesteru. Gol za prvi trijumf Velšana na strani postigao je Viktor Kamarasa u 92. minutu. “Lisice“ su imale priliku da sa bele tačke povedu u 75. minutu, ali je udarac Medisona golman Eteridž odbranio.\nJedan gol bio je dovoljan Brajtonu da pobedi Everton, a strelac je bio Lokadija posle sat vremena igre. Pobednika nije bilo u Votfordu, Njukasl je poveo u prvom poluvremenu golom Venecuelanca Rondona, ali je Dukure izjednačio u finišu.\nPrva senzacija dogodila se na Vembliju gde je drugolasirani Totenhem očekivao sigurne bodove protiv Vulverhemptona. Međutim, “vukovi“ su više puta pokazali da su pravo osveženje u Premijer ligi, i slavili su pobedu od 3:1. “Pevci“ su poveli 13.golo Harija Kejna, čime se izjednačio sa Obamejangom na čelu liste strelaca, ali su gosti u drugom poluvremenu postigli čak tri gola. Prvo je Francuz Vili Boli izjednačio u 72., da bi u poslednjih deset minuta Meksikanac Himenez i Portugalac Kosta, udaljili Totenhem od borbe za titulu.\nBrajton – Everton 1:0(0:0)\nFulam – Hadersfild 1:0(0:0)\nLester – Kardif 0:1(0:0)\nTotenhem – Vulverhempton 1:3(1:0)\nKejn 22′ – Boli 72′, Himenez 84′, Kosta 87′\nVotford – Njukasl 1:1(0:1)\nDukure 82′ – Rondon 29′


KAFANA MOŽE DA ČEKA, ŽIVOT NE: Novovarošani zaobišli dokolicu i pozvali na akciju davanja krvi! | Serbiantimes.info\nO tome koliko je važno imati dovoljne zalihe krvi u bolnicama nije potrebno posebno pričati. Međutim, ono što je veoma važno jesu dovoljne količine dragocene tečnosti i u zdravstvenim ustanovama u malim sredinama, jer dok se bolesnik transportuje do većih gradova može biti prekasno. Omladina Nove Varoši pokrenula se i angažovala kako bi na svoje sugrađane apelovala da se u što većem broju odazovu na dobrovoljnu akciju davanja krvi.\n– Apel mladih urodio je plodom, pa smo zadovoljni odzivom naših sugrađana na akciju dobrovoljnog davanja krvi. To je od velike važnosti za sve, tako da očekujemo da će i ovog poslednjeg četvrtka u mesecu odvojiti malo svog vremena i učiniti to humano delo, a na taj način i nekom spasiti život – rekla je sekretar Crvenog krsta u Novoj Varoši Milena Jojević.\nOno što je alarmiralo i dodatno uticalo na ljude da se odazovu akciji jeste i promotivni spot koji su osmislili mladi Novovarašani. Snimanje spota imalo je za cilj da probudi svest kod omladine da par minuta vremena koje bi potrošili za ispijanje kafe i pića u kafićima, jednom mesečno izdvoje za humanost.\nIzvor: Telegraf Foto: Rina\nRelated Topics:Budi humandobrovoljno davanje krvispotvova varoš\nVELIKA HUMANITARNA SVIRKA: Pomozimo malom Iliji da ozdravi!


Srbija spriječila sankcije protiv BiH zbog kršenja gasnih propisa | ENERGETIKArs.com\nNalazite se na Home » Gas » Srbija spriječila sankcije protiv BiH zbog kršenja gasnih propisa\nObjavljeno: 17:19, 23. септембра 2014.\nBEOGRAD, Srbija je spriječila uvođenje sankcija protiv BiH zbog kršenja propisa u oblasti gasa koje su danas trebale da budu usvojene na Ministarskom savjetu Energetske zajednice i time pomogla i Republici Srpskoj – saopšteno je iz Ministarstva energetike Srbije.\n„Time je spriječen niz mjera za čije usvajanje je potreban konsenzus, a koje su pored prava glasa i refundacije troškova delegacije BiH obuhvatale i zaustavljanje niza projekata, od kojih je velika većina u Republici Srpskoj“, navedeno je u saopštenju.\nDelegaciju Srbije je predvodio ministar rudarstva i energetike Aleksandar Antić. Srna\nTags: albanija,BiH,republika srpska,sankcije,srbija


Cangaroo kolica Billy cena, cene Srbija, prodaja Beograd Novi Sad Niš\nEPonuda > Sve za decu i bebe > Dečija kolica > Kišobran kolica > Cangaroo Kišobran kolica\nCangaroo kolica Billy cene\n- Proizvod je namenjen deci od 6-36 meseci i težine do 15 kg. Letnja kolica sa laganim metalnim okvirom za jednostavno i lako nošenje Lagani i vrlo upravljivi prednji točkovi, sa okretanjem za 360 . Zadnji točkovi... specifikacija\nProizvod je namenjen deci od 6-36 meseci i težine do 15 kg, Letnja kolica sa laganim metalnim okvirom za jednostavno i lako nošenje Lagani i vrlo upravljivi prednji točkovi, sa okretanjem za 360 , Zadnji točkovi\nEPonuda nije internet prodavnica već Vam omogućava da brzo i lako nađete Cangaroo kolica Billy po najjeftinijoj ceni. Naš cilj je da kupci budu što bolje informisani o ponudi Cangaroo kolica Billy na tržištu Srbije. Vrlo lako nalazite željeni proizvod za kategoriju Kišobran kolica cene, ne morate da lutate od sajta do sajta za Cangaroo Kišobran kolica, sve Vam je na jednom mestu. Naši operateri svakodnevno ažuriraju cene ali je potrebno da proverite cenu i dostupnost za Cangaroo kolica Billy sa PRODAVCEM. EPonuda ne može da garantuje potpunu tačnost specifikacije i slika za Cangaroo kolica Billy. Pre kupovine, podatke za Cangaroo kolica Billy proverite na sajtu PROIZVOĐAČA.


Mi smo tim stručnjaka sa više godišnjim iskustvom u radu sa rashladnim sistemima. Zbog širenja poslova prerasli smo iz obrtničke radione u tvrtku visoko specijaliziranu za rashladne sisteme, servis montažu, savjetovanje i projektiranje ..\nProfesionalni odnos prema kupcu\nKvalitetno obavljen posao je samo dio onog što nam je cilj, želimo ostvariti dugoročan kontakt sa partnerima i pružiti cjelovitu uslugu u dijelu poslova kojima se mi bavimo,\nUz montažu, prodaju, nudimo servisiranje rashladne opreme savjetovanje oko najboljih rješenja za vaše potrebe, i možemo vam ponuditi pomoć oko izbora opreme i projektiranje sistema za Vaše specifične zahtjeve\nAko imate pitanja u vezi rashladnih sistema, sistema automatskog upravljanja, potrebe za servisom postojeće opreme ili samo kupujete nove rashladne sisteme, s povjerenjem nam se obratite, bit ćete još jedan u nizu zadovoljnih partnera koji posluju s nama .\nPoslujemo u skladu strogih ISO certifikata a uspješno poslovanje obilježeno je certifikatima bonitetnih izvrsnosti.


Boje protiv depresije\nI najtoplije godišnje doba može nam doneti vrlo ozbiljnu depresiju. Zbog toga, malim trikovima treba zavarati mozak i sprečiti ili ublažiti negativne posledice. Za početak, jutro treba započeti aktiviranjem sveg raspoloživog osvetljenja u stanu. Pored toga, sigurno će vam koristiti da što više boravite na otvorenom! Čak i tokom najtmurnijih dana intenzitet dnevnog svetla je dovoljan da vam podigne raspoloženje.\nPriuštite sebi i terapiju bojama. Svaka boja ima svoju refleksiju na naš organizam. Žuta i narandžasta boja podižu raspoloženje i podstiču na aktivnost; crvena nam daruje životnu energiju, a zelena smiruje i stvara harmoničnost. Dakle, kada je reč o bojama i njihovom pozitivnom efektu, kako na vaš organizam, tako i na psihu, možete da se poslužite i metodama koje funkcionišu po principu „uradi sam“. Izaberite i nosite odeću u podsticajnim bojama, ili primenite specifičan postupak koji, ukratko, podrazumeva da se udobno smestite, zatvorite oči, opustite i potom, u mislima, stvorite neku od boja sa pozitivnim efektom.\nTerapija bojama nije zahvalna samo za otklanjanje negativnih posledica depresije; ona je delotvorna i u poremećajima rada srca, prilikom problema sa migrenom i glavoboljom, prekomernom težinom, ali i nedostatkom apetita. Boje utiču i na raspoloženje, pa se tako terapija bojama koristi i za različite vrste psihičkog opuštanja, a koristi se i za otklanjanje i lečenje posledica stresnih stanja organizma. One uspešno otklanjaju telesne i psihičke blokade, stimulišu organizam na izbacivanje štetnih materija i jačaju imunološki sistem. Pored toga, nemoguće je da terapija rezultira neželjenim posledicama, ili da izazove bilo kakve negativne efekte.\nZbog čega onda ne biste obojili svoj pogled na svet bojom koja vam najviše odgovara i čini vas opuštenijim i spremnijim da se suočite sa dnevnom količinom stresa?


Na današnji dan, 3. jun | KRUŠEVAC.LINK\nOvde si trenutno: Home / DRUŠTVO / Na današnji dan, 3. jun\n1098 – Posle petomesečne opsade, krstaši su u Prvom krstaškom ratu zauzeli grad Antiohiju.\n1657 – Umro je engleski lekar Vilijam Harvi (William Harvey), koji je otkrio cirkulaciju krvi i funkciju srca kao pumpe.\n1808 – Rođen je američki državnik Džeferson Dejvis (Jefferson Davis), predsednik Konfederacije Država Amerike za vreme američkog građanskog rata. Posle poraza Konfederacije uhapšen je i proveo jedve godine u zatvoru.\n1818 – Završen je poslednji britanski rat protiv Marata, čime je Britanija stekla prevlast u Indiji.\n1875 – Umro je francuski kompozitor Žorž Bize (Georges Bizet), autor opere “Karmen”, koja se smatra remek delom francuske i svetske opere. Prvo izvođenje ove opere (iste godine kada je Bize umro) izazvalo je skandal, da bi potom ona postala jedno od najpopularnijih dela operske muzike.\n1886 – Rođen je srpski političar i publicista Kosta Novaković, jedan od lidera Srpske socijaldemokratske partije, kasnije član KPJ i njen predstavnik u balkanskom sekretarijatu Kominterne. Nestao je u staljinističkim čistkama 1938, a odlukom sovjetskih državnih organa 1958. posmrtno je rehabilitovan.\n1889 – Kraljevina Srbija preuzela je od francuskog koncesionara upravljanje svojom železnicom.\n1896 – U Moskvi je potpisan ugovor Rusije i Kine o nenapadanju u narednih 15 godina, a Kina je odobrila Rusiji da koristi železnicu u severnoj Mandžuriji.\n1899 – Umro je Johan Štraus Mlađi (Johann Strauss), austrijski dirigent i kompozitor opereta i valcera. Sa svojim orkestrom nastupaoje širom sveta, a gostovao je i u Beogradu (“Slepi miš”, “Ciganin baron”, “Na lepom plavom Dunavu”, “Priče iz bečke šume”).\n1906 – Rođena je francuska pevaccica i igraccica američkog porekla Žozefina Beker (Josephine Baker) zvezda pariskih kabarea”Foli Beržer” i “Kazino de Pari”, i borac protiv rasizma. U Drugom svetskom ratu priključila se francuskom pokretu otpora.\n1924 – Umro je austrijski pisac Franc Kafka (Franz). Njegova dela, među kojima su najpoznatiji roman “Proces” i pripovetka “Metamorfoza”, imala su presudan uticaj na književnost 20. veka.\n1926 – Rođen je američki pisac Alen Ginzberg (Allen Ginsberg). ;Njegova zbirka poezije “Urlik i druge pesme” (1956) smatra se najzančajnijim delom bitničkog pokreta pedesetih godina 20. veka.\n1940 – Okončana je evakuacija savezničkih snaga iz Francuske u Drugom svetskom ratu. Iz luke Denkerk brodovima je evakuisano više od 337.000 britanskih, francuskih i belgijskih vojnika.\n1959 – Singapur je proglassen autonomnom državom u sastavu Komonvelta, u kojoj su Britanci zadržali resore odbrane i inostranih poslova.\n1963 – Umro je papa Jovan XXIII, poglavar rimokatoliccke crkve od 1958, protagonist reforme katoličke crkve i njenog prilagođavanja savremenom svetu (“aggiornamente”). Sazvao je 1962. Drugi vatikanski koncil koji je nakon njegove smrti nastavio rad na crkvenim reformama.\n1965 – Američi astronaut Edvard Vajt (Edward White) izašao je iz svemirskog broda “Džemini 4” i tako postao prvi Amerikanac koji je “šetao” kosmosom, tri i po meseca posle ruskog kosmonauta AleksejaLeonova.\n1968 – U Beogradu, a potom i u drugim univerzitetskim centrima u Jugoslaviji, počele su studentske demonstracije, prve u komunisticckoj Jugoslaviji. Protest protiv privilegija komunisticckih funkcionera, nezaposlenosti i ugrožavanja osnovnih demokratskih prava prekinut je posle sedam dana nakon što se studentima preko TV Beograd obratio predsednik SFRJ Josip Broz Tito, koji je podržao studente i obechao im brže rešavanje društvenih problema.\n1973 – Sovjetski supersonični avion “Tupoljev 144” srušio se ublizini Pariza tokom vazduhoplovne izložbe. Poginulo je svih šet članova posade i sedam francuskih seljaka.\n1989 – Umro je iranski verski vođa, ajatolah Ruholah Homeini (Ruhollah Khoemeini), koji se 1979, posle zbacivanja šaha Mohameda Reze Pahlavija, vratio iz izbeglištva u Iran zahvaćen islamskom revolucijom. Pod njegovom vlašću (do smrti), prozapadni Iran pretvoren je u militantnu versku republiku.\n1989 – U eksploziji gasovoda na Transibirskoj železnici dignuta su u vazduh dva putniccka voza. Poginulo je 575 ljudi, a oko 600 jeranjeno.\n1995 – Ministri odbrane NATO-a i EU doneli su odluku o stvaranju snaga za brzo reagovanje u Bosni, koje će štititi mirovne trupe UN od napada bosanskih Srba.\n1999 – Predsednik SR Jugoslavije Slobodan Milošević prihvatio je mirovni plan SAD, EU i Rusije, koji su u Beograd doneli finski i ruski posrednici Marti Ahtisari (Martti Ahtisaari) i Viktor Černomirdin. Plan, koji je podrazumevao dolazak međunarodnih snaga na Kosovo, bio je uslov za prestanak vazdušnih napada NATO-a na Jugoslaviju.\n2001 – Umro je čuveni holivudski glumac Entoni Kvin (Antony Qwin)koji se proslavio ulogom Grka Zorbe u istoimenom filmu.\n2004 – U Specijalnom sudu u Sijera Leoneu poccelo je suđenje odgovornima za zločine tokom građanskog rata u toj zemlji u kome je stradalo oko 200 ljudi. U junu 2007. sud je proglasio trojicu vojnih zapovednika krivim za zločine počinjene od 1991-2002. i to je prva presuda tog suda koja se odnosi na period građanskog rata u toj zemlji.\n2006 – Skupština Crne Gore usvojila je Deklaraciju nezavisne Crne Gore, čime je formalno proglašena obnova crnogorske državnosti.\n2009 – Umrla je američka pevacica Koko Tejlor (Taylor) zvana “kraljica bluza”, dobitnica brojnih nagrada za bluz muziku kao i nagrade Gremi 1984. godine.\n2016 ; – Preminuo je Muhamed Ali (Muhammad), rođen kao Kasijus Marselus Klej (Cassius Marcellus Clay) koji je dve decenije dominirao boksom, ;osvajao i branio šampionsku titulu u istorijskim mečevima na egzotičnim lokacijama. Poznat je i po borbi ;za zaštitu prava ; afroamerikanaca i odbijanju da se regrutuje u američku vojsku tokom rata u Vijetnamu.\nTag Vilijam Harvi Žorž Bize Žozefina Beker\nU RIBARSKOJ BANJI NOVI SPORTSKO-REKREATIVNI CENTAR "SAMAR"


ZORAN MARJANOVIĆ U PANICI: Vaspitačica male Jane ZNA NEŠTO ŠTO BI MOGLO DA GA ZAKOPA!\nFoto: Printscreen/Facebook/Zorana Jevtić\nNe zna se ko će se sve naći na spisku svedoka, što može da otkrije ubicu ili obori Zoranovu odbranu\nObjavljeno: 10.10.2017. 12:41h\nSaslušanja svedoka za ubistvo pevaćice Jelene Marjanović će početi 16. oktobra u Višem tužilaštvu u Beogradu. Kako mediji saznaju, među prvima će biti saslušana vaspitačica Jelenine ćerke Jane, Lenka Đ., koja je poslednja, ne računajući članove porodice Zorana Marjanovića, videla pevačicu živu.\nLenka Đ. je provodila puno vremena s malom Janom, pa bi i na osnovu detetovog ponašanja mogla da otkrije kakva je situacija bila u kući Marjanovića.\nKako mediji pišu Jelena je dan pre zločina 1. aprila 2016. otišla po ćerku u vrtić i tad se videla sa vaspitačicom koja tu radi. Pevačica je tog dana učiteljicu odvezla kući, tako da je ona ta koja ju je poslednja videla.\nZoran Marjanović insistira na tome da prisustvuje saslušanjima svedoka, na šta ima pravo. On veruje da će svedoci drugačije reagovati kad ga vide. Osim Lenke Đ. sledećeg biće saslušani i Teodora Krsmanović, Jelenina sestra od strica, Andrea Š., drugarica i šminkerka ubijene pevačice, kao i Vera V., kuma porodice Marjanović.\nSve što znaju o bračnom paru i smrti pevačice Granda otkriće i devojka Jeleninog devera Miloša Milica M., Vida S., Dragana P. i Aleksandra J. Posle svedoka tužilaštva, svedoke će predložiti i odbrana Zorana Marjanovića, kao i advokat porodice Krsmanović.\nJelena MarjanovićZoran MarjanovićPevačicaVaspitačica


Patrijarh Porfirije: Čovek je čoveku vuk, a svi smo ikone Božje – verujem u zajednički život različitih naroda - Izazov\nPatrijarh Porfirije: Čovek je čoveku vuk, a svi smo ikone Božje – verujem u zajednički život različitih naroda\nRadio-televizija Srbije\t 1. maja 2021. 11:28\nArhiepiskop pećki, mitropolit beogradsko-karlovački i patrijarh srpski gospodin Porfirije je u intervjuu za Radio Beograd 2 govorio o najvećem hrišćanskom prazniku Vaskrsu, mestu crkve u savremenom dobu, važnosti zajednice u vreme individualizma, Milošu Šobajiću, medijima. Takođe, govorio je i o umetnosti, ekologiji, Kosovu i Metohiji, predstojećem majskom saboru, potpisivanju temeljnog ugovora u Crnoj Gori, Nikoli Miloševiću, usklađivanju statuta Univerziteta i Pravoslavno-bogoslovskog fakulteta.\nPreživeli smo jednu prestupnu godinu u kojoj je sve što je normalno izgledalo kao neka vrsta prestupa. Čini se da svet nikada nije bio jedinstveniji, a da ljudi nikad nisu bili više udaljeni u borbi protiv jedne nevidljive pošasti. Voleo bih da na početku razgovora kažete kako vidite mesto Crkve u jednom ovako posebnom vremenu ?\n– Ja bih, pre svega, čestitao praznik Vaskrsenja Hristovog Vama i Vašim i našim slušaocima i zaista izrazio veliko zadovoljstvo što evo imam priliku da na ovaj način opštim sa našim narodom, uz veliko poštovanje prema Radio Beogradu, koji predstavlja zaista dom kulture srpskog naroda sa bezbrojnim neponovljivim programima i emisijama, sa mogućnošću da i kroz vremeplov unazad slušamo i duhovne i mudre i duhovite ljude na talasima vaše radio stanice, ali i danas imamo takođe tu priliku, što nije možda baš uobičajeno na nebu medijskom.\nMediji, to jest i novine i televizija i radio, čini mi se da pored toga što jesu i treba da budu oruđa koja prenose informaciju, u isto vreme mogu i treba i neophodno je da budu i prostor duhovne samoanalize, istorijskog sagledavanja i pojedinca i kolektiva i uopšte prostor obogaćivanja ljudi u međusobnoj komunikaciji.\nDakle, zbog toga sam zaista veoma zadovoljan i evo još jedanput svima čestitam praznik Vaskrsenja Hristovog. Što se, pak, tiče Vaših razmišljanja i teme koju ste postavili da, evo zajedno o njoj razmišljamo, koje mesto i kakvo mesto treba da bude mesto Crkve u društvu i u vremenu u kojem živimo, moglo bi se nadugačko i naširoko govoriti, ali stvar je veoma jednostavna.\nCrkva jeste u ovome svetu i nju nikada ne možemo posmatrati izvan vremena i prostora. Otuda, s jedne strane, ono što je u svetu, to jest u vremenu i prostoru nešto što obuzima i zanima, dotiče se ljudi bez obzira da li veruju ili ne veruju u Boga, dotiče se i Crkve. Tako da, s jedne strane, imamo uticaj, da tako kažemo, sveta na Crkvu, ali u isto vreme imamo i mogućnost svedočenja, pa, ako hoćete, i uticaj Crkve na svet, na društvo.\nČesto je uloga Crkve pogrešno shvaćena, ponekad i od onih koji veruju u Boga, pa onda mnogi koji zapravo ne razumeju unutrašnju strukturu Crkve, nju vide kao jednu kulturološku instituciju, sociološku ili pak političku i očekuju od Crkve da rešava upravo tu vrstu problema, u zavisnosti s koje tačke gledišta se posmatra.\nMakar i najsavršenija organizacija i institucija u društvu, u državi bila Crkva, ona je uvek crkva, ona se ne može nazvati jednom od najvažnijih institucija društva i države pozvana da rešava, rame uz rame, sa recimo drugim naučnim i kulturnim institucijama, s jedne strane, ili s druge strane sa političkim partijama, probleme, koji zapravo služe samo kao povod da ona posvedoči svoju večnu misiju i svoju večnu ulogu i funkciju.\nDakle, mi ne idemo u crkvu niti da bismo rešili političke, niti da bismo rešavali globalne probleme. Ne idemo u crkvu da bismo rešavali socijalne probleme, bilo unutrašnje, bilo spoljašnje, ne idemo u crkvu da bismo rešavali medicinske probleme i izazove, bioetičke i svake druge iako su sve to teme i problemi na koje Crkva reflektuje svoju suštinsku misiju i svoju suštinsku poruku.\nMi u crkvu idemo i crkva zato postoji, što ona daje mogućnost i put da se čovek suoči sa najdubljim egzistencijalnim izazovima svoga postojanja. To se najbolje vidi u uvim danima vaskrsenja Hristovog.\nCrkva se bavi smislom, na pitanje – ko sam, odakle dolazim i kuda idem, zašto postojim, da li je slučajna stihija istorijskih okolnosti u jednom trenutku uobličila nešto što se zove čovek da bi se on kao mehur od sapunice u jednom trenutku pretvorio u nebiće i zapravo u apsolutnom smislu te reči iščezao?\nDrugim rečima, ono što je zasigurno najvažnije pitanje svake ličnosti, svakog pojedinca, ali i svih ljudi od početka postojanja čoveka do danas i do kraja veka i sveta, jeste – da li je smrt poslednja stanica čovekovog postojanja? Da li je smrt ono što čovek poslednje može da kaže o sebi?\nKroz filosofiju, kroz istoriju, kroz nauku, kroz svaku vrstu ljudskog delovanja, ako skinemo mnoge naslage koje možemo naći na ljudskom delovanju, na njegovim aktivnostima, videćemo da u osnovi svih tih angažmana stoji potreba čovekova da makar malo sebi produži život. Drugim rečima, čovek ima potrebu za večnim postojanjem. Zašto? Zato što ima potrebu da večno postoji onaj koga svako voli i da ljubav prema onoga koga volimo osmišljava naš život.\nJa postojim samo onda kada postoji onaj koga volim i obrnuto. Dakle, crpim smisao svoga postojanja iz zajednice ljubavi. I, u tom kontekstu, ako smrt doživimo kao apsolut onda sve postaje apsolutno besmisleno. Čemu slava, čemu bogatstvo, čemu bilo koja vrsta angažmana? Zašto onda nije sve dozvoljeno, ako mi trajemo svega pedeset ili sto godina?\nNapraviću malu digresiju i pomenuti jednu anegdotu, koja je vezana za Aleksandra Makedonskog, velikog vladara, kakvih verovatno u istoriji nije postojalo.\nMožda najveći vojskovođa, vladar u istoriji ljudskog roda, jeste upravo Aleksandar Makedonski. Ako uzmemo tehnološke i tehničke mogućnosti toga vremena i uporedimo sa svim drugim vremenima – čitav kulturni svet je bio u njegovoj vlasti.\nI, veli ta priča, da on kada je umirao, zapovedio je svojim slugama da mu ostave jednu ruku da mu viri iz groba, na šta su se svi oko njega začudili – Šta ti to sad znači? "Da vide svi da ja, koji sam sve imao, sad odlazim praznih ruku. Nosim samo ono što je u meni."\nI tek u kontekstu Jevanđelja Hristovog, u kontekstu praznika Vaskrsenja Hristovog, ono što su bili i što jesu, s jedne strane, potrebe svakog čoveka, ali i napori da reši tu potrebu, koji ostaju bez odgovora, napori koji pokazuju da čovek sobom i sebe svojim moćima nema šanse i kroz najveću nauku i kroz najveću filosofiju i kroz najveću umetnost da razreši, dakle, to što ne može čovek, Bog u ličnosti Isusa Hrista razrešava i upravo zbog toga dolazi.\nU tom smislu mi idemo, dakle, u crkvu da bismo nekako, pored svih svojih nemoći i slabosti, nekako dodirnuli tu tajnu pobede života nad smrću, da bismo dodirnuli tajnu Hrista. A onaj koji je tu tajnu dotakao njemu se otvaraju sasvim drugačije perspektive, ne u smislu bekstva iz ovoga sveta i prezira u odnosu na bilo šta što jeste ljudsko stvaralaštvo, nego u smislu da sve ostalo dobija i jednu drugu perspektivu i jedan sasvim novi, drugačiji smisao.\nZato mi, kada govorimo o čoveku u Hristu, govorimo o novoj tvari, o novom čoveku, o čoveku preobraženom kroz Hrista, pre svega tajnom ljubavi prema Bogu, a onda na temeljima te ljubavi i tajnom ljubavi prema čitavoj tvorevini, tajnom ljubavi prema svakom čoveku, ma ko on bio – što je naravno često paradoks, kako možete voleti nekoga ko se vama, najblaže rečeno, neprestano suprotstavlja po svim mogućim pitanjima, ali u Hristu je to moguće.\nRadio Beograd 2 je program kulture i umetnosti. Rekli ste u jednom razgovoru da "čovek bez kulture nije čovek", a, u jednom drugom, da "čovek bez dijaloga nije čovek". Ja bih spojio ove dve divne misli u jedno pitanje: Zašto nam toliko nedostaje kultura dijaloga? Zašto svaki razgovor kod nas podseća na borbu između dva ljuta protivnika koja ne može da se završi nerešeno, bez pobednika? Zašto ne umemo da razgovaramo tako da dijalog bude prirodan, normalan, bez nekih velikih posledica?\n– Pre svega, složio bih se sa Vašom konstatacijom da zapravo čovek bez kulture nije čovek. Kultura je širok pojam, ali, u osnovi, mi smo manje-više na granici da nam kultura postane samo svojevrsna zabava, da zapravo ono što je subkultura proglasimo za kulturu, a kultura u principu, i tu je njena, da kažemo, dodirna tačka sa verom, sa duhovnošću, trebalo bi zaista da otkriva puteve koji vode ka smislu ili bar da se pita o smislu postojanja, bez obzira da li može da da odgovor.\nVeć pitanje i traganje za smislom vas stavlja na put dosezanja tog smisla. Za mnoge stvari bismo, na kraju krajeva, mogli da postavimo pitanje – Zašto? I mi bismo često hteli da dobijemo gotove odgovore, da dobijemo odgovore na dugme, imamo dilemu, pritisnemo dugme i dobijemo odgovor.\nNa kraju krajeva, danas smo se pretvorili u neku vrstu poluautomata koji kroz pritisak prsta na dugme dobija razna rešenja. Čim imamo neku nedoumicu mi idemo na Gugl, dobijemo kratko sažeto objašnjenje našega pitanja.\nI u tom smislu, ono što je suštinski potencijal čovekov, da sam otkriva svet, da otkriva tajnu sveta, da otkriva tajnu čoveka, jednostavno je, u najmanju ruku, marginalizovano. Na neki način kao da kapaciteti i talenti koje čovek ima, zakržljavaju – oni su potpuno atrofirali. Ja Vam ne mogu odgovoriti jednom rečju na pitanje zašto? Ali mogao bih zajedno sa Vama da opišem stanje u kome se nalazimo…\nOprostite, mogao bih da postavim ovo pitanje i malo drugačije: Kako pomiriti veru i naše balkanske isključivosti?\n– Upravo ono što se tiče odnosa naroda tiče se zapravo i života pojedinaca. Taj neki duh narcisoidnosti kojim živimo, duh pojedinačnosti, to ima veze verovatno i sa načinom odrastanja, ima veze sa ideologijom, ima veze sa insistiranjem danas isključivo i samo na ljudskim pravima.\nPotpuno je legitimno i potpuno je normalno da svaki čovek ima pravo da svoju slobodu afirmiše, da je živi, do granice kada počinje ugrožavanje tuđeg prava. Ali to odrastanje u ambijentu i kontekstu vaspitavanja, isključivo i samo na pravima, od najmanjih nogu, čoveka dovodi u situaciju da vrlo lako odustane od drugoga.\nNa primer, ako Vi i ja imamo neku nesuglasicu i ona se zaista tiče neke vrste prava, samo jedan od nas dvojice može biti u pravu, recimo, u nekoj nesuglasici. I, ako je moj cilj, po svaku cenu insistiranje na tome da ja budem u pravu, a da to istovremeno povlači kao rezultat da ćemo se mi udaljiti i otuđiti, da ću ja vas izgubiti – šta imam ja od tog prava?\nI zapravo, hraneći se isključivo samo svojim pravima mi se potpuno individualizujemo. Kada bismo se, pored legitimnog konteksta života unutar prava, jednako vaspitavali i razvijali u sebi, da je bar koliko je važno pravo važna i zajednica, da nam je važan i drugi i da paralelno s tim imamo dvojedini cilj i, da ne ugrozimo pravo, ali istovremeno da negujemo zajednicu, koja može da počiva isključivo, kako ste rekli, na dijalogu, najblaže rečeno.\nAli pre toga, ili na kraju krajeva, sa ciljem ljubavi, zajednice u kojoj postoji međusobno prihvatanje podrazumeva neku vrstu ljubavi, iako ona može biti daleko od one ljubavi na koju nas Hristos u Jevanđelju poziva.\nDrugo, individualistički kontekst našega odrastanja, gde je, po pravilu, od najmanjih nogu dete naučilo da smatra da je drugi odgovoran zato što se on oseća loše, da su u školi krivi učitelji, da je, kad odraste malo, za njegove nedostatke, krivo društvo, kriva država, kriva politika, krive partije, dakle, uvek neko drugi kriv. U odnosima dvaju naroda – drugi je kriv.\nA ima li tu, oprostite, po Vašem mišljenju, malo neke isključivosti iz vremena komunizma, kada je bila jedna partija, jedna istina, jedan vođa, svi smo verovali u jednu stvar, neka vrsta isključivosti koja ne ostavlja dovoljno prostora za mišljenje drugoga?\n– Jevanđelje nas pozova na samoposmatranje i dokle god se mi ne suočimo sa sobom, da bismo se suočili sa sobom moramo imati kriterijum, parametar, a taj parametar je Hristos i njegovo Jevanđelje.\nDakle, mi imamo ogledalo u kojem možemo da procenimo i da vidimo sebe onakvim kakvi jesmo. Mi ćemo, to je naprosto psihološki mehanizam, osim retkih izuzetaka, izbegavati da se suočimo sa sobom, da pogledamo svoje nedostatke i za bilo koju vrstu nefunkcionalnosti tražićemo razloge izvan sebe.\nTo važi za pojedinca i unutar porodice, to važi i za odnose među narodima. Znači, bez one rečenice Hristove, i pre njega Svetoga Jovana Krstitelja, "Pokajte se jer se približi Carstvo nebesko" zapravo nije moguće uspostaviti niti odnos sa sobom autentičan, a kamoli odnos sa drugima.\nPritom ta rečenica "pokajte se" nije poziv na neku vrstu psihološkog i emotivnog samoosuđivanja. Ta rečenica "pokajte se" u izvornom tekstu Novog zaveta na grčkom jeziku glasi, dolazi od glagola metano znači preumite se! Da biste se preumili vi, da upotrebim moderni izraz, morate se baviti introspekcijom, ali ne introspekcijom koja je sama sebi cilj nego uvek imajući kriterijum.\nTo i jeste, po meni, pored svih velikih doprinosa, recimo, psihologije, jedna manjkavost zato što ne postoji kriterijum. Šta je to zdrav čovek i koji je to parametar?\nPsihologija vam može reći šta vi niste i šta ne treba da budete, ali ne i šta treba da budete, što se otkriva i kroz reč Hristovu, ali zapravo pokazuje pre svega kroz njegovu ličnost i kroz Jevanđelje.\nJa sam potpuno siguran uz naravno sva moguća dostignuća moderne demokratije, koliko god je neophodno i hvala Bogu to tako funkcioniše kroz zakone, kroz pravila, da se nekim konsenzusom uspostavlja društvo u kojem se zna šta je ispravno, šta nije ispravno.\nNa kraju krajeva to potvrđuje i stalna izmena zakona, mi stalno imamo izmene i dopune, izmene i dopune. Šta je od toga novim zakonima, novim izmenama i dopunama autentično i blisko suštinsko ljudskoj prirodi to je veoma diskutabilno. Da li neki novi zakon koji kaže ovo je sada standard…\n– Da. Da li je to bliže ljudskoj prirodi ili naprosto je to novi dogovor koji opet, kao što i sve u životu zavisi od razloga, od uzroka i ciljeva. Šta mene pokreće da nešto činim i koji mi je cilj da nešto činim.\nTe dve stvari zapravo regulišu puteve, ako hoćete i demokratije i slobode. Ali hvala Bogu, ne da bismo bili nepravedni, nego bili bismo potpuno promašeni kada bismo rekli da ipak ljudska civilizacija ne raste, iako postoji i čuvena Špenglerova rečenica, koja kaže "doći će vreme kada će civilizacija biti na svom vrhuncu, a kultura na svojoj najnižoj tački". A tu je filosofija, tu je umetnost, tu je, ako hoćete, i religija.\nJa naravno nemam ni mnogo vremena i ne razumem se, pošto imate danas bezbroj pravaca u umetnosti, ali ne znam, što kaže, da li danas na zapadu može da se sretne jedan pesnik, kao što je bio Rilke.\nBaš sam to hteo da Vas pitam, govorili ste u knjizi svojih intervjua i o umetnicima, rekli ste "da su umetnici, ako su vernici, istinski vernici i da je njihova vera duboka, istinska.\nEvo, pre nekoliko dana se upokojio Miloš Šobajić, naš čuveni slikar, koji je rekao da je za njega slikanje bilo neka vrsta molitve. On je rekao nešto veoma slično onome što ste Vi rekli, da u savremenoj umetnosti ima previše tehnologije, a premalo umetnosti. Kako vidite savremenu umetnost?\n– Bog da dušu prosti Miloševu, ja sam ga relativno dobro poznavao i dok sam bio u manastiru Kovilju imao sam prilike da dolazi u Kovilj. Viđali smo se i u Beogradu pa čak i pre možda nekih godinu i po dana u mesec dana dva puta smo se videli. I on je zaista bio umetnik. U njemu je ostalo mnogo toga detinjeg, onog što sam Gospod prepoznaje kao autentično i nepatvoreno.\nNaravno, ne treba ostati kao dete u smislu mudrosti kad čovek odraste, ali u smislu vrline, u smislu dobrote, u smislu otvorenosti svakako da je to jedan veliki kapital.\nStvar je u tome što mi živimo u vremenu hipertrofije, tako da u mnoštvu produkcija često ne možemo možda da prepoznamo ono što je autentičan umetnik i autentična umetnost, jer danas uz pomoć tehnologije, kako je i pokojni Miloš govorio, vi možete da proizvedete čak i da nemate neki poseban talenat nešto što će da liči na pravo umetničko delo.\nOno što bih ja rekao, i to se uvek prepozna, to je da umetnost zaista treba da detektuje, da registruje ono što su suštinski izazovi svakog vremena i svakog čoveka u svom vremenu. Da detektuje probleme, da ih zabeleži, da počne da ih otvara.\nMeđutim, umetnost nije fotografisanje, umetnost mora da otvara perspektivu, ona mora da daje nadu, bez obzira da li ima konačno rešenje i nije njen zadatak da da konačno rešenje, ali mora da da nadu.\nBojim se da je u naše vreme, a to je sticaj verovatno i globalnih okolnosti i slobodnog tržišta, liberalne ekonomije koja je isprepletana sa politikom, da je nekako mnogo onoga što je nepatvoreno i autentično kod ljudi izgubilo se kao onaj mali potok u velikoj reci, u efemernim temama, koje su manje-više političkog karaktera.\nVi ćete danas i kad otvorite novine i kad izađete na ulicu, kad sednete u taksi, kad sretnete slučajnog prolaznika, posle "Dobar dan" ili "Pomaže Bog", vrlo brzo početi da se bavite pitanjima politike, da dajete rešenja, da se opredeljujete, da očekujete da vam politika reši vaše najsuštinskije unutrašnje potrebe, koje mogu da se rešavaju isključivo ako se pogruzite u sebe.\nEvo, Miloš je pomenuo molitvu. Ako se latite molitve, kako god ta molitva izgledala, ja ne dajem sada nikakav poseban recept kako treba da izgleda ta molitva, ali ako se vi ne pogruzite u sebe i ako tu ne pokušate da sretnete onoga koji vas je stvorio i koji vas poziva u zajednicu ljubavi sa sobom, vi ćete biti izgubljeni u galaksiji, u vremenu i prostoru potpunog besmisla i baviti se pitanjima koja pre svega ne razumete.\nJa sad neću da kandidujem nijedno od pitanja, ali rekoh, sretnem čoveka, ne znam ni ja kog, on me pita, ne znam, "ko će pobediti ovde na izborima, šta će biti, ne znam, sa onom političkom temom, kako nas gleda Rusija, da li treba da budemo s Kinezima, Amerika i tako dalje. Ali ja te stvari ne znam.\nZnam tako što, kao i svi obični ljudi, nešto pabirčim po novinama, ali šta je iza scene, šta je iza kulisa, kakve su tu snage i sile, na kraju krajeva, eto da kažem i to, kada je reč i o Srbiji – kakve su to sve sile i snage koje imaju svoj interes?\nPa susreti političara nisu ispovedaonice, u smislu on dođe tamo pa sad oni jedni drugima otkrivaju šta im je zaista cilj i namera. Ja sam potpuno uveren da, na kraju krajeva, i naši političari zasigurno hoće najbolje što mogu za svoju zemlju, a da bi se to postiglo mnogo toga mora da se prećuti, negde možda morate i da popustite, a negde da budete strašno tvrdoglavi i da ništa od toga ne možete da saopštite javnosti.\nPrema tome ulaziti u tu vrstu ambijenta, ponovo se vraćam na kontekst Vaskrsa i današnjeg praznika, a imate svoj problem, imate svoj problem smisla postojanja – da li zaista živite u večnosti ili ne i nude vam se, ako prepoznate u sebi makar tu potrebu, a prepoznaćete ako se time budete bavili, a ovde vam se onda nude načini, mogućnosti kako da taj nukleus, kako da tu snagu, koja nadilazi Kosmos koja postoji u vama, polako aktivirate i da ona počne da vas snaži, za početak da vas čini da vi budete gospodar sveta nezavisno od spoljašnjih okolnosti.\nDakle, kada je reč o umetnosti, mislim da, hvala Bogu, sigurno ima mnogo umetnika, ima mnogo i onih koji se bave zanatom na planu umetnosti, ali ima i ovih koji upravo daju nadu, koji se ne bave samo fotografisanjem užasne stvarnosti koju vidimo oko sebe, jer kad počnete da gledate oko sebe, samo oko sebe i počnete da razmišljate samo logički, pozitivistički – vi ste onda izgubljeni.\nKad gledamo oko sebe sve više primećujemo ekološke probleme. Evo, imali smo nedavno i jedan skup, duhovito nazvan "Ekološki ustanak". Da li su, po Vašem mišljenju, ti ekološki problemi više rezultat klimatskih promena, stanja u kome se nalazi planeta ili nekog našeg sopstvenog nemara?\n– Svi smo odgovorni za sve, naročito za planetu. Planeta, to jest tvorevina Božja, je dar čoveku i čovek je, tako verujemo – Sveto pismo i Biblija nas obaveštava na svojim prvim stranicama o tome – čovek je postavljen da bude sveštenik u tvorevini.\nDakle, da je kultiviše, da uzima od nje koliko mu treba za život, ali da joj uzvraća kultivišući je i uzvodeći je.\nMeđutim, ono što je danas činjenica to je da smo postali eksploatatori i to eksploatatori koji ne poštuju prirodu i tvorevinu, nego i njene zakone narušavaju. Ja se užasnem samo od pomisli intervencija čoveka na čovekovu prirodu, već se menja struktura ljudske prirode\nČovekov atak na neslovesnu prirodu, na tvorevinu, kao rezultat ima bumerang koji mu se vraća od same prirode koja mu se sada sveti, jer je on narušio stabilnost prirode. Šta će tek biti ako počnemo na taj način da intervenišemo na čovekovu prirodu? Ja mislim da ćemo se onda suočiti sa užasima.\nNa kraju krajeva suočeni smo u ovom trenutku sa epidemijom koja je užasna, koja nosi živote, kosi sve oko sebe, ali. paralelno s tim, ostaju duboki krateri psiholoških poremećaja. Vi sada kada se sretnete sa čovekom ne znate da l’ ćete da se rukujete, smejete, ne smejete, a kamoli da se zagrlite. Ako vam se on slučajno u svom nemaru malo približi i nadnese nad uho, u vama već se budi strah, ne znate da li biste ga odgurnuli i zamolili da se udalji…\nSvaki čovek predstavlja neku vrstu opasnosti…\n– Da, da. Čovek je čoveku bukvalno vuk. Čovek je čoveku postao neprijatelj, a ne brat, a mi smo braća. Mi smo kao ljudi različiti po bezbroj stvari, od identiteta, nacionalnih, državnih, polnih i tako dalje i mnogo toga je različito među nama, ali mnogo više je identično.\nSvi smo ljudi, svi smo ikone Božije i, kaže apostol Pavle, "Nema Grka i Jevrejina, nema muško i žensko, roba i slobodnog", u smislu – pred Bogom svi smo braća i svi imamo potpuno istu perspektivu i mogućnost da, u zajednici sa Bogom, doživimo punoću i lepotu života.\nA ova epidemija je najbolji mogući pokazatelj koliko smo zapravo ugrozili normalne procese i zakone prirode i onda naravno žanjemo ono što smo posejali.\nJa bih rekao, da je jedini virus u tvorevini čovek i da sve stihije, koje nam postaju neprijatelji danas, jesu produkt aktivnosti i intervencije ljudske na prirodu tako što čovek truje prirodu.\nOd najelementarnijeg ambijenta u kojem živimo, a ovi globalni procesi meni nisu ni dostupni niti ih do kraja razumem, al’ sam potpuno siguran, da ne navodim sad tu imena, kad mi dođe u Davosu tamo neki po imenu i prezimenu, ne znam, tom i tom, i sad samo zato što je moćan on zapravo sve zna i daje recepte po kojima treba svi da živimo. To i svakom čoveku ko iole ima, što se kaže, pameti u glavi, će biti jasno da tu nešto nije u redu.\nVaša Svetosti, u svojoj prvoj besedi u Sabornoj crkvi u Beogradu rekli ste da "Kosovo nije samo mit – nego je Kosovo za nas zavet". Kad se kaže Srpska pravoslavna crkva najpre se pomisli na Pećku Patrijaršiju, Gračanicu, Svete Arhangele, Bogorodicu Ljevišku i stotine drugih naših spomenika na Kosovu. Kako Vi vidite budućnost naših kulturno – istorijskih spomenika na Kosovu i Metohiji?\n– Pre svega ja sam potpuno siguran da to zavisi samo od nas, bez obzira na razne vektore spoljašnje, koji bi hteli nešto drugo, i zavisi od našega odnosa prema Kosovu i našeg doživljaja Kosova.\nAko ga doživljavamo samo kao neku teritoriju, i ako hoćete, i kao mit, onda naravno na tom planu vi možete biti gubitnici i pobednici, trenutni ili konačni.\nAli, ako doživimo Kosovo iz same prirode i perspektive Kosova, onda ćemo razumeti da je Kosovo zaista zavet i samim tim vezano neraskidivo za identitet našeg postojanja. Kad kažem zavet, onda tu podrazumevam da je taj kosovski zavet skopčan sa Novim zavetom, a to znači sa vrednostima Jevanđelja.\nI ako mi pre svega budemo tim vrednostima Jevanđelja živeli, mi ćemo živeti onda i kosovskim zavetom i onda će Kosovo za nas imati potpuno drugu perspektivu.\nNažalost, u ovom trenutku, ne samo da je teško našem narodu na Kosovu i, sa narodom, monasima i monahinjama, koji, hvala Bogu, žive u manastirima i ima ih tamo. Ja duboko verujem da će se pre ili kasnije naći neka dodirna tačka i mogućnost za zajednički život Albanaca i Srba i drugih naroda na Kosovu.\nSrbi i Albanci su, tu pre svega mislim na običan svet, na ljude, vekovima živeli zajedno i mogli su kad god bi dolazilo do nekih trzavica da nađu izlaz i da idu dalje. Ali u ovom trenutku oko Kosova se prepliću razni veliki interesi, koji, zapravo, na ljude na Kosovu gledaju kao na predmete i na samo Kosovo kao jednu bezdušnu teritoriju. Za nas je Kosovo nešto sasvim drugo.\nDakle, imam nadu. Važno je da se razgovara i da dođemo do mogućnosti smirenim tonovima da razgovaramo, da pokušamo još više jedni druge da upoznamo, da razumemo i mi njihove argumente i oni naše, i siguran sam, ako budemo imali takvo raspoloženje, da ćemo pre ili kasnije doći do situacije u kojoj ćemo moći da živimo zajedno, gde ne moramo biti kao rođena braća, ali sam siguran da ćemo moći da budemo kao dobre komšije.\nA kako komentarišete ove napade na igumana Savu Janjića, koji se pojavljuju poslednjih dana, moglo bi se reći, neočekivano, iz čista mira?\n– Da nije tragično bilo bi smešno. I tragično i smešno je. Ako je iko pokazao da ima širinu, da je otvoren i, ako hoćete, demokratski odnos prema svakoj situaciji, prema svim ljudima, onda je to otac Sava Janjić.\nJa mislim da se tu radi o najbanalnijem politikanstvu koje se zasigurno ne može pretvoriti u neku realnu situaciju, koja bi na bilo koji način od oca Save stvorila nešto drugo. On je čovek hrišćanin, čovek Jevanđelja i lično znam da apsolutno nikada nije imao različit odnos brige između ljudi, bilo da se radi o Srbima, Albancima, Romima, ili ne znam kom čoveku. On je uvek bio spreman u najvećoj mogućoj meri da bude otvoren i da bude koliko god je moguće od pomoći svima.\nVaša svetosti, ako dozvolite postavio bih Vam na kraju par pitanja u vezi sa nekim aktuelnostima, ali pre toga sam hteo nešto da Vas pitam o dva čoveka sa kojima je naš program posebno vezan.\nPrvi od njih je Nikola Milošević. Radio Beorad 2 svake godine dodeljuje Nagradu "Nikola Milošević" za najbolju knjigu u oblasti teorije književnosti i umetnosti, estetike i filozofije. Ta nagrada postoji već 20 godina i sve je uglednija, sve je više cenjena.\nNegde sam video da ste već govorili o Nikoli Miloševiću, da ga pamtite iz mladosti, da ste se s njim družili, da ste bili prijatelji. Voleo bih, ako biste mogli, da nam kažete svoje impresije o Nikoli Miloševiću i u ovoj prilici.\n– Evo, ako nije neumesno da kažem i sad, da ponekad nažalost na Jutjubu ne mogu da nađem mnogo klipova gde Nikola Milošević govori, ima nešto o Milošu Crnjanskom, dva-tri sam našao i često jedne te iste slušam. Voleo bih, ako vi na Radio Beogradu imate neke zapise, da mogu da ih imam za svoju upotrebu.\nDakle, vreme kada sam ja bio student – to je bilo vreme 80-ih, osamdeset prva, druga i tako dalje, to je vreme kada je počelo neko, da kažemo, duhovno buđenje na ovim prostorima.\nTo duhovno buđenje nije značilo samo da su ljudi se otvorili prema crkvi, nego naprosto došlo je vreme kada se mnogo u javnosti razgovaralo na mnoge teme iz kulture i, generalno, dakle, iz filosofije, umetnosti, religije i bilo je mnogo tribina, okruglih stolova javnih, na Kolarcu, u Studentskom gradu, u Domu omladine i na drugim mestima, gde je jedan od najčešćih sagovornika sa drugima bio Nikola Milošević.\nI već tada, iako on u tom periodu nije pokazao svoj pozitivan odnos prema veri, više je imao jedan kritički stav – što je dobro, kad imate kritički stav to znači da se bavite analizom, onda možete doći do jednog stava koji je vaš stav, koji se poklapa sa iskustvom.\nVeć tada je, ne samo na mene, nego na mnoge moje kolege sa Teološkog fakulteta, Nikola Milošević ostavio silan i snažan utisak, pre svega autentičnog čoveka, iskrenog, naravno, velikog erudite, govornika kakvih ni danas nema.\nE posle se desilo da, već sam i čitao ponešto što je on pisao, prošlo je nekoliko godina, ja sam se zamonašio bio u Grčkoj i kada sam se vratio iz Grčke moj prvi javni nastup je bio opet neki okrugli sto, zapravo, bila je promocija jedne knjige Vladete Jerotića, gde su govorili Vladeta i Nikola i za mene je to bilo prosto neverovatna stvar da dvojica dubokih ljudi, tragalaca za istinom i mučenika na tom putu, unutrašnjih mučenika, mučenika na planu svoje sopstvene savesti, su u tom trenutku bili moji sagovornici.\nSećam se da sam na taj način i započeo svoj nastup. Posle smo imali prilike da se viđamo i privatno i na drugim nekim druženjima, ručkovima i mogu da kažem da smo se iznutra zbližili. Ima više takvih ljudi, to nije za javnost, niti je to nešto što ima nekakav specijalan značaj, ali, recimo, takav je i Dragoš Kalajić bio. I neko spolja kad uzme i posmatra Dragoša Kalajića reći će šta sad on ima sa pravoslavnim monahom, i mnogi drugi, na primer Dragan Nikolić – to su samo bili naši lični odnsi, lična iskustva koja sam negde možda sebi i zabeležio, ali nije za davanje u javnost.\nU svakom slučaju, ono što mogu da kažem za Nikolu Miloševića, pored onoga što svi znaju, to je da je on, dakle, od čoveka koji je tragao za istinom, koji je bio iskren i dubok, sa pozicije kritike svega, ali ne kritike sa aspekta neupućenosti, nego on se bavio temom i onda je imao pitanja i imao je kritike.\nDakle, od jednog takvog čoveka on je zaista postao smireni hrišćanin i to bez ičijeg uticaja, u smislu da je neko spolja njemu propovedao, zavodio ga, nego to je bio, po mom dubokom osećanju, njegov lični odnos sa Hristom do kojeg je on došao – Hristos je njega našao i on je našao Hrista. Njegova supruga je, kada se upokojio, zvala mene na sahranu – da se pred odlazak pred lice Božije pomolimo za njegovu dušu.\nDrugi čovek o kome sam želeo da Vas pitam je Milutin Dedić, koji je, do poslednjeg trenutka, na našem programu radio emisiju Zapisi s predumišljajem u kojoj je čitao svoje putopise sa brojnih svojih putovanja, o crkvama, manastirima, duhovnim spomenicima. Vaša knjiga, koju ste objavili još dok ste bili Mitropolit zagrebačko-ljubljanski, ima naslov koji je parafraza jedne pesme Arsena Dedića Zagreb i ja se volimo javno. Milutin je, takođe, bio jedna posebna duhovnost, pretpostavljam da ste ga znali…\n– Ne samo da sam ga znao, čak sam imao priliku da mu otvorim, jednu sigurno, a možda i dve izložbe – ove se sećam u Subotici. Milutin je, dakle, ako mogu tako da kažem, imao monašku jednostavnost i čistotu, a bio je čovek koji je živeo u svetu, na kraju krajeva, bavio se umetnošću.\nČak iako Arsena nisam imao prilike da upoznam, a naravno u mladosti sam ga mnogo slušao, pa čak i danas ponekad, pa evo i ta pesma koju ste pomenuli, postoji, iz onoga što mogu da ja, iščitavajući pesme, slušajući pesme i život Arsena, da kažem da ipak postoji jedna bliskost i jedna spona između njih dvojice.\nNaprosto, Milutin je došao na jedno plodnije tlo, ako tako mogu da kažem, za to unutarnje duhovno seme koje je moglo eksplicitno da se razvije i prikaže i pokaže, a kod Arsena nije došlo do toga i naprosto spoljašnji uslovi, njiva na kojoj je rastao je bila takva da je mnogo toga ostalo između redova i izrečeno u tajni.\nRecimo, sama pesma Zagreb i ja se volimo tajno, možda sad psihologiziram nepotrebno, ali upućuje zapravo na romeovsko-julijanski ili julijski odnos i ljubav. Dakle, ta ljubav je zaista autentična i postoji, ali iz raznih razloga ona ne može da se…\nTu ima i neke ironije.\nAko sam Vas dobro razumeo, oseća se da je ta duhovnost izašla iz iste kuće.\n– Ja to hoću da kažem, iz istog korena. Ako se ne varam, njihov otac je bio odbornik, čak možda i predsednik crkvene opštine, non-stop je provodio vreme u hramu i oni tu, blizu hrama, su rasli.\nIma mnogo takvih imena i naravno mnogo ljudi iz Hrvatske, koji su ponikli iz pravoslavne duhovnosti, ali jednostavno, posle su postali nešto drugo, i mnogi od njih verovatno nisu ni svesni zapravo šta se u njima zbivalo i to treba ostaviti tako kako jeste, a Bog je veliki i prepoznaje kod svakoga ono što je ljubav i svako zrno dobra.\nPostavio bih Vam, na kraju, ako dozvolite, tri pitanja koja se odnose na aktuelnosti, ako nismo mnogo probili vreme, malo smo već prekardašili, što se kaže, ja se zaista izvinjavam. Uskoro će biti održan ovogodišnji majski Sveti arhijerejski Sabor Srpske pravoslavne crkve, očekuju se neke važne odluke, možete li nam reći o čemu će se razgovarati i odlučivati na Saboru. Svi očekuju da saznaju ko će biti novi Mitropolit zagrebačko-ljubljanski, Mitropolit crnogorsko – primorski. Kada će se to odlučiti, kada će se to znati?\n– Pa ja Vam ne mogu reći šta će biti zato što još uvek ne znam. Naravno, dnevni red Sabora formira Sinod, ali on može i u toku Sabora da se proširi.\nTo su svakako teme kojima ćemo se baviti, ali Crkva ima svoj ritam i svoj hod, koji je različit od hoda ovoga sveta, tako da mnoga očekivanja koja spolja dolaze drugačije odjekuju unutar života Crkve.\nŠta će biti odluke i rešenja – to naravno ne znam jer Sabor je organizam i telo koje saborno odlučuje, ne postoji niko ko ima prednost u odnosu na bilo koga, pa ni sam patrijarh, u smislu da je on taj koji može bilo šta da nameće.\nAli sam potpuno siguran da će Sabor voditi računa o svim aspektima svake teme i o nekim aspektima koji izmiču oku javnosti, da će na kraju biti najbolja moguća rešenja, to tako uvek bude, u datom trenutku se čini – pa šta sad ovo, otkud ovo, ali u protoku vremena se pokaže da je i te kako imalo smisla ono što je doneto kao rešenje.\nDrugo pitanje tiče se odnosa Univerziteta i Bogoslovskog fakulteta, tu je bilo određenih, da kažemo, nerazumevanja. Fakultet je bio skoro pola veka u sastavu Univerziteta, pa onda tridesetak godina nije bio, pa je sad ponovo u sastavu Univerziteta.\nBila je jedna radna grupa koja je trebalo da zapravo uskladi Statute, u kojoj ste Vi takođe radili pa ste izuzeli svoj glas iz odluka te radne grupe. Moje pitanje zapravo glasi – da li Univerzitet želi, nekim svojim odlukama, da utiče na autonomiju Pravoslavno – bogoslovnoog fakulteta ili, kako kažu potpisnici jednog pisma, koje su Vam uputili, "Crkva želi da utiče na autonomiju Univerziteta"? Kakav je Vaš stav o tom pitanju?\n– Univerzitet je kao i svaka zajednica heterogen i tu imate i ovakvih i onakvih mišljenja i stavova. Ono što je moje iskustvo u razgovorima sa mnogim ljudima, je da, ipak, najveći broj ljudi razume da tu ne postoji nikakav problem i da je sve zapravo veštački napravljeno.\nStvari su tu jednostavne bez velikih filozofiranja i spekulacija. Crkva, ne da ne želi – ne pada joj na pamet da utiče na Univerzitet, niti s druge strane Univerzitet treba da utiče na Crkvu. Ovde je reč o Teološkom fakultetu kome jeste mesto na Univerzitetu, ko god šta mislio i govorio i iznosio pro et kontra argumente – stvar je potpuno jednostavna. U svim evropskim zemljama vi imate teološke fakultete u okviru univerziteta i gde god su oni u okviru univerziteta Crkva ima svoje mesto na Teološkom fakultetu koje bi moglo da se formuliše kroz pojam misio kanonika (missio canonica).\nDakle, tamo gde su konfesionalne škole, naravno da će Crkva biti ta koja procenjuje da li je nešto ispravna vera i da l’ se uči ispravna vera ili pogrešna, tamo gde je pogrešna – Crkva mora da interveniše.\nI u tom smislu vrlo je, u najmanju ruku površno, ponekad i neodgovorno, očekivati da je moguće da neko drugi ima nadzor nad vaspitavanjem budućih sveštenika, monaha, episkopa, pa i patrijaraha.\nJa mislim da je zapravo veštačka tenzija tu, bez ikakve potrebe, napravljena i da može biti, kao po mnogim temama – na kraju krajeva često sukobi nastaju na potpuno besmislenim povodima. Nešto potpuno neartikulisano, bez veze, neutemeljeno, postane jabuka razdora među ljudima koji imaju mnogo više, ne mnogo više, nego sve mogu da imaju zajedničko, o svemu da se dogovaraju.\nTako da mislim da i ovo može biti za neke ljude povod da oni iznose svoje ideološke opservacije i stavove, koji međutim nemaju nikakve veze sa samom temom. Ja verujem da ćemo mi naći zajedničku tačku i da smo na tom putu i da su apsolutno nepotrebne tenzije. Na koji način mi ugrožavamo kao Teološki fakultet Univerzitet?\nUzmimo za temu neke fiktivne kao, ne znam, sloboda i ovo i ono. Neko da bi postao lekar, sad nije reč o univerzitetu, on mora da ima licencu, da li Lekarske komore ili kako se to već zove, da bi postao advokat – mora da ima licencu, ne znam, neke Advokatske komore, između ostalog, i ako se povuče licenca on gubi mogućnost da radi na tom poslu.\nMutatis mutandis u smislu, nije reč o univerzitetu, taj princip postoji kao takav, što ne znači da se sada neko drugi meša u, ne znam ni ja, mogli bismo reći, sad se advokati mešaju u sudstvo. Dakle, ni na koji način tu nije reč o ugrožavanju autonomije bilo sa jedne strane ka drugoj ili obrnuto. Tako da siguran sam da će se to rešiti.\nI na kraju bih Vas pitao nešto u vezi sa pregovorima i dogovorima oko ovog Temeljnog ugovora između Crne Gore i Srpske pravoslavne crkve. Mislili smo da će usvajanjem Zakona o slobodi veroispovesti biti rešeni svi problemi između crnogorske države i Srpske pravoslavne crkve. Sad se ispostavlja da bi se mnogi ponovo mešali u taj sporazum, ugovor, dogovor, svi hoće da znaju šta tu piše…\n– Još odavno je tema temeljnog ugovora postala političko pitanje. I, nažalost, iako smo mi postigli konsenzus i dogovorili se oko toga kako taj ugovor treba da izgleda, on i dalje ostaje povod za političke i politikantske spekulacije.\nNisam pratio mnogo šta se dešava, ali vidim da ta tema jeste aktuelna i da poneki od političara iznose svoje stavove. Nekako imam sigurnost, i ne samo nadu, nego prosto čvrsto uverenje da tu zapravo u praksi neće biti nekih novih problema jer mi, što se tiče samog ugovora, više nemamo šta da kažemo i mi smo potpuno spremni da taj ugovor, onako kako Sinod oceni i proceni i odluči, bude potpisan.\nI sa strane Vlade Crne Gore imali smo neke kontakte i imamo takođe uveravanje da tu ne postoje problemi. Sad ja sam ne znam kakve su bile procedure kada su u pitanju drugi ugovori, ali čini mi se, koliko sam upoznat, da nikada nijedan ugovor nije išao na skupštinsku raspravu, niti je zapravo bio tema javnih rasprava.\nJa lično nemam nikakav problem, ako je to princip i ako tako treba da bude – neka bude, ali ako nije princip i ako nije pravilo ne vidim zašto bismo onda samo Ugovor između Srpske pravoslavne crkve i bilo koje države problematizovali do mere da on treba da bude tema posebnih rasprava jer su to stvari jednostavne – ugovor reguliše, dakle, odnos države i crkve i crkve i države, stavlja se samo jedan zakonski okvir.\nVaša Svetosti, mnogo Vam hvala u ime naših slušalaca, u ime naše redakcije, u ime Radio Beograda celog za ovaj razgovor. Želim Vam, naravno, da provedete ovaj praznik lepo kao i svi naši vernici i zaista smo počastvovani, srećni i zadovoljni što smo bili u prilici da, u ove praznične dane, razgovaramo sa Vama.\n– Hvala Vama, još jedanput. Hristos vaskrse!\n– I srećan praznik svim našim vernicima, da Bog dâ da zajedno sa njegovim vaskrsenjem i mi zaista vaskrsnemo iz smrti u život, ali da i u nama vaskrsne svako dobro, svaka vrlina – nama na spasenje, ali svim ljudima na radost.


Da li je Golf zaista najomiljeniji? | Evropa | DW | 20.01.2014\nADAC pomaže kada se dogodi kvar ili neka nesreća\nSavezni ministar saobraćaja Aleksander Dobrint\nDa li je Golf zaista najomiljeniji automobil u Nemačkoj?\nOvih dana oglasio se i koncern „Folksfagen“ zahtevajući konkretna objašnjenja. „Mi ADAC-u želimo, naravno, prvo da pružimo šansu da razjasni celu situaciju i tek onda ćemo da odlučimo kako dalje. Još uvek smo uvereni da je Golf u Nemačkoj najomiljeniji automobil, ali svejedno je pod znakom pitanja koliko je ta nagrada uopšte više vredna“, izjavio je portparol koncerna „Folksvagen“ u Volfsburgu.\nKljučne reči ADAC, auto-moto, automobili\n„Nemačka može da se odrekne benzina i dizela“ 13.10.2016\nOd 2030. bi mogla da bude dozvoljena samo registracija automobila na električni pogon. Profesor Ferdinand Dudenhofer u intervjuu za DW kaže da je to dobra ideja. Inače će, tvrdi, nemačka auto-industrija propasti.


Omladinci spremni za derbi – CZBG portal\nutorak 12.03.2019\tNema komentara na Omladinci spremni za derbi\n– Duel sa Spartakom je bio prvi takmičarski posle dužeg vremena i sigurno da je imao posebnu težinu s obzirom na okolnosti. Odigrali smo dobar meč i stvorili možda čak i više šansi nego što sam očekivao. Sa druge strane, realizacija je morala da bude bolja i morali smo znatno ranije da obezbedimo tri boda. Nećemo gledati u zube pobedi, najbitnije je da su igrači primenili ono što smo tražili od njih, okrećemo se narednom meču – rekao je Puača.


Ako do 1. novembra ne dobiju plaće, neće odustati od tužbi\nRadnici ZOI '84 čekaju šta će biti s kreditom\nRadnici preduzeća ZOI '84, koji su od juna u generalnom štrajku, čekat će do 1. novembra šta će biti s realizacijom kredita od 8.000.000 KM. Ako do tada ne dobiju plaće, uslijedit će odlasci po sudovima i traženje prava.\nNakon što je oko 150 radnika tužilo preduzeće zbog neisplaćivanja plaća, doprinosa, nepoštivanja kolektivnog ugovora, prvi pozivi na sud zakazani su za 3. novembar.\n- Radnici su, nakon što je dogovoreno kreditno zaduženje s bankom, potpisali sporazum da će, ukoliko dobiju 9,5 plaća, odustati od tužbi. Bojim se da je opet u pitanju malverzacija nove Uprave, koja još ništa nije uradila za radnike, osim što je izabrana i busa se u prsa da je dobila kredit - kazao je Alija Hodžić, predsjednik Sindikata radnika ZOI '84.\nHodžić ističe da će dobavljači blokirati račun 1. novembra ukoliko ne budu izmirene obaveze prema njima, što će ih samo dublje gurnuti u krizu.\n- S obzirom na to da smo toliko puta prevareni, trag sumnje se ponovo uvlači da će i ovoga puta biti isto. Radnici bi bili najsretniji kada ne bi došlo do odlazaka po sudovima, blokiranja računa, produbljenja agonije, kada bi se do kraja sedmice isplatile plaće i bacili se na posao za pripremu zimske sezone - kaže Hodžić.\nDirektor se nije javljao\nTražili smo odgovor i od Midhata Hujdura (SDA), generalnog direktora ZOI '84 hoće li radnicima do kraja sedmice biti uplaćene plaće kako bi odustali od tužbi. Zbog sastanka rekao je da ga pozovemo kasnije. Međutim, nije se javljao.


Kazna za Dodikov 'javni servis'\nRTRS kao portparol Dodika i SNSD-a: Trifunović\nNakon što je Regulatorna agencija za komunikacije Bosne i Hercegovine (RAK) izrekla Radio-televiziji Republike Srpske (RTRS) kaznu u iznosu od 29.000 maraka (više od 14.800 evra) radi utvrđenog kršenja Kodeksa o audiovizuelnim medijskim uslugama i medijskim uslugama radija zbog tendencioznog promovisanja Milorada Dodika i njegovog Saveza nezavisnih socijaldemokrata (SNSD), uslijedio je pravi mali rat političkih partija saopštenjima.\n"Analiza je pokazala da od 78 analiziranih izdanja centralnog informativnog programa 'Dnevnik 2', njih 55 počinje sa informacijom ili fokusiranim na mišljenje ili aktivnosti Milorada Dodika, bilo prenošenjem njegove izjave, bilo u svojstvu predsjednika RS (Republike Srpske) ili predsjednika SNSD-a, kao i prenošenjem izjava predstavnika SNSD-a u vlasti RS", navodi za Radio Slobodna Evropa dio obrazloženja odluke portparolka RAK-a Amela Odobašić.\n"Analizom je takođe utvrđeno da je način izvještavanja o aktivnostima, stavovima i mišljenjima predstavnika vlasti RS-a bez izuzetaka bio afirmativan, svodio se na prenošenje mišljenja i stavova bez ikakvog kritičkog osvrta", ističe Odobašić.\n[U centralnoj informativnoj emisiji iz avgusta 2015. Dodik je bio glavni lik. On je u šestominutnom prilogu davao mišljenje o svemu, ponajprije na blog američke ambasadorice u BiH Morin Kormak. Red novinarskih prepričavanja predsjednikovog stava, a onda red predsjednika RS-a.]\nU saopštenju SNSD-a tvrdi se da ne prestaju napadi na predsjednika Republike Srpske Milorada Dodika, predsjednicu Vlade Željku Cvijanović i RTRS, te da finansije za još jedan pokušaj uništenja institucija RS-a zasad iznose pet miliona dolara (više od 4,2 miliona evra).\n"Radio-televizija Republike Srpske je megafon vladajućih struktura SNSD-a i za povratnike u RS-u je bolje da ne postoji ovakav 'javni' RTV servis ako je cilj da se isti svede na RTRS. Negiranje zločina, kontinuirano medijsko huškanje, suptilne poruke protiv opozicije i političkih predstavnika koji dolaze iz nesrpskih zajednica. Sve to na čelu sa direktorom Draškom Milinovićem, čiji inkasanti po terenu skupljaju deset miliona maraka godišnje (više od 5,1 milion evra), a stanje samo ide na gore zbog neodgovornog upravljanja novcem", poručuju iz Odgovora.\nBolje da ne postoji ovakav 'javni' servis: Pokret Odgovor


Prekretnica za EPS - Печат - Лист слободне Србије\nПочетна/Друштво/Prekretnica za EPS\nУгљеша Мрдић 26/05/2011\tДруштво Оставите коментар\nProšle godine „Elektroprivreda Srbije“ (EPS) proizvela je 4,1 milijardu kilovat-sati više nego 1990. godine. Za 20 godina potrošnja je skočila više od devet milijardi KWh\n„Pečat“ od prvog broja piše o tome koliko je bitno za Republiku Srbiju da javna preduzeća od nacionalnog značaja ostanu u državnom vlasništvu. Jedno od najvažnijih preduzeća u Srbiji svakako je „Elektroprivreda Srbije“ (EPS).\nElektroenergetski pokazatelji daju jasnu sliku kako su se u proteklih 20 godina takmičile proizvodnja i potrošnja električne energije u Srbiji i kako je proizvodnja izgubila primat u ovoj trci. Rasla je, ali ne tako dugo, kontinuirano i uporno kao potrošnja. Sada je proizvodnja iz elektrana EPS-a stigla praktično do svoga maksimuma (oko 36 milijardi kilovat-sati godišnje), a potrošnja i dalje ide svojim tempom – prosečno godišnje raste 1,6 odsto još od 1990. godine i preti da opet nadmaši proizvodnju.\nZa prikaz kretanja proizvodnje i potrošnje električne energije u Srbiji od 1990. do 2010. godine u ovom tekstu koristimo podatke iz direkcija EPS-a za proizvodnju energije i za trgovinu električnom energijom, gde je napravljen prikaz proizvodnje električne energije u elektranama kojima i danas na teritoriji Srbije upravlja EPS (bez elektrana na Kosmetu i bez HE „Piva“), kao i pregled potrošnje na teritoriji koju snabdeva EPS. Pre 20 godina slika je bila nešto drugačija jer se prikazivalo sve što se proizvodi u elektranama na teritoriji Srbije i još u HE „Piva“, a bruto konzum obuhvatao je celu teritoriju Republike, kao i sada uostalom, s tim što se kosmetski deo prikazuje izdvojeno. Od 1999. godine, TE „Kosovo“ i potrošnja električne energije na Kosmetu pod upravom su i uvidom Unmika, a za HE „Piva“ važi dugoročni sporazum o saradnji srpske i crnogorske elektroprivrede.\nPre 20 godina, tačnije 1990. godine, EPS je imao godišnji suficit od 6,7 milijardi kilovat-sati. Proizveo je više nego što se potrošilo električne energije na teritoriji Srbije bez Kosmeta. Proizvodnja je te godine bila 31,7 milijardi, a potrošnja 24,9 milijardi kilovat-sati. Proizvodnja je nadmašivala potrošnju za čak 27 procenata.\nInstaliranih 7. 124 megavata u elektranama EPS-a na mreži je i posle 20 godina jer nijedna nova elektrana u međuvremenu nije izgrađena, osim što je revitalizacijom pojedinim termoblokovima i agregatima uvećana snaga. Uslovno, u zbir iz 1990. godine uzimamo i „Kostolac“ B-2, u rad pušten 1992. godine, ali je zato prošle godine sedam meseci bio u revitalizaciji. Ovde je više reč o kumulativnom suficitu, nego o godišnjem koji smo prikazali.\nKumulativno, EPS je u razdoblje od 1990. do 2010. godine ušao sa suficitom od oko devet milijardi kilovat-sati (tolika je razlika između potrošnje 1990. i 2010. godine), koje je neprestano povećavana potrošnja u ovom periodu naprosto pojela. I ne samo onaj suficit s početka devedesetih, nego i gotovo sve uvećanje proizvodnje od 2001. do 2010. godine, na godišnjem nivou oko četiri milijarde kilovat-sati.\nIste, ali obnovljene i modernizovane, elektrane EPS-a 20 godina kasnije proizvode više električne energije nego 1990. godine. Prošle godine EPS je proizveo 35,8 milijardi kilovat-sati i nadmašio svoje ostvarenje od pre 20 godina za gotovo 4,1 milijardu kilovat-sati. Prethodne, 2009. godine, proizvedena je 36,1 milijarda kilovat-sati. Proizvodnju električne energije iz 1990. godine EPS je prvi put premašio tek 2005. godine. Pri tome, u strukturi povećanog obima proizvodnje najveće učešće imali su blokovi termoelektrana „Nikola Tesla“ i „Kostolac“.\nDirektor Sektora za proizvodnju energije u Direkciji EPS-a za proizvodnju energije Vera Stanojević navodi da ako se pogleda ukupan priraštaj proizvodnje od 2001. do 2010. godine postaje očigledno da su termoelektrane, u koje je u najvećoj meri protekle decenije ulagan novac, stvorile novih 30,7 milijardi kilovat-sati, što je novostvorena vrednost od 1,53 milijarde evra!\n„U to nisu uračunati efekti smanjenih troškova proizvodnje – manja specifična potrošnja uglja po gigavat-satu (3,3 odsto) i smanjena potrošnja mazuta (gotovo dva puta)“, kaže Vera Stanojević, koja dodaje da su termoelektrane EPS-a (bez kosmetskih TE) 1990. proizvele više od 22,2 milijarde kilovat-sati, a 2001. godine samo 18,9 milijardi. Decenija u kojoj se više podsticala potrošnja nego proizvodnja električne energije, uprkos tome što su tada TE EPS-a bile relativno mlade, ali nedovoljno održavane, ostavila je loše posledice po termokapacitete, što se pokazivalo i nivoom proizvodnje električne energije. Potom je, od 2002. godine, krenula obnova termoblokova i proizvodnja je počela da raste.\nProšle godine termoelektrane na ugalj proizvele su gotovo 23,2 milijarde KWh, što je za oko milijardu KWh više nego 1990. godine. Slično se kretala i proizvodnja hidroelektrana. Sa oko 8,3 milijardi KWh 1990. godine (minimalna hidroproizvodnja), one su 2001. dostigle 10,6 milijardi, a 2010. godine gotovo 12,5 milijardi kilovat-sati, što je bila rekordna hidroproizvodnja u EPS-u.\nU ovoj godini, očekuje se da elektrane EPS-a (bez TE „Kosovo“) proizvedu više od 36 milijardi kilovat-sati ili milijardu kilovat-sati više nego što je planirano. Ovaj obim proizvodnje dostići će maksimalno ostvarenu proizvodnju u raspoloživim elektranama EPS-a, postignutu 2009. godine. Kada je reč o stanju opreme termoelektrana i hidroelektrana, nema neizvesnosti u pogledu ostvarivanja bilansiranih planova proizvodnje u 2011. godini. Neželjeni scenariji mogu se javiti jedino usled nepovoljnih hidroloških prilika i eventualne suše, ne mogu se precizno predvideti, a još manje izbeći. Plan će biti ostvaren ako u periodu od aprila do decembra dotoci budu na nivou 20-godišnjih proseka i ako termoelektrane budu raspolagale planiranim količinama uglja. Termoelektrane su glavni oslonac proizvodnje električne energije u EPS-u, ali da i hidroelektrane, naročito RHE, svoju efikasnost pokazuju kad god treba podignuti snagu u sistemu, a korisnost time što svojim radom smanjuju kumulativno troškove proizvodnje kilovat-sata u EPS-u. Potrošnja električne energije na teritoriji Srbije koju i sada snabdeva EPS, dakle bez Kosmeta, bila je te godine 24,9 milijardi kilovat-sati. Deset godina kasnije ona se bila primakla količinama koje su tada proizvodile elektrane EPS-a. Skočila je za više od četiri milijarde kilovat-sati na godišnjem nivou. U 2010. godini dostigla je nešto više od 34 milijarde KWh.\nDirektor Sektora za energetsko planiranje i upravljanje u Direkciji EPS-a za trgovinu električnom energijom Miladin Basarić smatra da je potrošnja električne energije u Srbiji 2010. bila veća za više od devet milijardi kilovat-sati nego 1990. godine.\n„Do 2001. godine ona je stigla na nešto više od 30 milijardi KWh, što znači da je u toj poslednjoj deceniji prošloga veka faktički već bio pojeden suficit s kojim je EPS dočekao rastakanje bivše države. Proizvodnja elektrana EPS-a i potrošnja u Srbiji, bez Kosmeta, bile su na gotovo istom nivou. Trend rasta potrošnje nastavljen je i u novom veku, tako da su elektrane EPS-a jedno vreme vodile mrtvu trku sa uvećavanom potrošnjom. Od 2001. do 2010. godine potrošnja je skočila za ukupno oko 3,6 milijardi kilovat-sati“, objašnjava Basarić.\nU resornoj direkciji EPS-a napominju da su podaci o bruto konzumu za period između 2001. i 2010. godine tačni, ali da je urađena procena za prethodnu deceniju, budući da u to doba potrošnja električne energije nije prikazivana samo za teritoriju Srbije bez Kosmeta.\nPrema Basarićevim rečima konzum Republike Srbije bez Južne pokrajine za proteklih 20 godina je porastao za oko 37 procenata i rastao je po prosečnoj godišnjoj stopi od 1,6 odsto. Pri tome, do 2000. godine stopa rasta iznosila je 1,8 odsto, iako su devedesetih uvođene redukcije potrošnje, a dogodio se i veliki pad industrijske proizvodnje zbog NATO bombardovanja 1999. godine.\nPomoćnik generalnog direktora EPS-a za tehnički sistem Zoran Manasijević pojašnjava da izuzetne rezultate koje EPS ostvaruje poslednjih pet-šest godina u proizvodnji uglja i električne energije ne prate odgovarajući finansijski efekti, i to je glavni razlog zbog kojeg se postavlja pitanje da li će EPS moći da održi dostignuti nivo proizvodnje i obezbedi uredno snabdevanje kupaca električnom energijom u narednim godinama.\nI ovo najnovije poskupljenje struje pomoći će samo toliko da se izmiri gomila faktura iz protekle remontne sezone i započnu neki jednostavniji poslovi ovogodišnjeg ciklusa remonta, a o nekom značajnijem investicionom zahvatu iz sopstvenih sredstava ne može ni da se razgovara.\nEPS je krenuo u potragu za strateškim partnerima radi izgradnje tako neophodnih novih elektrana jer je još pre nekoliko godina postalo jasno da se iz redovnih prihoda, koje generiše na ovaj način regulisana cena struje, ne mogu namaknuti sredstva ni za mnogo manje razvojne potrebe nego što je izgradnja elektrane.\n„Zbog nepovoljnog finansijskog stanja EPS nije mogao da računa na veća kreditna zaduženja, a ni država očigledno nije imala kapacitet da uđe u tako veliki kreditni aranžman, kakav bi zahtevala gradnja elektrane. U izgradnju nove elektrane značajnijeg kapaciteta ne može se krenuti ako već na početku nije obezbeđena velika svota novca. Ne može elektrana da se započne, pa da se stane. To je najgora varijanta. Uostalom, takvu situaciju imamo sa TE ‘Kolubara B’. Zbog dugog finansijskog iscrpljivanja EPS-a Srbija je došla u situaciju da se postavlja pitanje da li će se sopstvena proizvodnja očuvati kao glavni oslonac u snabdevanju tarifnih kupaca električnom energijom ili će iz godine u godinu slabiti sadašnja elektroenergetska samostalnost zemlje“, smatra Manasijević.


Tema: Srbi svi kao jedan!\n01.10.2006., 14:21 #1\nSvi elektronski,pisani i dr...mediji preneli informaciju Srbi se složili oko jednog\ntreba nam ustav,pa kakav god bio!) pa odmah za tim treba nam domaćin kuće!\nDa li je došlo do istoriskog ujedinjenja svi političkih faktora u jednoj malo napaćenoj\nzemlji na Balkanu,da li su Srbi konačno prihvatili šta ih jedino i dugoročno može izvući\niz krize u koju su zapali?Ili je to samo trenutni kompromis zarad nekih drugih interesa ?\n01.10.2006., 14:27 #2\nRe: Srbi svi kao jedan!\nvauuuu, kakvo intelektualno pitanje?\ngde si ti video da se svi slazu?Ustav je bitna stvar za jednu zemlju, to je najvisi pravni akt, i niko od onih balvana sto zasedaju u skupstini nije imao hrabrosti da kaze da je protiv, jer bi to bio sah mat.svakoj stranci odgovara iz ovog ili onog raloga, pride.\nTako da vrlo brzo ce se sve vratiti na staro, kad ako Ustav prodje na referendumu.\n01.10.2006., 14:48 #3\nNa naravno da će se vratiti oko drugih pitanja svako na svoju poziciju,\nali oko važnih državnih Svi srbi kao jedan.Da li vas to plaši?\nDa nije to ono ne daj Bože da se Svi Srbi slože?\nŠto se tiče ne sloge oko važnih nacionalnih pitanja to je samo jedan mali procenat onih protiv,što bi se reklo na nivou statističke graške.\nSledeće je domaćin kuće, a zatim renoviranje! Adaptacija!\nima sve da bude na svom mestu.\nNe postoje neitneligentna pitanja postoje samo pitanja na koja imate ili nemate odgovor,\nznači da li smo svi kao jedan ili ste vi ovde samo gost(ako jeste budite pristojni)\nŠta znaći ta reć koju nosi vaš nalog?\nPoslednji put ažurirao/la SRPSKI ZAŠTITNI KORPUS : 01.10.2006. u 14:55\n01.10.2006., 14:54 #4\nDa, da vratiće se sve po drugim pitanjima na staro, ali oko ključne stvari smo se složili!\nNego ,kakva je korist što će se vratiti na staro ili ne vama iz kombi stranaka?\n01.10.2006., 14:58 #5\nOriginal postavio Martin.\nPreviše uvažavate sagovornika,da to postaje naučna fantastika,ma kakav kombi,\nkupe martine kupe!\n01.10.2006., 15:12 #6\nMa kakav kombi kakav kupe - dvosed bre 8-)\n01.10.2006., 15:13 #7\nIzvini, ali da li sam ja to dobro razumela ili ti to mene pitas da li se ja plasim zato sto su se oni balvani i buzdovani koji sede u skupstini i za svoje prosipanje laznih obecanja, izlive gluposti, sramotno ponasanje jos dobijaju novac?Vidi ovako, sramotno je za jednu zemlju da se za najvisi pravni akt zaloze ljudi i podrze ga, kao sto se to desilo u nasoj zemlji....ali tebi to nije jasno, i ja ne ocekujem da ti bude.Pa da li je nivou statisticke greske onaj broj protiv, ili nije, to cemo tek da vidimo....A domacin....domacin je za selo, decace....da cuva ovce, muze krave, okopava bastu...za predsednika i premijera, potreban je gospodin, diplomata, pametan covek...Razumes?Ne?tako sam i mislila....\nA to da li sam ja gost, da li sam pristojna...i sve ostalo, to je ipak nesto sto se tebe apsolutno ne tice....shvatices to vec...A ja imam rec u nalogu i skracenu...postoji internet, pa ako te zanima,ti pogledaj...\nI jos jedna stavr, smiri strasti, decace....bice ti lakse.\n01.10.2006., 15:25 #8\nVidim mlada damo da se vi dosta razumete u diplomatiju, verovatno zato iz govorite ružno o selu!\nMorali bi ste da znate kao iskusna u diplomatiji da je živ kapital upravo sa sela,\na u gradovima uglavnom mrtav kapital koji živi od pređašnjeg.\nAli ni ne očekujem od vas da se razumete u ekonomsku diplomatiju, ipak se ona izučava na ozbiljnim Univerzitetima, sa kojima vi očigledno nemate dodirnih tačaka.\nPa bih vas stoga lepo zamolio, da ubuduće ne govorite o stvarima o kojima nemate ni osnovna saznanja.\nPustite druge koji to znaju da o tome i diskutuju.\n01.10.2006., 15:41 #9\nali oko važnih državnih Svi srbi kao jedan.Da li vas to plaši?Da nije to ono ne daj Bože da se Svi Srbi slože?\nIsreno...mene plashi. Ima medju Srbima raznih kriminalaca...a, i mamo dosta losa iskustva, kako ovde, tako i u svetu...kad svi misle kao jedan.\n01.10.2006., 15:47 #10\nKako ti znaš lutkice šta je to balvan?\nKada te ćovek sluša rekao bi da ti niti ser.. niti piš..a ovamo glumiš damu .\nDomaćin je metafora a što se muženja tiće ...\nTi izgleda nisi skoro imala dobar ... pa si zato ne zadovoljna.\nStrast je ono što još uvek nisam pokazao,a ti ako nemaš ništa\nlepo i pametno da kažeš nemoj ništa ni ga govoriš.\nZamisli šumu a ti šetaš a vuk te gleda ... i taman da...kad iskoći Lovac i spasi cvrenkapu.\nPoslednji put ažurirao/la SRPSKI ZAŠTITNI KORPUS : 01.10.2006. u 16:00\n01.10.2006., 15:52 #11\nVidi, vidi jos jedan nemirni decak....odakle li samo ispadate.No, ajde evo i tebi cu da pojasnim.Ja sam govorila o tome sta domacin treba da radi, i ja u tome ne vidim nista ruzno, za raziku od tebe izgleda...Posto si ti u mom nabrajanju domacinskih poslova, pronasao nesto ruzno...O mom fakultetu, bolje i da ga ne govoris, Univerzitetu jos manje...posto istoriju Univerziteta, od Liceuma, pa na dalje definitivno ne poznajes cim govoris nesto tako....A vidi ovako, iz ekonomske politike, diplomatije....i ostalog mogu da ti drzim casove....tako da jedino si ti suvisan u ovoj diskusiji, ako uzmemo tvoje kriterijume...I da, ovo mlada damo.... Poznajemo li se mozda, pa ti znas koliko ja imam godina?Klo(v)novi...\n01.10.2006., 15:57 #12\nNe boj se sve je pod kontrolom ,kada tako izvućeš nešto iz konteksta mislio bi ćovek da si\njako uplašen a ne zlonameran.Svugde u svetu ima krminala,kod nas je sveden na najmanju moguću meru,dela koja se vrše ispod su evropskog proseka za broj stanovnovnika koji živi na ovoj teritoriji.\nU Srbiji nikada nisu mislili svi kao jedan,nego kada su važna i pitanja od opšteg javnog i nacionalnog interesa onda je bitno Srbi svi kao jedan!\nŠto se parlamentarizma ,prava govora i ćoveka tiće pa svaka taraba u Šumadiji pamti više od onih koji nam naturaju takvu krivicu.\nA oni koji nam popuju postadoše od ubica i prostitutki koji naseliše,osvojiše i oteše sadašnje prostore, odakle iseliše domorodce pa krenuše dalje da osvajaju i otimaju.\nDokaz za ove moje tvrdnje je i to što ti možeš da kažeš sve što želiš.\nI to što kod na više nego li igde u svetu NVO mogu da rade šta god požele ,itd...\n01.10.2006., 16:01 #13\nVidi ovako, za tebe sam i te kakva dama, jer si ti jedan obican... (igramo se nezavrsenih recenica?)Malo si prost, ali to cu vec pripisati tvom mentalitetu...nisi ti kriv zbog toga (mislim, ovo muzenje i tako to...to je jadna vulgarizacija u nedostatku argumenata)A to sta ja nisam ili jesam imala dobar...kakve to tacno veze ima sa temom politika?Opet dakle nedostatatk argumenata....Pa na glupu temu koju si postavio nista pametno se i ne moze reci, jer je svaki komentar coveku koji imalo poznaje srpsku politicku scenu suvisan, sto sam lepo pokusala da ti objasnim u prvom postu, ali ti ni tada nisi shvatio...\nA ovo oko zamisljanja....ajde saberi se i svoje fantazije sacuvaj za sebe....\n01.10.2006., 16:02 #14\nSad te pitam ozbiljno...da li, zaista mislis da ce novim Ustavom, Kosmet biti sacuvan?\nDa se razumemo, ja bih voleo da bude srpski a ne shiptarski, samo pokusavam da budem racionalan u datim okolnostima.\n01.10.2006., 16:27 #15\nE a dje je bio taj zastitarski korpus kada je pala Krajna i zapadna Bosna ?\n01.10.2006., 16:34 #16\nKao prvo nisam ja prvi pomenuo mužu nego ti,ako je tema glupa što učestvuješ ?\nTo što ti misliš da sam se ja otkrio reći ću ti da sada sve više mislim da si ti ustvari godpođa u godinama.Što se tiče uzročno posledične veze toga što nemaš redovan i dobar ...to je jasno jer ne možeš da pratiš temu,stalno ti misli lutaju u tom smeru.\nKako to misliš da ja nemam argumente,reci konkretno ništa te ne razumem.\nTo sam ja Kristofer,sada me ne pozaješ a u privanoj poruci si mi rekla da me nisi\nzaboravila,i nisam prost uzdržavam se da se spuštam na taj nivo zato ...\nOnaj ko nema fantazije nema ni razloga da radi bilo šta,\nsvet je jedna velika fantazija i da bi uspela probaj da realno fantaziraš.\nPoslednji put ažurirao/la SRPSKI ZAŠTITNI KORPUS : 01.10.2006. u 16:44\n01.10.2006., 16:40 #17\nNemate razloga da padate u histeriju!\nMladi ste, jer iza vašeg pisanija ne stoji iskustvo i znanje, to je očigledno, nisam rekao da ste mladi po godinama, već po iskustvu.\nPrilično prostački pričate za nekoga ko može bilo kome da drži časove iz diplomatije, posebno ekonomske.\nProbajte da navedete neki stručni termin u vašim izlaganjima, bilo bi korisno, nemojte se svađati mlada damo kao cigani na Kalenić pijaci.\nJoš nešto nisam rekao da ste suvišni, već ako nemate šta da kažete, pustite druge koji bolje poznaju materiju od vas.\nI molio bih u buduće bez turcizama na ovoj temi, kao što ste malopre reki "sikter"\n01.10.2006., 16:41 #18\nOff the record:ne mislim!\nAli nam treba malo ...ne znam tačno kako da to nazovem a da me pogrešno ne citiraju,\nmoramo da iz ovoga izvučemo najbolje,vidiš kako zvone telefoni kako se druga strana\nunervozila,treba nam jedinstvo i koncenzus pri donošenju svih važnih odluka.\n01.10.2006., 16:43 #19\nJos jedna poruka koja se tice zadiranja u moj privatni zivot i ... kraj ti je poznat nadam se.\nA svoje velike zivotne filozofije ostavi za sebe ili ih deli sa nekim koga one zanimaju\n01.10.2006., 16:45 #20\n@SRPSKI ZAŠTITNI KORPUS\nOK. Drago mi je da si racionalan. Svaka ozbiljna Drzava, kada su u pitanju nacionalni interesi treba ozbiljno da odreaguje, ali, u slucaju Srbije, plasim se da to nije tako.\n01.10.2006., 16:46 #21\nAko vec pricas o finom i korektnom izrazavanju onda se kaze Romi...\nA za ovo 'sikter', mozes samo da me molis...\n01.10.2006., 16:48 #22\nE šta će sada,\ngospodin mlada dama se odala,\nuvek im izleti neka na maternjem jeziku.\nNije on-ona kriva,\n01.10.2006., 16:49 #23\nКолега Мартин, колегинице пилгрим има опсесију страха од зелене боје, сад видим и од плаве. А можда и од хаљине.\n01.10.2006., 16:50 #24\nVidiš kako se brzo nerviraš kažem ja.\nMoje filozofije moja stvar , ja nisam filozof nego pekar Enco, Enco the becker,\nsvaki put kada ja stavim ruku u đžep ne upućeni misle da ću izvaditi nešto konkretno.\nSvaki put kada ja povučem šešir preko čela neki misle da sam ljut.\nA ja samo pravim hleb i ovde sam slučajno zalutao,na svoju temu nesmem ni da odgovaram.\nNataša da li si to ti ljubavi?\n01.10.2006., 16:52 #25\nUbuduće ću vas ignorisati, jer ste prilično frustrirani i neuravnoteženi, i nemam nameru sa vama da polomišem\nAutor GogaA u forumu Istorija


Plaketa "Stjepan Han"Priznanje "Dr.Đorđe Natošević"Priznanje za odličan sajtNagrada za najbolji sistem za elektronsko učenje (e-nastava) u Vojvodini\nMaterijal za pripremuPutovanjaSpisak tema za maturski i završni radSpisak pitanja-izborni predmetNaslovne straneLinkovi ka fakultetimaParlamentRadovi učenika\nMaterijal za pripremuRaspored ispitaIspitna pitanjaNaslovne strane\ntraži...\tZašto da izaberete nas?\nRepubličkom takmičenju "Kengur" i "Arhimedes" Republičkom takmičenju iz Multimedija i Elektronike\nRepubličkom takmičenju iz Programiranja\nRepubličkom takmičenju iz "IT sedmoboj"-a\nPlaketa "Stjepan Han" Tehnička škola proglašena za najbolju školu u Vojvodini iz područja informatike\nU okviru ...\tNagrada za najbolji sistem za elektronsko učenje (e-nastava)... Sa ponosom Vas obaveštavamo da je naša škola osvojila nagradu na projektu "Dani informatik...\tPriznanje "Dr Đorđe Natošević" Na Dan prosvetnih radnika 8. novembra 2007. godine, na svečanosti u Izvršnom ...\tOpštinsko takmičenje iz matematike 2013.\n| Štampa |\tEl. pošta\tOpštinsko takmičenje iz matematike učenika srednjih škola iz Kikinde održano je 19.01.2013. godine u prostorijama Gimnazije "Dušan Vasiljev". Takmičilo se ukupno 40 učenika iz četiri srednje škole (Gimnazija "Dušan Vasiljev" – 26 učenika, Tehnička škola – 12 učenika, Ekonomsko-trgovinska škola – 8 učenika, SSŠ "Miloš Crnjanski" – 4 učenika).\nOkružno takmičenje će se održati u Senti 09.02.2013. godine.Učenici Tehničke škole koji su se plasirali na Okružno takmičenje: Janojlić Konstantin (2. mesto), Grujić Srećko, Čolak Ivan, Pavlić Miloš (2. mesto), Ilić Andrej (3. mesto), Sivčev Vladimir (2. mesto) i Kaločanj Mohač Andrej.\nPočetnaO namaRedovni učeniciVanredni učenicie-nastavaRasporediGalerijaKontaktJavne nabavke\nDanasJučeOve nedeljeOvaj mesecProšli mesec\t130199650164921155617\tVisitors Counter


Gardisti su ipak bili ubijeni! | Politika | DW | 26.09.2009\nGardisti su ipak bili ubijeni!\nAdvokat porodica poginulih gardista Vladan Batić ocenio je danas (26.9.) da je odbijanjem predloga tužilaštva da se obave dodatna veštačenja o pogibiji u kasarni u Topčideru 2004. godine potvrđeno da su gardisti ubijeni\nU izjavi dostavljenoj medijima Vladan Batić je naveo da je odlukom tužilaštva "stavljena tačka na bespotrebno prolongiranje postupka". Krivično vanpretresno veće Okružnog suda u Beogradu odbilo je juče predlog tužilaštva da se obave dodatna veštačenja u slučaju pogibije dvojice gardista u kasarni u Topčideru 2004. godine.\nBatić je ocenio da je potvrđeno "ono što su porodice nastradalih gardista i njihovi punomoćnici, ali i veštaci Nezavisne državne komisije i američki stručnjaci utvrdili, odnosno da su 5. oktobra 2004. godine u kasarni objekta Karaš na Topčideru gardisti Dragan Jakovljević i Dražen Milovanović ubijeni". "Nakon bespotrebno izgubljenih pet godina, tužilaštvo sada treba zajedno sa policijom da preduzme mere na otkrivanju počinioca tog dvostrukog ubistva, dakle na utvrđivanju ko ih je ubio", kazao je Batić.\nZastupnici porodica Jakovljević i Milovanović zahtevaju od tužilaštva da hitno reaguju kako bi se "počinioci našli na optuženičkoj klupi".\nOkružno javno tužilaštvo podnelo je ranije predlog za preduzimanje pojedinih istražnih radnji kojima je zatražilo da se balistička veštačenja FBI dostave veštacima koje su ranije angažovali vojno tužilaštvo i državna komisija, radi eventualne korekcije i dopune. Tužilaštvo je, takođe, ranije zatražilo i saslušanje 33 svedoka, što je u međuvremenu učinjeno, dok se istražni sudija usprotivio predlogu za dopunsko veštačenje, zbog čega je o tome odlučivalo vanpretresno veće.\nPostupak u vezi rasvetljavanja okolnosti pod kojima su 5. oktobra 2004. godine stradali vojnici Dragan Jakovljević i Dražen Milovanović, nalazi se u fazi pretkrivičnog postupka. Vojnici Gardijske brigade Vojske SCG Dragan Jakovljević i Dražen Milovanović izgubili su život, pod nerazjašnjenim okolnostima, na straži u kasarni na Topčideru 5. oktobra 2004. godine.\nSvoje zaključke o tom slučaju dale su dve komisije, vojna i državna, koju je osnovao tadašnji Vrhovni savet odbrane SCG. Nalazi stručnjaka bili su potpuno suprotstavljeni - vojska je tvrdila da su vojnici stradali u međusobnom obračunu, dok su stručnjaci nezavisne komisije zaključili da je za njihovu smrt odgovorna treća osoba. U izveštaju forenzičara Ljubiše Dragovića navodi se da je vojnike ubila treća osoba.\nTrajni link https://p.dw.com/p/JpWt