Съзнание Природата на съзнанието\nИзтегляне 454.2 Kb.\nСъзнанието: субективно и обективно\nЕстествени състояния на съзнанието\nНе на всички езици има дума за съзнание, но на всички има думи за отделни явления, свързани с него: (1) будно състояние (противопоставено на сън); (2) телесни усещания като сърбеж или болка; (3) възприятия, получени чрез слуха, зрението и другите сетива, и (4) размишляване, желание и вярване. Сборът от съзнания, които наричаме “съзнание”, може да включва видове, които зависят от различни физиологични механизми.\nТрадиционно съзнанието е било разглеждано като частен свят, достъпен за анализ предимно чрез интроспекция. Поради тази причина много психолози някога са го отхвърляли като тема на научно изследване. Съвременният напредък в изследванията и теорията обаче е възродил интереса на изследователите към изучаването на съзнанието. След като познанията за вниманието, възприятията, паметта, мисленето, емоциите и другите области на психичния опит се натрупват, става възможно съзнанието да се изучава по нови начини. Чрез изследване на физиологичната дейност, придружаваща промените в съзнанието - например причинените от съня, медитацията или психоактивните вещества - психолозите са научили повече неща за функционирането му. Нови инструменти и нови методологии водят до обективни, проверяеми резултати за различните видове съзнание.\nВследствие на това днес съзнанието се разглежда като едновременно субективно и обективно. Субективното съзнание се отнася до личния ни опит със света, т. е. до начина, по който нещата ни изглеждат. То включва начина, по който изглежда залезът, или този, по който чуваме или чувстваме водопада. Съзнанието ни обаче не е съзнание за самия свят, а възприятията ни за него. Преживяваме интегриран свят и интегрирането на възприятията ни от мозъка създава “единството на съзнанието”. Друг аспект на субективното съзнание е съзнанието за Аза. Без самосъзнание не бихме могли да се справяме ефективно със света. Не се раждаме със самосъзнание. То се появява постепенно у прохождащите деца и е свързано с когнитивното развитие и социалния опит.\nМного учени протестират, че изучаването на субективното съзнание е извън обхвата на науката, но си остава фактът, че хората се справят много добре с комуникирането на субективните си преживявания. Например въпреки че е възможно пациентите изобщо да нямат предварителен опит с някакво заболяване, отговорите им на въпроси за характера на болката - дали е остра или глуха, могат да дадат на лекарите надеждна основа за диагностициране на различни оплаквания. Следователно макар че е трудно да се изучават субективните аспекти на съзнанието, без такива изследвания е малко вероятно някога да успеем да разберем взаимоотношението между мозъка и поведението.\nОбективното съзнание се отнася до онези аспекти, които могат да се верифицират от другите. Можем да изучаваме различни процеси на съзнанието, например внимание, възприятие и памет. Възможно е да правим заключения за съзнанието от способността на организма да решава проблеми. Получаваме обективни свидетелства за съзнанието чрез измерване на физиологичните промени, които придружават промените в съзнанието, например мозъчните вълни и движенията на очите. Реакциите от тестове за долавяне на сигнали, които сочат осъзнаване на стимулите, също са били използвани за изучаване на съзнанието.\nСъществена характеристика на съзнанието е, че имаме известен контрол над него. Можем преднамерено да се фокусираме върху това, върху което решим да се концентрираме - цвета, формата, същността или функцията на обекта; фактът е, че категоризираме обектите по някакъв начин, звуците, издавани отдаден инструмент в оркестъра, и дори теориите, опитващи се да обяснят точно какво е съзнанието. Такава селективност е от критично значение за всекидневното ни функциониране. Толкова много усещания, чувства, мисли и спомени са достъпни във всеки момент, че ако обръщаме внимание на всички, бихме били смазани от информация. Като “оставяме отвън” по-голямата част от наличната информация, можем да съзнаваме само онези неща, на които желаем да обърнем внимание. Този аспект на съзнанието - вниманието - е съществена област от когнитивните изследвания.\nОт векове се е смятало, че съзнанието и мозъчната дейност са тясно свързани. Невронаучните свидетелства подкрепят тази идея от близо половин век. Например стимулацията на части от мозъчната кора при претърпели мозъчна хирургия пациенти създава съзнателни, макар и подобни на сън зрителни и слухови преживявания. Същевременно независимо от свидетелствата, сочещи тясната връзка между съзнанието и физиологичната мозъчна дейност, точната й природа все още не е открита. Много невроучени твърдят, че разграничението между съзнание и мозъчна активност е само семантично. Според тях съзнанието не е нищо повече от общия сбор на мозъчната активност. Това обяснение превръща съзнанието и мозъчната активност в две различни равнища на едно и също явление. Ако е така, когато “изучаваме” съзнанието, просто изследваме същия психичен феномен на различно ниво, измествайки анализа от неврофизиологичната активност към субективното съзнание за нея.\nНосителят на Нобелова награда - психобиологьт Роджър Спери, оспорва такова становище. Неговите изследвания се фокусират върху пациенти с разделен мозък и той твърди, че съзнанието има роля в насочването на мозъчната активност и същевременно мозъчната дейност е необходима за появата на съзнанието. Можем да мислим за съзнанието като възникващо свойство на мозъчната активност по начина, по който ледът е възникващо свойство на водата. Идеята, че съзнанието се появява по някакъв начин от мозъчната активност, е привлекателна, защото отразява инстинктивното ни чувство, че със съзнанието е свързано нещо уникално, непосредствено и волево. Дори ако приемем идеята на Спери обаче, все още не знаем точно какъв вид мозъчна дейност е необходима за съзнанието или колко сложен трябва да е мозъкът, за да се появи съзнанието. Невроните “работят” по един и същи начин при всички създания с нервна система; хората и животните учат по сходен начин. Животните имат ли психични преживявания? Съзнават ли потока на съзнанието? По-горе видяхме, че съществува повече от един вид съзнание. Какъв тип съзнание може да има шимпанзето, кучето, рибата? Обръщайки внимание на селективната природа на съзнанието, Джеймс пише: “Други умове, други светове от един и същи монотонен, неекспресивен хаос! Моят свят е само един от милионите, по същия начин вкоренен и реален като онези, които могат да ги абстрахират. Колко различен трябва да е светът в “съзнанието” на мравките, рибата или рака!”\nОпитите да се провери взаимоотношението между мозъчната дейност и съзнанието са надхвърлили пряката стимулация на кората и са дали някои изненадващи резултати. Изследванията с пациенти с разделен мозък посочват, че познавателната дейност може да се осъществява и извън съзнанието. В един експеримент изследователите показват за миг снимка на гола жена на дясното полукълбо на пациентка. Жената казва, че не е видяла нищо, но се изчервява и започва да хихика, прикривайки устата си с ръка. Когато е попитана защо се смее, тя изглежда объркана и не може да обясни. Дясното й полукълбо е видяло голата снимка и й е реагирало, но вербалната й лява хемисфера не е видяла нищо. На друг пациент с разделен мозък Майкъл Гадзанига показва за много кратко време снимки на пилешки нокът на лявото полукълбо и на снежен пейзаж на дясното. Помолен да посочи снимките пред себе си, които съответстват на току-що видяното, мъжът с дясната си ръка (ляво полукълбо) посочва пиле, а с лявата (дясно полукълбо).- лопата за риене на сняг Когато сме изправени пред такива доказателства за когнитивна дейност извън съзнанието, се опитваме да си обясним ситуацията. Помолен да посочи снимките, мъжът обяснява реакцията си в термините на това, което е видяла вербалната лява хемисфера: “О, това е лесно. Пилешкият нокът върви с пилето, а човек се нуждае от лопата, за да изрине курешките.” Гадзанига обяснява резултатите си с хипотезата, че в мозъка съществуват съвместно много умствени системи в един вид конфедерация. Съзнанието възниква от опитите на вербалната лява хемисфера да обясни действията на множеството умствени системи и именно тази способност за правене на умозаключения е уникално човешки аспект на съзнанието.\nСъзнанието изглежда действа на различни равнища и много от тях са извън субективното ни съзнание. При някои обстоятелства (например когато говорим насън) можем да осъществяваме сложни дейности, без да си спомняме или да осъзнаваме действията си. В други ситуации (когато изпълняваме добре заучени дейности) действията ни са почти автоматични. Когато за първи път се учим да шофираме например, в най-големи подробности осъзнаваме как изпълняваме всяка задача. С усъвършенстване на уменията много от тези процеси (например наблюдаването на трафика, приспособяването на скоростта или сигнализирането на завой) стават автоматични. Трансформацията от фокусирано осъзнаване на всяко действие към неосъзнаване е типична за повечето умения, които усвояваме с практиката - например печатането на машина или карането на колело. Действането на автоматично равнище освобождава съзнанието да обръща внимание на по-непосредствените задачи. Когато шофирането стане автоматично, можем да водим разговор, докато караме; когато писането на машина се автоматизира, е възможно да внимаваме в онова, което печатаме, а не в механизмите на оказване на въздействие върху машината.\nКогато някаква функция стане автоматична, промяната е толкова съществена, че ако се опитаме да фокусираме съзнанието си върху някакъв аспект на добре усвоено умение, може да сгрешим - да напечатаме погрешна буква или да паднем от колелото. Тази автоматична страна на съзнанието обяснява защо имаме трудности при преподаването на определено умение на друг човек: трудно е да осъзнаем какво е необходимо да се каже на учещия.\nМакар че психолозите не са постигнали съгласие върху това точно как тези равнища на съзнанието трябва да се категоризират, можем да използваме терминологията на 3. Фройд и да говорим за тях като подсъзнателни, предсъзнателни и безсъзнателни. Дейностите, извършвани на подсъзнателно равнище, се осъществяват изцяло извън субективното съзнание. Информацията (спомени и мисли), за която не мислим в момента, но може преднамерено да се извлече в съзнанието, заема предсъзнателното. Мисли и образи, които държим потопени - вероятно защото са болезнени или създават психологически конфликт - се намират в безсъзнателното.\nНякои когнитивни процеси са подсъзнателни: стимулите се наблюдават, но не се регистрират в субективното съзнание. Макар да не сме в състояние активно да обръщаме внимание на всички дразнители около нас, съществуват свидетелства, че на някакво равнище получаваме и записваме голяма част от информацията, която сякаш игнорираме. Възможно е да слушаме разговор на шумно парти, пренебрегвайки звънтящите чаши, фоновата музика и гласовете около нас; този феномен на коктейлното парти в действителност е акт на селективно внимание. Докато внимава обаче, мозъкът получава и записва фоновите стимули.\nПодкрепа за идеята, че мозъкът долавя информацията, на която не обръщаме внимание, идва от експерименти с дихотомно слушане. Изследваните лица носят слушалки, през които чуват две едновременни, но различни съобщения - по едно за всяко ухо. Когато са помолени да повторят на глас съобщението, получавано по едното ухо, повечето хора могат да направят това също толкова добре, колкото и ако нямаше конкурентно съобщение, предавано на другото. След това те нямат спомен за второто съобщение - това, на което не е обърнато внимание: хората не могат да кажат дори дали е било смислено или безсмислено. Изследванията обаче показват, че те чуват второто съобщение на подсъзнателно ниво. Могат да кажат например дали “нечутото” съобщение е изговорено от мъж, от жена или от двама души. Нещо повече: ако името на лицето е споменато в “нечутото” съобщение, то незабавно го осъзнава.\nСъобщението, на което не е обърнато внимание, се регистрира достатъчно здраво в подсъзнателното, за да повлияе върху следващото поведение на човека, макар че той не осъзнава чуването му. Например ако това съобщение се състои от думи за различни категории (“чинка”, “маргаритка”, “пудел”) и от човека се иска да назове член на категорията “птица”, той вероятно ще изрече “чинка”, макар че няма спомен да е чул думата. Такъв спомен, който влияе върху представянето, макар че не е възпроизвеждан съзнателно, е известен като имплицитна памет. Растящ брой доказателства сочат, че при някои типове амнезия имплицитната памет продължава да действа, въпреки че лицето вече не е способно да си спомня скорошните събития. Явно значително количество сложно когнитивно преработване се осъществява в подсъзнателното.\nДруг пример на когнитивна активност на подсъзнателно равнище е сляпото зрение. Този феномен се появява у хора, чиито очи са незасегнати, но са претърпели увреждане на зрителната кора или на пътищата между нея и латералното ядро в таламуса. Те изобщо не са в състояние да виждат, но могат да “отгатват” посоката на движение на светлината и дори правилно да сочат към обекти. Макар и слепи, тези хора продължават да преработват зрителните стимули, въпреки че им липсва пряко съзнание за тях. Сляпото зрение сочи, че зрителната кора контролира съзнанието за зрението, но не контролира всички негови функции. Други свидетелства за подсъзнателна когнитивна дейност идват от изследванията върху подпраговото възприятие .\nДруг тип психичен живот включва информацията, за която не мислим в момента, но можем да “произведем”, ако решим да го направим. Такива спомени са предсъзнателни. В момента четете този текст и си мислите за психологията, но ако някой ви попита какво сте правили миналото лято, какви други курсове слушате или какъв е телефонният ви номер, информацията бързо навлиза в съзнанието ви, така че можете да му отговорите. Предсъзнателните спомени обхващат целия ви запас от общи познания - от таблицата за умножение, речника и семейната ви история до всичко, което знаете за химията, компютрите, финансите и литературата например. Предсъзнателните спомени включват и личните ви познания: спомени за инциденти, които са ви се случили или на които сте станали свидетели.\nПредсъзнателните спомени са тук, когато имаме нужда от тях. Тяхната достъпност ги разграничава от друг тип информация, която притежаваме, но не можем лесно да извлечем или материала, за който се казва, че е безсъзнателен. Не всички психолози приемат идеята за безсъзнателното, но е важно това основно понятие да се изследва, Фройд не е първият, който предлага тезата за безсъзнателното, но тя е крайъгълният камък в теорията му за личността и остава фундаментална за съвременната психоанализа. Според гледището на Фройд мотивацията зад някои от нашите чувства, мисли и действия е погребана в безсъзнателното. Колкото и да се опитваме, не можем с лекота да извлечем този материал от безсъзнателното в съзнанието, но известна част от съдържанието му се промъква в дегизирана форма в сънищата, грешките на езика и психичните, и соматичните симптоми.\nКакво ни казват всички тези разновидности за съзнанието? То е гъвкаво, многопластово и многоаспектно. Всеки ден то се стимулира естествено от фантазията, съня или бляновете и може преднамерено да се променя чрез медитация, хипноза или психоактивни вещества. Макар че е трудно да се схване такова широко понятие, не бихме могли да разберем себе си или човешката природа, ако не разберем явлението съзнание. Преди век Джеймс подчертава съществуването и значението на различните състояния на съзнанието извън субективното:\nНормалното ни будно съзнание, рационалното съзнание, както го наричаме, е само един специален тип съзнание, докато над него и отделени от най-тънкия възможен екран лежат потенциални форми на съзнание, които са напълно различни.\nМожем да преминаваме през живота, без да подозираме съществуването им, но прилагаме необходимия стимул и за миг те са там в цялата си пълнота – определени типове психичен живот, който вероятно има някъде своята област на приложение и адаптация. Нито едно обяснение на тази вселена в нейната цялостност не може да бъде окончателно, ако оставя настрана тези други форми на съзнание. Въпросът е как да ги разглеждаме, защото те могат да определят нагласите, въпреки че не могат да осигурят формули и да отворят цяла област, макар да не успяват да дадат картата. Във всеки случай те не позволяват преждевременно да приключим с обясненията на реалността.\nФантазия и блянове\nЕдин уникално човешки аспект на съзнанието е способността да се създават алтернативни реалности. Чрез фантазията избягваме от реалността на всекидневния живот в играта - често по много творчески начин. Освен ролята й в изкуствата, творческата фантазия е съществена и в науката: голяма част от напредъка е резултат от прозрения, които учените са получили, докато на игра са си представяли алтернативни реалности.\nТези алтернативни реалности са част от всекидневния живот, макар че обикновено не мислим за тях като алтернативни равнища на съзнанието. Между нормалното ни будно съзнание и съня (който ще изследваме в следващия параграф) лежат различни състояния на съзнанието, които се основават на въображението и градираните степени на откъсване от реалността. Когато фантазираме, се изключваме от външния свят и насочваме вниманието си навътре.\nБляновете са позната форма на фантазия. Докато се возите в рейса и попадате в улично задръстване, можете да си представяте как лежите на слънчев плаж или как водите разговор, в който печелите спор с шефа ви. Всички имаме блянове, макар да съществуват големи индивидуални различия в типовете фантазии, които имаме. Бляновете на някои хора са предимно положителни; други са неприятни или притесняващи. Упоритите различия в тона на бляновете могат да отразяват различия в обичайните дейности, нагласите, емоциите и настроенията. Бляновете изглежда се появяват на цикли: повечето хора имат някакъв блян на всеки 90 до 100 минути. Циклите се появяват независимо дали хората записват мислите си под строго експериментално наблюдение или просто вършат всекидневната си работа. Както ще видим в следващия параграф, сънищата следват подобен цикъл.\nНякои блянове, наречени реалистична фантазия , са тясно свързани с реалистичните ситуации. Обикновено приемат разказна форма и могат да са ориентирани към проблеми, например въображаем разговор с шефа ви. Други, наречени аутистична фантазия , нямат връзка с реалността. Бляновете за живот след няколко стотици години или пътуването до друга галактика са аутистични фантазии.\nДруги типове фантазия имат още по-малка връзка с реалността. Унесеността се състои от несвързани образи, сцени или спомени и не е под контрола на фантазиращия. Тя може да е завладяваща при хора, които са били лишени от сън дълго време и след това внезапно са били събудени. Когато това стане, човекът обикновено е изключително объркан от неконтролирани мисли и образи, които нахлуват в съзнанието му. Работещите на повикване при спешни случаи през нощта могат да установят, че унесеността пречи на дейността им непосредствено след като са били събудени.\nМежду будното състояние и съня лежат други форми на кратки фантазии - живите, съноподобни образи и интензивни звуци. Тези образи са също така неконтролируеми, както унесеността. Когато образите се появяват, докато заспиваме, се наричат хипногогни ( “хипно” значи сън); когато се появяват по време на прехода от сън и будно състояние, се наричат хипнопомпични.\nНякои изследователи смятат, че тези състояния на съзнанието (будно съзнание, реалистична фантазия, аутистична фантазия, унесеност, хипногогни и хипнопомпични образи и сън) съществуват по континуум. Нито едно от тях не е ясно определено: едното се прелива в друго, а после в трето. Други автори вярват, че ключовият фактор е нивото на кортикална възбуда, която се контролира от ретикуларната активираща система - “пазителя” на съзнанието. Според това становище различните състояния на съзнанието формират широк спектър, простиращ се от много ниски до много високи равнища на възбуда. Намалената възбуда води до релаксация и спокойствие, увеличените нива на възбуда са свързани с творчеството, ирационалното поведение и екстаза.\nСънят е радикално променена форма на съзнание. Макар че докато спим, съзнанието ни за външния свят е намалено, то не е напълно елиминирано. Често сменяме позата си, без да се събуждаме, и очевидно съзнаваме края на леглото, тъй като много малко от нас падат, докато спят. Освен това сякаш наблюдаваме средата и преработваме известна смислена информация. Затова спим непробудно в присъствието на безсмислени звуци, но се събуждаме, ако сме извикани по име. Майката може да проспи буря с гръмотевици, но да се събуди от плача на бебето си.\nСънят е редовно появяващо се състояние на съзнанието, което действа на принципа на циркадичните ритми ( “циркадичен” идва от латинското circa dies и означава “на ден”). Той е част от всекидневен биологичен ритъм, който приема формата на 24-часов цикъл сън/будно състояние. Телесната температура, отделянето на хормони, бдителността и другите физиологични функции също следват циркадични ритми, но обикновено не ги съзнаваме. Бдителността например обикновено е най-висока през деня и най-ниска през нощта, когато хората спят. Този ритъм е толкова изразен, че когато трябва да работим на нощни смени, имаме трудности със съня деня и сме сънливи на работното си място. Освен това съществува тенденцията да ставаме по-малко продуктивни и по-податливи на злополуки. Повечето от нас в крайна сметка се приспособяват към преобръщането на цикъла сън/будно състояние, но адаптацията отнема известно време. Изследователите не са изненадани от откритието, че инцидентът в ядрената електроцентрала на около три мили близо до Филаделфия става в 4 ч. сутринта с екип, който е нощна смяна само от няколко дни.\nПричината за свързаните с работата нощно време проблеми със съня и поведението може да се открие в реакцията на тялото на промяната на естествения ритъм. Тялото протестира срещу това, че от него се иска да спи по време, което е определено за “будност”. Реактивните полети през няколко часови зони са друг пример на отрицателната телесна реакция на разстройването на циркадичния ритъм. Ефектите от тях са по-малко забележими, когато пътуваме на запад през часовите зони, отколкото когато пътуваме на изток. Пътуването на запад е по-лесно за системата, защото естественият ритъм сън/будност е в действителност един час по-дълъг, отколкото 24-часовия цикъл .Пътуване от Ню Йорк до Калифорния “удължава” деня в същата посока като фундаменталния ритъм на тялото. Когато летим на изток, тялото ни е принудено да остане будно по времето, когато обикновено си лягаме. Знаем, че тези разстройства са следствие от бързото преминаване на няколко часови зони, защото когато стоим в една и съща зона (полет от Канада до Южна Америка например), те не се появяват. Разминаването между 25-часовия биологичен ритъм и 24-часовото денонощие може да обясни защо сме склонни да удължаваме социалните дейности, гледането на телевизия или ученето в обичайното време за сън. По-лесно е да останеш буден до по-късно, отколкото да се събудиш по-рано. Дневната светлина и редовните часове за ядене, работата и социалното взаимодействие обикновено поддържат циркадичния ритъм на по-къс график.\nГоляма част от познанията ни за съня идват от експерименти със съня, които обикновено включват прикрепването на електроди под формата на малки дискове към черепа и лицето на доброволци и свързването им с устройство, записващо мозъчните вълни (ЕЕГ), движенията на очите и промените в мускулното напрежение, докато човекът спи през нощта в лабораторията. Този запис на физиологичната активност по време на сън е известен под името полисомнография.\nТакива изследвания са разкрили две основни състояния на сън: RЕМ (сън с бързи очни движения), наречен така, защото очите на спящия се въртят под затворените клепачи, и NRЕМ , при който очите не се движат. Спящият преминава през четири етапа на NREМ сън - от най-лекия към най-дълбокия сън и след това се връща през всеки етап към лекия сън (вж. фигура 6.1). На този етап вместо да повтори NRЕМ-цикъла, човекът навлиза в RЕМ състояние. Повечето сънища се появяват в него и състоянието се е оказало базисно за разбиране на съня и сънищата. От съня с бързи очни движения спящият отново навлиза в NRЕМ сън и на този етап започва нов цикъл.\nТози модел на съня следва един от телесните кратки ритмични цикли, наречени ултрадиен ритъм от латинското “ ultra dies ” или “по-бърз от един ден”. Цикълът на съня се повтаря в часовете на сън в ултрадиен ритъм, продължаващ около 90 минути.\nФигура 6.1. Типове сън и тяхната продължителност, измерена след полунощ по време на нормален нощен сън на 25-годишен мъж. Хоризонталната ос посочва изминалите минути; вертикалната - типовете сън. Защрихованите участъци представляват периоди на сън с бързи очни движения ( R ЕМ)\nКакво става с тялото, когато преминаваме през последователните етапи на съня? Всеки етап на съня е доминиран от определени честоти на мозъчните вълни, измерени чрез цикли за секунда (Нz) (подобно на звуковите вълни). Когато сме будни, бдителни и с отворени очи, в нашата ЕЕГ доминират бета вълните, които са бързи и с ниска амплитуда. Когато отпочиваме със затворени очи, бета вълните са заменени от по-бавни алфа вълни, които са индикация за почиваща психика и тяло. На този етап сме все още будни. Когато започнем да заспиваме, навлизаме в първия етап, сигнализиран от промяна в модела на мозъчните вълни (вж. фигура 6.2). Алфа вълните изчезват и са заменени от дори още по-бавни тета вълни. Вторият етап на съня е белязан от изблици на високочестотни вълни, наречени вретена на съня. Колкото по-дълбок става сънят (на етапи три и четири), толкова повече ЕЕГ е доминирана от бавни делта вълни. На третия етап от 20 до 50% от мозъчните вълни са делта, на 4 етап повече от 50% са такива.\nКогато човек е заспал дълбоко (четвърти етап), мускулите са отпуснати, а пулсът и дишането са бавни и ритмични. Тъй като е трудно да бъде събуден някой, който спи дълбоко, знаем малко за природата на съзнанието през този етап. Когато човекът е вече събуден, е трудно да се определи дали нещо, което той си спомня, е станало на етап 4 или по време на събуждането. Въпреки това знаем, че мозъкът е активен на етап 4, защото разстройствата на съня (например сомнамбулизма, говоренето насън и кошмарите) се появяват на този етап. (Вж. карето за дискусия на някои разстройства на съня, включително кошмарите.)\nФигура 6.2. ЕЕГ-запис на човек в различни етапи на съня и в релаксирано будно състояние, известно като “алфа”. Забележете, че на по-дълбоките етапи на съня високочестотните вълни с малка амплитуда отстъпват на нискочестотните вълни с голяма амплитуда. Смята се, че тази промяна отразява факта, че невроните в мозъка изпращат електрически импулси приблизително на едно и също равнище и с един и същ модел. Забележете също, че моделът на ЕЕГ при RЕМ е много подобен на етап 1.\nМакар че повечето от нас проспиват общите дразнители, които ни заобикалят, не всички спящи са в състояние да го направят. Понякога тази неспособност човек да продължи да спи е толкова изявена, че се развива форма на инсомния или хронично безсъние . Страдащите от безсъние често се оплакват, че не спят достатъчно, макар че когато са приспани в лабораторията, техните ЕЕГ показват нормални модели на съня. Когато са събудени на етап 2, страдащите от инсомния е по-вероятно от тези, които спят здраво, да казват, че са били будни, когато са били извикани. Могат да дадат подробен отчет за мислите си по време на сън и понякога точно да опишат всякакви звуци, които са се появили, докато те са спели. Следователно изглежда, че някои страдащи от безсъние лица имат проблеми с изключването на външните стимули от спящото си съзнание.\nПри определени условия събитията от средата, които следим по време на сън, могат да си проправят пътя към сънищата ни. Изследванията са установили, че звуци и промени в температурата или в налягането не инициират връщане към R ЕМ сън или към началото на съня. Ако обаче спящият вече е в RЕМ период, стимулите от средата могат да се включат в съдържанието на съня. Когато лицата на спящи доброволци се напръскат вода, те споделят повече сънища с вода, отколкото спящи, които не са притеснявани.\nЗа повечето от нас най-тежкият проблем, свързан със съня, е да звъни будилникът, за да станеш и да отидеш на училище или на работа. От време на време е възможно да имаме трудности със заспиването - нощта преди изпит или важно интервю за наемане на работа, или когато сме яли и пили прекалено много. Рядко обаче мислим за съня като проблем. Хората с разстройства на съня често откриват, че свързаните със съня притеснения доминират живота им. Основните разстройства са инсомнията, апнеята по време на сън, нарколепсията и кошмарите .\nХората, които страдат от безсъние, имат проблеми или със заспиването, или се събуждат през нощта и не могат да заспят отново. Както беше отбелязано в текста, повечето пациенти с инсомния спят повече, отколкото съзнават. Проблемът е, че или сънуват, че са будни, или прекарват повечето от нощта в по-леките етапи на съня 1 и 2. Например един доброволец, който твърдял, че спи средно по-малко от пет часа на нощ, спял повече от 7 часа, когато е тестуван в лаборатория.\nНякои страдащи от безсъние могат да получат облекчение чрез удвояване на начини за релаксиране, избягване на кратките периоди\nна сън през деня и използване на спалнята само за сън (или за сексуална дейност), а не за ядене, гледане на телевизия или четене .\nТе са инструктирани да си лягат само когато им се спи, да станат и да отидат в друга стая, ако не могат да заспят, и всяка сутрин да стават в едно и също време независимо колко малко са спали през нощта. Такива напътствия имат за цел да създадат последователен ритъм на сън и да подредят средата така, че леглото да се асоциира само и единствено със съня.\nНякои случаи на безсъние са причинени от друго разстройство на съня, известно като апнея по време на сън , при което човекът всъщност спира да диша за 10 или повече секунди и това се повтаря многократно през нощта. Спирането на дишането събужда спящия, който си поема дълбоко дъх и незабавно заспива отново. Това може да става дузина пъти всяка нощ - понякога до неколкостотин. Повечето лица, които страдат от апнея, се будят толкова за кратко, че не съзнават трудностите си с дишането през нощта. Те могат обаче да са притеснени от сънливост през деня. Други остават будни, но не съзнават какво ги е събудило и приписват безсънието си на обикновена инсомния. Понякога проблемът с дишането е причинен от пречки в дихателните пътища. Ако е така, отстраняването на сливиците или аденоидите може да прекрати апнеята, особено при децата. В тежките случаи възрастните могат да носят маска, която осигурява непрестанно положително въздушно налягане върху въздухопроводите, поддържайки ги отворени.\nНе всички разстройства на съня включват липса на сън - понякога хората спят прекалено много. Страдащите от нарколепсия имат чести “атаки на сън” или неустоими подтици да спят. Атаките продължават от 5 до 30 минути и се появяват по време на отегчителни дейности, например шофиране на дълги разстояния или слушане на лекция в задушна зала. Много нарколептици имат и кратки епизоди на катаплексия, през които внезапно загубват мускулен тонус и не могат да се движат, макар че остават в съзнание за ставащото около тях. Тези епизоди често следват емоционална възбуда. Много нарколептици преживяват и хипногогни представи или плашещи съноподобни образи, докато заспиват.\nНарколепсията изглежда е разстройство на RЕМ съня. Вместо да навлязат в RЕМ сън след преминаване на N RЕМ-етапите, нарколептиците често започват нощта със сън с бързи очни движения.\nСимптомите на катаплексията и хипногогните представи са също RЕМ феномен, осъществяващ се в неправилно време. Има медикаменти, които могат да способстват за контролиране на симптомите на нарколепсията. Стимулантите могат да намалят честотата на атаките на сънливост, а лекарствата, потискащи съня с бързи очни движения, са в състояние да намалят честотата на катаплексията и хипногогните представи.\nНай-драматичното разстройство на съня са нощните кошмари , които са кратки, мъгляви и ужасяващи. Те са разстройство на етап 4 на съня и обикновено се появяват в първите два часа сън. Характеризират се с внезапни, резки промени в автономната нервна система - учестен пулс и дишане, съпротива на кожата и изпотяване. Човекът съзнава единствено ужасяващата емоция и споделя само ограничено съдържание.\nНощните кошмари са най-чести при децата от 3 до 8-годишна възраст и постепенно изчезват през юношеството. Освен ако не са много тежки, няма нужда да се лекуват. Подремването през деня и лягането по-рано, които изглежда намаляват натиска за сън с по-бавни вълни на 4-ия етап, могат да ги редуцират. Когато тези мерки не успеят и кошмарите са сериозни, супервизираното лечение с валиум, за което се смята, че потиска съня с бавни вълни, може да е ефективно.


215/45r17 91v xl dynaxer uhp\nKLEBER Ref # 3528700290554\nШирина: 215 Височина: 45 Диаметър: 17 Разход на гориво: A Сцепление на мокро: C Ниво на шум: A dB\nПредставяме ви гуми на марката KLEBER. Моделът е с размери 215/45 и радиус R17.Тези гуми имат нисък разход на гориво - категория , сцепление с мокра настилка - категория , и имат ниво на шум dB. Купете на изгодна цена с възможности за разсрочено плащане от Radial.bg, както и услуга по монтаж и баланс на гумите за вашия автомобил.\nСтара цена: 236,80 лв.\nПромо цена: 165,76 лв. Спестяваш 71,04 лв.


iPhone ще разпознава собственика си дори...\n02 Май 2020, 16:10 6139\nПандемията от коронавирус създаде още един неочакван проблем - собствениците на смартфони не могат отключат устройствата си, тъй като те спряха да разпознават лицата им.\nТехнологичният гигант Apple е твърдо решен това да се промени и неговите iPhone да се "научат" да разпознават лицето на собственика, дори когато е с маска, съобщи CNN.\nЗа целта компанията от Купертино ще подобри технологията си за лицево разпознаване Face ID.\nПървоначално функцията не е била предназначена за разпознаване на лица с маски. "Face ID е проектиран така, че да възприема видимата част от очите, носа и устата ви", казаха от Apple, подчертавайки, че смартфоните също могат да бъдат отключени с парола.\nЗа много потребители обаче е неудобно клавишите за въвеждане на секретния код, който отключва устройството, да се появяват на екрана му чак след няколко неуспешни опита на смартфона да сканира лицето на опитващия се да го отключи. Apple възнамерява да отстрани този проблем в новата версия на операционната система iOS, която може да е достъпна съвсем скоро.\nОчаква се разработчиците да добавят към iPhone разпознаването на наличието на маска на лицето на потребителя. Това няма да спести на собствениците на устройства необходимостта да въведат цифров код, но ще им позволи да отделят много по-малко време това да се случи. Предполага се, че веднага щом смартфонът засече защитния инструмент на лицето на потребителя, той ще бъде помолен да активира бутоните за въвеждане на паролата с плъзгане на пръст по екрана.\nАмериканските центрове за контрол и превенция на заболяванията (CDC) в началото на април препоръчаха на американците да носят маски. В много щати местните власти препоръчват на жителите да носят тези предпазни средства, когато посещават магазини, аптеки и други места, където се струпват повече хора.


Платформа оценява дигитализацията на училищата - 24chasa.bg\n29.11.2018 20:46; Цветелина Стефанова\nУченици показват как работи платформата на образователния министър Красимир Вълчев.\nУчители и ученици могат да си направят оценка на дигиталните си умения чрез платформата SELFIE. Тя е разработена от Европейската комисия и бе тествана пилотно от министъра на образованието Красимир Вълчев и заместничката му Деница Сачева в столичното 137-о СУ “Ангел Кънчев”.\nПлатформата оценява дали учителите преподават дигитални умения, какво е оборудването и какви са знанията на учениците за технологиите.\n“SELFIE прави диагностика и анализира всички инструменти на образователната среда. Това е възможност училищата да анализират своята готовност за ера, в която трябва да развиваме по-добре дигиталните умения у децата”, каза Вълчев. И обясни, че трябва да се помогне за трансформацията към дигиталния свят. Бъдещето пък било в развитието на изкуствения интелект и децата трябва да бъдат не само дигитални ползватели, а създатели. Обясни, че преходът е труден, но министерството инвестира в обучение на учителите и учениците, както и за въвеждането на информационни технологии в класната стая.\nЦелта е до края на януари поне 250 училища да използват платформата, каза Сачева. На сайта на министерството на образованието пък ще има специална секция за платформата, която е безплатна.


Справка за епидемичната обстановка в страната за периода 10.11-16.11. 2008 г.\nПрез изминалата седмица са регистрирани общо 4982 случая на остри заразни заболявания срещу 4768 за предходната. От тях 3612 са случаите на грип и остри респираторни заболявания, срещу 3489 за предходната.\n- вирусни хепатити – 46 случая срещу 42 за предходната седмица;\n- дизентерия – 11 случая срещу 22 за предходната седмица;\n- салмонелози –23 случая срещу 33 за предходната седмица;\n- колиентерити – 18 случая срещу 11 за предходната седмица;\n- ентероколити - 342 случая срещу 329 за предходната седмица.\nВъздушно-капкови инфекции: регистрирани са 112 случая на скарлатина срещу 99 за предходната седмица. Случаите на варицела са 675 срещу 601, епидемичен паротит - 21 срещу 28 случая, коклюш 6 срещу 9 и рубеола 3 срещу 3.\nТрансмисивни инфекции: през седмицата не са регистрирани случаи на Кримска-Конго хеморагична треска. Случаите на Лаймска борелиоза са 6 срещу 4, на Ку-треска 1 срещу 0 и на Марсилска треска 2 срещу 2 за предходната седмица.\nВ с. Стражец, община Разград е регистриран епидемичен взрив от вирусен хепатит тип А. За периода 08-14.11.2008 г. заболяват 5 човека от две домакинства на възраст от 7 до 18 години. Всички са настанени за лечение в Инфекциозно отделение на МБАЛ Разград.\nЗа предотвратяване разпространението на инфекцията са проведени необходимите противоепидемични и профилактични мерки и всички контактни лица се наблюдават и изследват своевременно, с цел ранно откриване и изолиране на нови случаи на заболяване.\nВ ромския квартал „Шести”, гр. Нова Загора, област Сливен е регистриран епидемичен взрив от коклюш. От 06.11.08 г.до момента са заболели 5 деца на възраст от 2 до 9 месеца. Едно от заболелите е неимунизирано, а другите са с непълна имунизация. Всички са хоспитализирани в Инфекциозно отделение на МБАЛ гр. Нова Загора.


Как да се борим с червения паяк\nСред най -често срещаните вредители на градинските растения и овощни градини, ние откриваме червения паяк, малко насекомо, способно да убие безкрайност от растителни видове. Въпреки че превенцията винаги е най-доброто оръжие срещу вредители, истината е, че външният му вид не винаги може да бъде избегнат и е необходимо да се намерят решения срещу този проблем. Затова искаме да обясним по-подробно как да се борим с червения паяк.\nМоже да се интересуват от: Как да елиминираме вредители в сукулентни растения Следвайте стъпките: 1\nЕдин от начините за борба с червения паяк е използването на калиев сапун или поташ, естествен продукт, който ще служи като екологично лечение за вашите растения. И това е, че това съединение има свойството да атакува екзоскелета на насекоми като червения паяк, така че отслабва и в крайна сметка умира.\nВъв вашия градински магазин или фитосанитарни продукти можете да намерите калиев сапун в подходящ формат за употреба срещу вредители; Също така, някои хора избират да купуват поташ сапун в супермаркета - който също се използва за пране на дрехи - и го разреждат във вода.\nСлед използване на поташ сапун, също така се препоръчва да се напръскат заразените растения с neem или neem масло, друг естествен продукт, много подходящ за борба с червения паяк. Тази субстанция се извлича от дървото Neem и може да се прилага директно върху заразените листа или да се добави към водата за напояване.\nНе се препоръчва да се нанася на слънце, както и да се консултирате с инструкциите на този продукт, за да се запознаете с най-подходящите количества и да следвате препоръките на производителя.\nСред естествените средства за елиминиране на червения паяк, намираме и екстракта от пиретрум, получен от цветята на пиретрума. И е, че едно от неговите съединения - пиретрини - действа върху нервната система на насекомите и ги унищожава.\nНеобходимо е да се напръска този продукт, получен от хризантемите, разтворени във вода, директно върху растенията, заразени с червения паяк; В инструкциите за употреба можете да намерите необходимата сума.\nАко тези естествени продукти не са напълно ефективни, на пазара можете да намерите и химически инсектициди, за да убиете червения паяк . В магазина за градинарство и фитосанитарни изделия те ще могат да препоръчат кой е най-подходящ за вашия случай.\nТрябва да се отбележи, че те ще бъдат по-агресивни лечения и трябва да обърнете специално внимание на растенията, които произвеждат ядливи плодове, за да не ви опиянява.\n© Copyright 2021. All rights reserved. Как да се борим с червения паяк


Задължителна козметика за плажа | Ezine.bg\nezine.bg»Статии»Красота»Козметика и Козметични Процедури»Задължителна козметика за плажа\nНай-дългоочакваният момент от лятната почивка е усещането, което създава топлият пясък, който газим по плажа, шумът на морето и припичащото слънце, което ни кани да се изтегнем на пясъка.\nВсичко това е чудесна възможност да се оставим на слънцето да ни погали, но то може и силно да ни опари. Дискомфортът от изгарянето на слънце е добре познат почти на всеки, затова плажната чанта трябва да се подготви добре. Това не означава да се носи цял арсенал от козметични средства. Има няколко важни неща, за които трябва да се намери място - необходимата козметика за плажа.\nСлънцезащитни средства за кожата\nНе бива да се излиза дори навън без слънцезащитен продукт, а за плажа той е първото и основно задължително нещо, което се носи и ползва. Тъй като това защитно средство се ползва нееднократно, трябва да се избере формулата му да отговаря на изискванията на кожата ви. Слънцезащитният фактор е толкова по-висок, колкото по-нежна и чувствителна е кожата. За децата той обикновено е най-висок.\nНе бива да се забравя и една малка подробност - устните също може да изгорят. Затова балсам за устни с висок фактор е още един задължителен предмет в тоалетната чантичка.\nСлънцезащитни средства за косата\nСлънчевите лъчи нанасят поражения и на косата, макар да не го разбираме веднага. Борбата със сухата коса е трудна и затова по-лесно е да я предпазим. Косата може да се скрие под плажна шапка или шал, както и под плажния чадър, но в морето косата е напълно изложена на капризите на солената вода и ултравиолетовите лъчи.\nСпреят със слънцезащита за косата е поредният необходим козметичен продукт за плажа. Той разхлажда и ободрява на плажа. Нанася се многократно, както и слънцезащитните средства за кожата.\nЛепкавото усещане от престоя под палещите лъчи на слънцето е неизменно и добре познато и затова спреят за тяло с овлажняващ ефект е много добра идея. Розовата вода е чудесен избор за всяка дама като плажна козметика, а и не само.\nПясъкът, водата, плодовете и сладоледът са неизменните спомени от престоя на плажа. Разбираме го по запушените пори и акнето по-късно. Затова кърпичките са необходимост, която изчиства мръсотията и ободрява.\nЗащитата на кожата и косата са задължителни, но не единствени. Предпазването на очите е не по-малко важно. Затова слънчевите очила не бива да бъдат пропускани, когато се подготвя чантичката с плажни принадлежности. Кожата около очите и клепачите може да изгори, ако не е надеждно защитена.\nВижте също подходящ маникюр за плажа и плажни аксесоари.


Ето кои витамини поддържат кожата здрава и сияйна | Green News\nHome Мода Здраве Ето кои витамини поддържат кожата здрава и сияйна\nЗдравето отвътре, личи и отвън\nЗа да се постигне здрава, свежа и сияйна кожа, трябва да се изберат правилните витамини, а всички промени, които се случват с кожата, се случват и на клетъчно ниво. Следователно приемането на подходящи витамини може да подобри здравословното състояние и това на кожата.\nВитамин А свежда до минимум признаците на стареене. Той се прилага локално, но може да се приема и с храна или добавки. Витамин А намалява фините линии и бръчки, увеличава производството на колаген, това води до увеличаване на нейната еластичност. Той също така подобрява външния ѝ вид, намалява щетите, причинени от свободните радикали, предотвратява акнето.\nПроучване установи, че хората с ниски нива на витамин А могат да имат тежко акне или други кожни състояния като атопичен дерматит. Ако се прилага локално, трябва да се знае, че ефективността му намалява от слънчевата светлина. Затова е по-добре да се прилага през нощта.\nДългосрочното излагане на UVA и UVB лъчи може да причини пигментация, фини линии и тъмни петна. Витамин В3 може да предпази кожата от вредното въздействие на слънчевите лъчи. Той намалява хиперпигментацията и минимизира процеса на стареене на кожата. Освен това подобрява текстурата и еластичността на кожата, информират от Puls.bg\nТой се намира главно във външния слой на кожата – епидермиса и вътрешния слой – дермата. Играе важна роля за поддържане здравето на кожата и образуването на колаген. Той предотвратява фотоувреждането, стареенето и появата на бръчки. Освен това поддържа кожата хидратирана и здрава.\nВитамин Е премахва свободните радикали от кожата. Той намалява до минимум щетите, причинени от вредните UV лъчи като тъмни петна. Също така предотвратява сухотата в кожата и намалява признаците на стареене. Поддържа кожата хидратирана и намалява възпалителните процеси. Прилагането на витамин Е локално помага за предотвратяване на кожни състояния, но неговата ефективност намалява след излагане на слънце.\nТой играе важна роля за заздравяването на рани. Витаминът се бори с бръчките и тъмните кръгове. Той също така намалява хиперпигментацията на кожата. Витамин К може да се набави чрез храни като зеле, броколи, магданоз и зърнени храни, но може да и да се нанася локално върху кожата.\nПредишна новинаПсихоложка организира кампания за подпомагане на самотни възрастни хора\nСледваща новинаСилвия Соколова: Ще дам всичко от себе си, за да спечеля титлата Queen of Sofia


Поликистоза на яйчниците | Ezine.bg\nezine.bg»Статии»Здраве»Здравна Енциклопедия»Поликистоза на яйчниците\nКакво е поликистоза на яйчниците\nПоликистозата на яйчниците е най-често срещаното ендокринно заболяване при жените. Представлява сложен комплекс от хормонални разстройства, които въздействат върху цялото тяло на жената и нарушават нейното здраве. Поликистозата на яйчниците засяга около 10% от жените в родилна възраст и една от главните причини за безплодие и стерилитет.\nОсновните проблеми на поликистоза на яйчниците са увеличеното производство на андрогени в яйчниците; нарушение в процеса на овулация, като зреенето на фоликула не достига до отделяне на яйцеклетка.\nМеханизмът на възникване на поликистоза на яйчниците се обуславя от дефект в биосинтеза на стероидните хормони – в яйчниците се увеличава образуването на андрогени, а синтеза на естрогени постепенно намалява. Наблюдават се и промени в ензимните системи на яйчника, което причинява натрупване на андрогени – оксипрогестерон, тестостерон и андростендион. Високото андрогенно ниво освен разстройство в зреенето на фоликулите причинява и промяна в обратната връзка на яйчниците на ниво хипоталамо-хипофизарна система.\nПричини за поликистозата на яйчниците\nПричините за появата на поликистоза на яйчниците не са напълно уточнени, поради което много специалисти се обединяват около мнението, че това е болест на хипотезите. Споменава се за ролята на хипоталамо-хипофизарната система, чиято дейност е нарушена. Твърди се, че в процеса взема участие и надбъбречната кора с увеличено количество андрогени.\nСъществуват хипотези за важната роля на задебеленото яйчниково образувание, на смущенията на налягане в артериолите в яйчника; на възпалително-токсични условия при възпаления в областта на малкия таз.\nМного специалисти поддържат теорията, че заболяването има вроден характер.\nНеизясненият произход на поликистозните яйчници и разнообразието в клиничните прояви, обединява някои специалисти около обособяването на три основни форми на заболяването. Първата е хипоталамо-хипофизарна форма, при която се наблюдава понижение на гонадотропните хормони и увеличение на нивата на пролактин. Втората е надбъбречна форма, при която преобладават андрогени с надбъбречен произход. Третата е яйчникова форма, при която се наблюдават разстройство на образуването на хормони в яйчника и повишено секретиране на андрогени.\nСимптоми при поликистозни яйчници\nПроявите на поликистоза на яйчниците се характеризират с нарушения в менструалния цикъл, напълняване, окосмяване и нарушения в невро-вегетативната система. В почти всички случаи жените страдат от различни форми на проблеми с менструацията – хипоменорея и олигоменорея. Има и жени, които нямат нарушения на менструацията, но и при тях се наблюдава разстройство в процеса на овулацията. При някои жени се появяват неправилни маточни течения.\nПоликистозните яйчници почти винаги причиняват стерилитет. Безплодието е първично, а в много редки случаи – вторично. Стерилитетът се причинява от липсата на овулация, а понякога от лутеинова недостатъчност. Водещите симптоми на заболяването са разстройството на менструацията и липсата на овулация.\nГоляма част от засегнатите жени страдат от хирзутизъм по крайниците, лицето и други части на тялото. Това е засилено окосмяване, което постепенно може да придобие мъжки тип – бакенбардите нарастват, появява се окосмяване над горната устна. При други жени се наблюдава наднормено тегло. Като причина за това постепенно затлъстяване се определят повишеното ниво на андрогени/.\nДиагностициране на поликистозни яйчници\nПоставянето на диагнозата поликистоза на яйчниците се извършва от специалист-гинеколог, който извършва редица изследвания. Ултразвуковото изследване показва наличието на голям брой кистични образувания около единия или двата яйчника.\nХормоналната дейност на яйчниците се уточнява чрез назначаването на базална термометрия, ендометриална биопсия, цитонамазка, измерване на нивото на пролактина, половите стероиди и гонадотропните хормони.\nГолемината на яйчниците може да се определи и чрез гинекологичен преглед.\nЛечението на заболяването се осъществява в две основни направления – оперативна и консервативна намеса. Операцията на яйчниците се състои в клиновидна резекция, чрез която се нормализират отношенията на ниво яйчник и хипоталамо-хипофиза. След операцията менструацията се възстановява при голяма част от жените, а при по-малко жени се нормализира и овулацията. Резултатът е по-добър при жени в по-млада възраст.\nКонсервативното лечение се състои в медикаментозна терапия на проблемите с менструацията и овулацията. Повечето специалисти препоръчват именно медикаментозното лечение пред оперативното, вземайки се предвид неизяснените причини за появата на заболяването.\nКонсервативното лечение най-често се прилага преди оперативното, а при неуспех на последното отново се назначава лекарствена терапия. Изборът на лечение зависи до голяма степен и от възрастта на жената – дали тя полово зряла и има ли желание да забременее.\nЗатлъстяването оказва негативно влияние и върху двата вида лечение. Поради тази причина жената трябва да премахне излишните килограми, защото именно те причиняват значителни нарушения в регулацията на менструалния цикъл.\nПюре от грах и мента\nПюре от грах1\nСух грах пюре


Хърватите в ужас от сектор "Б": Прославят Младич, Аркан и Хитлер! Ще пометат Сплит! | 7DniFutbol.bg\nХърватите в ужас от сектор “Б”: Прославят Младич, Аркан и Хитлер! Ще пометат Сплит!\n7 Dni Futbol11.07.20174950\nИзданието обаче не пише и ред за скандиранията „татари и цигани“ от страна на черногорците по адрес на „Левски“, пише “Труд”. Вместо това „Индекс“ допълни, че българските фенове са побратими с ултрасите на „Динамо“ (Загреб), воден от Ивайло Петев, и няма да е изненада двете агитки да се съюзят срещу привържениците на „Хайдук“.\nПредишнаНяма какво да извади Рошу и Гомез от титулярите - има само една дилема пред Митов\nСледващаБелчев избра трима дузпаджии в ЦСКА - остави ги сами да решават на терена кой да бие


Галина Атанасова: В АБВ ще направим всичко възможно за единна кандидатура\nНачало > Галина Атанасова: В АБВ ще направим всичко възможно за единна кандидатура\n07:36, 20 юли 16 / Политика 25 258 Шрифт:\nГалина Атанасова е председател на Общински съвет на ПП АБВ- Димитровград втори мандат. Освен това е секретар на Областния съвет на партията на Георги Първанов. Член е и в Изпълнителния съвет на Федерацията на женските клубове на партията.\nГ-жо Атанасова, ще успее ли левицата в България да излъчи общ кандидат за президентския вот?\nИскрено се надявам това да стане, но с днешна дата оптимизмът ми в тази посока липсва. А причина за това е, че БСП поради някакви причини бави президентската си кампания. Това пък е причина за бавните темпове на единение на левите сили за издигане на единен кандидат за президент на България. Не разбирам поведението на ръководството на столетницата. Вероятно щях да разбирам, ако някога съм била част от тази политическа формация. Там текат и винаги е имало някакви неясни за нормалния човек брожения и амбиции. В момента БСП правят вътрешно-партийни номинации, да видим как ще приключат. И дали ръководството им ще приеме крайния резултат. Ние, от партия АБВ ще направим и правим всичко възможно за единна кандидатура.\nВътрешният референдум на БСП показа, че членовете и симпатизантите искат широка коалиция на левите партии. БСП обаче, като че ли странят от коалиция с АБВ?\nТака е, но пак опираме до поведението на ръководството на БСП. Протакането от тяхна страна на работна среща за общи политики, политически параметри и ангажименти само бавят, да не кажа стопират нещата. И хората ни- и техните, и нашите са обезпокоени. Да, редовите социалисти искат сближаване и взаимодействие, ама Позитано 20 се ослушва. Защо ли? Докога ли? Докато изпуснем влака? И защо им беше тоя вътрешен референдум по темата, като сега въртят и сучат общи приказки? За да се правят на демократи? Някой вярва ли още в това?\nАБВ Хасково има ли допирни точки с БСП, вече говорите ли си?\nОпределено има допирни точки, които с всеки изминал ден са в положителна посока. Нашите хора в областния град твърдят, че са приятели със социалистите, независимо от някои различия. За мен ситуацията на левите сили в Хасково- град винаги е била странна заради някои личностни интереси, довели до негативни политики и отдръпване на членове и симпатизанти. Горе-долу същото беше и при структурирането на АБВ- Хасково в лицето на неколцина, които замалко да ликвидират местната ни структура в зародиш. Повече от година, оглавяваната от Стефан Йотов областна организация на АБВ доказа, че тук сме достатъчно единни и сплотени. Визирам всичките 11 общини на област Хасково, където АБВ има работещи общински организации. В Димитровград отношенията на общинските организации на АБВ и БСП са добри. По време на местните избори социалистите поискаха наша подкрепа, срещнахме се, говорихме. Някои от тях, обаче останаха верни на високомерието си, придружено с номера на дребно. Но това е минало, ние не сме злопаметни. По инициатива на новия председател на БСП Димитровград Койчо Николов се срещнахме и говорихме около два месеца. За тях, за нас, за това какво може да направим заедно. И дотук. Вероятно чакат разрешение свише, за да се отзоват на нашата покана да прекрачат прага на партийния ни клуб.\nЧовек остава с впечатление, че АБВ искате коалиция с БСП, за да използвате подкрепата им за двойката Георги Първанов – Ивайло Калфин. Създава се усещането, че БСП иска подкрепа от АБВ, но за да получи по-добър резултат за кандидата, който издигне?\nГоре-долу е така в частта на желанията на БСП. Партия АБВ обаче иска да издигне и убеди по възможност всички българи да изберем за президент лидер- реален партньор, в същото време силен коректив на едно управление, не просто фигурант на „Дондуков 1“. Не просто да гоним някакъв резултат, пък бил той и много добър. Защото става дума за държавен глава, за лицето на България, а не в частност на някоя си партия. Това бе причината още в началото на годината да стартираме серия от кръгли маси на тема „Президентски дебати 2016. Президентът лидер или придатък”. С участието на различни политически сили, граждански сдружения, с интелектуалци, със синдикатите. Президентът лидер ли е, какъв лидер е, зависи ли той от изпълнителната власт? Защото имаме различни примери.\nВ БСП не искат претендентът им за поста да е Георги Първанов. Май са по-склонни да подкрепят Татяна Дончева от „Движение 21“.\nАко БСП знаеха какво искат нямаше да изтърват от редиците си личности и доказали се политици като президента Георги Първанов и много други, които преди повече от две години учредиха АБВ. Високомерието винаги и бил лош съветник и на най-гениалния ум и стратег. А това за Татяна Дончева ми е съмнително. И честно казано- звучи ми несериозно.


Детско столче за кола Britax Multi-Tech III | www.detski-sedalki.com\nВозете се по-дълго, по-безопасно, по-продължително\nТретото поколение на едно от най-безопасните и популярни столчета за кола позволява возене на детето с гръб към движението от 9 до 25 кг, с опцията за монтаж и по посока на движението. Регулируемите колани, подложка за глава и променлива широчина позволява на столчето да расте заедно с детето. С индикатори за правилен монтаж и оптимална, нова и революционна, странична защита, MULTI-TECH III предоставя на родителите сигурност за безопасността на децата им.\nОптимална защита, максимална гъвкавост\nКомбинирайки гъвкавостта с безопасността, столчето MULTI-TECH III предоставя на детето максимална защита за по-дълго време. Подходящо за деца от 9 до 25 кг (приблизително от 9 месеца до 6 години), детското столче може да се използва обърнато обратно на посоката на движение, предпазвайки гръбнака и главата с по-голямата контактна зона, в случай на челен удар. Резултатът е много по-малко натоварване, което достига до тези най-уязвими зони, намалявайки риска от контузия. В зависимост от Вашите нужди и предпочитания, може лесно да обърнете столчето по посока на движението.\nПървокласна странична защита\nПредоставяйки дори по-добра защита за Вашето дете, нашето MULTI-TECH III сега включва уникалната странична защитна система SICT. Благодарение на дълбоките, подплатени странични крила и в комбинация със SICT, детето е защитено от горе до долу в случай на страничен удар.


Accidents In Mutual Silence: Юни 2009\nГрегор Замза: Reloaded\nЧовек за човека е насекомо. Така се оказва, ако проследим обичайната формула за "външно оценяване", изразяваща се в произволно наслагване на представи, а не в очертаване на облик. Досущ като насекомите, чиято оптика допуска съществуването на няколко съвсем различни свята, ако ще да става дума за един и същ обект на наблюдение, и ние налагаме на себе си "фасетъчната" философия и парцелираме някого в безсилието си да го осмислим автономно от антенките си.\nТака например сме склонни да упрекваме във фанатизъм заради дълбочината на нечия емоция, а не заради широчината й. А в действителност фанатичното се пръква не от количеството ресурс, хвърлен за защитата на идея, а от разпростирането на идеята отвъд обичайното й местоположение и дори в ядрото на комфортната ни зона. Не е фанатизъм да даваш живота си за нещо, фанатизъм е да нямаш какво да заложиш, когато се кълнеш, че си даваш живота. Хората насекоми обаче застъпват, че самото намерение да се посветиш на нещо означава ексцесия. Хората насекоми не схващат, че ексцесията може да е разположена във фасета, а отвъд него съществува друг фасет, който е неразривно свързан с предишния.\nДруга хипотеза - обектът сам по себе си, извън всякакви схеми и сравнения, притежава две особености - едната е по-определяща за него, но по-популярна като статистика сред останалите, а другата е по-малко определяща, но очертава по-голяма доза уникалност сред същите тези останали. Какво ще изберат насекомите? Безспорно втората. Без даже да питат какъв дял от личността заема първата, тъй като при фасетите пропорцията е претопена в самодостатъчността на един фасет - при това последният и най-атрактивният. Дълбочината отново надделява над широчината. А ако двете особености привидно си противоречат или дори не е очаквано да са съвместими в един обект, то по-определящата изобщо ще бъде отречена. Все пак когато си вкаран в оборота, ти трябва да носиш прякор, а прякорите винаги са членувани. Предполагат уникалност спрямо нечия преходна статистика. И ако притежаваш една много популярна особеност, която обаче и друг притежава, без да има нищо друго, то ти биваш вкаран в оборота с изкривен образ и никой няма да те пита.\nВие насекоми ли сте?\nПубликувано от cadaurus в 12:24 ч. 2 коментара:\nТова трябва да е финалната точка от един тенис мач. Подробностите не ни вълнуват. Предполага се, че говорим за истински тенис мач.\nТакааа. Поне две групи фактори ни смущават в случая. Първо, къде блее Дейвид Линч, а не хваща ръчната (камера, де) и не се залавя да инкорпорира този блестящ момент в следващия си филм? (Можем да го извиним само ако си признае, че именно той го е снимал и качил в тубата). Второ, трогателно е колко некадърни могат да бъдат двама симулиращи актьори, макар че в случая дори им липсва публика.\nПонеже второто ви учудва повече, почвам с него. Съвсем бързи щрихи: мачът между двамата е уговорен. Говорим за изпечени лъжци, които са разорявали букмейкърите безброй пъти, уговаряли са включително и друг мач помежду си, да не говорим, че припечелването на някое леФче от измама е единственият им шанс да оцелеят в кризисния нов световен ред. За този мач са регистрирани необичайно големи залози за човечето с шапката и съответно коефициентите са паднали със скорост, която би убедила и най-заблудения зрител, че има уговорка. Не това е важно - важно е как пред неидентифицираната камера (дали пък не са го снимали сами, за да видим за каква драма става въпрос?) се разиграва едноактна трагикомедия, на която й липсва само финалното "Въх, уби ма" и Геновева да се разциври.\nОсобено впечатление прави тройният тулуп на безпощадния доминатор след победата, придружен от смях на 14-годишна ученичка, прекалила с екстазито за пръв път в живота си. Още по-забавно изглеждат "заканите" на съперника му, който освирепял от яд, не здрависва съдията и му трябва само още малко, за да пребие унизилия го пред очите на настървената тълпа. Е, съвсем малко наистина, защото щом идва до него, за да "му каже нещо", виждаме как спира и си избърсва веждата по същия начин, по който аз си закривам профила, когато минавам в близост до някого, който не искам да ме забелязва. Очевидно това избърсване има характера на достигане до съгласие и нараненият звяр може да бъде отпратен с почести "у дома" според заръката на тенисиста фигурист с майсторския тулуп. Изводът? Върнете ни парите!\nТова е евтината версия. Ако погледнете по-разчупено обаче, ще ви побият тръпки. Няма хора, тихо е. Затова пък някой снима?? Нито едно движение не е естествено. Кулминацията идва около 0:18, когато като на запис чуваме виене на звънци, сякаш стадо крави са влязли на корта, но ние не ги виждаме. На привидно ненормалните реакции отговаря и привидно ненормален диалог, пред който абсурдистите биха ахнали. Най-вече повторената мантра You are bad, която съдържа в себе си мистериозност, двусмислие и обикновено незнание на английски наведнъж. Съдията и момчетата с топките са замръзнали, а фактът, че са единствените хора в радиус от километри подсилва стряскащото усещане, че в следващия кадър може примерно всички да умрат ритуално. Липсва само един свещеник накрая, който да дойде и да закрие цялата пародия. Шокиращо.\nИ все пак, истеричното хилене в началото не ви ли прилича на това?\nПубликувано от cadaurus в 10:17 ч. Няма коментари:\nЕтикети: тенис, хумор\nКой каза, че университетите не уважават труда на студентите? И кой каза, че не им предлагат достатъчно избор за реализация? И кой пък се изцепи, че не били изисквали от тях достатъчно?\nДолупосоченото, снимано от вещата ръка на агенция ММ (това не е Меридиан Мач) свидетелства, че нито едно от трите не е вярно. Напротив, в някои университети си имат собствена система на образователните степени и редом с бакалавър и магистър, са въвели и почетни титли като copy/paste експерт. Сигурен съм, че и за най-усърдните студенти по кръжоците би било въпрос на чест да получат това академично звание. Очакваме в най-скоро време да се появят "доктор на прекъсването", "хоноруван чийтър" и "извънреден купувач на изпити".\nИ вместо да се напъват студентите да разработват тема, която вече са разработили, то само сега и в близките десет минути им се дава шанс да променят курсовата си работа с друга, която при това се предлага с автоматична приставка и още две рендета за по-добро късане още преди сесия. На това му се вика предприемчиво капиталистическо мислене. Нали искаме по-широк избор и да зависим максимално от себе си? Те ти те. Пишеш законопроект против плагиатството с приложение: десет страници, изписани с "Аз повече няма да чийтвам. Аз повече няма да чийтвам" и още толкова, в които цитираш мнението на участниците в онази реклама за изтичането на интелектуален труд, та може и да умреш спокоен, без да се изповядваш на попа за най-суровия си грях. Вярно, че от съобщението не става ясно кога точно да предадеш своя хабилитационен труд, но това е защото студентите трябва да мислят, а не да получават наготово информация за зубрене.\nНо това не е всичко! Като контрапункт на присъденото звание и алтернативната тема, се налагат строги професионални критерии за оценка. Наказанието да пишеш 30 (словом: тридесет; тридесет, бе; абе, три-де-сет!) страници ръкописно (РЪКОписно) е преписано от глава 3 (словом: трета) от Лекции за възпитанието на децата от Антон Макаренко, издание 1947-ма (хиляда деветстотин...). Предполагам, че следващата стъпка ще е провинилите се студенти да коленичат върху шам фъстъци или пък да ги острижат нула номер, както по времето на килийното училище. Там някъде, преди около 200 (словом: двеста) години. Изключения не се допускат.\nПубликувано от cadaurus в 1:46 ч. 2 коментара:\nТези избори естествено нямаха никакъв смисъл освен генерална (или както беше лозунгът на БББ - ГЕНЕРАЛна) проверка преди парламентарните. Отгоре на всичко, социолозите познаха почти всичко и това беше доста по-голяма изненада от разликата между ГЕРБ и БСП или високия процент на ЛИДЕР. Разбира се, никой не разбра какво точно ще правят тези 17 души в ЕП, но по-притеснителното (и вече тенденциозно) е, че политиката умря ритуално на тези избори. Официално можем да декларираме, че си създадохме свой си малоазиатски вариант на Реал политик. Вакуумът от (липсата на) преход се запълни и удобно се настаниха алтернативи на политическото. Това са:\n1. Безпросветното псевдомесианство. Или иначе казано, вие със сигурност не знаете коя е очарователната Румяна Желева, но именно тя е лидер на листата на ГЕРБ. Винаги съм смятал, че фолклорът ни е изиграл крайно вредна роля в политическото ни възпитание. Няма друга причина за това "кифленско" залитане по отделни личности с "факирски" способности, а от него автоматично и най-чистата идея се превръща в инструмент за налагане на нечие его.\nОчевидна е тъжната истина, че само БСП и СДС не са лидерски партии, и то не заради настоящето си, а заради миналото. Все едно само ЦСКА и "Левски" да могат съществуват без сегашните си президенти, при това не за друго, а заради историята си и някак си без двете единствени марки ще е скучно. Това е положението в политиката ни. Разбира се, личността е ракета носител по целия свят, само че у нас месианството е псевдо и е безпросветно. Псевдо, защото уж сме излязли от прехода, а образите се налагат по същия "преходен" риалити формат на "хората с истории, които ги показват по телевизията", а не примерно на "успелите в своята тясна, но необхватна ниша хора". Безпросветно, защото натоварваме образите с очаквания, които те чисто физически не могат да оправдаят. Пак заради противоречието "преход" <-> "пост-преходност". В пост-преходните общества се гласува за колективи, способни да оптимизират работния процес. У нас се гласува за ПожарникарЯ, КомандирА и НовиЯ Левски. В това отношение Меглена Кунева действително е единственият ни европейски политик и тук става дума не само за липса на корупция, афери и прочие, а за нещо повече - европейски формат на мислене. Единствената, която не коментира социологическите сметки, беше тя. И мотивът й беше именно този - това не е нейна работа. Реал политик в действие.\nВсъщност ГЕРБ могат да използват "невинността" си по отношение на кадрите много качествено, като основание дават разни такива позитивни вибрации. Най-силното нещо, което каза БББ тази вечер, беше, че липсата на известни имена в екипа им може да бъде използвана, като привлекат необременени хора и те да бъдат запомнени с добро. В това отношение едно управление на ГЕРБ с подчертано експертен характер би могло да даде реален старт на прагматизма в политиката ни. А без прагматизъм политиката ни затъва на нивото на обсъжданите в момента фалшиви алтернативи на политическото. Друг е въпросът доколко самият БББ се вписва като визия и поведение в европейските стандарти, но все пак ако работата по някакъв тайнствен начин се издигне в ценност сама по себе си (а при ГЕРБерите това е възможно да се промъкне измежду лютите закани за набитите, пребитите, избитите противници на вездесъщия генерал), то малоазиатщината би изчезнала.\n2. Войнственият популизъм. Както разбрахме от Слави Бинев, сегашният цар бил единственият, който не положил усилия да се бори срещу турското робство. Не може да му се отрече, че се е понаучил да говори, де. Но двамата атакисти са си чиста загуба на гласове, защото ще се присъединят към парламентарната група на евроскептиците, поставяща си две цели: 1. Не на Турция в ЕС..... (дотук добре) и 2. Вън България и Румъния от ЕС. Симпатично, нали? В същото време АТАКА тества абсолютната търпимост на хората - за 4 години наблюдавахме масово отлюспване, законопроекти като този за национализацията, който трябва да бъде разлепен сред студентите от ЮФ със забавна цел, скандали, много скандали, а дори погледнато от ултраконсервативните схващания на електората им, АТАКА смекчи тона, което по скАлата на нашия въртиопашчест капризен народ трябва да значи вечна забрава. Вместо това АТАКА се затвърждават и дори развиват партийно строителство. И то поне те играят честно. Как става това? Става, защото АТАКА = "Долу ДПС", т.е. нищо не може да убеди електората им, че АТАКА са нещо повече от анти-ДПС, а тъй като има достатъчно доводи за анти-ДПС вот, АТАКА си маркират територията, без да полагат кой знае какви усилия извън обичайния им кабеларски подход. Ако ще да са най-дискредитиралите се, те са просто анти-ДПС. Дори могат да се преименуват. Така действа популизмът.\nИ ако си мислите, че АТАКА изчерпват нишата, то РЗС показват колко много още може да се дълбае. Нужно е само чувство за скандал, пълен непукизъм и еластичен пръст, който да сочи трескаво лошите. Описах ви кварталния луд? Е, намерете му пари за костюм и той ще събере 5 % за месец и половина, стига политинженерите да го харесат. За последното не се притеснявайте - щом са харесали Яне Янев, биха харесали и вашия квартален луд. Важно уточнение е, че всеки популизъм си има свой лайтмотив, за да се разграничава от останалите популизми. АТАКА не е по-малко "анти-корупцията" от РЗС, нито РЗС са по-малко "анти-ДПС", даже понякога имам чувството, че са си разпределяли лайтмотивите на челик. Веднага ми идват наум няколко идеи, които с нужното одобрение от политинженерите могат да докарат 5 процента на всяка новоизлюпена партийка за месец и нещо: анти-замърсяването (нещо като "зелената" идея, но агресивно поднесено), анти-монополът на Здравната каса, анти-плоският данък, анти-отричането на баташкото клане... Чойс ис йорс.\n3. Корпоративният вот. Това е явлението на избори 2009, като тук големият проблем лежи не само в контролирания вот, а по-скоро в доброволно корпоративния вот. Самият Ковачки обясни за какво иде реч, говорейки за неговите хора, които са искрени, вярват му и, забележете, наслушали се били на речи на политици и сега смятат, че е време да се случи нещо различно. С други думи, корпоративният вот легализира отдавна насъбралите се енергии у народа за обсебване на политическото от икономическия интерес. До някаква степен сме длъжни да разберем тези хора - бизнесът у нас се развива на различна честота от политиката, не следва нейната извратена логика и смело можем да кажем, че членството ни в ЕС се дължи именно на факта, че бизнесът си намери своя механизъм на развитие, отделен от държавата.\nКакво е посланието на Ковачки? ТЕ са политиците, които са се наговорили с празни приказки, НИЕ сме онези, които са постигнали всичко сами, дали сме храна и подслон на хората, тогава как искате гласоподавателите да не ни вярват? В това послание е зарито кучето, а не в историите за заплахи и загуба на работните места. Последното е частно престъпно деяние, което ще отшуми, стига да има воля от МВР и прокуратурата. Само че нарастващото съзнание на работещите, че реалният им принос към държавата ги прави по-можещи от политиците е страшно. Страшно е, защото представлява присъда за самите политици, но и защото тепърва предвиждам вълна от роящи се бизнес партии, сливащи политика и икономика в едно. Така корпоративните интереси ще изядат изцяло идеологическата нишка в политиката, а партиите ще бъдат изместени от лобита, при това напълно легални и още повече - морално оправдани. Няма как да не са оправдани, когато политиците не дават аргументи, че намесата им в бизнеса може да бъде полезна.\nНаблюдаваме особен вид корпоративен комунизъм, в което явление най-вероятно също сме уникати на света. Пролетариите наказват върхушката чрез собствените си омразни изедници, защото предпочитат като са роби, да робуват само на един господар. Колко очарователно. И ако теглим един поглед назад, ще осъзнаем, че този императив се практикува от ДПС вече 20 години. Махнете тези истории за едната обувка и ромите, които не могат да четат, но знаят номера на бюлетината - те са верни, но са част от жълтенията покрай изборите. Ние обсъждаме жълтенията, защото е много по-тежко да признаем, че това са хора, които изпълняват своя дълг към работодателя, като гласуват за партията. И обикновено дори няма нужда да ги заплашиш, за да го направят. Техният свят се изчерпва с тяхната работа. И оттам - с техния дълг.\nА може би ние в удобните столове и с денонощния Интернет не бива да даваме такива категорични мнения за хора от съвсем различна среда?\nТа така. По ирония на съдбата всички партии спечелиха на тези избори, но политиката загуби. И според мен оттук насетне започва голямото противопоставяне между прагматизма и ерозиите на политическото, за които стана дума. От партиите се изисква освен много работа, най-вече едно преосмисляне на стратегията и концентриране от позицията на "какво искаме да направим" към "какво може да се направи". Реституцията приключи и е време да свикнем с този факт.\nПубликувано от cadaurus в 0:31 ч. 3 коментара:\nМоже би пък все пак съществува нещо на име Съдба. След като стигна дъното, той доказа, че е най-големият. Когато беше отписван, когато букмейкърите го отсвириха, когато изгуби почти всичко, което можеше да изгуби - тогава именно успя. Ами... Съдба. Честито.\nПубликувано от cadaurus в 20:36 ч. 1 коментар:\nЕтикети: бог, тенис\nВидове порочно гласуване\nТъй като по всички блогове и паланки става дума колко важно е да се гласува и как негласуването е грях, то ще се опитам да изброя няколко вида гласуване, които според мен са по-лоши и от негласуването, защото не само смекчават волята на народа, но я изкривяват. И ако негласуването е понякога простимо поради липсата на достатъчно знание, информираност и политическо съзнание, то порочното гласуване предполага една напълно съзнавана воля, която обаче страда от заблуди.\nНа първо място, това е "тактическото гласуване". Общата формула: "Тия нямат шанс. Защо тогава да гласувам за тях?" Къде е глупостта? Глупостта е, че "тия" нямат шанс до голяма степен, защото няколко процента биват изядени именно от хора като теб, които смятат, че са били нямали шанс. Още помня как заради социологическите манипулации поне десетина приятели не отидоха да гласуват за Гаврийски през 2005-та, защото разликата между него и Дончева била "твърде голяма". Накрая се оказа, че ако всички манипулирани бяха отишли да гласуват, то тази разлика изобщо нямаше да я има. Още повече, че изборът предполага да се довериш на идея, на човек, а не да конструираш правителство, сякаш от теб зависи да дадеш мандата. Онези, които гласуват тактически, поставят каруцата пред коня, защото математическата част от гласуването е предназначена да отразява вота, а не обратното. И трето, "тактиците" явно имат твърде повърхностна визия за смисъла на гласуването, защото дивидентите не се извличат само от победата, но и от нарастващата подкрепа, от факта, че си опровергал социолозите, от факта, че си завзел територията на някой съперник, без да си надминал някой друг и прочие. Подкрепата за онзи, който заслужава вота ти, винаги ще намери своята благоприятна последица, ако ще да не спечели пълно мнозинство.\nВторото порочно гласуване е наказателният вот. Чрез него ти де факто признаваш собственото безсилие и мързел да откриеш конструктивното в някоя от партиите/идеите. Тук се поставя въпросът защо ако не гласуваш за наказаните от теб, гласуваш за партия Х, а не за партия У, например? С какво партия У е по-малко "наказваща" от партия Х? Ето защо повечето случаи на наказателно гласуване са обвързани с тактическия вот - гласуваш за онзи, който събира най-много спрямо наказаните, без значение какви идеи изповядва. Друг аргумент срещу наказателния вот е, че никога не получаваш гаранции, че наказващите са по-добри от наказаните само защото те показват най-ясна позиция спрямо наказаните. Защото самите наказващи се възползват от ресантимента на народа и настройват кампанията си така, че да крещят по-силно от останалите. Крещенето обаче не е платформа. Наказателният вот е вреден именно заради това, че преосмисля философията на самите партии и те отсяват достатъчно ресурс за крясъци, а не за платформи. И накрая, наказателният вот е символ на черно-белия поглед над обществото. Първо, защото едностранното отношение към наказаните е често погрешно - дори и в сегашното правителство има хора като Орешарски и Даниел Вълчев, чиито усилия са довели до нещо добро; второ, защото ако толкова държиш на позицията си анти-някого, то ти ще положиш усилия да се информираш за останалите и шансът да намериш нещо за себе си е достатъчно голям. Дори да не е цялостна програма, ще е конкретна идея. Едни пирати се крепят на две-три идеи и с тях ще влязат в ЕП, при това в далеч по-разумна страна като Швеция. Дори и да не е конкретна идея, ще е конкретен човек. Статистически все ще има някого, за когото да гласуваш и който да осмисли позитивно твоя вот.\nТретото изкривено гласуване е шеговитото. При него несериозното отношение към политическото лъсва с все сила. Шеговито е всяко гласуване, при което отричаш смисъла на гласуването - а именно, да се довериш на някого или нещо с цел този някой или това нещо да се реализират. Шеговито гласуващите не се доверяват, тъй като живеят в свят, където доверието може да се извършва само сред непосредствено обвързани хора. Това е глупост, защото държавата е реален организъм с реално влияние и тя, макар и безлична, е не по-малко обвързвана с теб, отколкото гаджето или най-добрия ти приятел. Освен това дори и у нас да има разминаване между политическия и "човешкия" свят, то с несериозното отношение към вота ти само го затвърждаваш, а не запълваш бездната. Бездната ще бъде запълнена, когато всеки заяви своя интерес пред "онези там" и така държи "онези там" тук, на земята, с контрола, който упражнява на всеки вот. Колкото повече дейности на политиците биват контролирани чрез интересите на избирателите, толкова по-малко поле за злоупотреби ще им оставим. Затова изходът от бездната между политическо и човешко, който би премахнал шеговитото гласуване, е не да чакаме политиката да придобие човешки облик, а самите ние да придобием политически облик чрез повече активност и оглеждане извън гаджето и най-добрия приятел.\nПубликувано от cadaurus в 12:47 ч. 7 коментара:\nНаглеждайки какви страсти се вихрят за ишус, които уж минават за ежедневни, реших и аз, барабар кадарко с блогърите, да кажа две-три неща. Понеже няма да правя изводи накрая, то този път изводът би бил, че щом осиротяхме откъм теми за развитието ни за в бъдеще, то логичният регрес е да се палим за неща, които вече ги има и които ни примамват да си изберем едно "за" или "против" не за друго, а защото сме принудени да ги съпреживяваме. Дали вярваме в това "за" или "против"? И дали не го избираме, защото на такова ниво можеш да общуваш и с последния бакшиш, това... не е друг въпрос. Именно за това става дума.\nЕдин голям проблем, съвсем не само български, е задоволяването с наличното като достатъчно "разумно". Един вид - щом нещата са такива, каквито са, значи по-умните са ги измислили и няма нужда да ги пипам. Или щом са изкристализирали във формата, в която аз ги осъзнавам, значи няма нужда да ги пипам. Или щом не ми пречат, няма нужда да ги пипам. Това последното - особено често. Само че това мислене типизира по-скоро едрия рогат добитък.\nТа куриозното е как неутралната посредственост се оказва най-поляризиращата част от обществото, защото тя е достатъчно силна като количество, за да надвие полярните малцинства и достатъчно "извъноборотна" като качество, за да я впечатлиш с аргументи извън собственото й разбиране за живота като бит на квадрат. Ако тръгнеш да развиваш идеята за кухите традиции, нейният отговор ще е: "Е к'во ти пречи толкоз?", сякаш общественият интерес трябва да е винаги частно мотивиран. Някой каза ли едър рогат добитък? Но по същество.\nСирените на втори юни са типичен пример за куха традиция. Ето защо не сте прави да възразявате.\n- Да, традицията е куха, защото съществува като нещо подразбиращо се, при все, че по нищо не се подразбира нейното съществуване. Значи един път ограничаваме пряката демокрация заради съмненията в разумността на народа, но на същия този народ се пробутва нещо наготово? И се приравнява на национален обичай? Това е пагубно, най-малкото, защото принудителните светини неизбежно настървяват двете гледни точки по въпроса. Онези, които не ги спазват, са санкционирани от псувнята на излезлия на балкона гологлав "патриот", защото... ами, защото някой си е решил, че светините трябва да се пробутват наготово, а същите тези "патриоти" биват санкционирани от безразличието на шофьорите, минаващи под балкона. И в двата случая се касае за порицаеми деяния, и то само защото трупането на принуда винаги отключва скрити комплекси и разпалва обществено разногласие.\n- Не, сравнението с химна е меко казано нелепо, защото едно, че химнът е белег на държавата въобще и неговата стойност е предвидена на конституционно равнище, а второ, тази стойност е напълно отделима от химна, тоест налице са ясно разграничими "химн" и "химнично". А такава субстанция като "сиренично" няма. Общественото недоволство под формата на безразличие е най-ясният знак за това. Сравнението с поднасянето на венци или поклонението пред паметници също е далеч от истината, защото там не действа принуда, а възможност за реализиране на напълно индивидуално осмислено поведение. Тоест, не се поставят бариери над принадлежността към народа, която е винаги лична и нищо друго.\n- Да, асоциирането на процедурата с духа е дотолкова очевидно погрешно, че ми идва да го изкажа с най-завъртяните думи, за да има смисъл изобщо да се изкоментира. Духът на свободата, патриотизма и всичко останало, което декларират, че се чества, никога не е предзададен, а избуява, без да го контролираш. Разбира се, неговото подбуждане е необходимо, но то не се случва с ежегодни процедури, извършени безлично от някакъв деус екс махина, ами чрез методично налагане на личен пример. Чрез възпитание. И после чрез образование. Процедурата не представлява дори прашинка от волята да извършиш нещо в чест на историята и предците си. А ако тази воля зависи от ежегодно виене в 12 на обяд, значи трудно можем да разчитаме на нея. Във всеки случай, имам леки съмнения към отчетността на повечето "патриоти" пред героите, които смятат, че почитат. Защото накрая се оказва, че именно тази за щастие намаляваща прослойка гвардианци и тангранисти се възползва от безалтернативното налагане на една куха традиция, за да размахва пръст.\n- Не, нямам частно мотивирана вреда от сирените. Дори може да се каже, че ги отбелязвам. Което не значи, че не обичам да се мотам и извън своята кочинка.\nИ в крайна сметка, какво представляват сирените? Представляват профилактиката на една държава във вечна профилактика.\nПубликувано от cadaurus в 1:41 ч. 5 коментара:\nПосвещава се на всички, които имат поне по един тик и са прекарвали депресия повече от десет минути. Както и на онези, които нямат нито един тик и не разбират за какво говоря и онези, които са усещали депресия до десет минути и не разбират какво общо има тя с тиковете.\nПубликувано от cadaurus в 0:59 ч. 3 коментара:\nЕдно архаично преводче, което носи по-скоро и най-вече носталгия, отколкото каквото и да било друго. Понеже италикът омазва цялата работа, то бройте до три и се потапяйте.\nКрепостта носи ехото на хиляди безмълвни гласове:\n"В какво се превърнахме?"\n"Какви избрахме да бъдем?"\nСега, когато сричките в името изчерпват живота,\nкогато Боговете на прага ни чакат,\nнищо вече няма да е същото.\nПомниш ли, когато животът ти беше в краката?\nПомниш ли, когато липсваше заплахата смъртна?\nСкоро ти разбра, че силата живителна\nе скуката, която смяташе за вредна.\nА думи като воля и спасение не значат нищо,\nпогълнати от вещата инерция.\nМисля си, от всичко съм свободен -\nот възраст, страх и смърт.\nНо защо ли се преструвам?\nСъщността ни изпари се.\nПознатите ни вкусове са изцедени,\nзаменени от стерилна чистота.\nТака живееш през милионите години -\nкръговрат на сълзи и на смях,\nтака живееш, свеждайки живота\nдо дишане, хранa, изхождане и пиене,\nсъвокупление, повръщане, спане,\nпотъване надолу и надолу,\nдокато убиеш цялото си време,\nобезсмислено веднъж завинаги.\nМахнем ли страха си от смъртта,\nостават само купища преструвки.\nПодведем ли всеки муден дъх под строй,\nотегчени от екстаза нескончаем,\nще се целим жадно в годежния пръстен,\nще гоним онази, що вечност ни дава.\nКаква налудничава идея!\nЖаждата обаче все така ще изгаря.\nКоя е онази най-тъпа от всички болки?\nТолкова тъпа, че не затварям очи, без да я видя?\nКое мизерно отчаяние би срутило Безкрая из основи?\nКак да платим за онова, което сме придобили?\nКакво сме спазарили и какво - изгубили?\nИ от какво сме отстъпили, без да знаем, че изобщо съществува?\nОстанаха ли сили да довършиме борбата,\nборбата срещу времето, смъртта.\nВсичко, което имахме, е отлетяло.\nУсилията ни да надмогнем собствения си бит\nразкриват кухия кънтеж на фалша:\nнадежди, хвърлени напразно,\nилюзии за избавление.\nНо ето, постлано е брачното ложе,\nзестрата вече платена е.\nБеззъба, мършавата вечност ме приветства,\nсгушена в чаршафите на ложето.\nОбвързвам се с вехнещото тяло на жена ми\nи оставам неин завинаги,\nзатворен във натюрморт.\nПубликувано от cadaurus в 0:33 ч. Няма коментари:


Руски ракети са поразили петролна рафинерия в Одеса - По света и у нас - БНТ Новини\nРуски ракети са поразили петролна рафинерия в Одеса\nКметът на Одеса съобщи за ракетен обстрел срещу града\nРакетен обстрел е бил извършен срещу Одеса тази сутрин. Градските власти съобщават за пожари в индустриалната зона на пристанищния град. Няма съобщения за жертви, съобщиха властите в украинския град, цитирани от Ройтерс.\nПо-късно руското министерство на отбраната официално потвърди, че руските сили са бомбардирали района около Одеса. Съобщават, че са унищожили петролна рафинерия и три склада за гориво.\nОдеса е ключово пристанище на Черно море и основна база на украинските военноморски сили. Междувременно украинският президент Володимир Зеленски предупреди, че Русия се опитва да завладее Донецка и Луганска област, както и южната част на Украйна.\nГрадовете край Киев са разрушени, на улица в Буча са намерени 20 трупа на цивилни\nСлед дни на контраатаки край Киев, украинските сили са успели да си върнат контрола над цялата област - за това съобщи украинският заместник-министър на отбраната. Градовете обаче са почти изцяло разрушени.\n#обстрел #петролна рафинерия #одеса\nТреньорът на Селта: Вярвам в съдиите, при нас повторения не се появяват


Бизнес Коко Каменаров е новият генерален директор на БНТ\nКоко, както е известен още Константин Каменаров, е на 53 години. Завършил е медицина, но в началото на 90-те започва като репортер в "По света у нас" и постепенно се издига до водещ и шеф на новините.\nНапуска, за да стане говорител на кабинета "Костов" през 1997 г., но там не се задържа дълго и преминава в частния бизнес, като говорител и пиар на мобилния оператор "Мтел".\nПрез 2011 г. по покана на предшественичката си Вяра Анкова се завръща в БНТ като оперативен директор. Женен е за водещата на централната новинарска емисия "По света и у нас" Радина Червенова.\nГласовете си за него в СЕМ дадоха Мария Стоянова, Розита Еленова, председателката София Владимирова и бившата му колежка от БНТ Бетина Жотева, която подчерта, че той идва от "Сан Стефано" 29, познава хората, технологиите и целия работен процес.\nНегови конкуренти да оглавят обществената телевизия бяха бившият генерален директор на БНР Валерий Тодоров, Тома Иванов, който е бил финансов и изпълнителен директор на БНТ, журналистите Емил Кошлуков, Иван Гарелов, Сашо Йовков.\nТехните колеги Стоил Рошкев и Теодор Ангелов, както и инженерът Радослав Главчев не бяха допуснати до финалния кръг от конкурса в началото на тази седмица, когато шестимата фаворити представиха управленските си концепции в пряко предаване по БНТ2.\nНа изслушването пред СЕМ вчера Каменаров изтъкна, че новините и публицистиката са гръбнакът на обществената телевизия, който се е доказал във времето, а "По света и у нас" се е превърнал в безспорен лидер в телевизионния пазар.\nПо думите му обаче, те не бива да остават "самотен остров" и за да може БНТ да се превърне в истинска алтернатива на комерсиалните телевизии, програмата е от изключителна важност. Според него държавната телевизия трябва да фокусира целия си технически и човешки ресурс, за да произвежда все по-качествен продукт.\nВ маркетинга той планира да създаде звено, което да работи за допълнително финансиране и привличане на допълнителни средства, като има начин това да стане чрез европейски програми и по-специално работа по проекти заедно с големите корпорации, което по никакъв начин нямало да попречи за изпълнението на обществената мисия и функция на БНТ.\nПо отношение на програмата според Каменаров трябва да има един основен, централен, политематичен канал като БНТ1 и букет от други програми, а регионалният БНТ2 да се фокусира върху култура и образование.\nПо-рано този месец конкурсът за директор на Националния филмов център (НФЦ) завърши без победител, след като нито един от четиримата кандидати: Александър Донев, Владимир Гюров, Любомир Тодоров Янакиев и Жана Караиванова не събра нужния брой точки от комисията в Министерството на културата.\nРедактор Нели Димитрова 23 август 2017, 11:43