Коментари - Премиерът инспектира Северния обход на Бургас и новата спортна зала в града | Днес.dir.bg\nЛично ходи да си прибира комисионните.. Мандатът изтича... Престъпникът си е престъпник....\nДа очакваме ли скоро арената да се срути?\nТова фото е достойно за плакат в кабинета на всеки партиен секретар /БКП/ и за плакат на манифестациите преди 89г. Лозуг-"всяко поставено паве под ръководството на първия държавен и партиен ръководител-наш боце"\nЧитавите са с теб (нерегистриран)\nБойко е човека -4,5,6ти мандати са му в кърпа вързани.А После все ще се роди някой като него да продължи делото му .\nНай ме кефи снимката на ББ пред къта на Левски. Самоограничил се с маска, да не изтърси някоя глупост.\nА бе този Борисов какво работи, супервайзер или министър председател. Ако е първото, това означава, че си е на правилното място. Но ако е второто, това означава, че държавата ни е на авто пилот.\nЖив да си ни Бойко!\nБойко Бойко Бойко :)\nЗащо информационните агенции ни занимават с разходките на Борисов.......няма ли други съществени събития в тази страна\nПиарите на Бойко са добри професионалисти. Никога и никъде предварително не съобщават къде ще бъде Бойко събота и неделя. Съобщенията винаги се дават след като всичко е свършило. Много го пазят от народната любов.\nКакви строителства всичко е ала бала, уж надлеза до Кроношпан беще готов пък се оказа,че е спестен един слой асфалт.Тогава казаха, че бързат да го отворят за трафика през лятото и на есен ще асфалтират само ,че през коя коя година господа ще е това....Николов кажи коя година стига мишкува ??? Няма нужда от Вашите некачествени строителства стига с тези хранилки ,потъваме в заеми а насреща нищо трайно и качествено.\nНяма изпълнени поръчки (нерегистриран)\nпо строежите на пътища - няма повече доверие и власт в държавата за него! Всички тези пътища са по "европейски" проекти и с европейски пари, но някой знае ли кои именно и защо толкова напористо стоят зад тези пътища та се стига до тома че "премиерът" на една държава да тича като луд да инспектира тези строежи?! Във всеки случай това не нито хоби, нито начин за разпускане, нито пък е от любов към този тип строежи, а е по задължение да извършва надзор над тези обекти през които минават и за които " се усвояват" огромни парични средства! Тича и бърза нашият, че идва край на този мумандат и ако не си е свършил добре работата няма да има подкрепа от "ЕС" и "ще духа супата"!\nГолям боклук си Бойко\nнай-страхливото нищожество (нерегистриран)\nЕ Бойко Методиев Борисов! Позьор,страхливец и абсолютен тъпак!\nкакво му разбира на шибаняка (нерегистриран)\nкухата кратуна,че инспектира? Разнася се като миндова кучка . Тиква без работа\nОще, още! (нерегистриран)\nИскам още 2-3 мандата да гледам изпъчения тюфлек.\nами вземи си го у вас (нерегистриран)\nи си гледай на воля колкото ти душа иска!\nТози дом няма ли си, че все по пътищата се намира? Да изтеглим някой кредит да му купим един кемпер?\nМоят дом, като при него са пътищата. Може да не са най-качествените, но стават. Вие, дето живота Ви е вързан с диванчето, телевизора и абсорбатора в кухнята защо коментирате неща, които не Ви засягат?\nЧе ти си щастливец бре. как си оцелял? А скоро минавал ли си по пътя Русе-Бяла?\nКога някой ще инспектира Борисов ?!\nТе го инспектират международната рейтингова агенция Fitch Ratings повиши перспективата от стабилна на положителна пред дългосрочния кредитен рейтинг на България. До сега не сме имали такъв рейтинг никога и сме единствената държава в ЕС с повишен рейтинг. Виж ако не управлява ГЕРБ как още тази година ще спадне рейтинга и всички ще го усетим\nВпечатли ме учителката с фрапиращия дрескод. Явно е специално подготвена активистка за срещата с Него. И е силно активна, защото почти си е свалила маската.\nCBupka c Macka... (нерегистриран)\n... He cmaBa\nсофтуерен инженер (нерегистриран)\nДавай, Бойко! Народът е с теб!\nНема такова животно "софтуерен инжИнер".\nПред МС протестират за загиналото момче, убито от Фъндъкова и Борисов, тулупа е далеч в Бургас.\nедна дума за тоя (нерегистриран)\nКаква пустуш каква голота от страхливеца и унищожитела Ага БорисоФ Сам сред вълци а самият тои е вече вълк единак страхлив уплашен подъл Змията хапе наи лошо преди смъртта си Не мога да повярвам че такива престъпници са все още живи\nИнспектора глобиха ли го вече за инспектирания път за Рилския манастир?\nот баце мутрата, убиеца на български деца, чрез неизолирани шахти с ток.\nБез Нефтохима от соца Бургас е едно голямо село.\nБойко направи за 4 години повече пътища, отколкото комундетата за един век. Бойко направи газопроводите и намали цената на газта наполовина... Изплати ви кражбата на КТБ, Оправи дивотията с Белене. Бойко се пребори с мора по козите, които Комоциото заразяваше. Бойко се пребори с рашката чума по свинете, която се появи прескачайки Румъния. Бойко откри повече артефакти за древните бол-Арий траките, от всички. Бойко спаси нарочно обезводнения от червените Перник, с източения от комунистите язовир, като построи водопровод и донесе вода за града от Родопите! Бойко с веща дипломация не допусна емигрантския натиск ! Бойко помогна на Северна Македония да влезе в НАТО и чакалнята за ЕС ! НЕ СИ КУПИ ЯХТА КАТО СЪСЕЛА нито офшорка ..Бойко ПОСТАВИ БЪЛГАРИЯ НА КАРТАТА НА СВЕТА И ВСИЧКИ СЕ СЪОБРАЗЯВАТ С НАС Бойко ни вкара в Банковия Съюз и чакалнята за Еврозоната ! НЕ МОЖЕ ДА СТИГНЕТЕ КРАКАТА НА БОЙКО. Бойко РАБОТЕШЕ ЗА БЪЛГАРИЯ ДЕНОНОЩНО КАТО НИКОЙ ДРУГ преглъщаше обиди, клевети и интриги скалъпени от ИНТРИГАНТСКОТО РУСКО ДОЛНО РЕШЕТНО ФЪРЧИЛО СЛУГА НА РУСКАТА ОЛИГАРХИЯ\nСмея се от сърце.\nЧета и висля (нерегистриран)\nОправил е дръжки! Да не ги е платил парите от джоба! Държавата и EU ги е платила! Единственото, което реално е направил е да направи кръга котки мулти милионери в стотици, някои милиардери и той лично да окраде над 50 млрд. Евро пари на българската държава и бизнес.\nтроле, възхваляващ мутрата, дано за 2 месеца работа във форумите - полюции с копи и пейст от спуснатите опорки си заработил една банкнота от шкафчето ;)\nВярно е! "Във връзка с предстоящите парламентарни избори премиерът Борисов се съгласи да отговори на няколко въпроса зададени от нашата медия: – Г-н Борисов, как смятате, кои са най големите ви постижения за близо 10-те години в които управлявате България начело на ГЕРБ и кой са пропуските ви, в контекста на предстоящите парламентарни избори? – Мисля, че постиженията са ясни на всички, това са пътища магистрали, метрото, северната тангента, южната дъга, източната полуос и западният периметър. А най-големият ни недостатък са мостовете. Забравихме да строим мостове и съм благодарен на папата, че дойде и ни отвори очите, колко важни всъщност са те. Аз лично му обещах, че в края на мандата ще ми казват Бойко Фичето. – Всъщност много хора ви критикуват, че България се обзелюдява, има много населени места, където вече не живее никой. Дори папата говори за демографска зима в България? – Не разбирам какво ми намеквате. Ние живеем във века на мобилността, напълно нормално е хората да се струпват и живеят на места, които им харесват и да напускат местата, които не харесват. Въпреки всичко, ние сме прокарали пътища до всички кътчета на нашата държава и днес всеки от нас, може да отиде до най-дивата пустош, където човешки крак не е стъпвал и всичко това благодарение на пътищата, които построихме, магистралите, северната тангента, южната дъга, западния радиус и източния диаметър. – Да но раждаемостта пада, скоро няма да имате електорат, а и здравеопазването какво мислите за него, българите са освен изчезваща и все по-болна нация? – Аз не виждам проблем, които иска да ражда създали сме му условия, има пътища до всички болници, ако не искате да раждате в болница викате бърза помощ и те идват у вас, щото и до вашата къща път съм прокарал. Така че, както казах, който иска да ражда да ражда, който не иска няма проблем, на югоизточните граници желаещи за българско гражданство, колкото искаш. А болните също могат да ходят на доктор, където си изберат, пак ще се повторя пътища има до всяка болница, направили сме магистрали, северната тангента, южната дъга, западния котангенс и източния синус. – А за образованието бихте ли казали нещо, все повече родители се оплакват, че нивото на образованието пада, а в същото време децата се затормозяват с неадекватни учебници? – Аз лично не съм чул подобно нещо, пътища има до всяко училище, дори тротоарите сме асфалтирали, така че който иска да учи да може да отиде да учи, дори и в най-големия дъжд без да се окаля. Аз всяка сутрин виждам родители, които карат децата си на училище по нашите пътища, по магистралите, по северната тангента, южната дъга, западния косинус и източната симетрала. – А какво ще кажете за липсата на инвестиции в държавата. Има статистики които сочат, че все по-малко чужди капитали влизат в страната, а дори тези, които са били тук, полека се изнасят? – Не знам за какво говорите, създали сме условия да може да се развива бизнес навсякъде. Днес всеки бизнесмен може да стартира своят бизнес, където реши, защото навсякъде има пътища, а за бизнеса е най-важно да има пътища, магистрали, северната тангента, южната дъга, източната ъглополвяща и западната допирателна. – А какво ще кажете за нивото на заплащане в България. Славим се като страната с най-ниските заплати в Европейският съюз? – Благодарение на пътищата, днес всеки може да си търси работа в цялата страна и да отиде там, където му предлагат повече пари. Именно благодарение на пътищата, магистралите, северната тангента, южната дъга, западната височина и източната медиана, постигнахме мобилност на работната ръка. – Да, но цените на стоките от първа необходимост нараснаха неимоверно много през последната година, също и на енергоносителите и битовите сметки. Как ще коментирате това? – Да цените растат, но расте и конкуренцията, а от там и цените падат. Въпрос на желание е да откриеш магазина с по-ниски цени. А пътища има до всеки магазин, качваш се в колата и обикаляш, по този път, по другия, по магистралата, по северната тангента, южната дъга, западния квадрант или източния корен квадратен. – А какво е посланието към българите избрали да търсят щастие в чужбина. Как ще ги накарате да се върнат в България? – Аз мисля, че те виждат, колко много сме постигнали, свързали сме нашите пътища с европейските коридори и връщането в България никога не е било толкова лесно, кеф ти по магистралата, кеф ти по южната дъга, кеф ти по северната тангента, по източния тъп ъгъл или западния овал. – А какво е посланието, което бихте отправили към българските граждани в навечерието на изборите? – Да пътуват! По нашите пътища, по магистралите, по северната тангента, южната дъга, западния конус и източната елипса. И да видят колко много сме направили за страната, асфалтирали сме я вече почти цялата. Sevda TV. Благодаря Ви, г-н Борисов."\nДобре , че е ЕС да дават пари за тези " пясъчни" пътища ама карай да върви.\nКато духач си прекрасен Добре би било да подухаш и на моита махала Столипиново Ама на цялата Теб глупака само за това те бива\nИ магаре да вкараш в Народното събрание ще изреве по микрофона.\nТова недоразумение , което имаме за министър-председател живее в свой измислен свят ... на власт, пълни чекмеджета, държавна охрана, далавери. И на ум не му идва, че е станал най-марзеният човек в държавата, и че ако го срещнем на улицата ще го замеряме с камъни.\nАко Бойко се правеше не на строителен работник, а на социален работник, тогава щяхме да имаме посещения на старчески домове.\nОх, че се изливат отровните. Това ще ви остане полюции, дневни и нощни. И да ви зарадвам-Борисов ще бъде начело на България дълго още и ще стряска малоумниците отровни.;)\nАми те малоумници те стават все повече в България, защото такива разхлопани задници, като тебе избират тази пача за премиер с престъпната му сган\nБойко Борисов е единствения политик в света, който не може да държи речи.\nЗарин за тоя (нерегистриран)\nМного ми е интересно, как се уреждат такива ,,инспекции'' - в смисъл, по кой закон министър председателят има правомощия да извършва инспекции на строително-ремонтни действия? И как точно се урежда логистично това нещо - секретарката на Бойко звъни на обекта и казва ,,Утре шефът ще дойде да направи инспекция'' ? Ми тогава, това не е никаква проверка ако не се направи внезапно, Или просто Рапонът отива на място без предизвестие а там магически го чака цялата свита местни велможи, строени в 2 редички. Е т'ва е - държава на Абсурда.\nПосрещанията са подготвени, а посрещачите са инструктирани да се хилят и да гледат т.лупа в очите, с благодарност разбира се. За правомощията не знам, но е очевадно, че има право да прави "инспекции", но няма право или задължение да се яви в нс, особено, когато ще му задават неудобни въпроси.\nИзследването от вчера: Доверие в правителството имат 19% от хората, а недоверие – 69%. Към парламента доверието е 14%, а недоверието – 73%. Рейтингът на Вожда е 29% ЗА и 54% ПРОТИВ, тоест отрицателен - минус 25!\nДруг факт - на изборите Герб е с преднина поне 9%.\nкато ми стане нещо криво, влизам в Дира, намирам новина за ББ и почвам да чета коментарите. Настроението ми веднага се оправя като видя как се лее "народната любов" към тулупа.\nИскаш да кажеш да четеш плювните на 5-6 червени трола? На 04 април ще има 14:0.\n...с изграждането на участъка ще се изнесе целия транзитен трафик, ще се избегнат задръстванията в Бургас ... А ЩЕ СЕ РАЗБЕРЕ ЛИ КОЛКО ПАРИ СЕ КРАДАТ ОТ ПОДОБНИ ПРОЕКТИ?\nДА ЖИВЕЕ ТИКВАТА – УНИЩОЖИТЕЛЯТ НА БЪЛГАРИТЕ\nДа живеят господарите ти от Бкп - фалиралите 3 пъти България и раздалите си куфарчета с пари! Още ви сърбаме попарата от грабежите ви!\nс това яке е като 'инспектор' от Ч.К. и мутрата му такава\nКраде ли краде тиквата, а кервана си върви.\nИскам да имаме нормален министър-председател. Да говори от трибуната на Народното събрание за политиката на правителството, а не да пуска лакърдии от автомобила и гората. Да обяснява правилно работата на правителството и да отговаря умно на депутатски въпроси, а не да се заяжда пред мисирки за всяко изказване за него. Да прави реформи, където е нужно, а не да тича след събитията. Да може да ръководи стратегически работата на министерствата, а не да оставя министрите да правят каквото си искат и само да ги дебне за издънки, които медиите са надушили. И не на последно място, да има авторитет пред народа и народа да му вярва.\nИ кого предлагаш, троле?\nВсяка снимка си заслужава по нея да се направи картина. Понеже т.лупа не е построил само галерия на бойковата слава, да направи такава. Що експонати ще събере, за чудо и приказ. А без майтап, докога ше го гледаме тоя палячо, как обикаля и плещи все едно и също. От нс бяга, лоши новини не коментира, смо.аняк страхлив.\nИдолът на прос...та...ците от Банкя няма почивен ден и пак демонстрира интелект на дете от пети клас !? Мутрата от Банкя - в затвора !\nТой вече и за затвора не е.\nчак пък пети клас... посмали малко\nотивам да уча в класа на учителката, ако вече не е на задната седалка\nКмето Николов, барем, ако не заводче, поне някакво цехче да беше докарал в тоя убит град Бургас. Че тая демокрация го превърна от процъфтяващ град в едно забутано село.\nТой тиквеника, какви компетенции има, че да инспектира? Какво всъщност гледа и какво разбира? Най много, къде колко метра маркуч са сложили. Буци..... защо не отидеш пак във Варна? Изниза се, като пръдня, глупак.\nЕвала баце, айде още няколко мандата да изкараш със здраве, че да се пукат от яд комунистите.\nЯ;)) Буци ни е бил на гости, пък аз съм го проспала;) Надявам се не си е тръгнал през някой заден вход, както се наложи да го направи след посещението на църквата във Варна?;))\nна зеления чорап чорапката, а той къде е ?\nМи такава си (нерегистриран)\nМоля, моля! Само най- личната от жениГерб може да бъде назовавана така!;)\nПак предизборни "инспекции". Пак екскурзии за чужда сметка. Учителката изглежда специално са я извикали, защото се вижда, че жената е натъкмена, а Борисов е като квартален бияч. С тениска и кожено яке.Така ли трябва да изглежда българския премиер? Все пак с хора се среща. Хората от уважение сложили костюми и връзки, а той като квартален бияч. Този път взел за компания образователния министър. Чак в Бургас! ОТ ОКОЛО ДВА ТРИ МЕСЕЦА СЕ ВЪРТИ ПОШЛА ПРЕДИЗБОРНА КАМПАНИЯ. С ДЪРЖАВНИ ПАРИ! ХОРАТА УВАЖАВАТ ТИЯ, КОИТО СИ ВЪРШАТ РАБОТАТА ТИХО И БЕЗ ФАНФАРИ! ТИЯ ДЕТО ВСЕКИ ДЕН ИЗВЪРШВАТ "ПОДВИЗИ" НЕ МИ ГИ ХВАЛИ!\nДобре де ние сега премиер ли имаме или ОТК? Ако е второто да му дадат 1200 лв. Бруто заплата и да напуска цирка.\nНА 4 АПРИЛ ИЗРИВАНЕ ДО ДЪНО С ГОЛЕМИЯ БУЛДОЗЕР!!!!!\nТе така от 2009 все го изривате и все сте опозиция, прости шумкари.


Търся къща в София или около София с наем без наем | Имот под наем без наем\nТърся къща в София или около София с наем без наем\nБЕЗ НАЕМ търси\t100 лв. Къща с двор\nЗастроена площ (в кв.м.) - 100кв.м. кв.м.\nТърся да стопанисвам къща в София или околностите без наем или с нисък наем. Ние сме семейство с две деца. Насочили сме се към къщи и села, тъй като искаме да живеем на по-чист въздух и също децата да имат дом за музикално творчество, без раздразнените съседи в жилищен блок. Те се развиват професионално като музиканти и им е нужно спокойно място за усъвършенстване. Нужно ни е да има покритие за интернет, тъй като аз работя онлайн и също имаме нужда от вода, ток и тоалетна в къщата. Изключително коректни хора сме и търсим дом за следващите 5 години. Търсим спокойно кътче в което децата да учат, да свирят и да дишат чист въздух. Имаме малко свои мебели, но търсим обзаведен дом. Изключително коректни сме в поддръжка на дом и заплащане на сметки и ще се грижим за домът, като за свой. Ще очакваме предложенията с нетърпение.


Как домашен любимец въздейства на децата Ви? (втора част)\nКогато вземаме домашен любимец на детето си трябва да знаем, че различните видове и породи животни имат характерно поведение, което определя до каква степен те са подходящи за гледане в домашни условия. Сиамската котка например не е добър избор за дете, тъй като може да стане агресивна при нарушаване на личното й пространство и неподходящо отношение. Персийската котка е доста независима и не обича да играе. В идеален партньор за игри може да се превърне най-обикновената домашна котка, в която се съчетават добрите качества на всички котешки породи.\nСред кучетата най-подходящия домашен любимец за децата, са пуделите и йоркширските териери. Кучетата от едрите породи се отнасят добре с децата, дресират се лесно, но не са подходящи за игра заради размерите си. Това означава, че овчарските кучета, боксерите и санбернарите по-скоро ще бъдат телохранители на децата, а не техни другари. Със сигурност няма да е добра идея да купите на детето си пинчер или чихуа-хуа . Тези кучета са нежни, често са нервни и повече подхождат като “деца” на възрастни хора или самотни жени.\nПогледнете какво се случва с едно дете, когато то гали куче или котка. Детето започва по-лесно да общува с останалите хора около него, успокоява се, отървава се от неприятните емоции. Защо се случва това? Всички животни са биоенергетици. Те са чувствителни към отрицателната енергия, която се ражда от болните органи или негативните мисли на хората. Животните имат дарбата да преобразуват отрицателната енергия в положителна. Когато на детето му е лошо, налегнали са го нерадостни мисли, боли го главата или стомаха, неговият верен приятел домашният любимец незабавно реагира. Той се притиска към болното място, мърка, лае, изсушава с език сълзите от болка или тъга, гали се. И, в крайна сметка, помага на детето да се почувства много по-добре.\nБиблиотека у дома. Оригинални идеи как да подредим книгите в дома си (първа част)\nСтроителните материали – видове\nИстория на сватбената фотография (втора част)\nМъжете и тяхната сватба.\nEditor 2019 29.10.2019


Нестандартни идеи за съхранение на бижута - www.domigradina.com\n22/10/2017 22/10/2017, 11:06:02\nИдеи за дома Идеи за съхранение\nКолкото и да не ни се иска трябва да признаем, че у дома често настъпва пълен хаос по отношение на организацията и съхранението на вещи. Кутиите за бижута често са в ужасно състояние и никога нищо не може да се намери вътре, а и самите бижута могат да се повредят от това, че се оплитат едно в друго. Естествено винаги когато бързаме за някъде точно това бижу, което ни трябва е на дъното на кутията и често се налага да я изсипем цялата. Ако път търсите огърлица, колие или гривна шансът да ги намерите в някоя странна плетка, с която да се „борите“ дълго време е много голям. Позната ли ви е тази нестихваща бъркотия? Вярвам, че да. Затова ще ви предложим няки интересни идеи за съхранение на бижута, благодарение на които вашите аксесоари не само ще са подредени и няма да се губят, но и могат да се превърнат в ефектно украшение за стената.\nНестандартни и оригинални идеи са да съхранявате малки бижута като обеци и пръстени във форми за лед, също така можете да ги поставите в красиви чаши, купички, стъклени буркани да си направите поставка от коркови тапи или да използвате красив антикварен предмет. Разгледайте нашата галерия и изберете най – удобния начин за вас:\nКолкото и да не ни се иска трябва да признаем, че у дома често настъпва пълен хаос по отношение на о\nПресаждане на растения Стил шале Цвят за дома Идеи за хол Секция Циклама Винтидж интериор Малка баня Катерлива роза Дървета в градината Рустикален стил Диван Цветя за слънце Дизайн за кухня Дизайн на къща


Хора на лъжата | Psiholozi – Намери психолог, психотерапевт\nВие сте тук: Начало › Общество › Хора на лъжата\nОбщество, Психология на личността, Статии\t 4 март 2016 0 Елеонора Манчева\nПри злите хора лъжите са постоянни и объркват. Злите хора са ,,ХОРА НА ЛЪЖАТА,, които заблуждават другите. Те всяват страх сред другите, но са хора за съжаление. Те са най-уплашените хора на света. Животът им е истински кошмар. Те са в Ада. Ние трябва да им помогнем, да превърнем тяхното страдание към тях в състрадание.\nОтличителна черта на злите хора е тази , че не си признават, че са такива. Престъпленията , които извършват не се виждат, те са много фини. Юнг отдава злото на неспособността да ,,приемеш,, сянката.\nмаски, нарцисизъм, нарцистична личност, социалните маски


юли 12th, 2019 Редакция "Проватон" Хороскоп 0 коментара 104\nГледайте да свършите преди обед всички онези неща, които ви държат в напрежение, за да можете в петъчния следобед, да си отдъхнете удовлетворени от добре свършената работа.\nЕдин чудесен ден за вас, в който ще ви се иска да приключите с всичко започнато. Сутринта е най-добре да си поспите и да действате следобед, ако е абсолютно наложително.\nЩе започнете деня малко нервни, защото ще ви се иска да разчистите всички боклуци, а това ще ви се стори непосилна задача. Както е известно, за вас непосилни неща няма и още следобед ще се убедите колко прекрасни и работливи сте.\nДнес е най-добре да прекарате деня с любимия човек, така ще успеете да изградите хармонията помежду си. Привечер избягвайте да говорите за пари, само ще си развалите настроението.\nСледваща Слави Трифонов: ЦИК умишлено саботира машинното гласуване (СНИМКИ)\nПредишна От Кремъл с любов: Получавал ли е Матео Салвини пари от Русия\nХороскоп за 25 януари: Случки и емоции за Близнаците, препятствия за Раците\nХороскоп за 24 януари: Овни – обърнете внимание на близките си, Телци – споделете чувствата си\nХороскоп за 23 януари: Водолей – не проектирайте миналото си, Риби – не задържайте емоциите си


Както експертите на Митническа Агенция ООД твърдят, не е необходимо да губите време, усилия и енергия в безмислено разхождане по магазините, в настоящия момент вашите желани продукти могат лесно да бъдат открити и в голямо количество онлайн магазини. Широтата на пазара и доброто представяне на продукти като тези на Митническа Агенция ООД в повечето случаи означава доволни клиенти, а доволните потребители означават високо ниво на всички продукти. Винаги когато избирате продукти, добри като тези на Митническа Агенция ООД, открийте и удовлетворените потребители, тъй като те са най-прецизният знак за качество. Приспособяването на Митническа Агенция ООД на пазара се осъществява заради уникалността на нашите продукти и на специфичната грижа и отношението към клиентите ни.\nВсички продукти на Митническа Агенция ООД са създадени, за да ви впечатлят\nНие от Митническа Агенция ООД се развиваме с висока скорост, целеустремено, в синхрон със съвремието. Осигурете си възможността да сте неповторими и в унисон актуалните тенденции, разчитайки именно точно на Митническа Агенция ООД. Основна характеристика на продуктите на Митническа Агенция ООД е напредничавото, новото, най-стойностното. Продуктите на Митническа Агенция ООД са впечатляващи с факта, че те са произведени специално според вашите очаквания. Качеството, с което се стараем да заявим името си на пазара, е уникалността специфичността на продуктите на Митническа Агенция ООД . Подобрението и непрекъснатото надграждане на продуктите на Митническа Агенция ООД също ги прави различни, защото сме устремени към това да отговорим на нашето време и на променливите нужди на клиентите, които са ни се доверили отговорно. Всички продукти на Митническа Агенция ООД са отлично приложими и това ги прави страхотни.\nВсеки човек е уникален, аналогично всеки съхранява различно разбиране и вкус, а ние от Митническа Агенция ООД добре знаем този феномен, и затова всички продукти, които предлагаме, не са еднотипни и универсални, а разнообразни! Онова, което ни води и освен това е главният ни стимул са нуждите на всички потребители на Митническа Агенция ООД . Обърнете се към Митническа Агенция ООД, за да си бъдем полезни един на друг – превърнете се в нашата насока за усъвъвршенстване, а ние гарантираме, че ще бъдем резултата, от който имате нужда.\nИскате продукти с стотици силни качества – пазарувайте при магазина на Митническа Агенция ООД\nРаботейки с Митническа Агенция ООД, вие ще се придвижвате в крак с тенденциите и заедно с това иновативни и изключителни. Уникалните характерестики на създадените от магазина на Митническа Агенция ООД продукти ще отчетете и вие в мига, в който се срещнете с тези артикули. В магазина на Митническа Агенция ООД имаме умението да балансираме между цената и качеството, така че да направим най-модерните и иновативни продукти за вас и за вашите потребности. Избирайки да се доверите на Митническа Агенция ООД, вие залагате на качеството, което отличава и впечатлява.\nПредлаганите от Митническа Агенция ООД продукти впечатляват с качество, стил и индивидуалност. За Митническа Агенция ООД е особено важно нашите потребители да бъдат щастливи. Ние от Митническа Агенция ООД сме сигурни в баланса между качеството и мисълта за купувача. Доброто настроение, с което ние от Митническа Агенция ООД ще се изправим пред вас, даваме и на произвежданите от нас продукти. Цялата гама от продукти, които ние от Митническа Агенция ООД имаме, ще бъдат предопределени за вас – елате при нас и се уверете лично!


Смъртта на поета | Public Republic\n← Стърчащ над реката Вторник, 08.02.2011 →\n9 февруари, 2011 от sabazius · 1 Коментар\nПървата мисъл на поета Геран Бисеров след смъртта му беше: “Чакай сега, как да се върна назад?” Болката от инфаркта разцепи сърцето му на масата в кръчмата “Баджанаците”, където се събираха с колеги, за да одумват липсващите. Приятелят му Стамен Стаменов, изгърбил се като морско конче над пепелника, тъкмо му припомняше един славен рецитал от седемдесетте, в който двамата бяха обиколили три града, заедно с цяла тумба млади поетеси. Стамен, нежен в римите и твърд в алкохола, само искаше да разсее Геран от обидата, че не е включен в антологията на литературния критик доц. Грозданов “Времената пеят”. Сутринта наперен млад поет – чието име Геран винаги казваше, че забравя, но всъщност помнеше много добре – беше минал на пръв поглед случайно през “Баджанаците” и бързайки уж да плати, беше забравил прясното томче на масата. Геран имаше време само колкото да прегледа съдържанието и да се изуми. Той и още няколко от познатите му поети липсваха.\nВсе едно го плисна гореща вълна. Другите липсващи, разбира се, не бяха чак толкова добри, но все пак редно ли беше така да ги обидят? Този доц. Грозданов пък е един критик – нещастник! Всички го помнеха как на времето колеше, бесеше и раздаваше оценки по политическа линия, ама беше много важен, защото тъст му беше министър. Сега пък беше редактор на спонсорирано литературно списание, което дори плащаше хонорари, и пак беше успял да докара работата дотам, че да го слушат. А освен това се пишеше и приятел. Колко пъти го беше черпил Геран с парите на жена си, но като не си човек, как от черпене да станеш? Тези мисли се въртяха в кръг в мозъка на Геран, докато очите му напразно възприемаха Стамен Стаменов. Той бърбореше нещо, смееше се през раздалечените си зъби, тупаше Геран по рамото и за поанта вдигаше чаша да се чукнат. Геран го гледаше като телевизор без звук.\nТогава усети, че сърцето му се разпаря, нещо го стисна за гърлото и докато се притесняваше за душенето, нова болка го прониза откъм гърба. Геран почти очакваше някакво острие да излезе от гърдите му, когато изведнъж спря да усеща. Причерня му. Бяла светлина го повлече напред и след изумителното пътуване, което по негови изчисления трябваше да го е отвело в друга галактика, Геран се намери до тялото си. Главата му се беше топнала в преполовената порция лютеница с кълцан лук, а дясната му ръка още стискаше чашата.\n- Геране, Геране… какво става бе – тръскаше го Стаменов, но Геран нямаше как да му отговори.\nВместо това се позавъртя в новата си форма между масите и видя на една от тях повече хора, отколкото беше запомнил да седят. След по-подробно взиране забеляза, че един от седящите беше покойният белетрист Чавдаров. Бузите и носът му бяха все така зачервени, а погледът му копнежно галеше чашите.\n- А, Чочко, какво правиш тука бе? – попита Геран.\n- Ей, добре си ми дошъл! Така де, Бог да те прости! – зарадва се Чавдаров, стана и го прегърна.\nГеран се озърна боязливо.\n- Има ли други от нашите? – попита той като човек, подранил за смяната си в почивната станция.\n- Абе има, ама те вече отидоха.\n- Къде? Нали ще седим тука във вечността!\nЗачервеното лице на Чавдаров потъмня.\n- То вечността… Забрави я засега. По-добре да я няма.\n- Как бе, Чочко, нали за това се борихме?\nЧавдаров по навик опита да надигне чашата с вино до него на масата, но ръката му мина през нея.\n- Ще видиш, братко – каза той. – Аз още не съм готов да се изправя.\nИ с жаден поглед се сви между живите си колеги. Те спореха за литературни стойности и жестовете на по-буйните от тях минаваха през главата му.\nГеран приседна на края на свободен стол в ъгъла на заведението. Едва сега забеляза колко опушени бяха ъглите му, колко лекьосани покривките, колко кокали се търкаляха под масите. “Един живот имах и го пропилях в тази кръчма. Беше ми по-скъпа от роден дом.”\nСловесното съчетание “роден дом” го наведе на мисълта за жена му, с навити до лакти ръкави пред умивалника с чиниите. Тя в очите на Геран беше божество с два аватара: дама от Министерството на културата и женище с навити ръкави пред умивалника. Дълго време Геран се беше надявал, че някоя нощ, както е по романите на колегите му, тя ще се появи в съпружеската им спалня в трети образ – полупияна, в прозрачна нощница, с пухкави чехли на високи токчета, тлъсто червило и цигаре, – но като че ли тази функция липсваше във фабричния й модел. Самият Геран никога не мислеше, че и той може да има нещо общо с тази функция, но колкото до него, даваше своя принос, като си лягаше полупиян. Ако през деня беше написал нещо, оставяше го на нощното шкафче на жена си.\nНяколко дена преди да умре завърши един сонет. Той не беше сонет като сонет, а модерен, екстравагантен сонет, такъв, който ще го остави в историята на сонетното движение. Беше полузаспал, когато усети жена му да се приближава с уморените си плоски стъпала по килимчето от нейната страна на леглото. Пиене на вода. Проскърцване на матрака, който поемаше нощното си бреме. Настройване на будилника. Повторно проскърцване на матрака и светлината угасва.\n- Прочете ли новите ми стихове?\n- Моля? – стресна се жена му, която го мислеше за заспал.\nГеран наистина често придремваше на рецитали и конференции, макар че винаги се събуждаше, когато чуеше да му споменават името.\n- На нощното ти шкафче съм ти оставил новия си сонет. Ей така, ако те интересува.\n- Интересува ме, но сега ми се спи. Утре ще го видя.\n- Утре, утре! – каза Геран пророчески. – Утре аз може да не съм жив! Тогава ли ще ми четеш стиховете?\nМъртъв, Геран си спомняше дума по дума разговора и му се щеше да не беше подсказвал тъпи идеи на съдбата. Даде си сметка, че жена му и докато беше жив не бързаше да му чете стиховете, камо ли пък сега, когато няма кой да я подтиква.\nТя светна отново лампата, надигна се тежко и прочете сонета.\n- Че това не е сонет!\n- Как, не виждаш ли, че е четиринайсет реда? – ядоса се Геран.\n- Е, и какво от това, няма рима.\n- Някъде има.\nЖена му остави страницата до лампата и се приготви отново да се вмъкне под юргана. От улицата долетя лай на бездомни кучета, сякаш някакъв животински караул беше поел нощната смяна и юрисдикцията му не включваше будни хора.\n- На повечето места няма. И освен това, каква е тая рима накрая “топъл” с “наточени”. Всъщност това броиш ли си го за рима?\nОчертаваше се дълга нощ на обясненията.\n- Разбира се, че е рима! Само че трябва да си чел повече, за да я видиш. Внасям нови елементи в устойчивата, но вече поизхабена структура, взривявам, така да се каже, формата отвътре. Какво ли се занимавам и аз с тебе, като ти и без това нищо не четеш…\n- Е как да не чета, от сутрин до вечер какво правя по цял ден в министерството – възрази жена му, но вече се чудеше дали да го поощрява с повече приказки. – Моля ти се, нека да поспя малко. Днес съм станала в шест.\n- Спи, спи. Само ти дай да спиш. Аз като че ли съм лежал. До единайсет и половина успях да щрихирам структурата, до три направих и римната схема и влях съдържанието. Метафорично, стегнато, на места язвително. Не ти ли се стори прекалено язвително?\n- Неее – чу се приглушен звук под юргана.\nГеран, който вече беше изкарал един сън, сега не можеше да заспи. Втренчи се в тавана и се впусна в свободна асоциация.\n- Поезия, поезия, вечност, гениалност. Епохи, еони, но кой ти разбира от истина, когато делите мига на днешния ден?\nСтана, записа си го, и пак легна, но настроението му вече вървеше в друга посока.\n- Ех, как мечтая поне да имаше един критик на света, дето да прочете какво съм искал да кажа. Ама не просто да го прочете, а да го разкодира, да го прокопае, да го изследва, да го преброди, да схване намеците, литературните асоциации, скритите цитати, да разлисти алюзиите. Един истински критик…\nОткъм леглото на жена му се чу далечно хъркане.\nТова бяха тъжни спомени от живота, който трябваше да осмисли сегашното състояние на Геран. “Странното е, че докато бях жив, се надявах на обратното” помисли си той и затърси химикалка, за да си запише мисълта. Оказа се, че е умрял без нищо за писане. Стана и зарови ръце в джобовете на тялото си, около което вече се бяха насъбрали няколко човека и викаха “Геране… Геране”. Бутаха го по раменете и се взираха в неподвижно отвореното му око по-скоро с интригантско любопитство, отколкото с тревога, отбеляза си той.\n- Ха-ха-ха – закиска се прозаикът Чавдаров. – Искаш да си допишеш нещо, а? Не си прави труда, и да намериш химикалка, няма как да я хванеш. Пък като си помисля как ще го пратиш до редакцията…\nНови тласъци на смях разтърсиха широкия гръб на Чавдаров и той захлупи лице в шепите си – лице, което дори в този нематериален вид не можеше да се отръска от ситната картография на кръвоносните съдове и камбестия нос. Квадратните му бузи бяха все така месести, както приживе, а около очите му имаше някакви удебеления като парчета от автомобилни гуми, захвърлени край ремонтна база. За втори път Геран си помисли, че смъртта май не оправя нищо. Когато Чавдаров свали ръце от очите си, в тях имаше сълзи.\n- С писането беше дотука, братко. Обаче, повярвай ми, много скоро ще ти се иска да не беше писал толкова много.\n- Не те е срам, и на тоя свят да завиждаш – скастри го Геран, но това че колегата му продължи да го гледа тъжно и сякаш не се засегна, леко го разтревожи. Барманката от предишния свят се засили към тялото му и лисна вода на главата му от кофа за изстудяване на бяло вино. С това успя само да прехвърли лютеницата от чинията на Геран в скута на Стаменов, но тялото не помръдна и настана всеобща паника.\n- Добре де, какво му е толкова страшното тук? В ада ли съм попаднал? – отмести поглед Геран от сценките с бившето му тяло, като от спортно предаване, в което мачът вече е свършил. – Ще ни варят ли, ще ни пекат ли? Не виждам наоколо някакви дяволи…\nЧавдаров вдигна пръст към устата си, но твърде късно. От всички посоки на кръчмата прозвуча сигнал от три камбанки, подредени във възходяща терца, и един много мек, много мелодичен глас полупрошепна:\n“Зададохте въпрос, на който ще ви бъде незабавно отговорено.”\nИ докато се мъчеше да отгатне дали гласът беше мъжки или женски, Геран видя висок прозрачен човек да влиза през стената. Къдравата му коса се мяташе в постоянно движение. Целият беше съставен от някаква материя като желиран въздух с ясни очертания и зад него част от предметите се виждаха издължени и обърнати, като през бутилка. От очите, косата и почти невидимия контур на кожата му се излъчваше златиста светлина.\n- Аа! – извика Геран и стрелна показалец към новодошлия.\nВ отговор на това или по-скоро като безсъзнателен рефлекс срещу резкия жест, иззад гърба на съществото се стрелнаха чифт широки криле. На Геран му се стори, че при разгъването си изплющяха като брезента на военна палатка. Всъщност той не чу нищо, а само долови горещо-ледения полъх на разместения ефир.\nСъществото се усмихна с празни очи и прибра крилете си зад гърба. Дясната му ръка, която крепеше някаква дръжка на рамо, направи широк кръг във въздуха и подпря дълъг меч в пода. Острието, макар и прозрачно, се вряза в мозайката и от двете му страни се пусна бримката на пукнатина между плочките. Кръстът на дръжката се извисяваше до гърдите на съществото и доста над главата на Геран.\nГласът сякаш не излизаше от устата му, а се лееше от всички посоки. Геран не можеше да прецени колко силно говори архангелът, защото беше сигурен, че ще чуе до последната звукова вълна и най-тихия му шепот.\n- Значи… съм в рая?\n- Зависи – каза архангелът, вдигна отново меча си на рамо и направи няколко крачки из кръчмата. Там, където се застояваше, посетителите, без признаци да го виждат, започваха да си веят с ламинираното меню. От Бърза помощ вече бяха изнесли тялото на Геран и сега всички освен Стамен Стаменов си бяха по местата и си разговаряха така, сякаш нищо не се е случило. Само антологията “Времената пеят” беше останала на масата като единствен спомен за бившето присъствие на Геран и той отсъстваше от нея.\nАрхангелът спря да крачи напред-назад и разчисти с един замах на меча си една маса от празните чаши. Барманката се спусна, разтревожена от шума, но на около два метра от натрошените стъкла се спря и като човек, прекъснат в унеса си от телефонен звън, тръгна заднешком към тезгяха.\n- От вътрешната ти жажда. Всеки се ражда с една вътрешна жажда, която на онзи – Михаил многозначително огледа кръчмата наоколо – или на този свят трябва да бъде удовлетворена. Понякога това е много дребно желание. Понякога е жажда, по-голяма от океаните на Земята, по-гореща от огнените разливи на Алдебаран и по-тъмна от азотния лед на Плутон.\n- Ммм… слънцето не е ли по-горещо от Алдебаран? – попита Геран, който беше чел “Десет стъпала към астрономията”, за да си помогне в метафорите.\n- Стремя се да се нагодя към вашия начин на изразяване, за да ме разберете по-правилно. Нали сте поет? Макар че на мен, честно казано, фразата “този вик, вкаменен в младостта” ми изглежда още по-абсурдна. Не съм много сигурен какво искате да кажете.\n- Това е от записките ми – пардон, архивите ми – още непубликувано. Нямате право…\n- Нямам право да тълкувам смисъла, да. Той си е ваш избор. Но имам достъп до всички архиви. Поддържам и копие на всичко написано, казано или помислено в собствената си картотека. Вашето досие, въпреки всичките ви публикации, не е крайно дебело.\n- Вижте какво, няма да стоя тук пред вас, за да ме обиждате – каза Геран и хукна към вратата. Оскърблението беше добър повод да се измъкне от златистия поглед на архангела и понеже никой не направи нищо, за да го спре, крачките му полутичешком се ускориха към изхода. Отвори рязко кръчмарската порта и увисна на нея във въздуха.\nДолу, вместо обичайната улица, зееше пропаст от стотици метри и краката му се разклатиха в бягащи движения над дълбочината. Наоколо светът приличаше на жълта пустиня, окъпана от несвойствено ярка светлина и сред нея се стрелкаха крилати фигури. Вкопчен в дръжката от ковано желязо Геран успя да промълви: “Какво означава това?”\nАрхангел Михаил се пресегна и затвори вратата.\n- Ти вече не съществуваш в света, който познаваш. Кръчмата, като най-яркия ти спомен от живота се задържа най-дълго, но и тя ще изчезне. Заедно с твоя приятел Чавдаров.\nГеран се обърна и успя да мерне избледняващата му фигура в ъгъла. Миг преди да се стопи напълно, белетристът помаха с гузна дружелюбност.\n- Остава в преддверието – предвиди въпроса му архангелът. – Не смее да продължи пътя си, но ние не бързаме за никъде. Впрочем тук вече трябваше да е писарят Метатрон – на Геран почти му се стори, че прозрачното същество пред него поглежда часовника си. – Да, ето го. Беше ми много приятно.\nНа излизане той предпочете да използва вратата и прекрачи навън, сякаш улицата беше още там.\nНоводошлият беше дори още по-висок, леко синкав на цвят и съвършеното му лице носеше белезите на вроден педантизъм. Прозрачният му поглед не оставаше съмнение, че двамата с Михаил бяха от една раса. Крилете му седяха на гърба, добросъвестно прибрани, като рядко използван чадър. Лека усмивка трепна в крайчетата на устните му.\n- Седнете, ако обичате, макар че няма да отнеме много време.\nМетатрон подреди пред себе си свитък, перо и мастилница. Всички мебели от кръчмата наоколо бяха изчезнали, с изключение на масата под лактите на Метатрон и стола под задника на Геран.\n- Коя беше най-голямата ви мечта в живота?\nГеран се зарови в бившите си мисли. Разбира се, той много добре знаеше коя беше най-голямата му мечта в живота, но сега му беше трудно да я произнесе наведнъж. Има нещо срамно в това да произнесеш голямата си мечта наведнъж. Метатрон стоеше насреща наклонил глава на една страна, готов да запише.\n- Ами… исках да преведат поезията ми на много езици.\n- На колко по-точно?\n- Е, на двайсет-трийсет.\n- На двайсет или на трийсет?\n- Всичко ли мога да кажа?\n- Тогава на петдесет.\nМетатрон си записа. Върхът на перото му като че ли не се допираше до свитъка и все пак на свитъка се образува огнен знак.\n- Да! Да. Искам всички хора да се възхищават на написаното от мене.\n- Бихте ли говорили в минало време?\n- Исках всички хора да се възхищават на написаното от мене.\n- Какво означава всички? Това включва ли поколенията преди вас?\nГеран се усмихна като човек, който не пада лесно в капана.\n- Не, разбира се. Става дума за всички съвременници. Без пеленачетата, то се подразбира. И като се сметне напред в бъдещето – около двадесет милиарда човека. Пишете ги сто.\nНов светещ знак се появи върху свитъка. По-надолу започнаха да проблясват и други точки.\n- Сега ще чакаме резултата – усмихна се Метатрон.\nСветещите точки постепенно образуваха поредица от знаци и той зачете:\n- Ваши произведения са прочели общо четиристотин и дванадесет човека. Когато извадим тази цифра от 100 милиарда, ще се получи 99 милиарда 999 милиона 999 хиляди 588 човека. Всичко това естествено се разделя на 50 езика.\nГеран закима в знак на съгласие, но общо взето стоеше с отворена уста.\nМетатрон се отправи към бара и мина направо през редиците от бутилки на задната му стена. Геран го последва, като за всеки случай се опита да мине през уискито. Тези бутилки с Джони Уокър той дълго време ги беше наблюдавал приживе, но връзката им беше платонична. Едно е да излъжеш жена си, че си купил половин кило кайма и с разликата от сто грама да пиеш една ракия, друго е да си поръчаш уиски и да го прикриеш в домашните разноски. Всъщност жена му знаеше, че той заделя от храната за ракия. Но й беше неудобно от това, че на Геран му е неудобно, че на нея би й станало неудобно, ако разбере, и въпросът за потъналите в пиенето пари се заобикаляше като кърваво петно върху килима. Докато минаваше през бутилките, Геран за момент стана едно с уискито. Усети само, че е фалшиво. Без опиянение, без главоболие. Просто фактът се появи в съзнанието му и не му принадлежеше – като погледа на Метатрон.\nЗад бара двамата се озоваха в празна зала с осветена сцена и седалки за публиката. Геран се заоглежда.\n- Ще гледаме филм за живота ми ли?\n- Не, вие ще послушате поезия.\n- Вашата собствена.\n- Че защо да си я слушам?\n- Защото току-що казахте съкровеното си желание. Заповядайте.\nГеран се хвърли предпазлив поглед из празната зала.\n- Не помня да съм казал, че искам да си слушам поезията.\n- Слушането е улеснение от наша страна. Иначе трябваше да си я четете. Назовахте точния брой на хората, които трябва да се запознаят с творчеството ви. И понеже няма такъв брой, които да направят това доброволно, а ние все пак не сме концлагер, за да ги насилваме, разликата между пожелания и реалния ви брой читатели ще се поеме от вас.\n- Как така от мене? Аз казах други хора да ме четат.\n- Не сте ли чували, че по думите си ще бъдете съдени? Вие го пожелахте на другите. То се връща при вас. Можехте просто да пожелаете на другите да бъдат щастливи и да се радват на живота който както намери за добре.\nГеран не беше сигурен до каква степен да се разтревожи. Метатрон казваше всичко с еднакво спокоен глас.\n- Е, това ли било? Не да желая нещо за себе си, а да пожелая на другите да си гледат кефа?\n- Да. Нима не знаехте?\nГеран се замисли и погледът му зашари насам натам.\n- Всъщност това въобще не ми е истинското желание. Аз сега си го измислих.\n- Всички така казват. Заповядайте, седнете. Някой ще изслуша стиховете ви на петдесет езика. Два милиарда пъти. В случая това сте вие. Няма да е толкова лошо, нали?\n- Ами… другите? – попита Геран и посочи празните седалки.\n- Ако дойдат такива, ще има къде да седнат. Всеки доброволен външен слушател ще намалява от сметката ви, разбира се. Да не забравя да ви предупредя, от вас се очаква да участвате с пълното си внимание.\nМетатрон замахна с перото си към сцената и там се появи възрастна жена с първата стихосбирка на Геран. Всичко на корицата беше същото освен заглавието, което беше на латиница с ударения над е-тата. Жената зачете на френски с дълбок, резониращ тембър, много по-пищен от изсушената й фигура.\nЩастие заля Геран в първите мигове, когато разпозна стихотворението си за родината, преведено на този свободолюбив език. Речта се лееше с всичките й гърлени р-та и носовки и опияняващите й звуци пълнеха душата на Геран, който от време на време си припомняше, че вече няма какво друго да му се пълни.\nМетатрон беше прав: това, което се случваше, съвсем не беше чак толкова неприятно. Седалките бяха удобни, а светлината – приглушена. За съжаление авторът не знаеше никакъв чужд език, така че колкото и да се напрягаше, всичко, което можеше да оцени, беше ромонът на думите. Но колко приятен ромон, как се лееше като кристален поток под надвиснали вишневи клони, като повей на планински ветрец в петлето-ветропоказалец на малка къщичка сред букаците. Около петдесетото стихотворение очите на Геран започнаха да се затварят. Миг преди да се нанесе мислено в къщичката, ярка светкавица го изтръгна от дрямката и от всички посоки на салона прозвуча познатият тих глас:\n- Геран Бисеров, вие заспахте на последното стихотворение, заради което ще ви го прочетем отново.\nЖената на сцената се върна страница назад и зачете с присъщата си прилежност. Миг преди погледът й да се сведе към текста, Геран долови онази нечовешка прозрачност в него, от която вече се беше научил да се страхува. Всичко беше някакъв театър, нагласен специално за него. Една измишльотина. Геран нямаше да им се остави. Още никой не беше успял да го събуди по собствена прищявка. Облегна се назад и още в рамките на същото стихотворение захърка. Този път светкавицата блесна още по-ослепително и беше придружена с известна болка. Проникна в съня на Геран и го догони чак в детството му, върху велосипед на три колелета.\n- Геран Бисеров, ще се наложи да започнем книгата ви отначало.\nСлед третия опит за бягство чрез сън нещо се пречупи в Геран. Разбра, че колкото и нематериални да бяха клепачите му, в мига, в който ги затвореше, от “управата” имаха начин да го усетят и да го върнат в салона. За съжаление никой не му помагаше да остане там, а напевният глас на четящата жена почти веднага го вкарваше в полусънен транс. Геран започна да се бори срещу съня с всички сили и първата му победа беше, че успя да надживее френския. Следваха преводите му на италиански, които жената зачете без антракт или почивка.\nГеран клима на унгарския, щипа се да не заспи на полския, хърка с отворени очи на шведския, държа си клепачите с два пръста на китайския и прави мини-лицеви опори върху облегалката на предната седалка по време на турския превод. Докато повторно слушаше поемата си “Тежката наша орис” на холандски, се огледа и на последния ред в дъното видя белетриста Чавдаров. Вълна от скръбна благодарност се плисна из тялото му и понеже сега то се състоеше от съвсем рядка материя, не се намери нито една клетка, която да й се противопостави.\n- Чочко, какво правиш тука бе, човек?\nЧавдаров му направи знак с ръка да мълчи и да си слуша спокойно. Беше дошъл с присъствието си да отнеме поне още един читателски прочит. Геран се люшна напред и изтощен от вълнението заспа. Гласът го събуди, Геран заспа, гласът го събуди и Геран се разкрещя:\n- Не искам! Не искам повече! Не трябваше да пиша толкова. Не мога! По-добре никога нищо да не бях писал! Не издържам повече!\nИ се разхлипа.\nМалката зала се разлетя в различни посоки и Геран се оказа на върха на златиста кула сред лъчите на незалязващо слънце. Пред него беше Архангел Михаил, вперил поглед някъде надолу в бездната при основите. Там, като от самолет, се виждаха малки градове с движещи се коли, вероятно пълни с хора, заети с грижите си. Във всеки случай очите на поета не различаваха чак толкова дребни фигурки, за разлика от Михаил, който имаше вид на човек, зачетен в книга. Леките, почти недоловими промени в изражението му говореха за конкретна, макар и неземна ангажираност.\n- Имате право на поправка – каза Михаил, без да го погледне.\nГеран вече се отнасяше с ужас към всяка инициатива, която идваше от вечните усти на крилатите. Не каза нищо.\n- Имате право да се върнете на земята в тялото на който и да е човек, да останете там до залез слънце и свършите нещо, с което ще облекчите положението си. Естествено, няма да ви бъде разрешено да навредите крайно много на тялото. Когато решите в кого искате да се въплътите, кажете ни. Междувременно се връщате в салона за литературни четения.\nПървоначалната мисъл на Геран беше да възстанови земното си присъствие в тялото на жена си Валерия и да унищожи архива си. Така стихотворенията щяха рязко да се намалят. Умът му обаче, трениран да обобщава на едро, веднага препусна към последствията. Едно е смърт, съвсем друго – анихилация. Страданието не е най-важното нещо в живота, защото винаги има нещо по-важно от него. Нещо, заради което хората страдат доброволно. Те го пазят до последния си дъх, а ако случайно го загубят, те се превръщат в мъртъвци преди да са умрели истински и после бродят из света с избелели, невиждащи очи. Стиховете бяха точно тази скъпоценност за Геран и той разбра, че не може да ги унищожи, не може да накъса своя фиш за тотото на вечността и не може, и няма да понесе да умре повторно.\n- Избрах. Искам да се вселя в тялото на литературния критик доц. Грозданов.\nАрхангелът го изгледа с изражение, което приличаше на заинтригувано.\nВ този момент Геран усети как духът му полита надолу, врязва се в някаква влажна и топла материя, като меко желе, и се покашля от лек задух. Доц. Грозданов страдаше от лека астма, заради което от време на време ходеше на санаториум и литературният свят си поотдъхваше. Геран отвори очи – изцъклените очи на доц. Грозданов. Намираше се в кръчмата “Баджанаците”, а срещу него седеше нежният поет Стамен Стаменов. Отстрани, в леко отдалечен ъгъл на триъгълника, седеше младият поет, на когото Геран уж все му забравяше името, и го гледаше предано в образа му на критик. На масата имаше мезе от пилешки кожички и каничка наливно, а срещу всеки – начената чаша с изпомазан от устните ръб. Геран обгърна с пръсти облото стъкло. Хладно. Прокара ръка по покривката. Грапава, с трошички, залепнали по фолклорните орнаменти. Пипна си лицето. Отпуснато. Двойна гуша. Костюмът му беше от скъп гладък плат и покриваше импозантното му повехнало тяло.\n- Всичко може да се докосне и да се оцени какво е – промълви той.\nСтаменов мигаше насреща му с лъскави сини очи като оплешивяваща кукла Барби. Беше вързал тънките си крака под стола на осморка, която създаваше впечатлението, че колената му се пресичат на няколко пъти. Хлътналите му тютюнджийски бузи не изглеждаха здравословно дори според преценката на посвикналия с отвъдното Геран.\n- Е, как ще може да се оцени всичко бе, Грозданов? Как! Някои неща, като изкуството например, не могат да се преценят.\n- Аз… хм-хм ХМ-Хм – прочисти си гърлото Геран, но от устата продължи да излиза оперния глас на доц. Грозданов – аз мисля, че някои неща могат веднага да се оценят. Ето, знаеш, че винаги високо съм ценил твоите работи. Те са от малкото, с които ще влезем в следващото столетие – зарадва приятеля си той.\nСтаменов закима скромно и сведе поглед встрани.\n- Благодаря ти, Грозданов, благодаря ти. Ти виждаш повече от другите.\nГеран си спомни, за какво беше дошъл в точно това тяло.\n- Да, така е. А най-големият от вашето поколение беше Геран.\nИдеята му всъщност беше по-мащабна. Тя се състоеше в това да напише на бърза ръка страхотна хвалебствена статия за себе си от името на доц. Грозданов и да я разпрати за публикация. По възможност две или три статии, в зависимост от времето. В тях той щеше да разкрие всичко това, което критиците не благоволиха да забележат в стиховете му. Всички скрити алюзии, които проспаха, както читателите, така и университетските тълкувачи на новата литературна словесност. Да се обяви твърдо зад единственото име на епохата – собственото си – и да въвлече поколенията в неизбежно четене, облекчавайки квотата си на оня свят. Само дето не очакваше да обсеби тялото на доц. Грозданов в кръчмата.\n- Геран ли? Геран? Доц. Грозданов, ти носиш на пиене, ама май те хвана. Геран, мир на праха му, от двайсет години пишеше едно и също стихотворение и все не можа да го доизкусури. Теза – антитеза. И все в хорей. Той друго освен хорей не можеше да докара. “Месецът се осребри в небето, но не е небето месечна заплата” и т. н. Пък като вземе за родината да ги каканиже едни…\nГеран, свит в чуждото тяло, не можеше да повярва.\n- Ей, Стаменов, недей така за мъртвец бе! Той си отиде човекът, вече дори не може да се защити!\nГлавата на младия поет се въртеше ту наляво, ту надясно, следвайки пинг-понга на пререканието им.\n- Че за какво му е, като има, гледам, кой да го защитава! Животът си е едно, изкуството – друго. В края на краищата всички ще умрем. Но нали се борим за трезва оценка! А това сега какво беше? Починал някой, та дай да го разхвалим за сметка на другите. Той, докато беше жив, ти хич не го харесваше, монотонен бил, семпъл бил, високопарен бил, а сега обърна плочата. Никой друг вече не струва!\n- Не съм казал “не струва”.\n- А, каза го! Направо си го каза!\n- Не съм! Казах само, че той беше…\n- На сега, виждаш ли? То е същото. В България докато си жив, всеки те подритва. Чакат те да умреш, че да им станеш симпатичен. И какво – хайде махалото назад с обратен знак. “Мъртвият не ни е вече враг”! – процеди Стаменов с иронична усмивчица и запали нова цигара, въпреки, че в пепелника му вече димеше една.\n- Ти ли бе, куче мръсно, така ще говориш за приятеля си, а? – извика Геран и се нахвърли върху изпъкналата адамова ябълка на бившия си приятел. Новото му тяло, което беше в по-добра форма от бившето, се стрелна напред с непривична бързина и обърна Стаменов заедно с пластмасовия му стол назад. Двамата се търкулиха на пода вкопчени като кучета. Внезапно сред пъшкане, скубане и спънати удари покрай главата на Геран – технически погледнато, на доц. Грозданов – прелетя непознат юмрук и се стовари върху лявата скула на Стаменов. Лицето на младия поет му се ухили отблизо в очакване на похвала. Геран, който отдавна го мразеше, а и го подозираше, че някакси намира по-точните думи, го фрасна по носа отдолу нагоре. Младият поет се смая от такава черна неблагодарност, но ръката му не участваше в смайването и метна челюстта на критика назад с право кроше.\nНастана чернота. Когато Геран дойде на себе си, някакъв мъж го пръскаше с вода, а той самият лежеше на пода. Почти до главата му стигаше цепнатината в мозайката, направена от меча на Архангел Михаил. Стамен седеше гузен и обиден отстрани, а младият поет надничаше притеснено иззад страничната колона на бара.\n- Колко е часът? – извика Геран. През набраздените от миналогодишните дъждове прозорци се виждаше предупредително притъмняване. – Колко е часът?\n- Спокойно, спокойно – натисна го обратно да лежи мъжът. – Аз съм доктор и нищо ви няма. Скоро ще можете и да си вървите. Сега само си починете.\n- Доктор… доктор, аз ви помня от някъде. Не спечелихте ли вие миналата година конкурса “Паисий Хилендарски” за кратък разказ?\n- Защо, разказът не ви ли хареса?\n“Боже, напаст”, помисли си Геран. От един час беше в тялото на критика и вече не можеше да се отърве от помощници. Изправи се рязко и високото му туловище се олюля. Главата го болеше. Беше се ударила веднъж в юмрука на младия поет и втори път в земята. Залитна и си удари главата за трети път в саксията с изкуствен бръшлян, която висеше от тавана. “Оставете ме. Оставете ме на мира” заповтаря той и тръгна навън. Боязливо отвори вратата, в която отвъдният му опит го беше научил да се съмнява. Пред прага на кръчмата го посрещна софийския уличен шум и голямата кална локва, която говореше, или по-точно лъжеше, че всичко е солидно и си е наред.\nСнегът се топеше и тротоарите блестяха от кишата като натурален шоколад. Покрай бордюрите все още се издигаха преспи, чието разчистване беше поверено на собствената им немощ. С делова крачка Геран се отправи към светофара на “Граф Игнатиев” и “Раковска” и едва по време на червената светлина му хрумна, че няма план. Ключовете на доц. Грозданов подрънкваха в джоба на кашмиреното му палто, но за съжаление, Геран не знаеше адреса му. Тялото на критика просто нямаше как да се прибере у дома.\nИ поетът тръгна накъдето му видят очите. Краткият зимен ден изтъняваше. Зад сергиите на пазарчето по протежение на “Графа”стояха продавачи, облечени в по няколко якета едно върху друго, и гледаха унило над пирамидите от портокали. На ъгъла един просяк си духаше на ръцете, но според Геран преиграваше, защото температурите все пак бяха над нулата. Денят, в който се върна на земята, приличаше на целия му живот – като за зима беше топъл, но като за лято – студен. На Геран му се дощя да изрецитира: “Но в бурята ще бъдем пак със теб, народе мой, защото те обичахме”. Обаче нямаше и буря, а “обичахме” седеше пресилено. Погледът на приходящия развиваше ако не друго, то поне вкус към истината, а тя беше, че нито на народа му пукаше за Геран, нито на Геран за народа, и дори не беше ясно кой е народът и как трябва да бъде обичан. Хората се разминаваха начумерено с пазарски пликове в ръце. Жена с карирана престилка излезе от магазин за колбаси и плисна кофа топла помия в краката му.\nВсичко беше така нетържествено, че Геран загуби чувството за окончателност, което краткото завръщане му даваше. Отново стъпваше по земята, отново дишаше, уви, само за броени часове, а нито знаеше какво да направи, нито къде да отиде и главата му пулсираше от неразрешим проблем: как да уплътни времето си, което и без това нямаше да му стигне за нищо. Когато човек не знае къде да отиде, той се прибира у дома.\nКраката сами го отведоха до малката уличка, където между магазин за въдичарски принадлежности и едноместен фризьорски салон зеленееше познатата входна врата. Върху нея, прикрепен с безцветни лепенки, потреперваше на вятъра пресен некролог. Геран се стресна да види собственото си име отгоре, затворено между две окончателни години свързани с тиренце. Погали хартията като писмо от далечен любим. Сълзи избиха във вътрешните ръбчета на чуждите му очи. Снимката беше от рецитал от 80-те години и съхраняваше образа на покойника възторжен и разчорлен пред микрофона. Беше подбрана уместно и с грижа – хем да е по-млад, хем да не е неузнаваем спрямо последните си дни. Отдолу имаше и четиристишие, което Геран отначало зачете, а после продължи да шепти със затворени очи:\n“Не е земята за нозете\nна тези, дето я сънуват.\nТе пеейки ще съществуват,\nа тя чрез тях – във вековете.”\nБеше го писал преди двадесет години, по време на почивката в Трявна. Стаменов да си яде ушите, какъв хубав ямб беше това. Бяха им дали тогава едни вили да творят и те – няколко колеги – творяха, а вечер се събираха на духовни разговори и самобитна ракия. “Талант съм имал – дал Бог, ами късмет съм нямал” помисли си той, а мозъкът му, като програма, която отказва да бъде изключена, продължи да декламира четиристишието на френски, а после на холандски.\nБавно отвори очи и видя под трагичното съобщение “Твоя съпруга Валерия”. Блъсна вратата и с буца на гърлото запрепуска нагоре по стълбите до втория етаж. И ако в джоба му дрънкаха ключовете за апартамент, чийто адрес му бе неизвестен, то за собствения си дом той нямаше ключ и натисна звънеца с цяла длан. Над шпионката с карфица беше окачена черна панделка.\n“Момент!” чу се отвътре, заедно със ситни стъпки. Вратата се отвори и Валерия – с дълбоки ресници, с копринено кимоно, с кокетни малки чехли – застана на прага като тропически остров, сънуван в трюма и видян наяве. Очите й се напълниха с радост.\n- Не те очаквах толкова скоро – прошепна тя и хвана ръката му.\nГеран я прегърна – отначало нежно, после стисна ръце около наедрялото й тяло и вдъхна миризмата по повърхността му. След толкова скитане отново си беше у дома. Целуна Валерия по врата, а устните й потърсиха неговите и потънаха в тях с такава нежност, каквато не бе изпитвал от години.\n- Не те очаквах толкова скоро – повтори тя – и още не съм готова с вечерята. Но можем да пийнем по уиски.\nГеран последва като хипнотизиран кръшните извивки на ханша й и изведнъж се сети, че уискито не е било приготвено за него.\n- Ах, мръснице! Мъжът ти още не е изстинал в гроба и ти вече каниш пръчове в дома му.\nТя се обърна с намръщено от обидата лице, но после се разсмя и накъдрената й коса се разтресе. Беше си сменила дори цвета на фалшивите букли – сега те бяха лешниково-жълти.\n- А, “пръчове”, харесва ми как се наричаш. Ти си най-буйният доцент, който съм виждала. Макар че миналия път не бях много доволна от тебе.\n- Защо? – попита Геран, внезапно гузен от името на цялото мъжко съсловие.\nТя не отговори веднага. Явно беше доста засегната, защото известно време остана с гръб под предлог, че налива уискито.\n- Защото ми обеща, че ще влючиш стихове на Геран в антологията си, а не го направи. Включи Сульо и Пульо, но не и него.\nГеран изпита задух. Политна назад и се вкопчи в ръкохватките на фотьойла, за да не се преобърне заедно с него. Знаеше, че вместо заден ляв крак има бурканче от детски храни. Докато беше жив, все обещаваше да го поправи. Така и не намери време. Допреди малко беше решил да разкрие истинската си самоличност пред Валерия, за да я накара да се влачи на колене за прошка. Сега само опипващо смутолеви:\n- Други хора не искаха да са вътре заедно с него….\nВалерия сви вежди в изражението, което Геран познаваше като собственото си лице в огледалото допреди няколко дена.\n- А ти какъв мъж си? Защо не се наложи? Нали ти пише отгоре името на съставител? Все гледате да не си развалите отношенията с някого! А Геран го мразеха – тук в очите й избликнаха сълзи и тя извади носна кърпичка от чекмеджето на бюфета – защото беше талантлив.\n- А ти не мислиш ли? Ако и по този въпрос не си наясно, аз наистина не знам какво правя с тебе. Критик! Ще видиш ти утре програми от министерството и финансиране на оная брошура, дето я издавате на два езика, нещастници такива. Толкова добрини от мен си видял…\nХълцане прекъсна речта й и тя предпочете да замълчи, отколкото да стане смешна с непредвидимо накъсани думи.\n- А сега защо ме повика? – попита тялото на доц. Грозданов.\n- Първо на първо ти ме повика. Второ просто исках да се видим. Трето исках да ти дам на Геран ръкописите, за да ги прегледаш. Когато видиш колко са хубави, да направиш едно посмъртно издание на непубликувани произведения. Това си е работа за професура. Аз ще ти съдействам за отпечатването. Втори том ще сложиш избрана поезия, а трети том – писма.\nВ този момен Геран разбра, че е имал шанс да се прослави чрез критиката на доц. Грозданов, ако не беше дошъл на земята точно в неговото тяло точно в този момент. Толкова скръб наведнъж никой не можеше да понесе. Геран извика “Валче” и се хвърли като удавник в прегръдките на бившата си съпруга.\n- Защо ме нарече така? А? Защо ме нарече така? Само той ме наричаше така! – извика тя и го блъсна настрани.\n- Добре де, дай ми ръкописите му – каза Геран, защото последната му възможност да се спаси от безкрайния вселенски рецитал беше да ги унищожи.\n- Ще ти се, циник такъв. Няма да получиш нищо. Ще ги дам на някой друг, когото преценя за свестен.\n- Но аз съм най-добрият – излъга Геран.\n- Това вече е без значение – хладно каза Валерия. – Върви си и не ме търси повече.\nГеран вдигна поглед от куцото кресло и видя, че Валерия се е изправила над него с шапката и балтона му в ръка. Взе ги машинално и под прякото й изпращане, което по-скоро приличаше на отвеждане под стража, се озова на стълбището. Вратата едва дочака гърбът му да прекоси линията на прага, за да се тръшне зад него. Геран излезе на улицата и се огледа безпомощно. В този момент духът му се отдели от тялото, за да се намести веднага след него, като в затоплено легло, духът на законния собственик.\nДоц. Грозданов се позавъртя озадачено, потърка натъртената си брадичка и като не можа да се сети как е попаднал на пресечката на “Хан Аспарух” и “Ангел Кънчев”, взе такси и каза домашния си адрес. Реши на никого да не споменава за случката.\nГеран крачеше направо през сградите по златиста пътека, която се издигаше нагоре. Някъде над Ректората го пресрещна познатата фигура на Архангел Михаил. На лицето му трептеше прозрачна усмивка. Архангелът го прегърна и двамата продължиха заедно разходката си над града. Долу сред тъмносиния здрач вече светеха жълти прозорчета и хората – все по-малки – се прибираха по къщите си. Високият Михаил леко се беше привел настрани към поета, а лявата му ръка безтегловно полягаше върху ключицата му. С дясната си ръка, както му беше навик, крепеше дългия си меч на рамо. Двамата мълчаливо се изкачваха неизвестно къде и Геран чувстваше печално облекчение, като ученик с двойки, който се прибира у дома за да си получи шамарите, но знае, че там все пак някой ще се погрижи за него.\n- Е, доволен ли си от връщането си? – попита архангелът.\nЗвездите на нощта ставаха все по-ярки, защото двамата вече се разхождаха над нивото на облаците.\n- Ами нищо не можах да свърша.\n- Обикновено е така. Но по-важното е дали си научил нещо.\n- Научих много неща. Научих, че Валерия ми изневерява. Че през цялото това време, в което аз съм се тровил с гроздовата, за Грозданов е имало уиски. Че не съм имал приятели. Такива работи. Това малко ли е?\n- Не е много. Можеше да го знаеш и докато беше жив.\n- Виж какво. Нямам представа какво искате вие от мене, но аз бях роден плешив и с коремче, при това съм кръстен Трайко, и като си помисля колко много съм направил в живота, и колко далече съм стигнал, вие трябва шапка да ми сваляте.\n- Значи си доволен от себе си. Тогава какво искаш от нас?\nГеран падна на колене на пътеката и под прозрачното й сияние видя дълбоко долу града.\n- Искам просто да бъда щастлив.\n- Това ли било? Защо не каза по-рано?\n- Ами като те питат какво искаш, обикновено казваш най-трудното, за да си сигурен, че ще се уреди.\n- А всъщност искаш по-лесното?\n- Тогава защо цял живот тормози близките си с тоя твой талант?\n- Защо, нямах ли?\n- Откъде да знам? Аз съм военен.\nГеран затвори очи и пак ги отвори. Разтърка ги. Ако друг човек можеше да мине през тях, за него си бяха достатъчно материални. Изведнъж му се стори, че разбира всичко.\n- Знаеш ли – каза той на архангела, – ти не съществуваш. Метатрон, Гавраил, Рафаил, каквито там сте се кръстили, вие не съществувате.\nАрхангелът се усмихна.\n- Възможно е. Но желанията ти са си истински и затова ти сега се връщаш в литературната зала, за да си ги доизпълниш.\nПътеката под тях стана непрозрачна и наоколо се сглобиха стените на затъмнения салон. На сцената беше познатата говорителка с готови листа в дясната си ръка. “Сигурно са преводите ми на суахили”, помисли си Геран. Обърна се към Михаил и се разрида на глас:\n- Чакай, моля те, недей, не мога така да вляза във вечността. Не мога. Нямам ли право на втори шанс?\n- Втори шанс за какво? – попита архангелът и нещо като мелодия от малък ксилофон прозвуча от колана му. – Извинявай, викат ме по работа. Забавлявайте се.\nМножественото число накара Геран да се обърне към празната зала. Отвътре с деликатно кимване го поздрави доц. Грозданов. Беше седнал в края на първия ред и с преметнат крак върху крак се беше приготвил да слуша. Още носеше палтото, чиято мекота наскоро Геран успя да оцени. Жената на сцената нагласяваше микрофона на необходимата височина и от време на време повтаряше “Едно две три проба”\nДоц. Грозданов сви рамене, както му се стори на Геран, с известно неудобство.\n- Ами качих се на едно такси, но за да избегне задръстванията шофьорът мина по страничните улици и пред дискотека “Ел Греко” попаднахме в престрелка. Аз съм, така да се каже, единственият резултат от нея, докато шофьорът, както разбрах, вече бил вън от опасност.\n- Благодаря ти, че дойде в тази зала.\nДоц. Грозданов се посмути.\n- Не виждам за какво. Аз просто казах, че искам да се занимавам с литература на много езици, така, да преценявам, да помагам с компетентността си, и те ме изпратиха тук. А ти какво правиш в тази зала?\nВ това време жената започна да чете. Геран зае поза, в която да издържи буден възможно най-дълго. Пък и за пръв път не чувстваше нужда да отговаря на Грозданов. Тук имаше достатъчно време човек сам да си изясни отговорите.\nПървата интернет публикация на разказа е в Public Republic\nЕтикети: Кристин Димитрова, Проза, Съвременна българска проза\nК. // 9 фев, 2011 //\nТолкова много функции липсват във фабричния ни модел и ако смъртта не оправя нищо… Поантата е чудесна. Браво, Кристин! Харесвам този разказ и писането ти.


направа на сайт за дограма | Изработка на сайт\nИзбрана ключова дума: направа на сайт за дограма\nКлючовите думи за направа на сайт за дограма са думи в уеб сайта ни, които се срещат най-често. Това са думите с които търсещите машини изпращат посетители в сайта. Тъй като това са отделни думи е възможно съвпадението да не е съвсем точно с това което търсите. За да намерите нужната ви информация за направа на сайт за дограма, моля използвайте горното меню.\nСписък с публикации в сайта, за които се среща таг направа на сайт за дограма


Домусчиев и пeщерата на разбойниците – Барикада\nСитуацията в малките градове е често такава, че местната власт и жителите са напълно зависими от малкото работодатели, превърнали се във феодали, които експлоатират природата и хората поравно. Тази пролет Пазарджишкият окръжен съд отхвърли два иска на обща стойност 150 000 лв., заведени от „Биовет“ АД и „Грийнбърн” ЕООД срещу Златка Цвеева, дръзнала да защити въздуха, който дишат съгражданите ѝ в Пещера. Тази победа показва, че борба за живот е не само все още възможна, но и задължителна.\nЕкип на сп. dВЕРСИЯ\nПриродата освен обект на експлоатация за капитала, често е и пречка за неговото разширяване. Така резерват „Купена“ в близост до Пещера, който е в листата на биосферните резервати на ЮНЕСКО от 1977 г., е изваден от него през 2017 г. поради липсата на декларация за съгласие, подписана от месните власти. Когато трябва да се заяви участие през 2014 г., от Министерството на околната среда и водите изпращат официални писма до 27 общини. Тъй като Батак, Брацигово и Пещера не са приели новите условия и затова резерватите „Дупката“ и „Купена“ вече не са част от списъка на ЮНЕСКО. Едно от оправданията за изваждането им е, че за да бъдат част от програмата, в територията на резервата трябва да влязат дори и населените места от общините Пещера и Брацигово. Пещерци разбират съвсем случайно, че резерватът е изваден от списъка, и то по лична молба на тогавашния кмет. Златка Цвеева обяснява: „И ние с една група граждани решихме да разберем защо. Многократно бяха изпращани писма, за да продължи да бъде в списъците на ЮНЕСКО. Но кметът отказа с писмо поради бъдещи инвестиции. Започна гражданско недоволство. Оказа се, че новият завод се строи без документи. В един момент разбраха, че са притиснати и решиха да направят среща със „засегнатата общественост“. Те очакваха, че ще отидем аз и още 7-8 човека, а бяхме над 50 души. Те бяха довели цялата си администрация, нямаше микрофони, за да не се чуваме, да крещим, да ни наричат истерици. Ние заплашихме, че ще обжалваме ОВОС. Аз и Мария Джуркова започнахме да пишем постове във фейсбук, бяхме 12 човека активисти. Започнаха срещи, като на последната среща, точно един ден преди крайния срок за обжалване на ОВОС, се подписа едно споразумение между изпълнителния директор на „Биовет“ Ангел Желязков и гражданите, в което той се ангажира, че ще спре миризмите до две години, ще наеме лаборатория, избрана от нас, в Германия, която да замерва качеството на въздуха, ще се засядат дръвчета. Нищо от това не се случи.“\nПървоначално Цвеева смята, че миризмата излиза от 4-5 комина на „Биовет”, но по време на делото става ясно, че комините са над 30. Тъй като гражданите от „засегнатата общественост“ нямат юридическо лице, то подписаното по-рано споразумение не обвързва „Биовет“ по никакъв начин, но пък е използвано по-късно в хода на делото, за да покаже, че заводът все пак признава наличието на миризма.\nПри откриване на завода Бойко Борисов отива на място, но избягва среща с гражданите, за които го е „построил“, като часът на визитата му е пазен в строга тайна. Журналистите пък са набутани в бункер. Това обаче не попречва на бившия премиер да се похвали, че предприятието ще „създава БВП, работни заплати, потребление и ще задържа хората тук.“\nЕтикети: Биовет Грийнбърн Домусчиев Домусчиеви замърсяване Златка Цвеева Пещера списание диверсия Хювефарма


【 Спални легла 】 Онлайн ▷ Цени — Aiko XXXL ✔\nПродукти в Легла\nАртикули 1-60 от 73\nLANDSCAPE ЛЕГЛО 100/200\nвместо 569,00 лв. Специална цена 426,75 лв.\nCARRYHOME ЛЕГЛО 160/200\nLANDSCAPE ЛЕГЛО 140/200\nвместо 599,00 лв. Специална цена 449,25 лв.\nLANDSCAPE ЛЕГЛО 180/200\nвместо 699,00 лв. Специална цена 524,25 лв.\nLANDSCAPE ЛЕГЛО 160/200\nBOXXX ЛЕГЛО 160/200 С 4 ЧЕКМЕДЖЕТА\nXORA ЛЕГЛО 180/200 С 2 ЧЕКМ. И ОСВЕТЛЕНИЕ\nвместо 849,00 лв. Специална цена 669,00 лв.\nXORA ЛЕГЛО С ДВЕ НОЩНИ ШКАФЧЕТА\nXORA ЛЕГЛО С ЧЕКМЕДЖЕТА 160/200\nвместо 949,00 лв. Специална цена 699,00 лв.\nHOM'IN ЛЕГЛО 180/200\nCANTUS ЛЕГЛО 180/200 С Н.ШК. 2 БР. И 2 ЧЕКМЕДЖЕТА\nLANDSCAPE ЛЕГЛО С 2БР. НОЩНИ ШКАФЧЕТА\nXORA ТАПИЦИРАНО ЛЕГЛО\nXORA ЛЕГЛО С НОЩНИ ШКАФЧЕТА\nLANDSCAPE ЛЕГЛО С 2 НОЩНИ ШКАФЧЕТА\nTIME ЛЕГЛО 160/200\nXORA ЛЕГЛО С РАМКА И МЕХАНИЗЪМ\nXORA ЛЕГЛО 160/200 С Н.ШК. 2 БР. И LED-ОСВЕТЛЕНИЕ\nCARRYHOME ЛЕГЛО С 2 НОЩНИ ШКАФЧЕТА\nXORA ЛЕГЛО 180/200 С Н.ШК. 2 БР. И ОСВЕТЛЕНИЕ\nHOM'IN ЛЕГЛО 180/200 С Н.ШК. 2 БР. И ОСВЕТЛЕНИЕ\nXORA ЛЕГЛО С ЧЕКМЕДЖЕТА\nXORA ЛЕГЛО 160/200\nПрестоят ни у дома би могъл да бъде приказно приключение с неочакван край. Изцяло от нас зависи в каква обстановка ще релаксираме, като тя може да е отговор на нашите най-смели интериорни желания, в които се долавят и нахални приумици. Противопоставянето на мечтите, които са напът да се сбъднат, не е онзи сюжет, от който искаме да станем част. Преднамереното съвършенство е отзвукът, който търсим за смелите си амбиции, които очертават границите в нашия дом. Той може да е отражение на пролетната песен или да напомня за все по-динамично развиващ се свят. Или и двете. Защо не?\nПовечето хора обожават да се занимават с интериорни начинания, които намират не само практическа проява, но до голяма степен и творческа. Красотата има много лица, а ние трябва да ги зърнем всичките. За целта можем да се заловим с обзавеждането на спалнята, която се счита за топ помещение във всеки дом. Там се потапяме в прегръдката на нощта, заспивайки с копнеж по щастливото утро и слънчево настроение.\nАко искаме да постигнем съвършенство между контрастните щрихи и омекотяващите обстановката интериорни компоненти, трябва да заложим едновременно на сигурното и артистичното. Изборът на легло е първото и последното нещо, към което е добре да се обърнем за последен път, който винаги е всъщност предпоследен. Ние, от Aiko XXXL, имаме честта да Ви предложим най-различни модели легла, с които престоят в спалнята ще бъде един малък празник - единични, двойни, тапицирани, метални, континентални, с чекмеджета, с повдигащ механизъм, високи, юношески и още много други.\nВсички малки и големи модели са качествени, а за да изберете най-подходящото легло за спалня, трябва да се придържате неотлъчно към някои определени критерии, които се изразяват в следното:\nОсобеностите на спалнята;\nПредпочитанията, свързани с размера на леглото - 140х200 см, 160х200 см, 90х200 см, 200х200 см, 120/200 см;\nКачеството и материалите за изработка - масив, ПДЧ, МДФ, текстил, кожа и др.\nНаличието на място за съхранение - шкафчета или повдигащ механизъм;\nМарка - Boxxx, Cantus, Esposa, Time, Voleo и др.;\nЛеглата за спалня с място за съхранение са ултра добро предложение, тъй като задоволяват жаждата за практичност и удобства, която всяко едно българско семейство определя като хронична. Ето, че вече можете да имате много повече от обикновено легло, на което да си лягате нощем. Дори и моделите самостоятелни спални са функционални и с достатъчно атрактивен дизайн, за да се впишат безпроблемно в смелия Ви замисъл за уникален интериор, който да е въплъщение на всички възможни суперлативи по негов адрес.\nМного е важно в какви размери е леглото в спалнята. Факт е, че има и разтегателни модели, с които да си осигурим допълнително пространство, но основното е да открием вариант, който да ни устройва по всички параграфи. Някои решения са създадени за модерния дом, в който има по малко от всичко - малко мистерия, малко класика и малко от нас самите. Имаме възможност да се разпореждаме с интериорните възможности пред себе си, както и когато пожелаем, за да заблести спалнята в най-ярката си и всепоглъщата светлина.\nЛеглото е нейното “сърце”, а за да тупти то на една честота с нашите собствени разбирания за естетика и удобства, трябва да се вслушваме и в модните тенденции. В магазин Aiko XXXL ще бъдете посрещнати от дръзки модели, като:\nСпални тип “сандвич” с чекмеджета;\nСпални с осветление;\nМодели с тапицирана табла;\nСетове от легла с нощни шкафчета и осветление;\nСпални в класически винтидж стил и др.\nКупете онлайн и се възползвайте от изгодна промоция, която ще Ви даде възможност да платите по-ниски цени за много по-страхотни интериорни предложения, отколкото сте си мислили. Магазин Aiko XXXL е надежден начин да преминете границата между желанията и осъществените намерения.\nХаресват ли се тапицираните легла\nПонякога ни се иска да подходим нестандартно и премерено провокативно. Омръзнало ни е да процедираме като всички останали, без да напускаме зоната си на комфорт. Защото повечето така правят. Това е сигурният начин да се сдобием с класическа домашна обстановка, при която всичко е добре премерено, нито е неправилно, нито е и твърде хубаво. Но нима сте готови да се задоволите с посредствени решения, които са твърде обикновени за Вашето нестандартно мислене.\nТапицираните спални са избор номер едно за онези, които знаят точно какво искат и са готови на всичко да го получат. Този вид спални са не просто модерни и супер стилни, но и последното стъпало към това най-накрая да се сдобиете с градското жилище, което да е едновременно и приветливо местенце за Вашите романтични мигове с половинката. Кожените мебели са по презумпция по-шикозни от всички други, а това се доказва от обратната връзка на клиентите ни, които вече ги избраха.\nКакво може да предложи Aiko XXXL\nКаквито сме ние, такъв ще бъде и жилищният ни интериор. Темпераментни ли сме, такава ще е и атмосферата вкъщи, а по-умерените в емоциите си могат да се настроят за класически трендове, които ненадейно са се вмъкнали в дома. Или не съвсем? Екипът на Aiko XXXL ще е до Вас в реализацията на всеки един идеен проект, свързан с обзавеждането на Вашето жилище, отправяйки към Вас неустоимо предизвикателство, което ще разбие на пух и прах досегашните Ви виждания за красота и практичност. Не е нужно да следвате някакви правила - създайте свои собствени и бъдете сигурни, че тази стратегия ще проработи.\nОсвен цели комплекти и отделни легла, в магазин Aiko XXXL ще откриете елегантни и модерни интериорни решения от ново поколение. Кухня, дневна, детска и трапезария - вече можете да адаптирате всяко едно от тези помещения по откровено различен начин, който да Ви кара да изпитате съвсем нови трепети. Няма нищо по-хубаво от това да се приберем у дома, където е видно, че неподправените решения са на почит, а цялостното звучене на жилищния интериор е прелюдия към един по-добър и смислен живот. Танц на влюбени или мелодично джаз изпълнение - превърнете дома си в истински шедьовър...\nДа 70 артикули\nТЕКСТИЛ 20 артикули\nHOM'IN 10 артикули\nTIME 12 артикули\nXORA 22 артикули\nСВЕТЪЛ ДЪРВЕСЕН 36 артикули


"Новера" спря да чисти в София - България - Дневник\n16:25, 06 мар 09 , 4082\nПочистващите дружества, собственост на "Новера", са спрели да чистят 19-те софийски района, за които са отговорни, съобщиха от компанията. Причината е, че общината се забави с изплащането на 13.5 млн. лв., които дължи на фирмите за работата им през януари. Вчера изпратихме писмо с предупреждение, че днес спираме работа и от 6 часа сутринта не чистим, каза говорителят на "Новера" Димитър Димитров. Днес от общината съобщиха, че са се издължили на почистващите фирми.\nПревели сме им всички пари и ако не чистят, това си е техен проблем, коментира кметът Бойко Борисов. Той добави, че писмено е уведомил фирмата, че общината е погасила задълженията си и я призова "да си гледа концесията". "Преведоха парите три часа след като спряхме да чистим и след третото поред писмо от наша страна, с което искаме да ни платят. Това означава, че има пари. Умишлено ни водят към фалит", каза говорителят на "Новера". В момента бордът на фонда "Екуест", собственик на компанията, заседава, за да реши какво да предприеме. "Нямаме гаранции, че ще ни плащат редовно. Не можем всеки път да се чудим дали ще ни преведат парите. За нас това са оборотни средства, без които не можем да си вършим работата", каза още Димитров. По късно през деня се очаква бордът на фонда да реши дали фирмите на "Новера" ще започнат да извозват отново боклука.\nСпоред ръководството на общината изплащането на задълженията към "Новера" се забавило заради липсата на достатъчно приходи в бюджета. След началото на данъчната кампания, което беше тази седмица, нещата щели да се нормализират. Кметът Борисов заяви миналата седмица, че подобна ситуация има всяка година и изрази увереност, че почистващите фирми няма да спрат работа.\n16:49, 06 мар 09 Весело\n"Превели сме им всички пари и ако не чистят, това си е техен проблем, коментира кметът Бойко Борисов."\nЕ..ти кмет е тоя. дай им парите пък те каквото искат да правят\n16:52, 06 мар 09 Весело\n'Плащането се забавило поради липса на достатъчно приходи'.\nКмете, може ли аз да не си платя данък сгради и такса смет поради недостатъчните ми приходи напоследък? Ще срещна ли разбиране?\nРейтинг: 1790 16:53, 06 мар 09 Неутрално\n...Пък аз се чудя днес защо е още по-ужасяващо мърляво от обичайното.\nЩо се отнася до парите и чистенето - не е проблем на Новера, а наш, всъщност, но както и да е. Вече кой ли му обръща внимание на Разбойко и неговите приказки.\n17:01, 06 мар 09 Неутрално\nСпоред мен фирмите отдавна са спряли да чистят. Май никога не са го и правили както трябва.\nЕй НОВЕРА, що не развалите концесиятя. Ама не ви стиска\nРейтинг: 1291 17:15, 06 мар 09 Неутрално\nПак някой си върти игричките тука. Дали е ББ или Новера, за нас гражданите няма значение, защото и в двата случая прецаканите ще сме си ние. Няма ли някой в тази ситуация, който да защитава правата на данъкоплатците. Като си плащаме за една услуга искаме да я получим, а не да гледаме прехвърляне на отговорността.\nРейтинг: 1555 17:40, 06 мар 09 Весело\nНовера пи6е писмо до Бойко.... демек боклук при боклук отива?!\n17:48, 06 мар 09 Неутрално\nАбе така ще е до изборите, не разбрахте ли? И да им се плаща, те ще поискат по високи цени и ще изнудват общината и нас.Единственото решение е - всички концесионери, друго казано крадци, да се изгонят и чистенето да се поеме от общинска фирма.Не виждате ли какво става с всички концесионери-за водата, за тока и т.н.Но всички вече забравихте кой подписа концесиите-любимецът на народа ,доказано честния Софиянски.Ама сега е най лесно да се плюва по Борисов.Може да не е цвете, но да му се търси отговорност, че е заварил неизгодни договори, които не може да пипне - това вече е съвсем по български.\n18:06, 06 мар 09 Весело\nББ да пуска в действие фирмата "Кметски Чувал ЕАД" !\n18:10, 06 мар 09 Неутрално\nТова е пълен кошмар!!!!! Това са истински бандити и престъпници. Те извиват ръцете на Бойко по най-гнусния начин!\n18:17, 06 мар 09 Неутрално\nЕй , електората - нема да ми закачате мутричката Разбойко , нагласил съм ви го за премиер , та трайте си !!!\nРейтинг: 418 19:21, 06 мар 09 Неутрално\nБ.Б. явно е успешна конкуренция на сегашните управляващи.\n19:50, 06 мар 09 Неутрално\nТъкмо се стопли времето, та картинката ще е подкрепена и от аромат. Пълна наслада за сетивата на софиянци!\nНе мога да разбера що за изрод си, що за майка крува те е раждала?\nДоговор се сключва година за година, Новера си е новопоявила се червена фирма.\nПри Софиянски добре или лошо, но фирмите работеха. Сега се плаща на Новера, независимо дали чисти..\nИли парите от събрания Данък смет се преразпределя между собствениците на Новера, БСП и Бойко.\nТакава курва ли е била майка ти, че си толкова объркан?\n19:55, 06 мар 09 Неутрално\nТая Новера е БОКЛУК ! Гнусен монополист, както ЧЕЗ, И Ви Ен, Еон, НЕК, Топлофикациите, Софийска Вода...Чужденците са дошли да грабят и го правят с услужливия поглед на поглед на политиците и нищо не виждащата прокуратура. Българските монополисти гледат да не изостанат от чуждите. Пазарна икономика. Трябва да започнеме да биеме и тормозиме собствениците на на монополите. Не е необходимо да се руши. Проблема е в алчните глави на тези самозабравили се хора, които май си мислят, че са богове.\n21:30, 06 мар 09 Неутрално\nНе монополистите са виновни, а тези които ги направиха такива! А що се отнася до това "да бием монополиститеи да ги тормозим" то това са бълнуваници! Те нас ни тормозят и бият и така ще бъде, това е целта- да има ограбване. Затова всичко се дава на частници, приватизира се, с обяснението,че частника управлява по-добре.Да естествено, нали се стреми да богатее на чужд гръб!\n22:00, 06 мар 09 Гневно\n"Превели сме им всички пари и ако не чистят, това си е техен проблем, коментира кметът Бойко Борисов." Е, когато наричам ББ идиот и бандитска мутра - ПРАВ СЪМ!! Абсолютно съм съгласен с №1 и 2. И СЛЕД ТОВА УМЕН ЧОВЕК ДА ГЛАСУВА ЗА ТОЗИ БАНДИТ ББ? Разбира се, парите не са на ББ, може и да ги пилее този изрод кметски. Такива като ББ са боклуци и заслужават като такива едно - заравяне на сметището,- и при това живи да се заравят!\n23:09, 06 мар 09 Неутрално\nИма толкова прости решения, че чак се питам що не ги ползвате. Този ми съвет е безплатен и като такъв - последен.\nИнструмента се нарира акредитив. Чиста работа - едните работят спокойно, защото плашането им е сигурно а другите - че работата ще е свършена щото са открили насрешен такъв като гаранция за добре свършена рабора.\nКмете, вземиме зе съветник. От стара коза яре съм и такива безценни съвети имам в изобилие,\n01:46, 07 мар 09 Неутрално\nБорисоов, вятър те ВЕЕ на бяла кобила!\n02:55, 07 мар 09 Неутрално\nА кой ще издаде СЕРТИФИКАТА за изчистени кофи и улици за да бъде УСВОЕН Акредитива?\n"Новера" сама на себе си или "кметството" на " Новера", което си е ПЪЛНА БЕЗМИСЛИЦА!\n03:11, 07 мар 09 Неутрално\nI,sia kvo choveko ze parite i kaza che vidime\n04:01, 07 мар 09 Неутрално\nПисна ми да чета само за боклуци и за фирми за смет. В София изглежда само това са проблемите, кой кого да замени в запазването на мръсотията в този забравен от бога град. Хората в нормалните дурйави са забравили за тези проблеми. А в София строят фабрика за отпадъци от както се помня. почти толкова време се дърдори и за решаване на проблема с помиарите. И двете неща си остават такива, каквито ги завари дворцовия преврат на 10 ноември. Хората са си го казали: за да се промени нещо, трябва всичко да се промени.\n07:35, 07 мар 09 Неутрално\nНОВЕРА и БАТ БОЙКО са от един О Т Б О Р\nРейтинг: 07:38, 07 мар 09 Неутрално\nСпокойно софиянци от 9часа Пожарникаря тръгва из града с празни чували за да чисти и изнася на гръб боклука.Не забравяйте да гласувате пак за него на изборите.Не можете да намерите по голям измекяр от него.Помислете какъв проблем на София е решил той лично като кмет на града.\nРейтинг: 572 07:59, 07 мар 09 Неутрално\n" ако не чистят, това си е техен проблем- 13.5 млн. лв. за януари. Бре ! тепегьози с тепегьози ,бре !\n08:26, 07 мар 09 Неутрално\nББ е прав. Трябва да има прозрачност във всичко и затова ще извади в интернет всички сключени договори - на НОВЕРА и на новите чистачи. Тогава ще видите за какво иде реч неграмотници такива.\n16:05, 07 мар 09 Неутрално\nИ какво сега - Георги Крумов (бел.: шеф на Екуест, виден перач на ДС пари от най-високо ниво) си го премести от единия крачол в другия?


За изтегляне на игри Dungeon Link за Android\nИграта започва по време на финала на една история и началото на друг. Canterbury свят се опитва да улови Demon King. Смел герой партнира с един от пилото на главния злодей, който има свои собствени причини да се борят срещу бившия си шеф, най-накрая достигна целта си и даде битка с чудовището. Но високо самочувствие обобщи воин и е разрушило цялото предприятие. Сега спасители на световната общност ще трябва да намерят нов кандидат за ролята на месия и елиминира заплахата.\nБитките ще се проведат в стила на походови битки с решаването на пъзели. Маршрутът на атака, така че тя започва и завършва в определени моменти. Вашите другари не могат отново да използват клетки, които вече са управлявали начин, така че трябва да се мисли през стъпките по-рано. Разбира се, помпени герои, различна плячката, множество странични куестове, да отговарят на нови участници и много повече ви очаква в Dungeon Link.\nDemons, героят, приключенски,\nПубликувано от: viktor czinano (гост), 2016-01-15 16:04:06


Начало » БГ звезди » Ново 20! Здравко от „Биг Брадър” кандидатства за политик при Слави\nГларуса от Приморско призна, че вече е попълнил всички формуляри, изисквани от Дългия за бъдещото му влизане в политиката.\nПървият шампион в българското издание на реалити шоуто „Биг Брадър” не за първи път се пробва в политиката. Преди време той бе сред кандидатите за кмет на Приморско, но не събра достатъчно гласове. Гларуса обаче бе основен фактор, който допринесе за свалянето на кмета-феодал Митко Димитров. В серия от медийни изяви Здравко разкри куп бакии на Димитров,довели до свалянето му като градоначалник на китното морско градче.\nЖителите на Приморско пророкуват, че Здравко вероятно ще бъде одобрен от Слави Трифонов заради добрата си репутация. За разлика от повечето реалити звезди, Гларуса не профука с лека ръка спечелените пари от „Биг Брадър”, а ги инвестира в яхта, с която и до днес разхожда туристи. Към днешна дата Здравко стопанисва две лодки за морски разходки и движи малкия семеен хотел „Лилия”, кръстен на майка му, пише „Уикенд„.\nМалката наследница на фолк звездата Преслава вече стана на осем месеца. Въпреки че са изминали месеци от раждането на сладураната Паола, майката […]\nЕлен Колева напуска първа Фермата\nЕлен Колева вероятно ще бъде първата участничка от втория сезон на „Фермата“, която ще напусне риалитито, смятат хората от екипа. Актрисата има […]\nПредишна публикация Тежки конфликти, последвани от истински катарзиси, разтърсват Къщата на Big Brother\nСледваща публикация Няма да повярвате колко пари плаща Мария за училището на малката Марая