Възможно ли е да се постигне буйно оформяне на стила, без да се прибягва до ефекта на високите температури и да не се разресват корените? Професионалистите са сигурни - за да изпълните тази задача, трябва да знаете как да увеличите обема на косата с помощта на коса за коса. Технологията е достъпна за всяко момиче у дома и се реализира дори с липса на време.\nКак да направите косата обемиста с къдрици за коса\nАбсолютно всеки модел ще направи - лентови спирали, парафинови стари таралежи, топки, разчупващи се на половинки или велкро. Необходимо е обаче да се определи как трябва да изглежда окончателният стил. Специалистите съветват:\nизползвайте ролки за обем на косата само при корените, като същевременно поддържате идеално гладка дължина, е възможно само за къса прическа;\nГолемите цилиндри са подходящи за повдигане на кореновата зона и меките вълни, което прави косата много буйна;\nтесните модели създават малки къдрици, които също допринасят за обема, но през целия силует на стила;\nсобствениците на тежка, твърда коса трябва да ги третират със специален стилизиращ агент, в противен случай звукът ще изчезне след един час или по-малко;\nпреди опаковане не използвайте овлажняващи балсами и маски - те правят по-тежки.\nТази технология е достъпна за почти всички жени, с изключение на собствениците на много кратки прически - например, pixie. Експертите отбелязват, че няма смисъл да се използват къдрици за коса за базална коса, ако косата е много дебела, дебела, тежка - в този случай, трябва да се работи с гофриране на стайлер. Останалите трябва да си купят велкро закопчалки: те са най-подходящи за тази задача, защото не създават гънки. Технологията работи както следва:\nИзберете диаметъра на фиксатора, който е идеален за вас - не трябва да е по-голям от 30 мм.\nИзмийте главата си, суха кърпа. Нанесете малко количество на корените.\nРазделете косата частично, както при ежедневната ви прическа, разбийте на тънки слоеве (1 см).\nПоставете ги на корените, поставете широки нишки отгоре, оставете свободна дължина.\nПодсушете косата си със сешоар, махнете косата.\nМетодът може да се комбинира с използването на специален прах - той се нанася в самия край, под сухи корени, като се втрива в кожата.\nКак да се даде обем на тънка коса\nМетодът зависи от вашата прическа: на боб и боб е по-добре да се направи обвивка на горния слой в областта на короната съгласно описания в предишния блок алгоритъм - т.е. привеждането на кичурите под корените. Ако върховете на нишките се докоснат до раменете или лопатките, препоръчително е да се направи навиващо устройство върху ролките за обема на косата по цялата глава и по цялата дължина на нишката. Това обаче е необходимо да се извърши върху влажна коса, която се изсушава от сешоар. В този случай вие ще държите машината само за 5-10 минути, няма да има къдрици, а стайлингът ще бъде много буен.\nПостига се чрез създаване на меки, големи къдрици. Просто направете обема на косата в корените, без да се засяга дължината, той не работи - това ще премахне всичките ви усилия с теглото си. Можете да използвате класическия метод за създаване на обем, като поставите машинките в корена на влажната нишка, но след изсъхване ще трябва да разчесите тази област и да го почистите добре с лак, така че вертикалното положение да остане за дълго време. Ако сте съгласни с пухкавите вълнообразни коси, използвайте този алгоритъм:\nНапръскайте с малък обем спрей върху влажна кърпа (не пяна, не мус - те ще бъдат претеглени).\nРазделете косата с вертикални и хоризонтални линии на участъци от 3 * 3 см (приблизително!).\nВсяка нишка, валцувани в един пакет, вятър от корена до големи цилиндри - диаметър в диапазона от 50-60 мм.\nФиксирайте, задръжте за 2-3 часа Процесът може да се ускори, ако изсушите главата си със сешоар.\nСвалете всички. Разресването не е необходимо.\nОбемни прически с къдрици\nВъз основа на къдрици, можете да направите много буйни стайлинг, който ще ви отнеме само няколко минути:\nЕдна проста опашка ще стане по-интересна и по-обемна, ако навиете големи къдрици през нощта, а сутрин ги разресвайте с пръсти, третирайте със солен спрей и пресечете с гумичка. Спреят ще даде стил на моден небрежен ефект.\nУдължената боб е лесно да се премахне в фалшив лъч, ако навиете малки къдрици на тесни бобини, извадете ги от лицето си и ги затегнете с фиби на гърба на главата.\nДългите светлини, на които косата е навита на бобини, ще бъдат по-големи, няма да се нуждаят от валяк.\nТехник, работещ с този стилизиращ уред, има около 10, а основният, често използван от майсторите - само 3. Те се различават по принципите на зониране на скалпа, метода на полагане на нишките, подреждане на къдрите (вертикално, хоризонтално, под ъгъл). За да се създаде обемът, е необходимо да се помни, че машината трябва непременно да пасва на корените и тази зона трябва да се изсуши добре. В противен случай инсталацията бързо ще падне.\nТе не са подходящи за основен обем - създават много неравномерни къдрици. На късата коса получавате „агнешко”, което не е подходящо за всички видове хора. Най-добре е да ги използвате за измама, преди да създадете събрана прическа: кок, безплатна плитка и др. Схемата на работа - както при стандартните папилотки: нишката се поставя в края на пердето, усуква се към корена, фиксира се през завоя на външните ръбове. Устройството е удобно, защото можете да спите с него.\nИдеални косачки за основен обем на косата. За да изберете правилния размер, не е трудно - колкото по-къса е косата, толкова по-малък е диаметърът на цилиндъра. В нощта на лепкави цилиндри, навиването не е направено: те имат твърда рамка, но е добре да се изсуши главата с тях. Те работят на принципа на скелетен гребен: въжетата въвеждат под корена на горния слой на косъма, нишката се изсушава със сешоар по повърхността на цилиндъра. Можете да направите и стандартни измамнички, но само на коса със средна дължина. Премахване от велкро трябва да бъде много внимателно.\nПриличат на стари решетъчни цилиндри, но са изработени от метал, а качулките са на базата на пластмаса, покрита с велур. Безопасно, защото косата не се придържа към грубата повърхност, не докосвайте издатините, не попадайте в пукнатините. Чрез дупки ви позволяват бързо да изсушавате усукани нишки. Недостатък е необходимостта от допълнителна фиксация: често за това се използва конвенционална стягаща патица. Cheat се извършва по същия начин, както при модели с велкро.\nусукване на краищата, особено за каретата;\nвдигнете косата в основата;\nГолеми размери са налични само в пластмасови модели с мрежеста повърхност, тъй като предполагат едновременно изсушаване на косата. Диаметърът е в диапазона 50-70 мм. С много къса прическа не е съвместима, спането с тях също не е удобно. Специалистите съветват да се използва такова устройство само след измиване на главата, за половин час, заделени за сушене със сешоар.\nДнес е трудно да се намери хубав секс, който никога не би боядисал косата си в живота си, а за всяка втора жена тази процедура е станала позната като например прическа или стайлинг.


March 4, 2021 Постове в Интервюта\t| 0\nИван Димитров Атанасов е писател, издател и гейм дизайнер, отговорен за култовото списание “Фентъзи Фактор”, излизало в началото на века. За нас е удоволствие, че той се съгласи да даде интервю за сайт “Цитаделата”, в който говорим за най-интригуващите му проекти от миналото и настоящето. Мисля, че се получи един от най-силните разговори от рестартирането на рубриката през 2019-та насам. Приятно четене!\nЗдравей, Иване! Преди всичко искам да ти благодаря, че се съгласи да дадеш интервю за Цитаделата. По-старите фенове те познаваме добре като създателят на системата “Аксиом 16” и главен редактор на списание “Фентъзи Фактор”. Представи се обаче с няколко думи за по-младите ни читатели!\nЗа мен е удоволствие да си поговорим на теми, които са интересни и за двама ни (а надявам се и за вашите читатели). И така аз съм Иван Атанасов, известен още и като BatGojko за някои ползватели на нета :), по професия съм гейм дизайнер, но по призвание съм свързан с всичко, което може да включва storytelling в себе си. Вярвам в игрите като потенциално най-перспективната медия, затова и преподавам в НАТФИЗ драматургия за игри, но не забравям и любовта си към филмите и книгите като по-древни изразни средства, така че не спирам да се образовам и по въпросите свързани с изразяването чрез тях.\nКога се запали по четенето и кога по фентъзито? Едновременно ли се случи това? Кога реши да опиташ да пишеш за жанра?\nКогато бях малък, нямаше много други забавления и книгите бяха много добър мост към другите реалности на фантазията. По спомени, първите ми срещи с книгите, които ме запалиха за четенето бяха приключенски, пиратски и “каубойски” книги – особено много харесвах Карл Май. Да, вероятно преди това съм чел приказки и може би легенди – имам спомен, че рано се сблъсках с древногръцките митове и легенди, но не мога да съм сигурен, че е било преди периода ми с “каубойските романи”. Чак на доста по-късен етап се сблъсках с фентъзито – когато започна да се издава активно през 90-те. Преди това нямаше много фентъзи в България (Билбо беше издаден, но не съм сигурен за Властелина – мисля, че беше издаден чак 1990).\nСамото писане ме влечеше от малък – спомням си, че в пети клас написах разказ, който учителката много хареса и взе, за да прати за публикуване в списание “Септемврийче” (това списание повечето ви читатели не го помнят), но нямам представа какво стана с него. После писах няколко фантастични (не особено научни) “романа” в едни тетрадки. Положителното е че съм ги завършил, но не толкова положителното е, че са точно толкова наивни, колкото се очаква от човек под 16 години.\nВ казармата прописах фентъзи – пак в тетрадка. Не беше лоша история, малко като “Талисманът” на Стивън Кинг (като замисъл, не като стил), с паралелни реалности, в които трябва да преминава едно хлапе, за да спаси приятелката си. Историята остана недовършена. После имах голяма пауза и прописах пак, чак в списанието през 2000 година, подтикнат от нуждата за материали в него 😉\nНавремето списание “Фентъзи Фактор” предизвика истински бум сред младите хора. Как ти хрумна да създадеш този проект? Какви бяха трудностите пред него? Какъв спомен ти остави?\nЩе започна от това, че споменът е много мил и винаги ще си остане такъв. Дори само фактът, че дадохме трибуна на доста млади автори – включително и на теб – които впоследствие станаха малко или много професионалисти, значи, че цялата тази авантюра не е била напразно. Иначе идеята не ми хрумна на мен – обсъждахме я с Пламен Митрев в един компютърен клуб и на мен ми хареса. Реално първо започнахме с издаване на неговата книга “Повелителят на зората”, а след това дойде и списанието. Започнахме го тримата – аз, Иван Христов и Пламен Митрев. Впоследствие Пламен се оттегли и реши да се фокусира върху издаване на книгите за Конан и други, за които беше взел права, или не съвсем 😉 – времената бяха бурни и интересни, така че нищо не може да е напълно сигурно.\nА да се издава литературно списание в начало на 2000-те си беше доста авантюристично… Пазарът беше като в дивия запад – тотално неразработен и зависещ от хора, които имат доста съмнителна литературна култура. Сериозно, по сергийките и будките за вестници редовно имаше продавачи, за които може да се чудиш дали са минали и основно образование. А ние зависехме от “благословията” на тези хора – те решаваха, кое списание или вестник да сложат на показ, в ограниченото пространство на масата, и кои списания да останат “под тезгяха”.\nВсеки втори си мислеше, че може да продава вестници, списания и книги, но реално 90% не можеха. А ние нямахме избор освен да разчитаме на тях. Чудо е, че успяхме да се закрепим за цели 12 броя.\nОсвен с фентъзи публицистика, ти пишеше и качествена художествена литература в жанра. Пазиш ли творбите си някъде? Мислил ли си да ги издадеш на хартия?\nРадвам се, че оценяваш писането ми като “качествено”. Винаги съм бил взискателен към това, което правя – понякога дори прекалено – и това се е отразило на твърде ниска производителност. Страдам от синдрома на прекомерното обмисляне. Не го препоръчвам на никой начинаещ автор – по-скоро е добре да се пише много, пък дори и да е на по-посредствено ниво. Така рано или късно ще стане добро. При мен е много специфично – аз трябва да съм притиснат от нуждата, за да седна да го правя. “Историите на разказвача” ги прописах, защото нямахме какво да пуснем в списанието. Комиксите за Конан също така се появиха. После имам доста сценарии за комикси, пак защото нямаше кой друг да ги напише. Историите по света на Аксиом16 също бяха необходимост – имах нужда да промотирам играта, все пак. Сценариите, които писах по-късно за телевизията бяха добра опция за мен, като реализация а и откъм финанси – бяха и добър повод да се предизвикам. Жалко, че спряха сериала точно когато успях да убедя продуцента и режисьора, да поема ролята на главен сценарист, а и бях написал половината серии за следващия сезон… Мисля, че вървяхме в правилната посока, но имаше сериозна конкуренция и не издържахме. Така приключих с телевизионните сценарии (за сега!).\nПазя си всички разкази. Сценариите също, но не съм сигурен за комиксите – там може би има някои, които са се загубили. Като цяло не съм от най-подредените хора, така че нещата ми са разхвърляни из разни директории в компютъра ми. Не знам дали бих издал нещо на хартия. В момента повече вярвам на нещата, които се правят без идея за издаване и са достъпни онлайн. Естествено, ако някой хареса нещо мое за някои сборник, ще се радвам да го видя на хартия, но конкретни цели нямам. В момента, плановете ми за писане са по-скоро насочени към игрите, като имам и няколко идеи за сериали, но поради амбициозността им не знам кога ще стигна до тях.\nНае се и с издаването на самостоятелен сборник, “Замъкът на Престола”. Мисля, че в него участваха някои от най-обещаващите в онзи период жанрови автори на България. Разкажи ни нещо повече за тази антология!\nДа, през ранните години на века (мисля 2005-2006), ако искаш да издадеш нещо, трябваше да го направиш сам. Аз вярвах в сборника и исках да направя нещо около Аксиом16 и Приключение с Меч и Магия. Всички автори в него бяха хора обвързани или със списанието, или с Аксиом – ти самият участва в него и то с доста забавен разказ. Мисля, че като за млади автори нивото беше много добро и сборникът се получи.\nЕстествено има забавни истории около редактирането и писането му – спомням си как Ванката Димитров беше вкарал малко по-експлицитна сексуална сцена и аз реших да му я смекча – все пак исках да сме ОК и за по-малките читатели :), но иначе нямаше много за редактиране. Знаеш, че аз съм педантичен по тази тема – много държа на стила и редакцията, но наистина тук беше доста лесно. Мисля, че всички се справихме чудесно. Естествено, напълно в мой стил аз бях последният, който написа разказа си, като поради изтичане на срокът и договорки с печатниците аз седнах и го написах за един уикенд – а той си беше обемен. Почти не спах и се наложи да го пратя на Марин Трошанов за редакция и корекция на изпуснати букви и подобни – аз правя много такива грешки. Той ми писа възмутен, че имам много за корекция, а аз се оправдах, че съм го писал за два дена и по нощите. Последва дълга пауза в чата ни по Skype (а, може по ICQ да беше – тогава май ползвахме него все още), след което ме попита наистина ли съм го написал само за два дни и заяви, че значи мога да завърша роман за седмица. Естествено, че корелацията не е такава – бих умрял след седмица писане с подобно темпо. Аз съм мързелив и не бих оцелял на подобно темпо… освен ако нямам договорен тлъст чек за работата 😉\nБлагодарение на теб на хартия излезе и моята първа книга, “Хрониките на Ралмия”. Може би не всички знаят, че тя обаче имаше доста странни проблеми с разпространението. Може ли да повдигнеш завесата над тази история?\nА да, това беше първата ти книга май и за мен е чест, че ми се довери на мен, за издаването. Помня, че харесах книгата и това, че звучеше по-приказно, а не като някакво епично дарк фентъзи.\nПри книгоиздаването у нас, мисля, че и двамата не очаквахме кой знае какви печалби от книгата – тиражът беше добър, но въпреки това не беше лесно да направим добър марж себестойност, крайна цена. Така че явно не го направихме водени от парите, но и не бяхме подготвени за това, как пазарът може да ни прецака напълно. И да побързам да поясня, крахът не беше заради лошо качество на книгата като текст и оформление – там се бяхме справили на много добро ниво – проблемът беше разпространението. В този период вече не вярвах в това да работя с много разпространители и поверих всичко на Ориндж. Уви, тогавашният шеф на веригата не беше от хората, на които може да се довериш и се оказа, че е замесен в доста подобни “увиснали сделки”, като по-големи фирми, които беше завлякъл, дори го бяха дали на съд. И ние се наредихме на опашката, но бяхме толкова малка рибка, че нямаше шанс да постигнем нещо. Разправията по съдилища щеше да ни коства повече от очакваните печалби, а и документите ни не бяха достатъчно изрядни, за пред съда – когато сключихме сделката аз си мислех, че сме “препоръчани” и всичко е наред, и въобще не ми е минавало през главата, че някой може да ни измами. Така де, в крайна сметка май не можехме да си върнем почти нищо. Нямам спомен дали успяхме да изкараме поне някакви пари, но със сигурност не си възстановихме разходите нито ти, нито аз. Понякога е по-добре да продължим напред и да не се борим с проблеми, които не можем да разрешим. Надявам се и за теб да не е било много лош финансов удар и се радвам поне, че книгата видя бял свят, а ти дори написа две продължения.\nМисля, че безспорно най-амбициозната работа на “Фентъзи Фактор” бе по направата на българска система за ролеви игри – “Аксиом 16”. Какво те вдъхнови да се заемеш с това, още повече, че в България вече имаше един такъв проект (“Ендивал”), а излизаха и фен преводи на “Подземия и дракони”? Доволен ли си как се получи?\nДа, това беше малко импулсивно и непланувано. Аз обичам да правя игри – направих първата си на 16 години, за да играем с по-малкия ми братовчед. Играта не беше никак лоша и имах намерение да я издам през 90-те, но така и не успях да я финансирам. Естествено говорим за бордова игра, не за компютърна.\nАксиом16 възникна като идея за такава полу-ролева, полу-бордова игра, която да е като притурка на списанието и да го направи по-атрактивно. Получи се интересно и се запалих да я доразвия. Започнахме да тестваме с гейм сесии и установихме, че имаме нещо, което е добро. Очевидно ме е влечал гейм дизайна още тогава (не, че съм бил много млад де 🙂 ) и така задълбочих работата над Аксиом16 и с времето тя прерасна в истинска ролева система. Не приемах “рамките” на класовете на D&D и се инспирирах доста от S.P.E.C.I.A.L на Fallout, а също така исках и да е достъпно, така че не исках да се играе със специални зарове и така се получи Аксиом16.\nКогато я създавах, реално не знаех за Ендивал. Когато научих за тях и се запознах с екипа им вече бях доста напред с Аксиом16 – вероятно 99% готова система, но книгата не беше написана. Успях да привлека Бейв (Божидар Грозданов) да напише една от книгите на Аксиом за нас – той писа за Гущероидите – така че никога не сме били в конкуренция с тях, а по-скоро сме си помагали. Фен преводите на D&D бяха дело на Ян (Дамян Христов), с който също сме добри приятели, така че и там не съм имал усещане за конкуренция. Системата беше готова през 2002, но книгата излезе чак 2005 – беше сериозен труд и всички автори в нея (общо 5) положиха сериозни усилия да се получи добре. Наложи се да редактирам много, за да съкратя текста, че обемът щеше да е прекалено голям, за да се вместим в бюджета ни. Имам спомен, че съкратих повече от 25% от текста. Издадохме книгата в добър формат и добро качество – винаги съм държал да е с добър печат, ползвахме филм, а не паус, за да се виждат добре прекрасните илюстрации на Светльо и Павката – а това вдигна цената. За сегашни условия тя не звучи високо, но тогава 13 лв за масивна книга с много добър печат и илюстрации, явно беше с около 3 лв повече за очакванията на много хора. Още повече, че понятието Ролева игра беше ново, а феновете май по-скоро бяха свикнали с формата на D&D, с който нямаше шанс да се конкурираме. В крайна сметка книгата се продаде, но отне доста време, така че за печалба не може да се говори, но пък мисля, че системата се получи прилична. Има си много неща за дялане – не е много “friendly” за начинаещи играчи или за хора, които не обичат математика, но работи добре до към 15-20 ниво на развитие на героите – след това става твърде епична. Имах разработки на следваща версия, но понеже нямам никакво намерение да издавам книжни ролеви игри, ако някога се появи, то ще е директно на версия за телефон.\nВ днешно време, доколкото ми е известно, се занимаваш с компютърни игри. Кои са най-известните ти заглавия? В последно време рекламираш една бойна игра, разкажи ни нещо повече за нея!\nДа, покрай Аксиом16 реално имах възможността да попадна в гейм индустрията. Играехме заедно тестови версии на А16 с хора от “Хемимонт” и те ме запознаха с Габриел Добрев (все още изпълнителен директор на компанията) и той ми предложи да се присъединя към екипа им като гейм дизайнер. Беше като възможност, която човек не бива да изпуска. Веднага се навих, разбира се. Представях си как ще направим игра по Аксиом16 и ще е най-якото РПГ. Направихме дори тестове на ролева, екшън адвенчър игра с някои доста иновативни идеи за времто си, но така и не успяхме да намерим пъблишър, така че се наложи аз да се заема с дизайн на city builder – Glory of the Roman Empire. Играта се получи доста прилично, но това не беше, защото аз бях гениален дизайнер, а защото екипът беше опитен и ми помагаше да не направя всички аматьорски грешки на “зеления дизайнер”. Като цяло беше страхотен шанс и много добър старт за мен. За мен тази игра винаги ще е със специално значение – иначе след това съм работил по различни проекти, кои успешни, кои не. Познатите заглавия са вероятно Earthrise, който така и не успя да стане това, което се плануваше, но пък беше амбициозен проект с огромен потенциал. Работил съм и по Империя Онлайн, Имперски Герой 2, Lords of Football и други.\nВ търсене на по-интересни и амбициозни проекти направих собствено студио и работихме над Agharta: The World Below – игра, която 2010 правихме за Facebook. Не се справихме с финансирането и се наложи да замразим проекта – страницата във Facebook си е все още активна и може да се види информация за играта, но в момента е по-скоро място за споделяне на любопитни клипчета и материали за мита за Агарта. Предвид, че постоянно има нови хора, които следват страницата, явно темата е интересна, така че планувам да възобновя по някое време работа по нея през сегашната си фирма Eskpe2Play (да, така се пише, не е грешка).\n“Бойната игра”, за която споменаваш, е MMA Rivals, която е личен проект към собствената ни фирма Eskpе2Play. Разработваме я от няколко години, тъй като беше проект в свободното ни време, но вече е назряла да стане основният ми проект. Тя съчетава две от моите страсти – бойните изкуства и игрите. Достъпна е в момента на web, но скоро ще се появи и на телефони с андроид (до месец вероятно). Който иска да ни следи може да намери страницата ни във “Фейсбук” – ще се радвам да видим нови потенциални играчи.\nМеждувременно пуснахме и една по-експериментална игра в Google Play – HardShip – която е аркадна, с едно сериозно намигване към старите класики като Space Invaders and Arkanoid. Там аз съм дизайнер и художник, тъй като е ретро пиксел арт, а това го харесвам и понякога практикувам. Просто я потърсете и ще излезе за андроид телефоните.\nВ момента имам доста проекти, които искам да видя реализирани, но трябва време и средства. А и двете са дефицитен ресурс.\nКакво ти е мнението за развитието на фентъзи жанра в България? Намерил ли си автори, които ти допадат? Имаш ли впечатления от фендъма? Какви са проблемите пред него?\nЗа жалост не успявам да следя всичко, което се случва. Опитвам, но времето ми не стига да следя всичко, а и съм бавен читател. Радва ме фактът, че има много хора, които не спират да пишат и да публикуват. Като цяло смятам, че това е добре за развитието на писателите у нас. Книжният ни пазар, като цяло се подобри, така че се надявам да стане по-добро място и за българските автори. От друга страна конкуренцията с чужди автори е доста сериозна. Това си има предимно добри страни, защото ще вдига нивото – не живеем в изолиран балон и трябва да се сравняваме с най-добрите. Най-големият проблем на българския фендъм и авторите е, че са много чувствителни на критика. Хората, които са работили с мен като редактор знаят, че аз не съм много “милостив” в оценките си, но пък винаги провокирам към обмисляне и подобрение на подхода, стила и историята като цяло. Малко са били авторите, които са ме изтърпявали, без да го приемат лично, но на мен това не ми е пречило да им давам мнение, когато са ме питали. Спомням си как един млад автор навремето ме попита за мнение за книгата си, а аз му отговорих, че с удоволствие ще му го дам, но не знам дали на него ще му хареса. Така и не ме потърси за мнение 🙂\nНе твърдя, че аз съм този, който трябва да оправя стила на другите – вярвам обаче, че има достатъчно такива като мен, които биха били полезни на авторите, за да станат по-добри, но зависи от тях да потърсят съвет и мнение отстрани, за да се развиват.\nАз лично почти не пиша, но постоянно чета за това как да пишем по-добре, как да се структурира историята, персонажите и т.н. Имам чувството, че повечето автори не го правят, тъй като забелязвам много базови грешки при тях. Проблемът не е, че ги правят (аз също ги правя, когато пиша), а че е трудно да им посочиш проблема, без да се обидят.\nНямам конкретно любим автор сред българските фентъзи автори, но харесвам когато попадна на добре написани истории. Радвам се да видя хора, писали във “Фентъзи Фактор”, да се развиват и реализират – Марин (Трошанов), ти, Благой (Д. Иванов). Радвам се и на Брани (Бранимир Събев), който не е “наш кадър” но пък си се развива в хорър, а напоследък и в екшън жанра доста добре. Четох сборник с разкази на Милен Колев и също ми направи много добро впечатление като стил. Към всички вас имам и похвали и съвети за подобрения, но като цяло ми харесва, че виждам постоянно развитие и подобрение и това е най-важното – от стар мрънкач като мен ще е трудно да чуете само похвали, но пък животът няма как да е само розов, нали 🙂 А и при изкуството никога няма завършен проект – има само изоставени такива.\nПонеже си човек със заявена гражданска позиция, няма как да не пропусна и въпроса за политическата коректност. По мои впечатления не си очарован от процесите, които стават в Щатите. Докъде могат да стигнат те според теб и по какъв начин ощетяват жанра?\nХа-ха, да, определно съм направо възмутен от тоталното мрънкане на разни снежинки, дето са готови да се обиждат за щяло и нещяло. Едно време като деца подобни “обиди” ги решавахме с шамари, но сега това би било недопустимо. Тази цялата, измислена “полит-коректност” и страхът, сакън да не обидиш някого, са супер вредни за писатели и творци, на които силата им е в това да посочват проблеми, дори и когато те са неудобни (или даже, най-вече тогава). 90% от новите филми и сериали са просто жалки, поради влиянието на политическата коректност и фокусирането да угодят на някого, вместо да са водени от добрата история. За радост има и такива, на които не им пука много и все още поставят историята и посланието пред подобни политически глупости – говорих си със сценариста на “Новите съседи” именно за политическата коректност и го питах той как се справя с подобен сериал, който определено не се интересува от тези тенденции. Отговори ми, че комедията няма право да се съобразява с “политическата коректност” – тя трябва да посочва проблемите и да не се притеснява дали ще обиди някого, ако той се припознае в нея. Напълно съм съгласен с него и се радвам, че има и други, които мислят така. Смятам, че всяко ограничение на свободата на словото е вредно за изкуството. В него не трябва да има ограничения или квоти… И за да не ме погнат SJW-тата да кажа, че имам приятели от всякакви раси и религии и това, което казвам по-горе няма нищо общо с религиозна или расова нетърпимост. Не смятам, че има разлика в способностите на различните хора, но това не значи, че в изкуството има равно количество творци от всяка раса – няма. И кинодейците от български произход са много по-малко от американските си събратя, но едва ли е поради расово различие.\nЗнайно е, че човек няма как да пише, ако не е чел. Когато се запознахме помня, че симпатизираше на Дейвид Едингс, в по-ново време ми спомена, че Джордж Р.Р. Мартин ти е любим автор. Това още ли е така? Кои са другите творци, които ти допадат?\nДа, в областта на фентъзи все още Мартин е един от най-предпочитаните ми автори. Едингс беше сред първите, които много ми допаднаха, но като цяло човек може да хареса една поредица на някой автор, но да не хареса друга – опитах да зачета малореанския цикъл на Едингс и не ме грабна въобще. Явно стилът му е много по-различен там, отколкото в Белгариадата. Като цяло ценя добрият стил на писане, когато чета художествена литература – Стивън Кинг, Майкъл Крайтън, Мартин. В момента по-скоро чета или обучителна литература – неща като On Writing на Стивън Кинг – или биографични книги, но все по-малко време имам за чиста художествена литература. Опитвам да чета по няколко книги, като поне една гледам да е фикшън, но не винаги ми се получава. В момента чета три, но нито една не е художествена :). Друг проблем при мен е, че въпреки огромната ми любов към книгите, аз съм бавен читател и това ме поставя пред големи дилеми – нямам време за всичко, а имам огромно количество непрочетени книги. Все някога ще намеря време за всички, но не знам кога.\nМожем ли да очакваме нещо ново от теб през 2021-ва година – било като художествен или публицистичен текст, било като игра?\nМного ми се иска да отговоря с “Да” и за художествена литература, но по-скоро няма да успея да намеря време. Виж игри със сигурност – доста проекти са сложени в беклога на фирмата ни. Така че поне 2-3 от тях ще видят бял свят.\nМного бих се радвал да успея да подготвя и нещата по ТВ сериал с фентъзи сюжет, но приоритетите ми са първо към игрите.\nРадвам се, че ме върна към доброто старо време на “Фентъзи Фактор”. Не знам дали много от читателите ви го помнят – все пак минаха над 18 години от фалита ни. Възхищавам се на ентусиазма, с който успя да развиеш Цитаделата и да подпомогнеш фентъзи фендъма в България. Вярвам, че и ти виждаш плодовете на усилията си реализирани чрез нови автори, които поемат по пътя на писателите. На тях (а и на всички останали) искам да кажа, да не се отказват, да не спират да се учат и развиват, да търсят съвети от колеги и странични наблюдатели, за да стават все по-добри, и никога да не си и помислят, че са достигнали своя максимум – винаги има какво да се подобри.\nТагове: българско фентъзи, фентъзи фактор


Кои са материите на лятото? | МИКА: Музика и лайфстайл\nПътешествието ни сред природата продължава, като вече насочваме поглед и към морския бряг. Дори и в офиса, DiKa жената не спира да крои планове за пътувания и преживявания на открито.\nВ тези дни тя избира дрехи от естествени материи: благороден и изискан лен и устойчив коноп. Красиви и леки, тези облекла дават пълен комфорт на тялото и впечатляват с непринуденост и непреходна елегантност.\nЕстествените материи са приятни и благотворни за носене, придават дискретна елегантност и са по-доброто решение за природата. Те могат да бъдат с растителен (памук, лен, коноп) или – с животински (коприна, вълна) произход.\nКато материя, ленът е изключително траен, устойчив и с всяко пране става все по-хубав и мек. На практика, той е с много дълъг живот, което го превръща в добра инвестиция. Конопът също подобрява качествата си след всяко пране и изисква много малко природни ресурси за отглеждане и преработка. По този начин той е добър и за природата. Интересен факт е, че конопът защитава кожата, като по естествен начин филтрира UV лъчите.\nВижте актуалните ни предложения тук.


Тефтерът от "Moleskine" е подходящ за всички фенове на героите от анимационният филм "Красавицата и звярът". Той е удобен за носене в чанта или раница, благодарение на което ще може да е винаги заедно с вас. Така ще има на какво да запишете своите идеи или ежедневни записки. От вътрешната страна на задната корица на тефтера има джоб, в който ще може да съхраняване важни бележки или малки по размер, но не и по значение спомени. За по-голямо удобство има текстилна отметка за отбелязване, място за надписване и ластик за плътно затваряне. Дървесината, използвана за направата му е добита от гори, сертифицирани по "FSC" стандарт за произход и качество на материала.


МВР отказва документи за избити източногерманци в България - Mediapool.bg\nд-р Щефан Апелиус, автор на книгата “България - Далечният Изток на Европа” в интервю с Весела Илиева | 15:13 | 08 януари 2007 | 271 коментара\nД-р Апелиус, какво успяхте да научите за убитите източногермански граждани по българските комунистически граници? Кои са те, ще излязат ли от анонимност в следващата ви книга – “Смърт в България”?\nЦел на изследователската ми работа е да дам на жертвите конкретни лица, да им позволя да излязат от забвение и анонимност. Аналогично изследване трябва да се направи, разбира се, и за българските жертви – за съжаление такова няма и до днес. Втората ми книга “Смърт в България” ще съдържа голяма фотодокументация. Що се отнася до българските жертви, които загиват също на границите на НРБ – преобладават както при източногерманците млади хора. Непълнолетни, дори деца. Често бегълците са двойки и млади семейства. Нормални хора – млади служители, студенти, учащи. Тяхното единствено престъпление се състои в това, че не желаят да живеят затворени в кафеза на тоталитаризма. Ще разкажа историите им, ще им дам и думата – чрез писмата им, спомените на близките и приятелите им. Това е трудна изследователска работа, емоционално силно изтощаваща. Надявам се и за в бъдеще да получавам подкрепата на фондация “Херти” в това начинание.\nДопълнително в предстоящата книга ще дам думата на оцелели бегълци да споделят своите истории, да свидетелстват за всичко преживяно - за репресиите и причиненото им от българските комунистически служби и гранични войски, от чиито гаври и последици страдат и до днес. Немски бегълци ще разкажат как са успели да избягат въпреки всичко на Запад. Силно се надявам да се свържат с мен български очевидци, свидетели – гарантирам им пълна дискретност и сигурност за самоличността им.\nКъде срещнахте проблеми при изследователската ви работа? Различаваше ли се работата ви с архивите на Щази и ДС?\nСъс съжаление трябва да призная, че в България все още съществува страх, атмосфера на несигурност владее широки прослойки, що се отнася до разкриването на престъпленията на комунизма. От официални места не се дава нужната информация. По високите етажи на институциите се мълчи – сблъсках се с бетонни стени мълчание. А обикновените хора из граничните райони се страхуват да говорят и днес за онова време. Преди една година успях чрез бивш министър да се свържа с вътрешния ви министър. Румен Петков получи от мен по свое собствено желание имената на всички до тогава известни ми убити източногерманци в България. Трябваше да ми бъде разрешен безпроблемен и пълен достъп до архивите и документацията за тези хора. И до днес не съм получил и един документ. Междувременно подозирам, че листата с имената и началните данни на жертвите е използвана за укриване на документите, засягащи казусите им. Но следите не могат да се скрият дълго – следи остават винаги. В Германия работя отдавна в тясно и интензивно сътрудничество със службата за архивите на Щази. Там съществуват много запазени документации за българската ДС. Миналото и престъпленията не могат да се изтрият. Не помага и фалшивият патриотизъм, с който българските служби и дори министър-председателят г-н Станишев се опитват да оневинят работата и функцията на ДС в комунистическата диктатура.\nРаботите със свидетели в Германия и България. Какви разлики срещате в двете общества по отношение на работата над миналото?\nРазбира се, и в Германия има да се работи още много над един адекватен и пълноценен анализ на тоталитарното минало на ГДР. И у нас работата над миналото на Източна Германия, историческата рефлексия е в процес. Все още много функционери на Щази заемат и понастоящем обществени длъжности. Дори в службата за архивите на Щази работят хора на Щази като “експерти”. Не беше рядък случай и у нас, свързани с Щази бивши доносници да са сред най-искрените радетели за демокрация. Много тъжен факт, но това е реалността. От моя гледна точка - напълно неприемлива. Но въпреки всичко това, в сравнение с други, засегнати от комунизма страни, се прави много. В Германия се създаде и специална независима изследователска фондация за разследване и анализ на миналото на тоталитаризма в ГДР. Мисля, че създаването на такава фондация и в България ще допринесе много. Това би била сериозна крачка напред – и сериозна алтернатива на статуквото. Важно е такава структура да бъде независима от правителство и политически лобита.\nКакво ще се промени, когато публикувате през идните месеци резултатите на изследването ви – какво очакват близките на жертвите? Ще има ли юридически и политически последици?\nМного от семействата на жертвите са консолидирани около идеята да заведат дела – дори и в България. Близките са категорични в това отношение. Изследванията ми показаха, че става дума за екзекуции при чудовищни условия, без съд и присъда. Има случаи на ограбени бегълци и последвало ограбването им брутално убийство. В един случай са застреляни от упор спящи младежи, без предупреждение. Всъщност по принцип граничните части са инструктирани да стрелят на месо, без предупреждение. Съществува голяма нужда от разследваща работа. Някои семейства искат да издействат издирване и предаване останките на децата им, за да ги погребат в родните им места в Германия. Ние имаме и закон, който дава възможност жертви на тоталитарни режими да бъдат погребвани в мемориални гробища, подобно Паметника на Незнайния воин. Близки на жертвите се позовават на него и ще се опитат да издействат и в България за източногерманските жертви да има подобен монумент.\nС много ваши тези в първата част на книгата ви “България - Далечният Изток на Европа” не само аз не съм съгласна – критика има и ще има от читатели и историци, със сигурност. Вие сте се ограничил в ползването на немски извори, по този начин образът на България до 1944 г. страда от едностранчивост, ограничена е историческата обективност, интерпретациите ви на места са противоречиви. Ако днес трябваше да започнете, бихте ли обърнал внимание на първични извори от българската, английска, френска, американска историография, за да гарантирате обективността, на която всеки сериозен изследовател е задължен?\nКакво е обективност? Може ли да има една “последна истина” в историята изобщо? Мисля, че историята в своята цялост е множество от пъзел-частици – а изследователят е задължен да ги събере и постави на местата им. С моята книга не целя да предложа на немските читатели за стотен път в смлян вид българската история. Във втората част на книгата ми, България след 1944 г. – диктатурата на комунизма и времето на прехода, до 2006 г. - ползвам американски извори, знаете. Но с тази книга се обръщам към немски читатели - и исках да представя преди всичко вашата история до 1944 г. през един немски поглед, почерпен от немските извори, свидетелства на тогавашните германци, оставени за днешните немски читатели. От друга страна, ако трябваше да ползвам споменатите от вас извори, книгата би надхвърлила 250-те страници. Тя е предназначена за широк кръг немски читатели, интересуващи се от България – от обикновените туристи до търговски представители, политици и журналисти. Разбира се, полемичността е съзнателно избрана – ще се радвам на дискусии по книгата ми в България, в които с готовност бих участвал.\nНаистина ли трябва да интерпретираме фигурата на Стефан Стамболов като тип диктатор? А участието на България във всички войни между 1877-78 и 1945 г. като импликация на своеобразен великобългарски шовинизъм? В България вие откривате вид фашизъм и говорите за окупация на Македония и Беломорието? И България носи историческа отговорност за депортацията на гръцките евреи от нацистка Германия, въпреки че българската администрация няма функцията да се намеси, тъй като те са гръцки граждани?\nС подобно редуциране на първата част на книгата ми не съм съгласен. Стамболов има, разбира се, своя голям принос и заслуги като български държавник. Но същевременно той е дете на своето време – а това е време на национализъм, колониализъм и империализъм в духа на Великите сили в Европа. Той не стои извън тези тенденции, не е някакво “висше същество”, опазено от тях. Поне така мисля аз. В моята книга читателят се запознава с човека зад политика Стамболов, с особеното му отношение към цар Фердинанд.\nРазбира се, че глупавото понятие “монархо-фашизъм” е коварен конструкт на комунистическата фразеология. Но и извън него – факт е, че цар Борис Трети и по късно Богдан Филов управляват с изключителна бруталност и в България наистина има режим. Или да вземем друга фигура от историята ви - проф. Александър Цанков, когото без преувеличение наричам “палач”. Към други фигури от историята ви – Димитър Пешев, митрополит Стефан Софийски - изпитвам голям респект. Именно те попречват на политически лабилния цар Борис Трети да предаде българските евреи. Трябва да се има предвид под какъв натиск се е намирал Борис. Според мен, предаването на гръцките евреи, които нямат българско гражданство, е един компромис. За самия Борис е било сигурно ясно, че формулата “да жертваме малцина, за да спасим мнозинството”, няма да му донесе слава.\nВсъщност Богдан Филов е този, според мен, който осъществява компромиса след отравянето и смъртта на Борис. Освен Димитър Пешев, смелост проявява проф. Методи Попов, който по това време връща всички свои немски отличия и ордени обратно на Германия и предупреждава за опасността от нацистката идеология за България. Но тези фигури, които са образци на демократичност, не могат да компенсират историческата отговорност на България. Да, става дума за окупирани области и за съучастие в престъпленията на нацистите. Разбира се, нещата трябва да се назовават по име. Опитвам се да правя това. Така например не трябва да се мълчи за депортациите и ограбването на българските евреи през първите години на комунистическия режим в България. Допълнително – кой знае днес за казуса от 1955 г., когато два изтребителя на българската Народна армия бомбардират пълен с пасажери цивилен самолет на израелската компания Ел Ал?\nКакви шансове и проблеми има България според вас в ЕС? Ще се промени ли балансът на сили на Балканите след присъединяването ни?\nБългария ще спечели много в позициите си на Балканите от членството си в ЕС. Страната ви принадлежи към ЕС и аз съм много радостен от този факт, въпреки че в много отношения тя не е зряла за това членство. БСП твърди, че е “вкарала” България в ЕС - това е неправдоподобно твърдение. И гротескно – “козата се мисли за козар”, казваме в нашия фолклор за такива случаи в политиката. Разбира се, възможно е и в БСП да има идеалисти, наистина желаещи реформи, но те са малка група, както показва статуквото на нещата.\nОсновното за страната ви е оттук нататък е в рамковите условия на ЕС да изгради модерно гражданско общество и да развие демократична политическа култура. Това важи за всички области. Включително до развитието на медийната система – както по отношение на практическата работа, техническия професионализъм, така и по отношение на етиката. Медиите играят съществена роля в гражданските общества, те имат контролна функция за демокрацията. Чуждите инвеститори също ще играят съществена роля за бъдещото развитие на страната ви. Допълнително страната ви ще е отворена за влиянието на Европа в редица области.


Семената и зърнените – BeFit Magazine\nСемената и зърнените\nВсяка препоръка за здравословно хранене и диети включва употребата на зърнени и семена. Често авторите не въвеждат ясно разграничение между двете групи храни и оставате с усещането, че това са просто две различни думи за едно и също нещо. Но съвсем не е така. Те означават различни неща, които имат различно предназначение и носят различни ползи. В какво се състоят основните разлики между тях?\nКакво е семе?\nТова е онази част на растението, която осигурява възпроизводството му. Когато покълне, от него израства и се развива ново растение. Структурата му включва:\nзародиш – частта, от която ще израсне новото растение, той е еквивалентен на ембриона при животните;\nендосперм – хранителният запас, който трябва да изхрани зародиша до момента, в който новото растение ще започне да се храни само;\nсеменната обвивка, която пази от увреждания, от наранявания, от вредители и от условията на средата.\nТакива са сухите бобчета на бобовите, ядките, семенцата на зеленчуците, на цветята, семките и костилките на овошките. Има ги в доматите, гроздето, дините и т. н. Някои от тях са богати на хранителни вещества, имат добър вкус и човек отдавна ги използва за храна – слънчоглед, сусам, боб, елда, чия и др.\nЗа да бъде разпространението им по-ефективно, голяма част от растенията формират плодове – месеста обвивка, която е с приятен вкус за животните и за хората. Като пренасят плодовете от едно място на друго, те разнасят семената доста далече от майчиното растение.\nКакво е зърно?\nТова е плодът на така наречените зърнени култури (зърнено-житни – от семейство Poaceae или Gramineae) – пшеница, овес, ечемик, просо, ръж, тритикале, сорго, ориз, царевица. Те се състоят от:\nперикарп, наричан още трици.\nТази четвърта част (перикарпът) е всъщност при зърнените това, което е сочното плодово месо при ябълката. Той е доста богат на хранителни вещества, макар те обикновено да се изхвърлят при производството на фините рафинирани брашна. Така че зърното е едновременно плодът и семенцето на зърнено-житните култури, които са определящи за изхранването на човечеството. Към момента по един или друг начин те осигуряват около половината от хранителната енергия, потребявана всеки ден от хората.\nРазлики между семена и зърна?\nСемената са оплодени растителни яйцеклетки, които съдържат зародиш за ново растение. Зърното включва и плода – плодовата тъкан и семенната обвивка са сляти.\nЕдните се събират, за да се засяват нови растения и само някои от тях, богати на хранителни вещества, се използват за храна. Другите се събират главно за храна.\nЗърната са хранителни основно за сметка на плодовата си част. Семената – за сметка на зародиша.\nВсички зърна се консумират, но не всички семена стават за храна.\nЕлдата, киноата и амарантът, чиито семенца са много богати на хранителни вещества и се използват почти по същия начин, като зърнените, се наричат още псевдозърнени.\nВ съвременната кухня широко приложение намират и семената, и зърнените. Въпреки разликите в устройството и функциите им, и едните, и другите са сред базовите съставки на всяко здравословно меню и играят в него балансираща роля. Допълват се взаимно и носят много ползи. Дълго може да се говори за достойнствата и значението им, за начините и спецификите им на използване. И все пак – най-важният въпрос е участват ли те във вашата диета?


Трейлъри за 300, Hercules, Her - Филми\n05 Дек. 2013 Филми 9 коментара\n„300: Възходът на една империя“, „Легендата за Херкулес“ и „Нея“ с нови промо клипчета.\n„300“ може и да не беше кой знае колко задълбочен откъм сюжет или герои филм, но определено беше новаторски и остави своята следа в киното благодарение на силно компютъризираните си визии. Скоро ще дойде времето на неговото продължение-предистория, което обещава още от същото, но ако се съди по трейлъра, с една основна разлика – този път се залага повече на женската сила, отколкото на мъжката.\nЕва Грийн и Лена Хеди изправят флотилиите си една срещу друга след героичната смърт на 300 голи до кръста мъжаги, а Ксеркс разказва повече от своята предистория в „300: Възходът на една империя“. Сценарият отново е дело на Зак Снайдер и Кърт Джонстад, а в режисурата този път ще се изяви Ноам Мъро, който ще се постарае филмът да покаже нещо повече от предшественика си или поне да задържи неговото визуално ниво.\nДоказателство за това какво влияние е оказал „300“ върху киното е трейлърът на „Легендата за Херкулес“ с Келън Лъц от „Здрач“ в главната роля. (Доскоро филмът беше известен като „Херкулес: Легендата започва“, но явно са решили да му сменят името. Да не се бърка с другия „Херкулес“ за 2014 с Дуейн Джонсън и Джон Хърт, който все още не е пуснал трейлър, нито дори плакат.) Сюжетът на филма не изглежда много свързан с митологията, не прави впечатление и на много задълбочен, но пък девойките сигурно ще се зарадват на количеството голи до кръста мъже (в трейлъра, а 100% и във филма, те са повече от облечените). Снимките са правени в България, като в свободния си ден екипът е помогнал на приюта за бездомни кучета в Долни Богров чрез доброволен труд и финансово дарение.\nМоже би е време да се разнообразим малко от епичните компютърно анимирани битки в Древна Гърция и да се пренесем компютърното доминираното близко бъдеще. За разлика от горните, филмът „Нея“, който предстои да излезе в САЩ след две седмици (а у нас явно няма да дойде), не е с голям бюджет, но пък е с интересна идея. Изоставен от съпругата си човек (Хоакин Финикс) се влюбва в изкуствения интелект на компютъра си (с гласа на Скарлет Йохансон). Може ли да има любов между човек и компютър, доколко може това да се нарече истинска връзка и трябва ли човек да е пълен неудачник, за да му се случи? Определено има нещо доста шантаво в цялата история, но за какво друго е фантастиката, освен за да ни показва нови хоризонти и да ни провокира с нови въпроси?\n300: Rise of an Empire излиза на 7 март 2014, The Legend of Hercules – на 10 януари 2014, а Her може и да влезе в някое малко софийско кино през януари или февруари.\nоферта Гърция 2014 преди 4 години\nИзглеждат доста обещаващо тези филми, ще чакам с нетърпение да излезнат и да ги гледам на кино.Това, дали може да има любов между човек и компютър, доколко може това да се нарече истинска връзка и трябва ли човек да е пълен неудачник, за да му се случи е интересен въпрос,който може би след години няма да ни кара да се замисляме толкова. Определено има нещо доста шантаво в цялата история, но за какво друго е фантастиката, освен за да ни показва нови хоризонти както и вие сте написали така е. Благодаря за статията и дано често ни пишете.\nИ като тренира 😀\nСтрелата е гол само на плаката 😉\nТо идеята на тва нещо е да го гледате като Стрелата – не защото е много умно или реалистично, а защото главният герой е гол през повечето време.\nE то това е отделно, че като гледам май в Римската империя се развива действието 😀\nТочно; освен това, не мисля че в Древна Гърция въобще е имало гладиатори – те са пантент на Римската империя. 😉\nМен по-скоро ме дразни, че американците смесват митология и история. Но като изключим това – Скалата ми е по-симпатичен. 🙂\nToя от Херкулес има толкоз идиотска физиономия че няма на къде повече


Апартамент за краткосрочен наем с гараж в центъра на Пловдив\nЗаповядайте в новия ни прекрасен, уютен апартамент в сърцето на град Пловдив – Domus Apartment Green Hill. Апартаментът за нощувки предлага две големи спални помещения, светъл и приветлив хол с кухненски бокс, кокетна тераса, удобна баня и подземен гараж само на крачка от Стария Град, Капана и централната пешеходна улица.\nDomus Apartment Green Hill е разположен в нова кооперация, с контролиран достъп, асансьор и подземен гараж. Стилно обзаведено в свежи и топли цветове, жилището ще грабне сърцето ви и ще ви потопи в домашна атмосфера и уют. Обзаведено с много любов и внимание към малките детайли, то е изключително подходящо за пътешествениците, които искат да се потопят в духа на древен Пловдив.\nС комфортните си две спални, апартаментът за нощувки е изключително подходящ за 4-тири членни семейства, две двойки или колеги, пътуващи по работа в града. Със светлото си южно изложение, още с влизането в апартамента на хотелски принцип ще се потопите в топла атмосфера, за която допринася пастелните и свежи тонове в цялото жилище, а малките акценти допълват завършения и модерен вид на дома.\nDomus Apartment Green Hill предлага отворена кухня с чисто нови уреди – готварска печка с котлони, хладилник, пералня, електрическа кана, тостер, микровълнова, кът за хранене с 4-тири стола. В просторната всекидневната е обособен кът за отдих с удобен ъглов диван, малка масичка и голям 42 инчов телевизор.\nДвете спални разполагат с големи легла с матраци от мемори пяна, гардероби за съхранение на личните ви вещи, нощни шкафчета с лампи. Малката и кокетна тераска е изключително подходяща, за да вземете глътка свеж въздух. Банята е комфортна, оборудвана с душ, мивка със шкафче и огледало, както и всички необходими тоалетни принадлежности.\nАпартаментът на хотелски принцип разполага с бърз безжичен Интернет и многоезични телевизионни канали. Отоплението е решено с климатици във всички стаи.\nDomus Apartment Green Hill се намира в най-красивата и живописна част на Пловдив, а именно подножието на Стария Град. На метри от кооперацията се намира и арт квартала на града – Капана, както и главната пешеходна улица.\nНа 100 метра от жилището за нощувки е и река Марица, където може да се насладите на приятна разходка по крайбрежните алеи. Международния Панаир се намира на 8 минути пешеходно разстояние. Макар и разположен в центъра на града, кварталът е тих и спокоен, с малки жилищни сгради.\nЗа комфортния ви престой предлагаме допълнителни екстри като бебешка кошарка, хотел за домашни любимци, транспорт от летището, автомобили под наем, организиране на екскурзии, конна езда. Можем да ви предложим и безплатна туристическа обиколка на града, включваща 19 обекта. За дългосорчен период може да се възползвате и от преференциални цени.


5 неща, които мъжете винаги забелязват по време на секс :. Актуално\nНачало / Актуално - Спорт и любопитно / 5 неща, които мъжете...\nТе виждат голямата картина, като поведението ви по време на секс\nЛакът на пръстите на краката ви е започнал да се лющи, кожата ви е суха, пропуснали сте да премахнете едно косъмче? Може да се изненадате, но това са все детайли, които мъжете не забелязват в сюблимния момент. Те виждат голямата картина, като поведението ви по време на секс.\nВълнуват се дали има химия между вас? Дали блестите, докато ги гледате? Дали се чувствате комфортно да стоите голи пред тях? Тези въпроси се въртят в главите на мъжете тогава. Struma.bg разкрива от какво се впечатляват мъжете, когато са в леглото с една жена:\nАко оставяте мъжът да върши цялата работа, докато вие просто се наслаждавате на това, което се случва в леглото и чакате да видите какво ще се случи по-нататък, то той ще остане с впечатлението, че не се интересувате от това, което се случва между вас. Така че, покажете малко желание и му обърнете повече внимание. Започнете да поемате и вие инициативата, и съвсем скоро ще усетите, че страстта между вас нараства.\nМъжете обръщат внимание на това дали се ускорява дишането ви, дали е по-тежко от обикновено…Тези улики издават дали сте истински възбудена.\nНе е нужно да го имитирате, започвайки да дишате тежко, подобно на момичетата от филмите за възрастни. Но определено му покажете, че искате да сте с него. Шепнете му нежно в ухото нека усети дъха ви да гали врата му и му кажете колко го искате. Това ще му подейства повече, отколкото фалшивото ви стенание. И помнете, тяхната възбуда се подхранва от вашата, така че не се притеснявайте да я покажете.


КОСМИЧЕСКА ЕНЕРГИЯ - Soul Energy Life\nКосмосът е всичко което е, някога е било или някога ще бъде!\nВсяко видимо и невидимо измерение на Сътворението е обединено в един Космос.\n„Космос“ е гръцката дума за ред във Вселената. Размерът и възрастта на Космоса, и познанието в неговата сърцевина са извън разбирането на човешкия ум.\nКОСМОСЪТ Е ВЪТРЕ В НАС И Е САМАТА ЕНЕРГИЯ.\nКОСМИЧЕСКА ЕНЕРГИЯ И КОСМИЧЕСKO СЪЗНАНИЕ\nКОСМИЧЕСКА ЕНЕРГИЯ – ВРЪЗКА С ГЕОМЕТРИЯТА\nOTКЪДЕ ИДВА КОСМИЧЕСКАТА ЕНЕРГИЯ НА ЗЕМЯТА?\nКОСМИЧЕСКИ ЕНЕРГИЙНИ ЦЕНТРОВЕ НА ЗЕМЯТА\nСветът е Космическа игра на Космическа Енергия и Космическо Съзнание.\nТам, където има Космическа Енергия, има и Космическо Съзнание.\nКосмическата Енергия е тази, която движи и трансформира частиците на Божественото Познание и Божествената Светлина от едно измерение в друго. Този процес е възможен и се случва чрез преминаване на Космическата Енергия през Космическите Енергийни Центрове и от тях завършва в Човешката Душа.\nКосмическата Енергия е силата на живота. Тя е от съществено значение за поддържането на реда в нашия живот и за разширяване обхвата на познание на нашето Съзнание. Тя е основата на всички наши действия и функции. Космическата Енергия поддържа баланса в цялото Сътворение.\nКосмическата Енергия е известна и като Енергия на Върховно Съзнание и Интелигентност на Бог. Тя присъства навсякъде, по всяко време. Хората се нуждаят от тази енергия, за да поддържат равновесие в живота си, като могат целенасочено да я получат, практикувайки Духовно развитие на Своя Вътрешен Човек.\nКосмическото Съзнание е по-високо или особено духовно ниво на осведоменост и на осъзнаване.\nЗа мен Космическото Съзнание представлява опит за опознаване на Бог.\nСъзнанието е Върховният Бог, Върховната Душа.\nСъзнанието е вездесъщо, всемогъщо, всезнаещо, неограничено и безкрайно.\nВ състояние на Космическо Съзнание, човешкият ум е извисен извън осъзнаването за себе си и за своето его, и навлиза в пространство на единство и обединение с Вселената.\nНамирането на това перфектно единство, на сливането надушите и сърцата ни със светлината на Господ Иисус Христос е една от основните цели на работа с Ноосферни Регулатори Soul Energy.\nКогато Космическото Съзнание е достигнато, индивидът се развива и от вяра в единството на Вселената достига до непосредствено познаване на този факт. Това ниво на съзнание изисква освобождаване от повърхностното его.\nЗа мнозина пътуването до изживяването на космическото съзнание включва практики като йога, медитация, молитва и дейнисти свързани с вярата.\nВсеки човек се ражда с определено количество космическа енергия. Получаваме я и я променяме чрез дишане, хранене, сън, четене, мислене, почитане, преданост, медитация, пост и т.н. Това е непрекъснат процес.\nВсеки елемент от Космоса е изпълнен с космическа енергия и позволява на хората да я получават. Хората използват комическата енергия в ежедневните дейности на ума си. Трябва да сме заредени с тази уникална енергия.\nБОГ Е ЕДИНСТВЕНИЯТ ГЕОМЕТРИК НА ЦЯЛОТО СЪТВОРЕНИЕ\nАко Космическата Енергия и Космическото Съзнание наистина влияят и създават реалност, тогава това означава, че Съзнанието (Върховният Бог) създава всичко, което съществува в реалността и засяга всички аспекти на живота. Без да съществуват изключения.\nКОСМИЧЕСКОТО СЪЗНАНИЕ Е ГЕОМЕТРИЧНО ПО ПРИРОДА\nСледователно, ако Съзнанието формира всичко в нашата реалност, то тогава всичко, което съществува има Поддържаща Геометрична Рамка към него.\nКОСМИЧЕСКАТА ГЕОМЕТРИЯ определя формите на Космоса, универсалната динамика на енергията и как материята се проявява и протича във физическа форма.\nКорените и са в изучаването на природата, в изкуството и древната архитектура, в човешките тела.\nСинхронността на Сътворението се определя от определени математически постоянно величини, които се изразяват под формата на „Геометрични Модели“ и „цикли“ в природата.\nЕзикът на Сътворението е числен. Той е Геометричен. В рамките на една честота можем да открием Геометричните Модели.\nАко се научим да виждаме все повече и повече от тези Геометрични Модели, само като ги използваме или като се научим как да ги чертаем, или като дишаме и гледаме през тях, докато ги усещаме с докосването на ръцете си по време на Молитва и Медитация с Ноосферни Регулатори Soul Energy, това разширява нашето Съзнание и ни позволява да чувстваме, да изпитваме мисли идващи от и отвеждащи ни в по-възвишени духовни измерения.\nЧрез използването на Космически Геометрични Модели, ние достигаме до нашето подсъзнание и се научаваме да общуваме с Висшето си Аз, до което може да се достигне само чрез Синхронност.\nИстинската цел на Геометрията е именно да се научите да общувате с Висшето си Аз и да опознавате мислите си.\nЗащото ние хората, както и Бог представляваме Нашите Мисли! Космическата Геометрия Ви дава тайно огледално отражение на Висшето Ви Аз.\nГеометричните модели са езикът, на който превеждаме Силата на Божествената Светлина (вибрации, честоти, вълни) във Вселената и в цялото Сътворение!\nМедитативните, съзерцателни Геометрични Модели създадени от мен Стела Каменова по Воля Божия, достигнаха до мен по време на молитва и медитация (размисъл върху Словото Божие). Всеки, който притежава Ноосферен Регулатор Soul Energy и иска да работи с него воден от дълбоко вътрешно желание, може да произведе много специални честоти, които защитават и въздигат Душата.\nСъбирането на идеите за прилагане на Геометрията към природата, осъзнаването на факта, че това е система от мислене, разбирането на природата като творение от Създател и прозирането на специални разкрития, като необходими за правилното ориентиране на нашите мисловни процеси, ние започваме да осъзнаваме как човек може да подходи към изследването на Геометрията от Християнска гледна точка:\nЗа да разберем и използваме Геометрията по християнски начин, трябва да подредим живота си, да създадем правилни взаимоотношения с Бог, чрез Неговия Син Иисус Христос и Неговото Свято Божие Слово, за да можем да мислим последователно и истинно за създадения от Господ ред.\nСтихът, който свързва всичко това е Колосяни 1: 15-17. Той (Христос) е образът на невидимия Бог, първородният преди цялото Сътворение, защото всички неща на Небето и на Земята са създадени от Него – всички неща, независимо дали са видими или невидими, дали са престоли или господства, дали са княжества или сили – всички неща са създадени чрез Него и за Него. Той е преди всички неща и всички неща се държат заедно от Него.\nВсеки Геометричен Модел, начертан от мен е основан на духовно събитие, което се е случило по време на моята молитва и медитация, и е изключително свързано с Господ Иисус Христос, Богородица Дева Мария, всички Пророци, Апостолите Господни и всички Светци. С други думи, благословена съм с дара да превръщам Словото Божие и всичко, което чувам и е разкрито пред мен в Геометрия. Моите Геометрични Модели разказват истории на Духовно извисяване към Господ Иисус Христос и не са взаимствани от съществуващата свещена геометрия.\nВсяко Духовно събитие което е настъпило и е превърнато в Геометричен Модел от мен основаващ се на определени нумерични системи, ще отвори нови божествени хоризонти пред Вас и ще подсили Вашата връзка с Бог!\nВярвам с цялото си сърце и с цялата си Душа, че създадените от мен позитивни програми включващи комбинации от различни Геометрични Модели и специално подбрани текстове от Словото Божие, комбинирани в перфектно единство и включени в Ноосферни Регулатори Soul Energy, ще доведат до възвисяване на Вашата Душа само и единствено по пътя на вечната и изначална любов и светлина на Господ Иисус Христос!\nЕто тук може да разгледате в детайли примерни Геометрични Модели отразяващи духовни събития настъпили по време на моята молитва и медитация в различни духовни центрове по света. В случая представям на Вашето внимание Геометричните Модели за прочистване и зареждане с Божествена Светлинна Енергия на Главните Човешки Енергийни Центрове.\nКосмическата Енергия съществува в атмосферата, поради йонизацията на космическите частици, които идват от Космоса. Състои се от отрицателни йони, които присъстват във въздуха. Положителните йони също съществуват във въздуха като прах, прашец и други.\nСъотношението на отрицателните към положителните йони е фактор, който показва доброто или лошото качество на въздуха, който вдишваме. Можете да усетите присъствието на Космическа Енергия в хълмовете, дърветата и високите сгради.\nНа тези места се натрупва повече заряд. Въздухът, който преминава през тях има повече отрицателни йони.\nЗначението на Космическите лъчи, тъй като Космическата Енергия е висока, се крие в създаването на заредени облаци. Ефектът им върху атмосферата, създаден от частици от Слънцето, е по-малък в сравнение с този на Космическите лъчи.\nКосмическите лъчи са фрагменти от атоми, които валят върху Земята идващи от открития Космос извън Слънчевата система. Пламъкът на тези лъчи се движи със скоростта на светлината и е отговорен за проблеми с електрониката в спътници и други машини. Енергийните космически лъчи удрят върха на земната атмосфера с душове от високоенергийни частици. Повечето космически лъчи представляват атомни ядра. Голяма част от тях са водородни ядра, някои са хелиеви ядра, а останалите са по-тежки елементи. Въпреки че много от нискоенергийните космически лъчи идват от нашето Слънце, произходът на космическите лъчи с най-висока енергия остава неизвестен и е тема на широко изследване.\nСлънцето е само една от 200 милиарда звезди в нашата галактика, всички от които излъчват радиация. Освен всичко друго, изображения от сателити ни показват небе, пълно с електромагнитно излъчване. Те дори ни накараха да открием изключително интензивни източници на рентгенови и гама-лъчи, които възникват във Вселената по време на жестоки събития като експлозии на свръхнови. Истински дъжд от радиация достига до Земята. За наше щастие тя не ни достига напълно, защото повечето космически лъчи са спрени и погълнати от различните части на атмосферата, която действа като ефективен щит срещу рентгенови лъчи и Гама лъчи. Атмосферата е щит, който участва активно в нашата радиационна защита.\nПри хората, Космическата Енергия влияе върху умствената им дейност чрез индуциране на динамична активност към клетките, докато кислородът доставя статична енергия на клетките, за да живеят и функционират.\nСъществува ли място на планетата, където истината е най-важният принцип?\nМестата под небето, които ни дават жизнена енергия, енергията на любовта и свързаността като Божи дар на майката природа?\nЗа щастие има такива места. Те се наричат Космическите Енергийни Центрове на Земята – пирамиди, мегалитни обекти и подземни източници на енергия.\nДревните създатели на пирамидите и мегалитните обекти са били наясно със значението на мощните енергийни места на планетата. Те са използвали силата на могъщите геометрични фигури, като пирамиди и сфери, елементите на Космическата Геометрия, наличието на желязо, което генерира електромагнетизъм, тунели и кварцови кристали, които усилват Енергийните Полета. Тяхната изобретателност им е осигурила чиста и безплатна енергия.\nПирамидите са били използвани за създаването на най-важните форми на Енергия – Оргонова Енергия, наричана още жизнена енергия, биоенергия, ‘‘чи‘‘ или енергия на нулевата точка.\nСъществуват разработени серии от инструменти, които измерват нетрадиционните енергийни полета или оргонова енергия, основаващи се на работата на Вилхелм Райх. Благодарение на тях съществува способността за научно измерване на жизнените процеси и на нивото на оргоновата енергия на живи същества, предмети и пространство.\nПрактиката показва, че в градовете нивото на оргонова енергия е средно на ниво 50-60.\nИзмерванията на Босненските пирамиди показват максималното ниво на оргонова енергия от 100. Резултатът показва как иглата на инструмента спира на максималното ниво 100, тъй като не може да продължи по-нагоре. Концентрацията на оргонова енергия 10 метра навътре в тунела „Равне 2“ е същата като в Пирамидите.\nТова доказва, че енергията на Пирамидите е жива и активна. Пирамидите имат наистина голямо количество жизнена енергия.\nГоляма част от древните култури в света са били запознати с глобалната енергийна мрежа на планетата Земя.\nНавсякъде по света можем да открием пирамиди и магнитни обекти, които са свързани чрез геодезически мрежови линии и енергийни линии, които са естествено образувани от Земята. Това е ясно доказателство, че е имало някакво древно проучване на планетата, което се е провеждало в древността. И доказателството сега е разположението на тези пирамиди и мегалитни обекти, които можем да видим и днес.\nВярвам, че пирамидите са построени по начин, който да ги свърже с горепосочените електромагнитни полета.\nКато вземем под внимание този факт, можем да стигнем до извода, че Земята с разтопеното си ядро създава тези магнитни полета, за което всъщност са били използвани самите пирамиди. След като са били в правилното положение и в правилната структура на магнитното поле, е можело да бъдат използвани за извличане на свободна космическа енергия завинаги.\nПирамидите не са изградени само за да впрегнат в единство енергията на Земята, но и за да я усилват, като използват триъгълната си форма.\nНякои учени са направили предположения, че тайната как се захранва атомът е гравитацията, както и че съществува единство между гравитацията и електромагнетизма. Така че, ако Земята е сфера и в нея навлиза енергия от всички посоки, се изгражда обект под формата на пирамида, създава се материя и се получава завихрящ се ток. Това поражда голяма степен на инерция на въртене в центъра на Пирамидата.\nХеопсовата пирамида в платото на Гиза, в Египет, създава електромагнитна енергия. През годините учени са позиционирали инструменти в пирамидата, които превръщат електромагнитната енергия в напрежение.\nИзмервания в Лос Анджелис, показват стпйнисти около 0,08 волта. Вътре в Хеопсовата пирамида в Гиза, се произвеждат 1,2 волта. Районът около пирамидата издава същото напрежение.\nТеориите твърдят, че пирамидите на Земята не са били проектирани само за разход на енергия, но и са свързани помежду си, за да действат като комуникационни центрове за предвижване на енергия.\nАко разгледаме всички специфични случаи на изграждане на пирамиди по цялото земно кълбо, може да се окаже, че Голямата пирамида е била предназначена да се свързва с останалите пирамиди, които са били изградени с конкретна цел на различни места.\nНишките на нашето ДНК, роговицата на окото ни, снежинките, боровите шишарки, листенцата на цветята, диамантените кристали, разклонението на дърветата, звездата, около която се въртим, галактиката със спираловидни движения, въздуха който дишаме и всички житейски форми, каквито ги познаваме, са произлезли от вечни геометрични кодове.\nПроектите на възвишените свети места от праисторическите паметници в Стоунхендж и пирамидата на Куфу в Гиза, до големите катедрали и храмове в света, се основават на същите принципи на Космическата Геометрия.\nКосмическите Енергийни Центрове на Земята са мощни енергийни генератори на Божествена Светлинна Енергия, която резонира с вибрациите на нашата Душа и увеличава честотите на нашите енергийни системи.\nВсички пирамиди създават мощна космическа енергийна мрежа на Земята.\nМолитвата и медитирането на такива силни Енергийни Вортекси с Ноосферни Регулатори Soul Energy увеличава всички ползи, които можете да получите от работата си с тази уникална технология.\nКосмическите Енерийни Центрове ни предоставят тази много специална и уникална връзка с Бог.\nЕдинството с Бог е тайната на неограничената енергия. Ние не консумираме тази енергия. Ние я отразяваме. Тя никога не е разрушителна, тъй като нейният източник е Любовта. Тя е адаптивна към всяка нужда на човечеството.\nНаучете повече за моя опит и пътувания до Египетските и Босненските Пирамиди.


Когато става дума за авточасти... пазете се от имитации!\nКогато става дума за авточасти ... Пазете се от имитации!\nЕфектите от фалшивите авточасти са много сериозни. Фалшивите части са слабо направени и могат лесно да се развалят, което води до завръщане на повредата, а понякога и до много по-голям проблем. По-важното е, че те могат да доведат до небезопасна работа на превозното средство, което може да изложи на риск водача и пътниците.\nФалшифицирането на части е основен проблем в нашата индустрия. Смята се, че световната цена на фалшивите продукти за индустрията е над 45 милиарда долара. Легитимните компании, които правят части от ОЕ и тези, предназначени за пазара за следпродажбени услуги, харчат милиарди за научноизследователска и развойна дейност, разработване на марка, услуги и програми за обучение за магазините и много други. Крадците, които крадат дизайна, не само крадат от тях, те крадат от теб.\nПредставете си, ако отвори магазин в града и използва вашето име и лого, а след това подбиват цените, но произвеждат по-лоши продукти. Звучи абсурдно, нали? За съжаление, това се случва, когато става дума за автомобилни части. Фалшивите части се произвеждат, като се използват логотипите на законните фирми и в някои случаи дори и опаковките им. Частите се произвеждат в непроверени съоръжения в чужбина и обикновено са значително на по-ниски цени. Често те се продават като легитимни части.\nЕто няколко начина за разпознаване на фалшификатите:\nПроверете опаковката. Ако тя изглежда крехка или няма име и лого на марката, вероятно е фалшива.\nПотърсете и грешно изписани думи на пакета. Пазете се, обаче, защото фалшификаторите често използват шрифтове, цветове и графични дизайни, които са много подобни на легитимната марка.\nАко цената е твърде добра, за да е истина, пазете се. Има разлики в цените на продуктите, това са нормални условия на конкурентния пазар, но ако видите крайна разлика в цената за дадена част, може да е фалшива.\nУверете се, че номерът на елемента е изброен. Много фалшификатори не показват номера на части.\nТъй като това, което се брои, е това, което се брои, фалшификаторите са станали умели да имитират външния вид на частите, докато са скъсявали вътрешните компоненти.\nНай-добрият начин да се противодейства на фалшификаторите, разбира се, е да се отнеме техния пазар. Ние от www.carparts.bg продаваме части само с гарантиран произход и качество.


Жени отслабват с пиене – ZDRAVEN.BG\nЖени отслабват с пиене\n28/07/2012 екип на Здраве и Красота За жените, Напитки, Тяло и отслабване 0\nАмерикански изследователи от Университета на Мисури откриха нова тревожна тенденция – 16% от жените отслабват с алкохол.\nВсе повече млади жени намаляват приема на калории като пият повече, отколкото ядат. Това явление придоби славата на “дрънкорексия”, от която страдат по-често студентките, разкъсвани между желанието да отслабват и да пият. 16% от момичетата, участвали в анкетата признават, че прибягват до този трик, за да смъкнат излишните килограми.\nТази практика се среща три пъти по-често при жените, отколкото при мъжете, пояснява агенция БГНЕС.\nПредставителките на нежния пол най-често са продиктувани от желанието да останат във форма и да сместят пари. Организмът им започва да се трови от токсичните вещества, което рязко увеличава риска от алкохолизъм. Мозъкът не получава адекватно необходимите му от храната вещества, което доказва връзката между хранителните отравяния и алкохолизма.\nСнимка: Luigi Torreggiani


Динамика на геополитическите рискове през 2020 г.: От...\n19.01.2020 15:24 2675 22\nСлед Ислямската революцията в Иран от края на 70-те год.; десетилетия наред изграждания образа на големия Сатана (т.е. САЩ) в очите на мюсюлманите; ядрената сделка, от която Европа загуби много, и сега – убийството на иранския герой и борец срещу "Ислямска държава" Касем Сюлеймани – кутията на Пандора е отворена.\nВ отговор държавният секретар Майк Помпео заяви, че иранският генерал подготвял нападение над американското посолство в Багдад; случай познат ни вече от историята, който доведе до политическа криза в края на 70-те години при президента Джими Картър.\nДнес обаче не трябва да бъдем наивни и да мислим, че светът е обвит в бяло и черно – нюансите са много и почти винаги преобладава сивото.\nСпоред теорията на съвременната икономическа конвергенция и глобализация, световните финансови и политически елити работят съвместно според интереса, въпреки приказките за морал, чест и достойнство на държавните мъже. Днес деловите или бизнес партньори не се интересуват от цвета, идеологията или религията на парите.\nЗатова самият Сюлеймани в никакъв случай не е личност за подценяване. В идеологически план смъртта го превърна "мъченик" и национален символ. Генералът командваше елитните части със специално предназначение "Ал Кудс" в рамките на Корпуса на стражите на ислямската революция (КСИР) в Иран. Безспорно бе един от най-влиятелните и "силни" мъже на Близкия изток и разполагаше с голяма власт и финансови ресурси. Иран е ислямска република, а Касем Сюлеймани бе сред най-близките сътрудници на аятолах Хаменей, негова "дясна ръка". Затова имаше врагове както в света на Дар ал Ислям, така и извън него.\nВ геополитически план Сюлеймани методично се опитваше да възстанови идеята за Персийската империя, която някои анализатори оприличават с политиката към т.нар. "шиитски полумесец" или "дъга" в Близкия Изток.\nВторо, Ислямска република Иран поддържаше добри отношения с демократите още от опитите за реализиране на иранската сделка и търговия с горива при президента Обама. От друга страна нещата бързо се разпаднаха.\nНека не забравяме инициативата от 2011 г., когато правителствата на Сирия, Иран и Ирак подписаха историческо енергийно споразумение за изграждането на газопровод на стойност 10 млрд. долара, който трябваше да свърже ирански пристанища с Дамаск. Предполагаше се, че руската компания "Газпром" ще бъде основния инвеститор или оператор на новите газови находища.\nУспешната реализация на този проект щеше да промени съществено баланса на силите в региона и можеше да постави началото на нов етап от геополитическата игра в Близкия Изток, но в крайна сметка засили военните действия в Сирия, изолацията на Иран и здравата американска хватка в Ирак.\nИранската държава води също така силно протекционистка политика: приходите от добитите енергоносители не отиват в западните банки, а се използват за покриване на вътрешните нужди на страната. Очевидно, това е още една от причините за омразата на Запада към ислямската република и управляващия там режим. Друг тревожен сигнал бе обявяването на Сюлеймани за терорист и изграждания му "медиен образ". Истината е, че Касем Сюлеймани е дотолкова "терорист", колкото е всеки ръководител на специална служба или високопоставен генерал/дипломат/политик.\nТрето: иранският генерал контролираше търговски триъгълник, които включваше огромни финансови потоци, схемите с продажба на ирански нефт, търговия с Китай и контролът върху западните, гранични с Иран, афганистански територии. А съвременната геополитика на Афганистан е геополитиката на т.нар. опиумен мак или хероина. Излишно е да споменаваме кой именно контролира военно Афганистан.\nБезспорно Доналд Тръмп реши да направи услуга на световните корпоративни кръгове. Залогът е преди всичко неговата съдба като президент на САЩ: от т.нар. "импийчмънт" до резултата от предстоящата предизборна битка. Кампанията срещу милиардера Майкъл Блумбърг ще бъде свързана с генерирането на огромни средства, а близките до президента бизнес кръгове са ориентирани до голяма степен към Израел и Саудитска Арабия, т.е. срещу иранската държава. На второ място това е услуга към радикално настроените "ястреби" в Белия дом и Пентагона.\nТоест целите на американската геополитическа провокация бяха две: финансови и вътрешнополитически.\nКаквито и да са мотивите на Тръмп обаче, умишленото убийство на официални лица е акт на агресия, който не само разрушава световния ред, но тласка света към война. В социалните мрежи съвсем закономерно се зададе въпросът какво биха направили евроатлантиците, ако извършител бе Руската федерация? В този ред на мисли войните (днес локални) явно отново се използват като инструмент за разрешаване на бъдещите финансови кризи – каквато неолибералният елит усеща, че наближава за Запада. Нужен е рестарт на капитализма, който в момента практикува "икономика без изходи" – печалби за един все по-богат и малък световен елит чрез спекулации и заграбване на ресурси на държави, дори като България. Така например Втората световна война предотвратява поредната такава криза…и това днес е неоспоримо!\nНакрая Доналд Тръмп поиска "милиарди долари" и от Ирак, като заплаши да удари иранските обекти на културно наследство. Спомнете си как навремето Дрезден и Нагасаки бяха унищожени, как София беше бомбардирана без нужда…нашите и дори европейските политици често го забравят! При това Иран е люлката на човешката цивилизация; културните ѝ обекти са фундамент на световното историческо наследство, още повече предвид историческия генезис на европейците и на нас българите!\nЗа щастие обаче имаме и проява на здрав разум в световната геополитика – Ангела Меркел обяви спешно посещение в Москва, за да обсъди ситуацията с руския президент Владимир Путин. Германският канцлер е наясно, че Русия, ако не съюзник, то поне е близък партньор на Иран. Самият Путин успя да изгради образа на миротворец през годините. Така той се оказа реалният победител в тази геополитическа битка, използвайки съвременния стратегията на "капана на Тукидид" – двама се карат, трети печели. По-точно с всяка световна ескалация на напрежението се осъществява неизбежното сближаване на Германия с Русия – преплитането на технологии с ресурси и общ пазар, а Европа излиза постепенно от атлантическата хватка и се насочва към пазарите на Изтока, които изживяват икономически ренесанс.\nСега руският президент има реален шанс да заяви, че ислямската република е под закрилата на Русия. И тази защита може да бъде заложена в споразумение за взаимна отбрана между Русия, Китай и Иран, дори Индия, Турция. Така "лошият" за родните евроатлантици Путин може да измъкне Тръмп от предварително изгубената война. Паралелно с това силата на Вашингтон да проектира мощ в Близкия изток, когато всички мюсюлмани страстно ненавиждат американците, вече е нулева.\nКакво предстои в Либия?\nВеднага последва и развръзка в конфликта в Либия. Тези дни в Москва бе направен опит за уреждане на либийския конфликт между лидера на правителството на Националното споразумение (ПНС) на Либия Фаиз Сарадж и командирът на Либийската национална армия (ЛНА) маршал Халифа Хафтар. Интересното е, че всички преговори преминаха чрез представители на руската и турската страна.\nВидяхме как след убийството на Муамар Кадафи страната се превърна в пространство на непрекъсната анархия с отделни градове-държави, племенни територии, независими етнически анклави и банди. Пак наблюдаваме зависимостите от иранския сценарии: ООН явно вече няма авторитет, световният ред се руши, наблюдаваме "имперската историческа роля" на Турция, подобно на тази на Иран.\nНещата отново са сиво-бели и са косвено свързани с големите количества петрол и газ, които бяха открити в Източното Средиземноморие. Дали пък Турция решително не се стреми да изтласка конкурентите си – претендирайки за права върху находищата, полагащи се на Турска република Северен Кипър.\nДа не забравяме, че Израел, Ливан, Египет, страните от ЕС (особено Гърция, която не би изпуснала и тръбата от Турски поток) и САЩ също са в играта. Но на преговорите между (лоялния към НАТО) гръцкия премиер и президента Доналд Тръмп, САЩ директно заявиха, че Атина не трябва да разчита на тяхната подкрепа, включително и в случай на пряко турско нахлуване.\nСега Турция, Руската федерация и САЩ са в една лодка, водена отново от т.нар. Realpolitik. А след като се справи с проблема в Сирия, разведри отношенията в "иранската афера", Москва ще бъде принудена да осъществи сходна задача и в Либия, която бе оставена на произвола на гражданската война. Американците очевидно напускат Северна Африка; ЕС и Турция все повече са индиферентни към политическите, за разлика от икономическите въпроси на либийската държава. Явно всичко в световната геополитика протича под знака на променящия се световен ред и преразпределянето на икономическите трасета и ресурси!\nНа този фон България безспорно трябва да прояви дипломатическа гъвкавост и да отстоява своите национални интереси, а погледът на политиците да не стига до носа им! В никакъв случай не трябва да се отказваме от възможността да останем на световната газовата карта; възможност, която, както видяхме, държавите по света отстояват с огромни усилия и жертви. Не бива клиенти на чужди държави (от бившия "соцелит") да вкарват България в бъдещ конфликт (и то с неясен край) чрез необмислени думи и сравнения в стил междузвездни войни!\nНо не трябва да се стряскаме и от напътствията на всеки чужд дипломат, особено когато се касае за българския интерес.\nДнес, в тези несигурни времена, е жизненоважно българската държава да бъде зона на мир и икономически просперитет. Особено когато пъзелът на световната геополитика се пренарежда; световният ред се разпада, а "великите сили" водят Realpolitik – т.е. интересуват се (прагматично) единствено от своите собствени материални интереси!\nДържава ни има всички предпоставки да се превърне в контактна (икономическа) зона между Изтока, от една страна – и ЕС (от които сме част), от друга! Геополитическият ни потенциал: виждаме го с нереализирания Южен, а сетне и с Турски поток; ЕПЕП (Пътя на коприната) – китайски инвестиции; имаме транзитиране на руска газ; енергийни проекти; туризъм с туристи от Изток; железопътен транспорт до Китай – колко ли държави мечтаят за подобен геополитически ресурс. A на нас, честно казано, друг не ни и остана!\nИ накрая – за изтеклите 30 години обществото ни възприе примиренческата теза, внушавана от чуждопоклонния "политически елит", че сме твърде слаби, за да можем да бъдем независими! Но нали за това воюваха нашите деди – за суверенна държава. Тя дори стана и царство, а сега сами се отказваме от жертвата им.\nВ резултат обръщаме гръб на "заклетите врагове" и заради криворазбрана блокова солидарност и материалния интерес на малка групичка хора търсим илюзорни заплахи и бързаме с епитети и слагачество към други държави.\nНе, трябва да търсим единствено българския, национален външнополитически интерес и затова в така оформящия геополитически и геоикономически битки не бива да предприемаме необмислени стъпки, а да следваме своите (не чужди) интереси! Това не означава да превием гръб – а да не залитаме в крайности! Защото светът се променя, а с него - надявам се и мисленето на нашите родни политици!\nЕтикети: Иран геополитика Либия Георги Димов\n15.1 Анонимен преди 1 месец Профил на трол?\n15.2 Анонимен преди 1 месец Профил на трол?\nХайде сега да се разберем: поради каква причина русофилите у нас автоматично реагират и като аятолахофили, заклеймявайки ликвидирането на ирански ( болни, натоварени с отговорността за смъртта на стотици и хиляди жертви в Иран и в региона ) военно престъпни мозъци? От симпатия към иранския режим, един от най-свирепите противници на правата и свободите на собствения народ, който се опитва с огъ н и виж още ›› меч да натрапи тази своя “ценност” на други страни и народи в региона? Поради внезапна привързаност към международното право, което би трябвало да изправя военнопрестъпниците пред международен съд, а не да извършва “извънсъдебна разправа” с тях ( както писаха руските медии, за които съдебната разправа на руския режим с негови критици у дома и отравянето им в чужбина е норма, възприемана като част от “спецификата” на така наречения “руския свят”)? Или поради едната омраза срещу Америка и Запада изобщо?\nне всички педераси са комунисти, но всички комунисти са педераси, защото руския хуй никога не е излизал от гъза им - те инстинктивно бранят манафите, независимо дали са турци, или иранци\nиран заминава при ссср\n8 Македонецъ преди 1 месец Профил на трол?\nТози руски еничар за Георги Димитров ли го гласят! А има ли руски гражданство?\n“Нужен е нов съюз – на жертвите, щавени от руския империализъм” - http ://www .faktor.bg/politika/hlyab-i- pasti/52132-nuzhen-e-nov-sayuz-na-zhertvite-staveni-ot-ruskiya-imperializam.html\nТова недоклатено рублопедалче не би трябвало да се появява и във вътрешни новини, камо ли в международни! Много свалихте нивото!\nНовините: Най-важното за деня, 26 февруари ... 417 18\nРецепта на деня: Салата с ориз и ролца от раци ... 174 1\nДневен хороскоп за 27 февруари ... 2254 0\nПОЛЕЗНО за коронавируса I ... 572 0\nСофийският университет вдига таксите за ... 345 0\nКЪСМЕТЧЕ за 26 февруари според зодията... 10479 0\nСмяна на времето 2020: Вижте кога местим стрелките... 6771 0\nЗа къщата в Барселона Дончев взе да намеква,... 4139 11\nБорисов към гръцкия премиер: А ти нали имаше... 3703 14\nВаканции и неучебни дни за пролетта на 2020... 3604 0\nВтора грипна вълна, започват ваканциите... 3414 0\nДен за извинение към българските политици... 2277 32\nНовините: Най-важното за деня, 26 февруари... 447 21\nЗа Иван Гешев къщата в Барселона е "рутинен... 2342 15\nЕрдоган отхвърли шанса за преговори с Асад... 573 13\nПетър Стоянов: В куфарчето на Ханке нямаше... 1420 12


Бургаски вечери – Иван Ванев\nYou are at:Home»Поезия»Бургаски вечери – Иван Ванев\nBy book on 01/06/2019 Поезия, Стихосбирка\nБивш студент по икономика, напуснал учението поради липса на средства, тогава вече обикновен работник. Сирак, с баща алкохолик… всъщност, колко малко могат да опишат думите човешките неблагополучия и страдания!\nПоетът Иван Ванев е роден през 1938 г. в Бургас. На 24 години, още като студент, написва текста на песента “Бургаски вечери”, която по-късно става абсолютен шлагер. Музиката е на композитора Иван Коларов, а изпълнението — на група „Тоника“. За приноса си към града той е удостоен със званието почетен гражданин на Бургас.\nПечата в сп. “Родна реч”, в-к “Черноморски фронт” и алм. ’’Море”.\nБургаският поет живее със съпругата си в двустаен панелен апартамент в кв. “Славейков”. Семейството разчита на двете минимални пенсии. Въпреки че признава затрудненото си финансово положение, казвайки „Днес парите ми стигат за храна, но не за ток и парно“, Иван Ванев е оптимист и вярва, че в България рано или късно животът ще стане по-добър.\nВъпреки успеха на тази песен Ванев нито е ‘правил’ друг хит, а стиховете му са събрани единствено в тази малка книжка. Единствената публична поява на поета през 2007 г. е на Никулден, когато собственоръчно включва празничното осветление в града.\nПочива на 25 декември 2007 г. – Коледа, на 69-годишна възраст.\n“Една-единствена книжка излезе от Иван Ванев – „Бургаски вечери” се казваше. Тъжно ми е, като я гледам, защото той заслужаваше много повече” –Иван Ненков, поет\nИз интервю с автора:\n(в-к Стандарт, 2003г.)\n– Господин Ванев, преди 42 години вие написахте един от най-популярните български шлагери. Как се стигна до създаването му?\n– Един мой роднина по това време ми каза: „Дай твое стихотворение да го покажа на един композитор“ Аз му дадох три-четири. Тогава той ме свърза с композитора Иван Коларов. Дадох му “Бургаски вечери” и още две – “Писмо до моите приятели” и “Реплика през рамо”. Те обаче не станаха толкова известни. “Бургаски вечери” стана хит на конкурса “Бургас, морето и неговите трудови хора” и спечели първата награда.\n– Очаквахте ли, че стихотворението ви ще стане такъв голям хит?\n– Не, никога не съм си и помислял даже. То бе едно обикновено стихотворение за мен. Но Иван Коларов го чул, харесал го и направи песен. И най-важното, улучи музиката. Всяко стихотворение си има музика, ако не я откриеш, нищо не се получава.\n– Как стана така, че написахте текста за песента във Варна?\n– Наистина се случи така, че най-красивата песен за Бургас е написана във Варна. Тогава бях студент по икономика, спомням си, че беше зимата на 1961 г. Тъкмо бях взел три поредни изпита успешно и реших да се почерпя в ресторант “България”. Сега не знам дали още съществува. Седнах там, хапнах, пийнах и докато чаках сметката, надрасках на един лист текста на “Бургаски вечери”. Отне ми не повече от 15-20 минути. Прибрах го в джоба си и нищо повече не съм направил. Заслугата оттам нататък е на други хора.\n– Кои хора имате предвид?\n– Ами след като я написахме, ни запознаха с Гого и Ева, които първи запяха тази песен. Впрочем малко хора знаят, че преди тях я пееше едно момче – Симеон. Викахме му Монката. Той имаше детски паралич и беше с патерици. Почти не можеше да върви, но пееше много хубаво. Знам, че още е жив и в момента е в Чехия. После Ева и Гого я изпяха на конкурса “Бургас и морето” и тя веднага стана голям хит.\n– Какво се случи тази вечер във Варна, когато написахте “Бургаски вечери”?\n– Вечерта бях много тъжен. Беше ми много мъчно за Бургас. Чувствах се самотен във Варна. Имах и една любовна история тогава. Като студент имах едно момиче в Бургас, по което много страдах. По същото време се разделихме, впоследствие тя стана жена на мой добър приятел. Сега с нея и съпруга й все още сме добри приятели, но техният брак си е отделна история.\n– Как живеете в момента?\n– Ами как да живея, както повечето българи. Със съпругата ми живеем в панелен апартамент в комплекс “Славейков” в Бургас. Получаваме по една малка пенсия. Синът ми работи в магазин в града, а дъщеря ми – в “Слънчев бряг”. Общо взето, животът е труден. Парите стигат за храна, но не и за парното и тока.\n– Не получавате ли някакви пари за авторски права върху песента?\n– Не. Когато песента бе наградена, дадоха някакви пари, по една заплата на мен, на Гого и на Ева, и остана толкова, че да платим една вечеря в Интернационала. Нищо друго не съм получил, а и не искам. Иначе авторското право си е мое, но не мога да търся нищо. Това означава да поставя в шах Ева и Гого да плащат пари, а те не са толкова богати. Защото певците, поетите и писателите нямат пари. Ние сме по хапката и по чашката. Ако днеска получим, утре вече ги няма.\n– Ако не пари, какво друго ви донесе тази песен?\n– Ами, станах известен поет, хората ме познават, уважават ме – и толкова. Но това всъщност никак не е малко.\n– Какво изпитвате сега, като слушате “Бургаски вечери”?\n– Не съм по гръмките приказки, но изпитвам удоволствие, че песента е жива и аз съм жив.\n– Какво мислите за съвременната музика?\n– Ами, слушал съм и рап, и хипхоп, и техно. Щом младите ги харесват, значи са хубави. Аз лично предпочитам старите български шлагери от моето време.\n– Какъв е вашият съвет към съвременните попизпълнители?\n– Мога да им кажа, че отговорността, която носят, е голяма. Особено на онези, чиято музика се слуша от деца и тийнейджъри. Съвременните певци са еталон на подражание, най-вече от подрастващите, и създават модел на поведение. Затова трябва да са особено внимателни.\n– Какво е мнението ви за попфолка?\n– Аз не съм критик и не обичам да издавам присъди. Щом една музика се харесва, значи трябва да я има. Значи има потребност от нея. Освен това аз съм за търпимост между изпълнителите на различни стилове музика. Животът е толкова кратък, че не си заслужава да го живеем в постоянни войни. А иначе ценностното остава и годините не могат да го заличат.\n– Славата хареса ли ви?\n– Славата и популярността са повече за певците и актьорите – онези, които са на сцената. Те не могат да живеят без славата и без любовта на публиката. За поетите, композиторите и писателите известността като че ли не е от такова голямо значение. Поне за мен е така. Е, разбира се, приятно ми, като ме спират и до днес непознатипо улиците и ме поздравяват, засвидетелстват ми почит и уважение. Харесва ми това внимание, но по-важни са истинските отношения между хората – искрената любов и приятелството, които остават за цял живот.\n– Вярвате ли, че романтиката и “бургаските вечери” все още ги има?\n– Вярвам, че ги е имало преди мен и ще ги има и дълго след мен. Бедността и трудностите като че ли направиха хората по-прозаични, но онези, които отворят сърцата си за романтичната любов, със сигурност ще я намерят. А за бургаските вечери какво да ви кажа, те не може да се опишат, дори не може да се изпеят. Човек трябва просто да ги изживее.\nИ едно друго стихотворение, смятано от мнозина за не по малко гениално:\nОТВОРЕНО ПИСМО ДО МОИТЕ ПРИЯТЕЛИ\nРазличен и непостоянен,\nно винаги един и същ,\nаз идвам уморен и жаден,\nдобър като априлски дъжд.\nИ търся топлина и рамо,\nедна приятелска ръка.\nИ обич ми е нужна само –\nда стопли грубата ми длан.\nНо в моя малък свят,\nкъдето преплитат мислите лъчи,\nсе разминават ветровете\nи мойта съвест не мълчи.\nЕдва тогава ви разбирам:\nаз може би отдавна знам,\nче трябва всички да обичам,\nпред ужаса да бъда сам!\nИ от една и съща чаша\nсъс вас да пия съм готов,\nмакар че нейното приятелство\nне се превръща във любов!\nАко някой от вас има други стихове от Иван Ванев ще сме безкрайно благодарни да ги споделите и ще ги добавим в стихосбирката! (пишете комента под поста, благодарим ви предварително)\nЗа да прегледате и свалите цялата книга в различни формати използвайте бутона по-долу: DOWNLOAD/СВАЛЕТЕ/ИЗТЕГЛЕТЕ “Бургаски вечери” на Иван Ванев от тук