Моята гордост Архиви - Страница 3 от 6 - Промяна и личен брандинг\nКатегория: Моята гордост\nМОЯТА ГОРДОСТ: Атанаска Николова „Продължавах да търся, решена да…\nИдеята е моят гост да помогне на теб, а ти на него, а аз да бъда връзката между вас. Нали това правя, свързвам хората!\nПрез декември 2018-а ми гостува Атанаска Николова, която вече усеща ефекта от нейната кариерна промяна, и ни разказва за дългия път към нея, за вярата и търпението!\nВЪРХУ КАКВО РАБОТИХМЕ С АТАНАСКА\nДа смени сферата на кариерното си развитие, поради достигане тавана за нейния професионален опит. През 2017 (6 сесии)\nИзясняване на професионална роля и цел\nФормулиране на преносими умения\nПредставяне в посока на новата й цел\nЕфективно търсене на варианти за промяна\nРабота върху вътрешната увереност\nКазвам се Атанаска и съм от Бургас, наричат ме Наси. Обичам природата, моментите на тишина и четенето на книги. Приятно ми е да рисувам. Любознателна съм, харесва ми да пътувам и да виждам нови места. Наслаждавам се на всичко, което ме кара да се възхищавам. Непримирима съм към проявите на нечовешко отношение и липсата на толерантност.\nОт дете имам силната потребност да се грижа за хората около мен да се чувстват добре. Днес съм щастлива майка на две деца – син, който вече е лекар, и дъщеря, ориентирана към живота на изкуствата. Моята сила са хуманитарните науки. Застанала пред избора за висше образование, избрах да уча Връзки с обществеността, и се дипломирах като ПР специалист.\nПрез 90-те години, когато прохождаше частният бизнес в България, случайно (въпреки, че няма нищо случайно), попаднах в сферата на търговията. Започнах работа в национална дистрибуторска компания за бързооборотни стоки. Така влязох в спиралата на корпоративния и динамичен свят. Пред мен се откри нов хоризонт, отвъд който ме чакаха разнообразни контакти, поле за изяви и емоционални моменти. За да съм успешна и оцелея в тези среди ми бе необходим силен характер, целеустременост, бърза мисъл и емоционална интелигентност.\nПътувах много, посещавах семинари и обучения, водих преговори. Своевременно реших, че още една специалност магистър по Международен бизнес няма да ми е излишна, и си я завърших. На бързи обороти градих себе си и професионалната си кариера в компаниите, за които имах удоволствието да работя. Движих се на пилотния принцип, напред и нагоре в йерархията на корпоративния свят.\nВодена от силното чувство за отговорност, енергичност и желанието да довеждам нещата докрай, са раздавах без да деля бизнеса на работодателите ми на мой или техен. Достигнах позицията на Регионален търговски мениджър, което за провинцията е най-високото ниво. Формирах екипи, мотивирах хората, давах личен пример като успешно се справях с клиентските възражения. Изпитвах неудържимо желание да предавам моя опит и придобитите умения в годините на кариерата ми в търговията, преговорите и изграждането на трайни партньорски взаимоотношения. Преминах обучения и се сдобих с квалификацията и уменията на обучаващ. Няколко години с ентусиазъм изпълнявах и тази роля. Създадох вътрешно фирмена политика на въвеждащо обучение, с което се гордея, защото се използва и до днес.\nИ така докато не настъпи моментът на прегаряне… Преломният момент, който отключи в мен нова потребност – кариерна промяна. Сферата на човешките ресурси силно ме привличаше, натрупала умения в процесите на подбор, и мотивиране на служителите. Взех решение да се преквалифицирам, за да поема нов път. Коректно приключих трудовите взаимоотношения с работодателя си. Оставих зад гърба си компания, производител с изградена регионална структура, екип и организация на работа, за които имам основен принос.\nИмах нужда да остана сама със себе си, да обмисля и след това да действам. Подарих си време с детето, за четене, обучения и работа с персонален коуч. Изпитвах и страх от неизвестното, непознатото бъдеще, от мисълта ще ми се довери ли някой, без да съм квалифициран специалист човешки ресурси.\nРАБОТАТА МИ С ЛИЛИ\nВ търсене на новото начало срещнах Лили, посетих семинара й за кариерно преориентиране „А сега накъде?“. Изключително полезен ми беше, както и срещата с присъстващите. Последва още подкрепа от Лили, в подготовката на CV, и представянето ми пред потенциални работодатели. Моралната подкрепа е от съществено значение, а тя прави това с лекота. От разговорите ни осъзнах какво всъщност нося в себе си и как да не поставям бариери, които са деструктивни за бъдещата ми реализация. Лили ме насърчи да търся място за следващото ми развитие, което да съвпада с моите ценности.\nВ провинцията намирането на работа съвкупност от това да ми харесва, да ми носи удовлетворение, да имам време за подрастващата ми дъщеря е много трудно. Уплашена, че няма такава комбинация от условия, започнах работа отново в ролята на мениджър продажби (добре познатото старо). Чувствах новата работа като огромен компромис. Отрази ми се, меко казано, съсипващо. Непримиримото в мен крещеше да не се предавам, думите на Лили често кънтяха в мен. Продължавах да търся, решена да не правя избори от страх, че съм без работа, а само водена от желанието ми за кариерна промяна.\nКЪДЕ СЪМ ДНЕС\nКъде съм днес ли? Ами на място, което започвам да чувствам моето – във фирма, регионален лидер за строителни материали и стоки за дома. Случи се като във филм, явих се на интервю за Експерт Доставки. Тръгнах с идеята да си дам нов шанс. Собственикът на фирмата просто разпозна в мен подходящия човек, който да поеме частта подбор и развитие на персонала. Оказа се, че са провеждали интервюта, но сред кандидатите не открили желания от тях профил. И така получих търсената възможност. Благодарна съм и много мотивирана. 🙂\nПочти половин година работя като Специалист подбор, обучение и развитие на човешките ресурси. Персоналът е с численост над 350 служители, което ми дава широк диапазон за развитие. Все още се адаптирам, но осъзнах най-важното, да приема фирмената култура и да си поставям цели.\nИнвестирам в специализирана литература и си търся начини да се самоусъвършенствам, защото работата ми е много интересна. Точно, каквато си я представях – да се грижа за комфорта на служителите, да откривам талантите сред тях, да попълвам свободните позиции откривайки подходящите хора и да организирам обучения с цел повишаване професионалните им компетенции. Усещането да съм в двупосочен процес е уникално. Развивам себе си и помагам на хората да се развиват, развивайки техните компетенции, обогатявам себе си.\nВече разполагам с три довършени проекта и над 15 организирани продуктови обучения, успешни кампании за подбор и няколко нови идеи. Ще имам нужда и от подкрепата на ръководството, за да ги реализирам.\nЗа тези, които преминават или тръгват по пътя на промяната, бих искала да споделя един цитат: „Най-дълъг и стръмен е пътят към себе си. Твоята същност непрестанно се мени и ти убягва. Още никой не е открил пряк и лесен път към себе си. Твоят път заобикаля през другите. Грешките съпътстват това лутане към себе си. За да се откриеш е нужна смелост, вътрешна освободеност, право и експеримент…“\nИз „Пътуване към себе си“ от Блага Димитрова\nТова беше всичко от нас с Наси. Дано сме били полезни и интересни!\nА ако темата за кариерната промяна е на дневен ред и при теб, в момента послучай идващите празници настолната книга за кариерна промяна „От любов към себе си“ може да бъде закупена с 50% отстъпка (за втория брой), както и специално пожелание за 2019-а! 🙂\nМОЯТА ГОРДОСТ: Ивелина Иванова „Важно е човек да не…\nЗдравей, аз съм Лили Георгиева и в рубриката си „Моята гордост“ ти представям тези, с които се гордея най-много – моите клиенти, хората, които постигат промени вътре в тях, а след това и отвън, като откриват или създават работата или бизнеса, които ще обичат.\nПрез ноември 2018-а ми гостува Ивелина Иванова, която след години на учене и работа в Германия се завърна в родината, и продължава да намира себе си. 🙂\nВЪРХУ КАКВО РАБОТИХМЕ С ИВЕЛИНА\nДа си изясни коя е бъдещата посока на кариерното й развитие и дали да го реализира в Германия или не. Втората половина на 2017 (6 сесии)\nИзясняване на силни страни\nНабелязвани на варианти за кариерно развитие\nОсъзнат избор на позиция в България\nКогато получих поканата да участвам в рубриката “Моята гордост” на Лили, бях същевременно изненадана и полaскана. Изненадана от измамното чувство, че моята история не е “уaу”, и поласкана от нейния избор и от нейното изказване: “Титлата не прави човека, а човека – нея. Важното е ти да си доволна от своето развитие, а не аз или някой друг“. Все още ми е трудно да дам висока оценка на всички резултати и постижения до тук, защото ние искаме все още и още, и всяка извоювана цел ни се струва след това недостатъчна. Въпреки това съм много щастлива да споделя моята кариерна промяна “от любов към себе си”.\nКазвам се Ивелина Иванова, родом от Монтана, на 31. След като завърших езикова гимназия, реших да продължа образованието си в Германия. Така се озовах в Берлин, където защитих бакалавърска степен по география и магистърска по геоинформатика. Много интересно, но и много непонятно за широката публика. Географията ми беше любима, защото ме срещна с различни широко скроени хора и заедно ходихме да опознаваме земните пластове и различни култури. Магистърската степен не ми лежеше особено на сърцето, но въпреки това я завърших. Тогава осъзнах, че дипломата не е само лист хартия. Образованието те учи как и къде да намираш най-ценната информация, което ти разширява кръгозора и те прави откривател. Е, не мога да скрия факта, че се притеснявах с какво ще си изкарвам хляба след това, макар да бях сигурна, че без работа няма да остана. Само дето на мен не ми стига да имам просто някаква работа, а тя трябва да е вдъхновяваща и оставяща след себе си следа. Последните години от моя престой в Берлин работих на постоянен договор в една малка инженерна фирма. Нищо общо с моите две дипломи. Това, което ми харесваше обаче, беше уютното чувство, с което ходих на работа заради близките ми отношения с колегите. След периоди на повишение, свикване със задачите и страх от промяна, хубавите отношения ме задържаха повече време от необходимото.\nПрез цялото време в главата и сърцето ми се въртеше идеята да се върна в България и да донеса уменията си от чужбина. В този период на чудене, нерешителност и вътрешно желание за промяна, срещнах Лили. Първо я гледах в едно предаване по телевизията, след което няколко месеца получавах бюлетина й, и накрая просто й написах. И хоп, изненада! Лили Георгиева бързо ми даде обратна връзка, приятелска ръка и интересни упражнения за самооценка (личностни качества плюс придобити умения). Ако трябва да съм честна, до сега не се бях замисляла колко ми е трудно да се самооценявам. Успяхме да намерим силни и слаби страни, къде има нужда от повече знания, и най-вече увереност да формулирам призванието като израз на обич към себе си. Локацията като географско понятие не беше от значение. През това време хем неочаквано, хем най-естествено, любовта ме върна в България. Не беше никак трудно и дългото умуване дали да се върна у дома бързо приключи.\nДнес работя в световно известна и успешна компания в София. Отново нищо общо с висшето ми образование и предишната ми работа. Но в този момент, в тази ситуация, в този отрязък от живота ми, аз се радвам, че пак уча и че мога черпя от ресурсите, които ми се предоставят. Уча се да излизам от зоната си на комфорт в една бързо променяща се среда, уча се на различен вид комуникация, уча се да прилагам придобитите ми знания. Работата по различни проекти в екип ме обогатява и ми помага да опознавам и себе си като личност. Смея да твърдя, че човекът, на който най-много се възхищавам, е една дама – моят пряк мениджър. Все повече осъзнавам колко е важен за мен ролевият модел на ръководителя и как ежедневните задачи се превръщат в мотивация и устрем към успех. Когато някой ден натрупам достатъчно опит, бих искала да съм развила подобни лидерски качества.\nМоите размишления за кариерна промяна и професионално развитие не спират до тук. Представата ми за това търпи изменения във времето и се напасва спрямо промените в мен самата. За мен работата е важна, но също толкова ми е важно тя да ми дава свободата да бъда успешна като цялостна личност в другите ми житейски роли. Все още мисля, че в един по-късен етап ще си заслужа втора страница от любимата ми поредица “Моята гордост“.\nВажно е човек да не спира да действа, да иска, да търси, да чува вътрешния си глас. Ако не си вярва достатъчно, винаги има хора, които вярват повече от него. Добре е да ги чуваме и да приемаме помощта им! Искам да кажа на всички онези, които четат това и усещат нуждата от промяна, но им е некомфортно с големите промени – започнете с малка крачка, и то – отвътре навън. Чувството на удовлетвореност си заслужава и радостта от работата се забелязва!\nТова беше от нас с Ивелина. Надявам се, че ти е било интересно да прочетеш нейната история! А ако и в теб има желание към осъзната кариерна промяна, заповядай на уъркшопа по темата, който предстои на 1 и 2 декември в София. Казва се ПРОБИВ и ще е мнооого практически! 🙂\nМОЯТА ГОРДОСТ – Гинка Георгиева „Всички хора искат да…\nПрез октомври 2018-а ми гостува слънчевата Гинка Георгиева, която помага на хората да имат любящи взаимоотношения и осъзната сексуалност.\nВЪРХУ КАКВО РАБОТИХМЕ С ГИНКА\nДа си изясни кой е фокусът на нейната работа, на кого може да бъде полезна по най-добър начин, и как да се представи пред тази аудитория, така че да носи стойност и да поражда доверие. По-фокусирана и ангажирана аудитория. Пролетта на 2017 до есента на 2017 (6 сесии по развитие на личен бранд)\nФокус на услугата, която предлага\nСвързване с аудиторията, на която може да бъде полезна по най-добър начин\nСистема за развитие на своите канали за достигане до хората\nВътрешна увереност и готовност за действие\nЗдравейте, казвам се Гинка Георгиева и съм психолог по образование. Изборът ми на професия е свързан с едно мое качество, както обичам да се шегувам – алчността ми да имам всичко и най-вече, щастлива връзка, която с годините да става все по-здрава. Омъжена съм за Наско от 25 години, с който имаме Георги на 23 години, и Елена на 11. Преди години исках да развивам себе си и връзката си, и избрах психологичната наука за целта. Склонността ми към ‚алчност‘ се активира с пълна пара и в желанието ми за квалификация след дипломирането ми по психология. Както може би сте запознати, днес психологичната терапия и консултиране предлагат множество подходи в подкрепа на психологичното здраве на хората, и всеки един от тях има своите специфики. Повечето ми специализации са в чужбина, продължиха и продължават с години, но най-много време съм посветила на обучения, касаещи интимните взаимоотношения и сексулността – фамилни констелации, работа с първични травми, лечение на травматични сексуални състояния, женска сексуалност и сексуалност в двойка. В момента се обучавам за гещалт терапевт.\nЗА НУЖДАТА ОТ ФОКУС\nНезависимо, че се чувствах достъчно добре подготвена за работа с хора, аз прекарах дълго време в лутане и почти никаква яснота за начина, по който искам да се представя на моите клиенти, така че да ми се доверят. Вече имах бранд, лого, уебсайт и хубава фейсбук страница, но в тях липсваше фокус. Това започна да не ми харесва, но в същото време нямах точна представа какво е нужно да сторя, за да променя нещо. Докато…..\nЕдин ден случайно не попаднах на страницата на Лили, която представяше себе си като човек, който може да ти помогне да развиеш кариерата или бранда си. Нещо силно ме караше да споделя работните си терзания с нея и по женски интуитивно й писах. Получих в отговoр прекрасно и структурирано предложение за съвместна работа, орагнизирано в рамките на няколко сесии, предшествано от разговор за опознаване. Помня, че тогава очаквах първата ни среща като трепетна, любовна и за щастие, не останах разочарована. Получих много повече от това, което очаквах, а и днес все още се радвам на нейната помощ и подкрепа, независимо, че работните ни взаимоотношения се развиха вече в приятелски. Много бързо, може би още след първите сесии (които се случваха онлайн), избрах посоката, в която щях да работя основно и да акцентирам продуктите си – проблеми в интимни партньорски взаимоотношения, трудност при създаване на такива, сексуални затруднения, но само в контекста на връзката и любовта.\nРАБОТАТА С ЛИЛИ\nПо време на работата си с Лили осъзнах, че за да могат моите клиенти да ми се доверят, е в ажно да виждат и познават преди всичко човека Гинка… и чак след това психолога Гинка Георгиева. Не ми беше лесно да показвам себе си и да споделям лични преживявания в официалната ми фейсбук страница – мислех си, че тя е само за служебни постове, и хората не ги интересува какво правя или преживявам в момента. Започнах да правя и видеа, статии, постове, лайф сесии, да участвам в телевизионни предавания, с които да бъда полезна на хората, за да може да усетят коя съм, и какво може да им даде нашата съвместна работа. От края на работния ми проект с Лили и нещата, които тогава ме тревожеха, отмина много време, и не помня конкретни детайли от самия процес. Но днес, вследствие на нейната помощ, се радвам на добра работа и много клиенти.\nА това, което остана накрая, е усещането ми за едно доживотно сътрудничество и подаване на ръка, както го правеше всеки път, в който се отказвах и не вярвах, че мога да бъда психолог, работещ само в една посока. Благодаря ти, Лили!\nВсички на тази земя желаят да имат споделена любов в живота си. Всички усилия на хората в този живот са в името на тази любов, независимо, че отвън понякога не изглежда така. Но всички опити да се създадат хармонични взаимоотношения биха били много трудни, да не кажа невъзможни, без три основни неща:\n1.Да имат или да са имали родители, които се обичат.\n2.Да са емоционално зрели хора.\n3.Да са сексуално уверени и да преживяват здравословна сексуалност.\nМоите клиенти са няколко типа – хора, на които им е трудно да създадат връзка; такива които я задържат за известно време, но винаги се разделят, често поради една и съща причина; както и такива, които вече имат връзка или семейство, но живеят с много напрежение и болка. Хора, претърпяли разв од или изневяра или такива, вплетени в любовни триъгълници. Най-често страданията на клиентите ми са свързани с проблеми в общуването и сексуални затруднения от всякакво естество.\nКАК ПОМАГАМ НА ХОРАТА\nВ последно време правя едно съвсем просто упражнение с моите клиенти. Моля ги да си представят картина, в която общуват с любим човек. В излъчването и на двамата се вижда много радост, усеща се любов, флиртуват нежно, целуват се, държат се за ръце. След това моля клиента ми да си представи, че по време на това прекрасно взаимодействие с любимия до него стои майка му, а понякога и баща му, и те просто гледат какво прави той. Почти винаги хората не могат да продължат да показват любов в присъствието на родителите си, плачат, споделят, че чувстват неудобство и срам. Това упражнение много ясно показва, че моят клиент, несъзнателно, разбира се, ще направи връзката си трудна и болезнена, и ще саботира всякакви предпоставки за любов и хармония.\nНие трудно си даваме яснота колко всъщност искаме нашите съдби да са еднакви с тези родителите ни, и това е една от основните причини, поради която връзките се разпадат. Чрез фамилните констелации, в индивидуална сесия или група, помагам на клиента да види защо неговите родители не са се радвали на щастлив интимен живот, да разбере, че той днес няма същата причина, за да следва техния избор на взаимоотношения. След това вече можем да обсъдим неща, свързани с това как моят клиент умее да изразява и споделя своите виждания за интимните взаимоотношения. Ако има неудобство, срам, постоянно недоволство, че някой нещо не прави или не достига, моята помощ дава на човека умения да създаде поведение, в които той все по-рядко да преживява такива състояния.\nИ не на последно място е така важната за мен сексуалност – най-прекрасният начин за изразяване и преживяване на любов в едни взаимоотношения. По тази тема има хиляди въпроси и… предимно мрак. Моята работа се изразява в това да помогна на хората да изяснят за себе си каква би била здравословната сексуалност за тях. Какво ще ги накара да се отпуснат и да използват сексуалността като път, който да ги води към едни по-любящи взаимоотношения. Обръщам внимание на проблеми, свързани с половия акт, например нежелание за такъв или пък пристрастяване към него, бърза еякулация, липса на ерекция, поведението на жената и мъжа по време на акта.\nПрепоръката ми често се изразява в това хората да не се отказват да търсят решение за всички затруднения, които се появяват в техните взаимоотношения. Добре е да имат предвид, че ако те са болезнени, вероятно нямат общо с настоящето, а са повлияни от минали събития и ситуации. Имам и един апел към всички, които прочетоха до тук: възползвайте се максимално от психологичната помощ в България, за да “излекувате” това, което ограничава създаването на любящи връзки или семейства.\nА ако желаете да се свържете с мен, можете да ме намерите на моя сайт, на моята официална фейсбук страница, в YouTube канала ми, в Инстаграм.\nСъщо така, с удоволствие Ви каня на специално обучение което създадох, в подкрепа на женската сексуалност, което предстои в началото на ноември в София. Разгледайте и ми пишете ако имате каквито и да било въпроси. Ще се радвам да ви видя там!\nТова беше от нас с Гинка. Надявам се, че ти е било интересно да прочетеш нейната история!\nА ако темата за обичаната работа, кариера или бизнес ти е актуална, запознай се с настолната книга за кариерна промяна „От любов към себе си“, съдържаща 30 истории на промяна на български жени, която издадох това лято.\nМОЯТА ГОРДОСТ: ЯНИНА ХРИСТОВА „Няма значение към каква професия…\nПрез септември 2018-а ми гостува Янина Христова, която е един от създателите на Второ прогресивно училище във Варна. Как стигна до там, ще ти разкаже Янина в една история, която няма да забравиш веднага, след като прочетеш. Трогва и замисля!\nВЪРХУ КАКВО РАБОТИХМЕ С ЯНИНА\nДа си формулира с какво иска да се занимава след като се върне в България и да постигне състояние на вътрешно спокойствие и яснота; да предприеме стъпки за реализиране на взетото решение От март 2017 до март 2018 с прекъсване от няколко месеца по време на преместването и периода на проучване (общо 6 сесии)\nСтабилизиране на вътрешното състояние\nИзясняване на ценности и приоритети\nФормулиране на преносими умения, знания, интереси\nИзясняване на роля, функция и принос\nИзчистване на идеи и предложения и вземане на решение\nАз съм една българка на 30+ години и в момента живея във Варна. Родом съм от Пиринска Македония (Гоце Делчев) и нося в себе си както тишината на планината, така и поривът към “калабалък”, непокорство и желание за промяна. Като дете съм преживяла както дисциплиниращата детска градина в комунизма, така и свободата на село при баба и дядо. Душата ми трепва при спомените за тракащата каруца, отправена към тютюневите ниви в Гайтаниново в 4 през нощта, а децата завити в черджета и грейки. Трепва и при спомена за цветната градина, която засаждах сама до реката, когато баба гърлеше картофите в далечната нива в Брезнишкия балкан. Спомням си топлината от допира до животните на село, топлите яйца и току що издоеното козе мляко с пяна. Свободните игри с децата до полунощ, обиколките с колелета, ежедневното обиране на двете черници в двора на църквата, палавите си братовчеди и приятели, с които измисляхме всякакви щуротии. В защитената среда, на село. Сред близки и познати, сред природата, на свобода.\nВсъщност сърцевината на спомена не са конкретните места или събития, а чувството за принадлежност, за сигурност, за предвидимост. В света на възрастните сигурност и предвидимост нямаме, но нямаме и чувство за принадлежност. А бихме могли да имаме. Важно е да имаме. Наскоро осъзнах, че независимо с какво се занимавам като дейност, в основата на всичко стои желанието ми, потребността ми от принадлежност. Аз имам нужда от общност, от група, в която да споделяме еднакви ценности и убеждения, в която има пространство за приключения, за доверие, за дискусии, за проекти.\nКогато родих Калоян преди 7 г. тази потребност изкристализира много ясно. Вече имах дете, а се бяхме изолирали сами тримата (аз, съпруга ми и бебето) във Виница, без приятели, без голямо семейство, баби, дядовци. В този момент поривът да осигурим чиста храна за бебето ме заведе до тогава стартиращата инициатива “Хранкооп”. Гмурнах се гладна и жадна в тази общностна инициатива и се почувствах жива отново. И не, не храната ме мотивираше да доброволствам в създаването на кооператива, а фактът, че сме събрали едни 100 човека заедно и заедно имаме нужди, които намираме начин да удовлетворим. Малко по-късно създадохме фермерския пазар във Варна, а аз стартирах и свой самостоятелен бизнес, който ми носеше и приходи, и ме свързаваше с нормални, млади, свободни хора. Бях щастлива…заради хората, с които се срещах всеки ден и с които споделяхме сходни виждания за света.\nПреди 3 години се роди Мира. Преустанових участието си в кооператива, затворих и бизнеса. Заминахме за Англия, където се случиха две големи неща:\nЖестоко усетих липсата на принадлежност отново. Отново се бях изкоренила.\nПопаднахме в едно обикновено селско училище, където Калоян започна 1 клас на 5 години без да знае 1 дума на английски език. След 4 месеца говореше свободно, беше щастлив, с огромно желание ходеше на училище, а аз виждах огромната разлика между предучилищната подготовка в България и тази в Англия.\nПрофесионализмът, качеството, отношението, високият стандарт и изисквания – всичко това много силно контрастираше с реалността в България, където косите ми настръхваха при мисълта, че децата ни стоят на чинове по цял ден, четат буквар, който не е променян 30 години, не се възпитава поведение и уважение между деца и възрастни, не се работи за социално и културно развитие на децата, да не говорим за любов към науките, към литературата. Знаех как се разчита на страха от госпожата, за да се научи урока и как урокът няма особен смисъл за самото дете. Знаех за възпитаването в бележкарство, в постоянна надпревара и конкурентност, постоянно сравняване между децата. Разбира се, навсякъде има изключения, и тук има хубави примери, но те са въпрос на късмет, а не на система. Тези мисли не ми даваха мир и покой.\nАз съм учител по професия, завършила съм Английска филология в СУ, а след това и Университета във Вермонт в САЩ. Много добре знам как едно дете може да заобича ученето и как може да се отврати от него.\nЗапозната съм с принципите на “учене чрез преживяване” и колко е важно всеки учащ да прекара “знанието” през сетивата си и индивидуалните си интереси, за да го попие.\nВ университета в САЩ учехме чрез преживяване. Не съм зубрила нищо, но четях самоволно по 10 книги за всеки предмет, за да разбера смисъла и да мога да разреша проблемите и проектите, по които работихме.\nНо да се върна към днешния ми разказ…За промяната, за избора, за удовлетвореността.\nСилното чувство, че не принадлежа никъде и съм изкоренена, се конфронтираше с желанието ми да предоставим смислено образование на Калоян и Мира. Ако останем в Англия и в хубавото училище, оставаме изкоренени и без принадлежност; решаваме проблема с образованието за нашите деца – Калоян и Мира, но децата във Варна продължават да нямат различно училище. Усещах лицемерието в това да “оправя” само нашите деца…Положението изглеждаше без особен изход….Бях отчаяна, неудовлетворена. Исках да се върна в България, но исках децата ми да учат в селското английско училище. Исках да съм част от общност и да си намеря място и принадлежност, но това не можеше да се случи в Англия.\nПо това време се свързах с Лили Георгиева. Бях загубена и объркана. Майчинството ми приключваше, имах нужда да работя, а сякаш нищо не ме удовлетворяваше. Дупката в душата ми зееше и аз не знаех с какво да я запълня. Потърсих Лили отчаяна. Имах няколко предложения за бизнес проекти, но аз не знаех какво искам. Бях заклещена в това незнание. Лили не се опита да реши проблемите ми, а направи нещо много важно. Тя се разрови в душата ми, за да разбере какво е важно за мен като човек. Провокира ме сама да размисля на какво държа в този живот и кой е моят център. Върна ме към центъра ми и освети тунела, който ми се струваше ужасно дълъг и тъмен. Тя не извървя пътя вместо мен, но ми помогна да тръгна напред към светлината. Направихме 6 срещи в рамките на 6 месеца с известно прекъсване. Последната среща беше най-силна за мен. Аз и изброих стъпките, които смятам да предприема и тя ме попита: “И ако всичко това (дай Боже) се случи, както си го представяш, ти удовлетворена ли ще бъдеш? “\nИ тогава осъзнах голямата истина. Няма значение какво ще работя, към каква професия ще се насоча, аз няма да съм удовлетворена от нищо, ако не се справя с вътрешната си неудовлетвореност. Осъзнах, че съм като героите от “Сидхарта” на Херман Хесе, които цял живот търсят щастието по света и все не го намират, докато един ден единият спира да търси и си отваря очите за наличното щастие, тук и сега. Да, тривиално е, знам. Но по-голяма истина от тази не мога да дам. Аз осъзнах, че в живота си имам няколко големи потребности. Трябва да се погрижа за тях, без тях дупката ще си остане дупка.\nДа имам общност, към която принадлежа, на която служа и в чиито ценности вярвам\nДа работя за добро образование не само за моите деца, но и за децата на хората, с които споделяме общи ценности и виждания.\nНо също така разбрах, че е важно да знам къде е моят център и да се връщам към него. Да улавям моментите, в които търся удовлетворението и смисълът навън; да си намеря форми и начини да намирам смисъл и удовлетворение тук и сега, в себе си и реалността, такава каквато е. Винаги мога да търся промяната, но удовлетвореността ми не може да зависи само от крайния резултат. Дори май е обратното – крайният резултат зависи от това дали съм била спокойна и удовлетворена в процеса на работа.\nАко и вие имате нужда от такава помощ, потърсете Лили Георгиева 🙂 Тя запалва осветлението в тъмния тунел, за да можем ние сами да намерим пътя към светлината.\nКЪДЕ СЕ НАМИРАМ В МОМЕНТА\nОще докато бях в Англия с Нора Гавазова от Детската къща във Варна търсихме алтернативи на традиционното училище за родителите, които споделяха, че не виждат истинска алтернатива на традиционното, нереформирано образование. Търсенето ни доведе до Явор Джонев, който от години се подготвя за създаването на подобно училище в София и заедно с Института за прогресивно образование го създават през 2016г. Срещата ни с него беше съдбовна. На 3 април 2017г. Явор и Диана Робова, директорката на първото прогресивно училище в София, ни подадоха ръка. Отвориха вратите си за нас и ние преминахме от другата страна. Нямаше връщане назад. Вече създавахме училище.\nИ ето ме мен днес. На 3 септември 2018г. открихме Второто прогресивно училище във Варна. То е общностно училище, което си поставя високи цели. Това е училище, в което се събираме хора със сходни виждания за света, подкрепяме се, стремим се към общи цели. Образованието е фокусирано върху учене чрез преживяване, което е възможно с помощта на структурирана Монтесори класна стая преди обяд и Изследователска програма на International Baccalaureate следобед. Добавяме спорт и изкуства. В училището децата се учат да спазват правила, като сами осъзнават защо са нужни и преживяват последствията както от прилагането им, така и от липсата им. След време ще стигнем до момент, в които те сами избират правилата, защото са осъзнали и преживели нуждата от тях.\nНие сме прогресивно училище, защото отваряме училището за нови подходи, за нови идеи, за ново знание, за нови преживявания, за дълбоко осмисляне на знанията, като в същото време постигаме национални стандарти (МОН) и международни стандарти (IB). За нас е важно децата както да научават много, да бъдат предизивиквани да се развиват, да се сравняват най-вече със себе си. Да се научат да уважават себе си и другите, да комуникират спокойно чувствата и мислите си, да вярват в себе си и да обичат да учат.\nВ момента поставяме основите на всичко това и сме благодарни за родителите за търпението. Ще отнеме време, но важното е, че вече сме на пътя и вървим стремглаво напред. Използвам възможността да отправя покана към родители, които разпознават своите виждания и разбирания в този текст, да се свържат с нас. Имаме още 2 свободни места в 1 клас за учебна година 2018-2019. Можете да разберете повече за училището на Фейсбук страницата ни и на сайта ни. Можете да се свържете с мен на тел. 0884/195699\nВ заключение бих искала да се обърна към всички онези българи, които са избрали да останат тук. Така или иначе сме тук и сме заедно, нека се обединим, нека намерим форми и начини да се свържем отново в общност. Българското общество е доста разединено, ние сме сами, а сами е трудно. Призовавам ви, нека се свързваме с подобни на нас, нека правим крачки заедно, нека градим своя свят тук и сега, заедно. От нас зависи българското общество да се излекува. На много места има мини общности, които правят великолепни неща. Нека бъдем повече, нека се обединяваме около убежденията си и се борим за тяхното реализиране. Това е нашият шанс за промяна. Осъзнавате ли го?\nТова беше всичко от нас с Янина. Знам, че историята ти хареса и че те замисли.\nПожелавам ти кураж и лекота по твоя път!\nА ако темата за кариерната промяна и осъзнатия избор е актуална и на теб, ще се радвам да те видя на нетрадицинното представяне на настолната книга за кариерна промяна „От любов към себе си“, съчетано с практическа лекция, което предстои на 25.09.2018 в City Stage в София. Във Варна представих книгата още след излизането й през юли – благодаря за големия интерес!\nМоята гордост: Какво ново с гостенките от предишни издания?…\nПрез юли и август 2018-а публикациите ще са по-различни, а именно, ще ти разкажа за новостите около гостенките от самото начало на рубриката, от ноември 2016-а, до началото на 2018-а.\nСлед част 1 през юли, днес съм ти подготвила още седем жени, които смело действат напред, нагоре, настрани, от любов към себе си!\n1. Станка Стоянова, която ти представих през лятото на 2017-а – кулинарен ентусиаст, който обича да се забавлява в кухнята, да приготвя вкусна храна и да я запечатва на снимка, създател на блога Know How to Cook.\nЕто какво разказва тя за промените при нея:\nПървата голяма промяна, дълго обмисляна и дълго отлагана, дойде още през септември 2017. Прекратих малкия семеен бизнес, с който се занимавах през последните 4 години и поех по нов път. Пътят, към който ме теглеше сърцето.\nВ момента работя върху няколко проекта в сферата на здравословното хранене. Основният ми фокус е кулинарния ми блог Know How To Cook. Мястото, където споделям изпитани рецепти за вкусна, сезонна и истинска храна, в помощ на хора, които са изправени пред въпроса как да се храня разнообразно и балансирано, когато имам непоносимост към глутен и лактоза.\nИмах честта и удоволствието да работя съвместно със SUUPA, българска стартъп компания, и да разработя първите им две рецепти за здравословна зеленчукова супа в бутилка, удобна за хапване по всяко време.\nДоброволно подпомагам дейностите на фондация „За храната“. Активно участвах в реализирането на две много успешни и мащабни издания на Денят на Революцията в храненето, а през следващите месеци предстоят няколко интересни и иновативни проекта също насочени към популяризиране на здравословното хранене сред децата. Организирам детски кулинарни работилници.\nУспоредно с това продължавам да се самоусъвършенствам, посещавам курсове за надграждане на знанията и подобряване на уменията ми в сферите на кулинарната фотография и стайлинг и дигиталния маркетинг.\n2. Галия Георгиева, автор на книгата „Светлини и сенки“, на чиято премиера може би си бил/а през септември 2017-а, и която ми гостува малко преди нея.\nЕто и нейната равносметка:\nВ момента се намирам пред издаване на английската версия на романа „Светлини и сенки“, чийто български вариант издадох през есента на 2017-а. Едновременно с това уча Бизнес мениджмънт и продуцентство, водещ съм на групи по медитация и релаксация, имам и мое малко филмово студио с името на книгата на английски език – Light and Shadow. В подготовка съм за филма по първата част на книгата. Уча усилено актьорско майсторство и аржентинско танго, за да изиграя ролята на Анна. Пределно фокусирана и прегърнала от сърце мечтата си. Продължавам да живея в Лондон, ежедневието ми е изпълнено с цветя, изкуство, бизнес и любов.\n3. Гергана Желева, която познаваш от гостуването й към края на на 2017-а, когато се представи с „Мога да доведа големия маркетинг при стартиращия бизнес и да го накарам да работи.“\nЕ, все още го прави, ето как:\nПоявяването на моята история в рубриката “Моята гордост” предизвика малко цунами от подкрепа, въодушевление и доверие от напълно непознати хора, които ме бяха усетили като техния “маркетинг човек”. Няколко седмици буквално пощата ми преливаше от разкошни съобщения, които ме замислиха за въздействието (вкл.че има хляб за мен в писането) и всички хубави неща, които тепърва бих могла да случа!\nРеших, че експериментът си струва – да се предизвикам колко бързо, гъвкаво и ефективно мога да адаптирам години познание и корпоративна практика към специфичните нужди на по-уютни бизнес формати и начинания.\nСъздавах заедно с първите си с клиенти и продължавам да развивам свой стратегически маркетинг протокол, който взима най-същественото от бизнес логиката на “ големите” и го трансформира по начин, подходящ да служи на малкия и среден бизнес, където винаги “маркетингът идва последен”.\nНапълно валидно и в моя случай – сайтът идва последен\nНай-предизвикателното на подобен протокол е, че всъщност не може да бъде един протокол, не е шаблон – от няколко седмици с Kaya Design до осем месеца с Arkithema, в работата с всеки клиент винаги знам точно как ще започнем (спойлер: диагностика), знам и че ще сме много доволни от резултатите накрая, но с какво точно ще изпълним “всичко по средата”, е това си остава custom-made.\nПродължавам да отделям част от времето си и за съвсем стартиращи начинания, както и да се включвам в по-големи маркетинг екипи при сложни проекти. Защото кой е казал, че твоето нещо в действителност е едно нещо..?\n4. Лукреция Константинова, която ни разказа за системата Хюман дизайн в гостуването си в края на 2017-а, към днешна дата е попълнила портфолиото си с нови умения и компетенции:\nНовото при мен е, че освен професионален хюман дизайн анализатор, сега съм и сертифициран преподавател в уъркшопа за клетъчна трансформация Да заживееш дизайна си. Това е единствен по рода си образователен курс, разкриващ всички тайни на човешката природа и механизмите задвижващи света. Той продоставя 100% надеждна и достоверна информация, която задвижда у човека един вълнуващ процес на себепреоткриване и осъзнаване на своята лична сила по един нов начин. Преживяването на все повече удовлетворение, автентичен успех и вътрешен мир е едно много естествено следствие когато използвате тази практична информация в ежедневието си. На моят нов уебсайт скоро ще обявя и първата за дата за този вдъхновяващ уъркшоп. Всеки, който иска да постигне майсторство в живота си е добре дошъл!\n5. Любомира Любенова, видео маркетинг иноваторът, която ми гостува в началото на 2018-а, и която виждаш все по-често покрай съвместната ни видео рубрика Да работиш с радост, споделя за новото при нея:\nПрез последните няколко месеца около мен се завъртя творческа вихрушка, заради която малко отложих и почивката си. Пред прага съм на много нови проекти. Освен, че работим върху напълно обновената версия на сайта ни, решихме да продължим усилено и бомбандирането с полезна информация в „Бизнес уроци и споделени идеи“ Това е един мой проект, който малко бях загърбила напоследък. Можете да проверите за какво става въпрос тук: b2blessons.net.\nA един от най-вълнуващите ни летни проекти е „Да работиш с радост“, върху който работя почти всеки ден .\nОсвен това, подготвяме нещо, което все още не се е появявало на българския пазар, но за него ще ви разкажа по-късно. Кипи усилен летен труд!\n6. Силвина Фурнаджиева, която се представя с ключови думи продуктивност и ефективност, и която беше на фокус в рубриката в началото на 2018-а, разказва за развитието на нейните проекти:\nСлед няколко месеца работа в новото ми амплоа на консултант по продуктивност мога със сигурност да кажа, че това е моят път и моето нещо. От януари досега се случиха много неща. Най-важните: направих консултации и няколко обучения със страхотни хора като тук можеш да видиш част от техните отзиви, и освен това, със Зори Стефанова завършихме практически насоченото онлайн обучение“Супер продуктивност“, което снимахме. Оттук можеш да си го вземеш все още на сравнително ниска цена, която ще се увеличи през септември (когато ще добавим няколко полезни екстри), затова най-добре действай сега. Още изненади от мен очаквай през есента. 🙂\n7. Мариана Кръстева, която ми гостува само преди няколко месеца, и ни разказа за проекта си „Така започна всичко“, книга за деца, целяща подпомагането на семейства с осиновени деца за това да им съобщят деликатната вест и тя да бъде прието от страна на децата по-леко. Ето какво се случва с нея:\nНовото при мен е, че визията ми продължава да расте и вече не става въпрос само за „Така започна всичко“ като книжка, а за „Така започна всичко“ като издателство за детска литература, с основна тема себепознанието. Това ще бъде бутиково издателство с високи стандарти и изисквания както към смисловото авторско и преводно съдържание на книгите, така и към илюстрациите и печатния краен продукт.\nЕкипът вече е сформиран и в момента кипи усилена работа по кандидатстване за Евро финансиране за летящ старт! Стискайте ми палци!\nОт друга страна, след един спомагателен шут от Лили, за да ми помогне да преодолея някои мои блокажи по започването на същинската работа по книжката, вече са на лице типажите на главните герои и разкадроването на текста по страници и композиции. Сега ми предстои веселата част по създаването на 33 пълноцветни илюстрации! С малки стъпки, но смело към целта! Следете напредъка на проекта ТУК.\nТова беше от нас.\nТова, което ме прави особено щастлива, е че всички тези дами са постоянни и устойчиви с своята промяна, и че действат, въпреки неувереността, проблемите, трудностите по пътя.\nЗащото са направили промяната от любов към себе си!\nА ако и ти искаш да направиш крачка в посока работа, дейност или бизнес, които да обичаш, като получиш професионални насоки за кариерна промяна, плюс вдъхновение от още истории на български жени в промяна, значи книгата „От любов към себе си“, която издадох през юли, е за теб. Между другото разкошната корица е именно дело на Мариана, за която ти разказах в т.7!\nДо нови срещи и нали знаеш,\nкъдето и да си, с теб съм,\nМОЯТА ГОРДОСТ – Какво ново с гостенките от предишни…\nДнес съм ти подготвила седем жени, които смело действат напред, нагоре, настрани, от любов към себе си! 🙂\n1. Ваня Емилова, първата дама, която ти представих в самото начало на рубриката „Моята гордост“, в публикация от ноември 2016-а, тогава беше с фокус издаването на детската книжка „Маслекют на горния етаж“ – премиерата мина прекрасно и вече много от нас четат и препрочитат книжката. 🙂\nЕто какво ново при нея:\n„Две години след написването на книгата ми за деца „Маслекют на горния етаж“, продължавам и разширявам каузата си в полза на децата.\nЗавършвам магистратура „Детско-юношеска психология“ в Софийския университет и работя с деца през метод за подкрепа на детското развитие, наречен“Психомоторика“. Той има за цел да подпомогне психологическото съзряване на детето чрез игра. Под формата на различни занимания с психомоторни модули в психомоторната зала децата на възраст между 0 и 8 години използват действието, удоволствието и връзката с другите като основа за развитие на личността си. Психомоториката е ориентирана освен към деца в норма, и към широк спектър деца с емоционални и учебни затруднения, с дефицит на внимание и хиперактивност, деца с аутизъм, инвалидност, церебрална парализа и други.\nКато следваща крачка от дългосрочния ми проект за подпомагане на все повече деца и насърчаване на развитието им по добър начин, ще се опитам да направя така, че Психомоториката да стане по-достъпна като образователна и превантивна дисциплина в повече детски градини и училища, така, както е на много места по света. Повече за психомоториката и моята работа можете да научите от моя сайт. „\n2. Ваня Висарионова, с която те запознах през декември 2016-а, тогава тепърва стартираше с проекта си за възстановяване след раждане „Не на диастазата“, а в момента програмата е предпочитана от стотици жени, и пред Ваня предстоят много нови предизвикателства. 🙂\nЕто какво каза тя за промените при нея:\n„От една година съм сертифициран специалист по Ресторативно движение и съм много горда с този факт!\nВече почти две години работя в сътрудничество с Маги Пашова. Екипната работа ни се получава повече от добре и създаваме много качествени проекти. Единият от тях е „Не На Диастазата“ – онлайн програма за ефективно възстановяване след раждане чрез лесни упражнения и създаване на нови хранителни навици.\nВече имаме подкаст, отново насочен към майките, които се интересуват от грижата за майката и нейните деца. Може да ни чуете тук.\nИ, освен това, да споделя първо с теб и твоята аудитория – престрашихме се, аз и Маги, и започнахме работа по обща книга. 🙂\nВ близките години се надявам, най-накрая, да намерим нова, по-голяма зала, където да има няколко обособени къта – за деца, за Ресторативно движение и за тренировки с пудовки. Ако си развихря въображението може да има и кухня с прясно приготвена храна, релакс зона за цялото семейство, масажи и семеен терапевт. Кой знае? Мечтите се сбъдват!“\n3. В началото на 2017-а ти разказах за Катя Сърбова, която вече носи фамилията Миленова. 🙂 По онова време тя откриваше света на личните финанси… а в момента … виж какво ново:\n„С теб се запознахме в началото на 2016 г. (февруари/март), когато се насочих към кариерна промяна. До тогава разработвах и управлявах европроекти. Три месеца по-късно започнах да се обучавам като личен финансов консултант и след още три започнах практиката си. Срещите с клиенти ми дадоха информация какво търсят като финансова услуга. Продължих обучението си като професионалист в областите на пенсионно, застрахователно, инвестиционно планиране и кредитиране.\nЦелта ми в близко бъдеще е да развия като услуга изготвянето на финансов профил, който да помага на човек в намирането на правилното за него решение (финансово и житейско) или посока на развитие. Две години след първата ни среща ме намираш по-напред по пътя, който маркирах с твоя помощ. Тогава мислех, че съм намерила отговора на въпроса „А сега на къде?“. Сега знам, че в реализацията ми като свободно практикуващ експерт той винаги ще съществува за мен. Свободата минава през отговорността.“\n4. Нейната усмивка не може да се сбърка! 🙂 Освен мой клиент, Жана Токова е и мой приятел, и аз имам радостта да следя отблизо нейното развитие. Ето какво ново, след представянето й в рубриката в началото на 2017-а:\n“ Две години след като взех решението за промяна съм щастлива от избора, който направих – да развия франчайз бизнес в сферата на здравето и красотата, да работя от вкъщи и да имам достатъчно време за нашите две прекрасни момчета. Иска време колелото да се завърти и все пак благодарение на подкрепата на Лили за това време успях да изградя мой разпознаваем бранд: aloevera-bg.com.\nЗанапред ще продължавам да помагам на повече хора да бъдат здрави и да се чувстват добре в тялото си, както и да увеличавам бизнес екипа си, привличайки нови, амбициозни и упорити хора. Вярвам, че ще стигна и до сбъдване на мои лични проекти, които изчакват точния момент и хора.“\n5. Мирослава – Делчева Пепелджийска ми гостува през пролетта на 2017-а и разказа за прехода й от фармацията към натуропатията, а в момента продължава да развива все по-интересни проекти по темата. 🙂\nЕто какво ново при Мира:\n“ Основният ми фокус са индивидуалните консултации за холистично здраве, към мен се обръщат предимно деца със здравословни или емоционални проблеми, жени с хормонален дисбаланс, чревен дисбаланс, емоционални кризи и стресови ситуации. Любимият ми курс за родители Детско холистично здраве, вече е в онлайн формат като видео курс: с него подкрепям родителите да са по-спокойни в отглеждането на здрави деца. Гордея се и с най-новият ми проект – курс за здраве на цялото семейство Училище за здраве, който обхваща широка палитра от теми като балансирано хранене, чревно здраве, емоционален баланс и подкрепа с природни средства. Следващото му издание ще бъде през есента. Не спирам и с образователната дейност чрез лекции, уебинари и информативни статии в моя блог. 🙂 “\n6. Надежда Тодорова, майка, доктор по синтаксис, творец и подкрепяща една много специална кауза жена, изгря в „Моята гордост“ през лятото на 2017-а и оттогава грее все по-ярко!\n„Точно една година след участието ми в „Моята гордост“ с удивление, но и с огромно удовлетворение мога да кажа, че към момента съм осъществила на 90% мечтите-цели, които съм споделила тогава!\nОсновната ми цел занапред е развиването на YouTube канала на Nadko Designs чрез редовни видеоуроци и включвания на живо, както и разширяването на творческата общност около Nadko Designs чрез клубни срещи, работилници, курсове и уроци в студиото и онлайн.\nНай-новият проект, върху който съм фокусирана в момента е Бизнес училището към Nadko Designs Studio, чиято главна цел е да помага на жени-творци да стартират и/или да подобрят и развият бизнеса си. Искрено се надявам да успея да вдъхна кураж и да мотивирам и жени, които се грижат за детето си (или друг близък) със специални нужди и не могат да си позволят да работят далече от тях целодневно на заплата – за тези от вас всички семинари, обучения, работилници и други мероприятия в Бизнес училището на Nadko Designs Studio са с постоянна специална по-ниска цена.“\n7. Албена Славова, с чието гостуване закрихме 2017-а, по онова време беше в началото на нейния нов път, а в момента върви доста уверено по него… и помага и на други да го правят.\n“ Половин година по-късно чувството на удовлетворение от това, което правя, все повече ме завладява. Продължавам да съм все така влюбена в коучинга. Затова през пролетта се сертифицирах като арт-коуч. С това моите сесии станаха не само по-резултативни, а и особено вдъхновяващи. Усещането ми за мисия се засили, виждайки как хората, които ме потърсиха, надмогват страхове и опасения, стават решителни, уверени и позитивни. Започват да живеят нов живот. Те намират полза и от статиите, които пиша и публикувам на моята Фейсбук страница.\nВ момента активно подпомагам младежи със специални потребности. С тях работя по проект към сдружение „Няма невъзможни неща“. Той е свързан със създаване на социално предприятие. Това беше моя мечта и стоеше на второ място в списъка с идеи, с който започнах своята промяна. Сега мога от първо лице да кажа, че мечтите са задължителни, но стават факт само с последователност и воля.“\nТова беше прегледът за юли, очаквай още интересни представяния през август. 🙂\nА ако и ти искаш да направиш крачка в посока работа, дейност или бизнес, които да обичаш, като получиш професионални насоки за кариерна промяна, плюс вдъхновени от още истории на български жени в промяна, значи книгата „От любов към себе си“, която издадох преди няколко седмици, е за теб. 🙂\nКураж и лекота по твоя път!\nконсултант по промяна и личен брандинг\nМОЯТА ГОРДОСТ: Жени Димова “ Животът е или дръзко…\nИдеята е моят гост да помогне на теб, а ти на него, а аз да бъда връзката между вас. Нали това правя, свързвам хората! ?\nПрез юни 2018-а ми гостува Жени Димова, която напусна корпоративния свят, за да стане част от екип с мисия, и то не кой да е, а на една от най-успешните и истински жени-предприемачи в България. Историята й е емоционална и открита – точно като самата Жени!\nНе можех да дишам. Задушавах се. Задъхвах се. Все по-рядко се усмихвах на другите и на себе си. Бях се превърнала в изнервена до изнемога жена. Усещах с цялото си същество какво не е наред, всъщност знаех го…Но не правех нищо, за да го променя. От страх. Страхът от неизвестното, от мъглявината на желанието ми да променя статуквото. Сковаващ, зверски, парализиращ страх.\nПомня усещането за безпомощност и безизходица, които владееха дните и безсънните ми нощи. Помня човека, в когото се бях превърнала и така дълбоко не харесвах. И тогава един ден просто си казах: „Стига толкова! Достатъчно! Трябва да направиш нещо!” Никой, дори най-близките ми хора, не знаеха как всъщност се чувствам в действителност. Така реших. Знаех, че това е един от онези пътища, които човек трябва да извърви сам.\nУЗРЯВАНЕ ЗА ПРОМЯНА\nВажно е да отбележа, че аз всъщност имах много добре платена работа в голям и хубав офис, в сърцето на града, близо до дома ми. И ето Ви парадокс – сигурността и високият стандарт се оказаха недостатъчно условие, за да се чувствам доволна, щастлива и на мястото си. Това е работа-мечта за мнозина, но ние с нея просто имахме някакъв вид генетична непоносимост. Намирах се в особен, сложен и деликатен период от живота ми, нуждаех се от промяна. И я потърсих, провокирах, очаквах, работейки за нея…За да може да ми се случи.\nОсвен всичко, исках и да дам пример на детето си как се преследват мечти. Как всичко, което ни кара да се чувстваме некомфортно и не в мир със себе си, няма място в живота ни и е най-добре да си отиде. Просто трябва да дръзнем да го пуснем. Искам да я науча как примиренческата позиция те превръща в страничен наблюдатетел на собствената ти съдба. А човек трябва да бъде неин творец, да търси, да проправя пътя си, там, където няма такъв и може би най-важното – да не спира да учи и да не се страхува. Защото всичко най-прекрасно е отвъд страха (как, обичам клишетата, защото са истина!). Страхът, който аз преодолях в мига, когато напуснах зоната си на комфорт.\nЗа да реализирам промяната, имах нужда от нечия помощ. От пеперудата предизвикваща цунамито, което щеше да промени живота ми. И мен самата. Тогава на пътя ми, неслучайно, застана Лили. Като кариерен консултант, като приятел, като сестра, като фея…И пъзелът започна да се подрежда. Бавно, но сигурно. Срещи, разговори, тестове, обсъждания, преподреждане на преоритети, желания, взиране в стари и създаване на нови мечти… Един нов поглед върху това коя съм аз и какво мога, какво нося в себе си и какво имам да дам. Осъзнах ясно къде се намирам и къде исках да стигна. Има една единствена дума за това, което се случи след срещата ми с Лили и тя е – трансформация. Отвътре навън. Обичах тази жена и я ненавиждах едновременно. Първото, за всеки, който е срещал Лили, е ясно – не е трудно да я обикнеш от пръв поглед – магнетична, лъчезарна, умна и интелигентна. Но да обясня за второто – ненавистта. Ненавиждах я, защото постоянно ме караше да излизам от зоната си на комфорт. Да, да, знам – само тогава, когато напуснеш това място се случват най-хубавите неща в живота ни, чудесата също. Обаче е трудно…\nИ така. Не след дълго се оказах член на глупа, с чието заглавие към онзи момент бях в пълен противовес. НЕ обичах това, която работя. Бях перманентно недоспал робот. Ходех в офис, вършех си работата, получавах заплата. И толкоз. Нямаше ден, в който да искам да отида в онзи офис. Монотонна работа в огромна международна корпорация. А аз – клетка от матрицата, невидим изпълнител. Кошмар.\nДо един феруарски понеделник, в който Лили сподели за много интересна работна позиция в групата. И преди го е правила, но сега го усетих различно. И първата ми мисъл, след като прочетох текста на обявата, беше: „Уау, супер шастливец ще е човекът, който успее да получи тази работа.” А втората: „Искам това да съм аз, искам тази работа.” И пак онзи сковаващ страх – от новото, от неизвестното, от „несигурното”. Тогава си спомних една мисъл на Хелън Келър – „Сигурността е суеверие. Не съществува в природата. Животът е или дръзко приключение или нищо”. И реших – няма начин, сега е моментът – мога да летя, скачам. Няколко дни по-късно изпратих CV-то и мотивационното си писмо. После дойде поканата за първата среща. Останалото, както се казва, е история.\nИ ето ме днес – 4 месеца по-късно, аз съм част от разрастващият се екип на една вдъхновяваща жена-предприемач – Надя Петрова. Сивото ми работно ежедневие се трансформира в интересни, различни и изпълнени с предизвикателства дни. И сега ми се случва да имам безсънни нощи – обаче това е само, защото понякога нямам търпение да дойде новият ден. Честно.\nНаред с това в мен рухна една огромна заблуда – до сега си мислех, че свободата, от която имам нужда, мога единствено аз сама на себе си да дам. А се оказа, че не е точно така. Може и друг да ти я даде. Само е нужно да ти повярва.\nНадя повярва в мен. И няма по-голяма мотивация от това да оправдая гласуваното ми доверие. А работата вече не е работа, тя се превърна в постигане на цели, мисия. И изисква предимно творчество и въображение. Сега влагам усилия в това да превръщам проектите, по които работим в релност, а не в ставането и отиването на място, където не искам да бъда. Има разлика, нали?!? И е толкова хубаво!\nИ вече знам. Щастието е въпрос на избор. Изисква дързост и смелост. Обаче си струва. Да обичаш това, което работиш, е цел и мечта, от която никой, никога и за нищо на света не бива да се отказва.\nБлагодаря ти, Лили, че беше до мен и ме преведе по тъмната горска пътечка на моето търсене.\nБлагодаря ти, Надя, че ме чакаше и ми подаде ръка, в другия, светлия край на същата тази пътека.\nОт малка, невидима брънка в корпоративния свят, се превърнах отново в личност, чието мнение не просто се цени и уважава, но и се търси съвсем целенасочено. Сега имам възможността и огромната привилегия да се развивам, да уча много нови и интересни неща, да израствам, да творя. Не мога да опиша какво е чувството да си част от екип с мисия, просто го пожелавам всекиму…\nЗатова, мили момичета, не отлагайте повече. Направете първата крачка към промяната, точно днес, сега, в тази минута. Никой друг, освен Вас, не е в състояние да направи това. Пуснете вашата пеперуда от клетката. Повярвайте, че можете. Защото е точно така и вие го заслужавате. От любов към себе си. 🙂\nТова беше всичко от нас с Жени. 🙂\nАко и ти си на етап замисляне или реализиране на кариерна промяна, заповядай на събитието „Удовлетворение и смисъл от работата: как да ги постигна“, което предстои в три града: Бургас – на 17.03, София – на 20.03 и Пловдив – на 24.03. Всички детайли са тук.\nУспех и попътен вятър и в твоята промяна!\nМОЯТА ГОРДОСТ: Жени Гунева „Търся доброто както в щастливите…\nВсеки месец ще те срещам с различен човек, който ще сподели кой е и в какво вярва, как се е променил по време на нашата работа, свързана с кариерното ми развитие или изграждането на личния му бранд, какво е актуално за него в професионален план, и какво предстои да постигне. Накрая вместо заключение той ще те подкани за определено действие или ще те покани да участваш в негов личен проект.\nПрез май 2018-а ми гостува Жени Гунева, която на възраст, на която повечето хора избират да се пенсионират, се гмурва в дълбокото, за да излезе по-вдъхновена, и себе си.\nНамирам се в най-хубавата възраст. Тя е тази, на която съм в момента. Вече нямам търпение за някои неща, защото съм стигнала до точка в живота си, когато не искам повече да губя време за това, което не ми харесва или ме наранява. Правя това, което обичам. До сега съм живяла живота си така, че не съжалявам за нищо направено или казано от мен. Вече не се тревожа какво мислят другите за мен. Смятам, че съм творец на живота си, на движението напред, на улавянето на възможности, на изследването на нови хоризонти. Търся доброто както в щастливите ситуации, така и в трудните моменти.\nИмам изключително семейство, в което включвам, разбира се, и семействата на двете ми деца, и тримата прекрасни внуци. По образование съм строителен инженер. С много желание и ентусиазъм изучавах всички тънкости на проектантската работа. След демократичните промени през 1989-та година, се наложиха драстични промени и в моята професионална реализация. Творческите ми възможности осигуриха развиване на бизнес с изработване на бутикови кожени изделия. Независимо от това не спрях поректантската си дейност, което ми даде възможност да създам фирма, която работи успешно вече 24 години. За себе си осъзнах, че съм постигнала всичко, което съм очаквала от проектантската дейност, прекъснах я, и се насочих към нови цели. Реших, че е време за драстична промяна и я направих! Изправих се лице в лице с проблемите си. Важен е начинът, по който реагираме на тях. Карам хубавите неща да се случват и се усмихвам на процеса.\nСмятам, че нашите хобита и сраничните ни занимания са тези, които ни издигат. Така се случва магията. Занимавах се с много проекти едновременно. Експериментирах разни неща единствено заради забавлението, но и за успокояване, след изключително напрегнатата работа като управител на проектантска фирма. През живота си съм се занимавала с много видове дейности: шиене на дрехи, рисуване, плетене на шапки и създаване на бутикови изделия като чанти и дрехи от напа. И тъй като нищо не се появява ей така от само себе си и всяка творческа работа е надграждане на вече съществуващото, стигнах до усвояване на технологията за обработка на стъкло fusing. Тя се оказа откритието на живота ми и доведе до…\nМОЯТА ИСТОРИЯ НА ПРОМЯНА\nКогато човек започне да усеща, че е научил всичко за работата си, е време да смени курса, и да намери нещо ново за учене. Само така движението ще е напред. Разполгам вече със свободата от финансов стрес, което ми осигурява възможност за творчество. Около две години изучавах сама процеса на обработване на стъклото, открих необходимата ми литература, денонощно стоях около пещите, в които се изпичат стъклените пластики. Това доведе до много стъклен скраб, но и до идеи и решения, които са интересни и оригинални. Вече започнах да се занимавам професионално с художествено стъкло.\nЗа моя голяма радост най-неочаквано, мое произведение беше подарено на Grace Vanderwaal от неин фен от България. В в обръщението си към певицата той е написал : “A doll made out of glass” holding a plate of strawberries and a jar of Nutella (kind of).Glass art by: Jeni Guneva jgglassart.com She kindly accepted our challenge and created the glass figurine in just a few days.Thank you, Jeni :). А на снимката можете да видите и нейната реакция и стъклената кукла в ръцете и.\nС КАКВО ТИ ПОМОГНА ЛИЛИ?\nОткрих Лили в момент, когато в резултат на сериозно заболяване, бях изпаднала в личностна криза. Усилията ми да се възстановя, нежелането да продължа напрегнатия и изнервен начин на живот, ме доведоха до отказ от контакти с хора, извън семейството ми. Тя ми помогна да се измъкна от подтиснатостта, която ме беше обзела, подаде ми ръка в този труден момент, и лека полека преодолях проблемите. Тогава дори ми беше трудно да говоря. Исках да изкажа мислите си, но думите ми бяха слаби и неуверени. Аз съм доста критична към всички и най-много към себе си. Борех се, за да се върна към нормалното си мислене, но беше много трудно. Не исках хората да усетят разликата в мен от състоянието преди и след. Постепенно се преборих с почти всички последици от инсулта и сега вече съм АЗ. С нейната изключително интуитивност, както и със способността да общува по подхдящия начин с хората и да ги преценява, тя успя с търпение да ми върне увереността и самочувствието. Сега продължавам с увереност напред с коренно различна дейност. С нейна помощ започнах да оформям нов личен бранд. Първите стъпки за намиране на подходящите хора, които да ми съдействат, са направени с нейна помощ. Сега продължаваме заедно напред.\nНа 1-ви март 2018-та година се откри първата ми изложба в „Мраморна зала“ на БНР. В момента аранжирам първата ми самостоятелна изложба в „Национално изложение на художествените зан аяти и изкъствата Орешак“, която ще се експонира в зала „Приложно изкуство на народите“. Тя ще бъде открита на 28-ми май. Имам и постоянна изложба в София на ул. „Бързарица“ № 8.\nОсвен на изложбите, моето творчество, под марката JG Glass Art, може да се види и в моя сайт, в моя Фейсбук профил, в Пинтерест, Инстаграм, LinkedIn и Google+.\nТова беше всичко от нас с Жени.\nЕто още истории като нейната: рубрика „Моята гордост“. А ако и ти искаш да направиш своята кариерна трансформация, заповядай на 4-тото издание на семинара за кариерна промяна от любов към себе си „А сега накъде?“ на 19 май.\nПрез лятото очаквай и книгата ми на тема кариерна промяна от любов към себе си, с практически насоки за промяна, както и истински истории на жени като Жени.


Полента с гъби и броколи - България инфо\nИзберете глава броколи с тегло около 250 грама. Нарежете цветчетата и оставете настрана, след което нарежете тънките стъбла на къси дължини. Изхвърлете дебелия край на стъблото.\nКипнете вода в тенджера, осолете я, след това добавете стеблата броколи, оставете ги да се готвят 2 минути, след това извадете с изцеждаща лъжица и потопете в купа с ледена вода. Добавете цветовете към врящата вода, оставете само за минута, след това отцедете и ги добавете към стъблата.\nНарежете 100 г малки печурки на половинки или четвъртинки, в зависимост от техния размер. Обелете и нарежете на ситно 3 скилидки чесън.\nСложете 500 мл зеленчуков бульон да кипне в малък тиган. Добавете 125 г бързо приготвяща се полента и разбърквайте в продължение на 5 минути. Когато се сгъсти, изсипете 75 мл сметана и 50 г меко масло.\nЗагрейте 4 супени лъжици зехтин в плитък тиган, добавете гъбите и ги задушавайте, докато започнат да се оцветяват. Прибавете към тях стеблата броколи и чесъна, запържете за минута-две, след което добавете цветчетата.\nИзсипете полентата в чинии, добавете гъбите, броколите и чесъна върху полентата, а след това капнете няколко капки пушен зехтин отгоре.\nПолентата за бързо готвене има по-мека текстура от традиционния груб сорт и е най-подходяща за мекото, кремообразно ястие тук. След като започне да се сгъстява, кашата започва да пръска, така че внимавайте, докато разбърквате.\nАко желаете, добавете горгонзола към полентата, може също настърган пармезан или пекорино. Понякога добавям и двете. Понякога разбърквам в малко ситно нарязан белтък заедно с мазнината, в която се е сготвила. Гъбите и чесънът се комбинират доста добре с маслената каша, но бихте могли да добавите и пролетен лук едновременно с чесъна.\nPrevious Няма консервирани домати? Ето 10 страхотни соса за паста, които не се нуждаят от тях


Блокчейн се отпечатва в света на модата - Cryptalaxy\nБлокчейн се отпечатва в света на модата\nPosted on 24 юни 2019 година 24 юни 2019 година Author bitcoin-bg 1\nМодните дизайнери използват Блокчейн технологиите за нещо повече от автентифициране на продукти. За някои от тях се превръща в изцяло нова парадигма в индустрията със своите собствени уникални тенденции.\nБлокчейн и мода: това не са две думи, които очаквате да видите в едно и също изречение. И все пак, те се събират в много краища на света на модата.\nКогато става въпрос за висок клас мода, един от най-големите проблеми е фалшификатите. Скъпите артикули обикновено имат фалшификати и понякога клиент, който не подозира, може да ги купи, без да знае. Удостоверяването на елементи е, разбира се, първият случай на използване на Блокчейн технологията, когато става въпрос за мода. Въпреки това, може да се изненадате, че Блокчейн вдъхновил и нов тип мода.\nВземете, например, satoshi_one на Satoshi Studio – марка обувки, която е записана в публичната книга на Етериум. Предназначен да бъде оригинален, той цели да зареди средностатистическите мъже изцяло със сатоши-вдъхновена иконография на самата обувка.\nМиналия месец, първото в света „Блокчейн облекло“ се продаде за $ 9,500. Облеклата са изцяло цифрови и се виждат само онлайн. Чрез използването на 2D софтуер за рязане на шаблони за облекла и софтуер за 3D дизайн, инструментите за рендиране на филми дават възможност да се създадат хипер-истински дрехи, които изглеждат и се движат като действително облекло. Съхранена в Етериум, това е странна идея, която получи значителна реакция. В края на краищата, дигиталното облекло наистина ли е облекло?\nНякои твърдят, че дрехите, вдъхновени от блокчейн, са просто прищявка. Въпреки това критиците твърдят, че „Gen Zers“ вече има онлайн цифрови персонажи и прекарват голяма част от времето си в социалните медии. Защо тогава хората не биха искали да се обличат и да се представят по начин, който може да се персонализира в цифровите си общности?\nКато цяло, било то дрехи, вдъхновени от блокчейн, като satoshi_one или „цифрово облекло“, има причина да смятаме, че тази прищявка е тук, и ще остане. Тъй като криптовалутите стават все по-популярни, неминуемо можем да очакваме от него да се превърне в модна тенденция. Точно както интернет бумът от 90-те години имаше значително влияние върху модата, такова ще има и Блокчейн веригата.\nTag: Блокчейн новини 1 Comment\nPrevious PostНов скок до луната за Биткойн според Гугъл\nNext PostЧангпенг Жао за забраната на Биткойн в Индия: Колкото повече го забраняват, толкова повече хората го искат\nOne Reply to “Блокчейн се отпечатва в света на модата”


Фотографска изложба на Димитър Кенаров\nОткриване на 11 юли от 19.00 ч.,\nГалерия .Ластици/ Rubber Gallery, ул. "Герлово" №13, София\n"В края на месец май група турски еколози окупираха малкия парк „Гези“, в близост до площад „Таксим“ в централен Истанбул, в знак на протест срещу плановете на общината да издигне търговски комплекс на мястото на зелените площи. След агресивна намеса на полицията, ситуацията бързо ескалира в социалните мрежи и през следващите седмици над 2.5 милиона души излязоха по улиците на Турция – най-масовите демонстрации за последните десетилетия. Първоначалните искания за запазване на парка постепенно прераснаха в масов протест срещу авторитарната политика на турския министър-председател Ердоган и консервативни течения в турското общество.\nОптимизмът се оказа кратък. Рано сутринта на 11 юни, без никаква провокация, тежко екипирани полицейски части за борба с масовите безредици влязоха на „Таксим“, за да разчистят площада от плакати и барикади. Сред гъсти облаци сълзотворен газ и мощни водни струи, уличните сблъсъци продължиха часове наред. По-радикалните групи отвръщаха с камъни, прашки и фойерверки, но отпорът им беше кратък.\nНяколко дни по-късно беше разчистен със сила и самият парк „Гези“, а когато част от протестиращите намериха убежище в близкия петзвезден хотел „Диван“, полицията влезе вътре със сълзотворен газ в разрез с всички международни правила. В крайна сметка, след близо месец протести, над 7,000 души бяха ранени, десетки от тях тежко, а шестима изгубиха живота си. Турция вече никога не можеше да бъде същата. В продължение на три седмици отразявах събитията в Турция за различни международни и български медии, печатни, радио и телевизионни. Надявам се и снимките в тази фотоизложба – моята първа – да са уловили част от атмосферата."\n10.07.2013 г. 12:35\nЕтикети: Турция, Димитър Кенаров, Фотографска изложба, вода и революция: образи от Таксим, Газ


Райската ябълка помага за превенция на много заболявания\nНАЧАЛО ЗДРАВЕ Райската ябълка помага за превенция на много заболявания\nНа рафтовете по магазините можете да откриете райски ябълки. Полезни ли са? И как иначе!\nРайската ябълка има положителен ефект върху тялото. Полезна е при хора с наднормено тегло, защото съдържа малко калории – само 66 ккал на 100 грама. И не се смущавайте, че тя е сладка. Сушената райска ябълка помага при високо кръвно налягане подобно на лекарствата за кръвно. Достатъчно е да се консумират по 2-3 броя всеки ден.\nТози полезен плод помага и при заболявания на стомашно-чревния тракт. За да се справите с диарията, е необходимо да нарежете шест плода на парчета и да ги залеете с три чаши гореща вода. Оставете за тридесет минути, покрити с капак. Пийте студената напитка по една чаша през два до четири часа.\nКонсумирайки райска ябълка сутрин, тя ще ви даде енергия за целия ден. Този плод е чудесен начин за предотвратяване на рак, камъни в бъбреците и белодробни заболявания.\nТя има диуретичен ефект. Перфектно тонизира, подмладява организма, помага при нарушения на нервната система и дори забавя процеса на стареене.\nРайската ябълка увеличава апетита и подобрява настроението. За хората с проблеми със зрението, райската ябълка също е много полезна.\nТя е отличен антиоксидант.\nТози плод има висока хранителна стойност. Също така, райската ябълка е богата на витамин С, А, желязо, калций, мед, манган, калий. Плодовете съдържат лимонена и ябълчена киселина.\nРайската ябълка изпреварва обикновените ябълки по съдържание на следните полезни елементи: натрий, калий, магнезий, калций, желязо.\nЗатова е толкова полезна за хората, страдащи от сърдечно-съдови заболявания, както и при атеросклероза. Понякога плoдовете повяхват. Това означава, че плодът не е узрял и съдържа голямо количество танини. Mожете да сложите райската ябълка във фризера.\nРайската ябълка е много полезен продукт. Но трябва да се консумира внимателно от хора с диабет. Това се дължи на високото съдържание на захар, а именно фруктозата и глюкозата в плодовете. Включете в диетата си райската ябълка и ще почувствате как тялото ви ще ви каже: “Благодаря!”


Каракачанов иска 1000 лв. заплата за редник: Армията ни не е само за парада! | Dnes.bg Новини\nКаракачанов иска 1000 лв. заплата за редник: Армията ни не е само за парада!\n"Момчетата са добре натренирани", похвали той 68-ма бригада\n16 май 2017 15:30, Веселина Йорданова\nПроблемите с оборудването и заплащането могат да бъдат решени само по един начин - като се отделят необходимите средства. Това каза вицепремиерът и военен министър Красимир Каракачанов в Пловдив.\nТой и заместник-началникът на отбраната ген.-лейтенант Пламен Атанасов посетиха 68-ма бригада "Специални сили" в града. Те наблюдаваха демонстрация на занятия от ежедневната бойна подготовка на формирования от Силите за специални операции и се запознаха с учебно-материалната база.\nКаракачанов уточни, че започва обиколката си във военните формирования неслучайнио от 68-ма бригада - частта, на която може да се наложи да действа и при други обстоятелства.\nВидях, че момчетата са добре натренирани, морално мотивирани и за мен ще бъде удоволствие да ги видя в условията на реално учение, каза още военният министър.\nОтносно заплащането той уточни, че е необходимо на първо място разбиране в българското общество, защото има и други сектори, където парите не достигат. Трябва да се разбере, каза още Каракачанов, че армията не е институция само за паради на 6 май, тя трябва да защитава териториалната цялост и суверенитета на България и живота на българските граждани.\nС уговорката за лично негово мнение, той каза, че за да отговаря на рисковете на професията, един редник трябва да получава поне 1000 лева вместо сегашните 608 лева. С колко ще може да се увеличи обаче възнаграждението, според министъра, ще стане ясно, когато започне подготовката на бюджета за следващата година. Ще се целим в максимума, добави той, цитиран от БТА.\nКаракачанов каза, че отпуснатите от предишния кабинет "Борисов" 3 000 000 лева за ремонт на базите на бригадата в Пловдив и на полигона в Црънча не са били усвоени, но ще бъдат осигурени отново.\nЗапитан за новия многоцелеви изтребител, той отговори, че най-напред ще се запознаят с трите оферти, след което ще ги обсъдят в МС. Става въпрос за една огромна сума и не трябва да се бърза, каза министърът.\nОще по темата: ПловдивАрмияМинистерство на отбранатаКрасимир Каракачанов68-бригада Специални сили\nвоенен преди 1 година\nЗА СЪЖАЛЕНИЕ И ТОЗИ МАНДАТ НА БОРИСОВ ЩЕ МИНЕ И ЩЕ ЗАМИНЕ И НЯМА ДА ИМА КОЙ ЗНАЕ КАКВИ ШОКИРАЩИ ИЗНЕНАДИ! КАРАКАЧАНОВ "МЕЧТАЕЛ" ЗА 1000 ЛЕВА ОСНОВНА ЗАПЛАТА НА РЕДНИК И КАК ЩЕ СТАНЕ ТОЗИ "ФОКУС"???? ЗАПЛАТИТЕ НЕ СА ДИГАНИ ОТ 2009Г.!\nвес още на служба преди 1 година\nдокато в армията горе долу тогава вече чакаш системата да те изплюе! След това ставаш или шофьор или пазач! За съсипаните нерви няма да говорим! Пък полковници и генерали обикновено стават само връзкарите!\nДо анонимен 115,\nДа, нищо не вършим по цял ден! Случайно да видя, че съм писал за огромно количество бумащина, стара техника, която трябва да се поддържа и т.н. Стани ти военен, че да не вършиш нищо по цял ден! Пък и парите не са най-големия проблем! Като си вътре в системата и не си връзкар, доста по-сериозни ти се струват проблеми като взаимотношения с по-вишестоящи, липса на перспектива, развитие и специализация! Разликата със навън е, че на 50-55 години там обикновено си майсто в сферата си.\nДо Охранителят-София 116 500-600 000 сте охранителите, дето не знаете за какво взимате заплати.Я всички охранители до 30г. в армията , останалите на улицата.Какви са тези охранителни фирми? На който му трябват охранители да си ги назначава директно, а не чрез фирми да си пълни гушката някой прашляк от ДС или пенсионер полицай.\nСамо така! Въпреки скептицизмът ми породен наскоро към Патриоти- ПОДКРЕПЯМ! Така трябва да бъде и с полицията,така и с професионалните охранители,макар те да не са държавна институция би следвало ,да се прозре ,че всички допринасят за спокойствието и сигурността на хората!\nДо вес още на служба\n1100 малко ли са ти нищо да не вършиш по цял ден, колко исаш да получаваш 1800 ли? щом началниците ти се държат като лелки в менопауза това означава, че не сте много претрупани с работа. не стигат полицаите, ами сега и за тези лентяи трябва да мислим. и ако стане война ще ни защитят ли ... с голо дуппе срещу врага. но сигурно добре ще гласуват ако им направите заплатите 1000 лева\nИма начин! преди 1 година\nЗащо пък от парите на данъкоплатците?\nНад три милиарда годишно се дават на екзотичния етнос под формата на всевъзможни помощи.\nА за редовна армия бил нужен по един милиард годишно!\nРешението е просто - всички работоспособни търтеи, ако нямат образование - в земеделието, животновъдството и мините, за да изхранват себе си и децата си.\nТака хем ще имаме пари за армия, хем ще има за пенсии, хем проблемният етнос ще се очовечи, защото трудът е създал човека!\nв карлово трайно безработни станаха кадроваци , а жените в бригадата не могат да ходят какво остава да тичат и спортуват\nОфицер съм, от по-младите. Година-две ми останаха да си изпълня договора и след това доста ще се замисля дали да остана в БА! Ширеща се шуро-бажинащина и много ,повече или по-малко, безсмислена работа и огромно количество бумащина в комбинация с много стара техника! Ето това е днес БА! Да не ти се получи, някой от командирите ти да си състави лошо мнение за теб, службата ти става нетърпима, пръскаш маса нерви за глупости и всичко това за какво- за 1000-1100 лв. с добавките.\nМдааа... преди 1 година\nЗа огромно съжаление до голяма степен си прав.\nНе за целия ни военен състав, но за болшинството - да!\nКакто "искаше" и по 300лв. минимална пенсия ли бе Дебела Каракачанка???\nЗле преди 1 година\nМного ни е зле армията и с техника и с умения. Говорих с един Американски майор който беше в БГ и няма да ви казвам сравненията който направи за да не засегнете.\nЗагубихме руския опит и сега нямаме нищо. Всички войски около нас тренират непрекъснато заедно а ние сме пак отсъстващи. Полша, Унгария, Сърбия, Румъния правят учения заедно с Германия и САЩ а ние не може да изкараме 100 човека подготвен контингент за да не се изложим.\nИ 2000 лв да направиш заплатата ще ходят за заплата а не за друго.\nСя...... 1000лв на калпак (редници) при 30 000 армия (само редници) - без сержантския и офицерския състав - са 30 милиона на месец и 360 милиона на година!\nОколо 500 милиона за 35 000 армия със сержанти, офицери (до полковник) и генерали!\nДобре, но за редниците - контракт 5 години и след това нови военослужещи за 5г.\nНа принципа на натрупването - за 15г. 150 хилядна професионална армия!\n"Който не храни своя армия, ще бъде Принуден да храни чужда!"\nако средстата са от държана сигурност нещата ше се получат\nабе г-н милиционер колко получаваше като певец , порта и ДОНОСНИК....миришеш\nРом бил в казармата преди 1 година\nКазарма каракачанче, казармата ще оправи кризата в стрителството, машиностроенето там кьдето затьваме като дьржава.Учете се от бай ви тошко, бог да го прости.Няма нищо лошо да служите младежи.Стига с тия гевезьльци, да помогнем на нашата мила Бьлгария!\nабе що се напъваш тоя милиционер е без ден трудов стаж к'во очакваш тоя ще краде " като за последно " няма такава помия като тая полит...***\nКакто пишат по-долу, най-удачно е да се предислоцират поделенията в Северозападна България. Там има най-голяма безработица в България и ще има повече желаещи за същите заплати.\nТака ще живне този регион у нас.\nАз лично ще изпратя писма по Борисов, Каракачанов и моите депутати за тази идея.\nКаракачанов ако има собствени пари да им даде. От парите на данъкоплатците да не пипа.\nк'ва армия бе , шайка плашипутарници\nцецо пинъса преди 1 година


Янко Русев празнува рожден ден тихо със семейството у дома - 24chasa.bg\nhttps://www.24chasa.bg/ojivlenie/article/9274134 www.24chasa.bg 01.12.2020 06:20; 24 часа\nЩангистът с най-много световни рекорди в историята Янко Русев ще празнува тихо с най-близките си във Варна днес.\n“Когато приключи тази пандемия, ще има време да празнуваме. Дотогава ще спазваме мерките и това е. Седя си у дома и гледам много да не излизам”, каза легендарният щангист, който се премести да живее в пристанището на родния Шумен, както пееше Тодор Колев.


"Веселяк" - ARTIKOS\nКод: 070104 01 Категория: Чашите наИв Етикети: керамика, наив, чаша, чаша за топли напитки\nКерамична чаша за топли напитки, тип „мъг“, с авторска картина „Веселяк“. Оригиналната картина е изрисувана с акрил върху дърво от младия автор Ив и е в стил наив, а сега е пренесена върху чашата. Близо до дръжката е изписано името на картината, което е и своеобразно послание.\nОригиналната картина „Веселяк“ може да видите ТУК.\nПри поръчка на които и да са 3 чаши от „Чашите наИв“ получавате безплатна доставка до избран от вас офис на куриер на територията на страната.


Основни данни за Нептун\n30.07 AU (4,498,252,900 км)\n0.67 (19.1 часа)\n60,190 (164.8 земни часа)\n1% метан (в дълбочина)\nПръстените на Нептун са много тесни.\nНептун е осмата планета в нашата Слънчева система. Космическите апарати Вояджър-1 и Вояджър-2 установиха че Нептун изгежда външно като Юпитер, но за разлика от него има син цвят, поради наличието на метан, който поглъща червените лъчи. Има голямо тъмно петно с размер 12 000 х 8 000 км, което е област на високо налягане. Представлява вихър с посока обратна на часовниковата стрелка. Състои се от метан на кристали. Нептун има ивици успоредни на екватора. Облаците на Нептун се въртят по-бързо. По-дълбоките слоеве се въртят по-бавно с магнитното поле на планетата, което е свързано с недрата на Нептун. Пръстените на планетата са подобни на тези на Уран. Състоят се от лед и метан, който от слънчевата радиация се превръща във въглерод и водород. От въглерода метановия лед потъмнява. Уран и Нептун са с по-малка маса от Юпитер и Сатурн, поради което се очаква да имат по-ниско налягане и плътност, но това не е така, защото имат по-високо съдържание на тежки елементи. Това явление не е получило още обяснение. Този леден газов гигант и неспокойна атмосфера със силни ветрове (над 12 000 км в сек.). Около него обикалят осем луни. Синият цвят на Нептун се дължи на метана в атмосферата му. Той не може да бъде видян от Земята с просто око. Нептун е първата планета, чието съществуване е предвидено математически (орбитата на Уран била измествана от неизвестен обект, който по-късно се оказва друг газов гигант- Нептун).На всеки 5 години на Нептун се наблюдава феномен наречен „Голямото черно петно”. Този феномен представлява гигантска буря, която изчезва така внезапно както се е появил.\nДиаметърът на Нептун е около 49 528 км. Това е 3.88 пъти диаметъра на Земята. Ако Нептун беше кух, то той би могъл да побере 60 Земи. Нептун е четвъртата по големина планета в Слънчевата система (след Юпитер, Сатурн и Уран).\nМасата на Нептун е около 1.02х10^26 кг. Това е 17 пъти масата на Земята, но гравитацията на Нептун е само 1.19 пъти земната. На Нептун 45 кг човек би тежал 54 кг.\nЗа вътрешният строеж на Нептун може да съдим от неговите радиус, маса, период на въртене, форма на гравитационното й поле и от поведението на водорода, хелия и водата под високо налягане. Предполага се, че Нептун има скално ядро с маса 1.2 пъти земната. Ядрото е обгърнато от мантия (с маса 10-15 пъти масата на Земята), богата на вода, метан, амоняк и други елементи, които са под високо налягане и висока температура. Мантията има маса, 10-15 пъти по-голяма от земната. Над мантията се намира външен слой с една или две земни маси, съставен от молекулярен водород, хелий и метан. Синият цвят на Нептун се дължи основно на поглъщането на червения цвят на светлината от метана в атмосферата, но има и някои допълнителни, все още непознати фосгени, които придават на облаците този наситен син цвят.\nНептун притежава и магнитно поле простиращо се на 13 500 км от физичния център на планетата. Вероятно се генерира от движението на течности във вътрешността на планетата, такива като амоняк и метан в ядрото на планетата.\nДължина на деня и годината на Нептун\nВсеки ден на Нептун трае 19.1 земни часа, а всяка година 165 земни години.\nОрбитата на Нептун и разстоянието до Слънцето\nНептун е около 30 пъти по-отдалечен от Слънцето, в сравнение със Земята, на средно разстояние от 30.06 астрономични единици. В действителност орбитата на Нептун е по-отдалечена и от тази на Плутон, поради това че Плутон има много ексцентрична орбита. По време на този период (20 години на всеки 248 земни години), Нептун става най-отдалечената от Слънцето планета. От 21.01.1979 г. до 11.02.1999 г., Плутон беше вътре в орбитата на Нептун. Днес и до септември 2226 г., той ще бъде извън орбитата на Нептун. Афелият на Нептун е на 4 546 000 000 км от Слънцето, а перихелият на 4 456 000 000 км от Слънцето. Оста на въртене на Нептун е с наклон от 30°. Това дава сезоните на Нептун. Всеки сезон трае 40 години, като полюсите са в постоянна тъмнина или осветеност за четиридесет годишен период.\nАтмосферата му е съставена предимно от водород (80%) и хелий (18%) с малко количество метан, а температурата там е около - 220°С. Атмосферата на Нептун се подразделя на два слоя- по-ниска тропосфера, където температурата намалява с височината и стратосфера, където температурата се увеличава с височината.Както на повечето газови планети, и на Нептун бушуват огромни бури. Скоростта на вятъра на Нептун е най-голямата в цялата Слънчева система - около 2000 км/час. Най-голямата особеност на Нептун, Голямото тъмно петно, се намира в южното полукълбо. То е с размер, два пъти по-малък от Голямото червено петно на Юпитер, или почти колкото е диаметърът на Земята и е огромен ураган.\nВ него скоростта на вятъра е 300 м/секунда. Вояджър 2 откри по-малко тъмно петно, а също и малък неправилен бял облак, който обикаля около Нептун за 16 часа и е известен под името "Скутерът". Нептун има магнитно поле, което не съвпада с оста на въртене. Счита се, че това поле се генерира в сферична област близо до повърхността на планетата. Наблюдавани са били сияния именно в тези области. Подобно на газовите гиганти Юпитер и Сатурн в нашата Слънчева система, и Нептун има вътрешен източник на топлина, който му позволява да излъчва почти два пъти повече енергия, отколкото получава от Слънцето.\nТемпературата на Нептун е -216°С.\nЛуните на Нептун\nНептун има 8 познати луни, като Тритон е най-голямата от тях.\nРазстояние от Нептун\nПериод на обиколка около Нептун\n1,3 - 9,6 млн. км\nСъществуването на Нептун е предвидено през 1846 г., след като изчисленията показват отклонения в орбитата на Уран. Тези изчисления правят независимо един от друг Адамс и Льоверие. Нептун е бил наблюдаван и от Гайс и д’Арест на 23.09.1846 г.\nПрез август 1989 г., Нептун бе достигнат от корабът на НАСА “Вояджър 2”.\nНептун е кръстен на митологичния римски бог на моретата.


Евтини колани правят задната седалка опасна - Последни Новини от DNES.BG\nЕвтини колани правят задната седалка опасна\nСигурността се оказва лукс\n14 май 2012 18:27, Диян Пенев\nСнимка: Euro NCAP\nЗадните седалки на автомобилите не са по-безопасни от предните, дори напротив. Оказва се, че заради по-евтините предпазни колани задните места в автомобилите носят по-голям риск от сериозни наранявания при катастрофа, разкрива разследване на DW.\nТова се потвърждава и от статистиката за катастрофи на ADAC, която показва, че седящите на задните места в колата имат по-сериозни наранявания в областта на торса, от седящите на предните седалки.\nПричината е, че масово производителите на автомобили поставят предпазни колани с обтегачи само на предните места. Задните оборудват с обикновени - заключващи се.\nИзключение правят марките Volvo и Mercedes, както и луксозни автомобили като Audi A8 и Volkswagen Phaeton. За останалите коли на пазара предпазните колани с обтегачи за задните седалки се предлагат в допълнителното оборудване.\nПодобна "екстра" за задните седалки би оскъпила колите с по около 140-150 евро, при масово производство, сочат резултатите от проучването на Дойче Веле. Нищожна сума на фона на цената на един нов автомобил.\nОще по-нелогичното в случая е, че при краш-тестовете на Euro NCAP няма категория за наранявания на възрастни, седящи на задната седалка. Оценяват се единствено нараняванията по "дъмитата" (манекени) в детските столчета. Причината е, че според производителите и изпитателите, задната седалка се използва сравнително рядко от възрастни.\nОще любопитни новини от света на автомобилите вижте в Automedia.bg\nзз преди 8 години\nАнонимен Видял си френска кола, ама на снимка. Същото може да се каже и за немските коли - виждал си ги, но отдалеч.\ne sega - plateni saobshteniq sa tezi statistiki - tova mi zvuchi kato" samo maibah ima nai-mnogo extri..". i kvi sa tezi obtegachi, koe e blokirovka na kolana ( na Volvo patent) ??!!! ne e qsno\nФренска кола = таралеж в гащите.\nПример смяна на заден лагер изисква смяна на целия заден мост при по старите Пежо ?!?!\nА някой пробвал ли е да смени крушка на фар? В повечето случаи трябва да разглобяваш?!?\nНемските коли(VAG, BMW, Mercedes) са много добри обаче цените им са солени.\nНай-добри по отношение цена/качество са японските и корейските марки.\nКато винаги трябва да се има в предвид за какво ти трябва една кола. Да си вземеш SUV за да въртиш 90% градско е тъпоумие.\n666 много си ***,лапай ч.рката като не разбираш от коли поне си трай...мухъл\n- преди 8 години\nДадох като пример Дачиите, защото не се сетих за по-евтина кола, но е ясно, че даже и те ще ги имат, защото просто всички нови коли имат обтегачи.\nravazonid преди 8 години\nНе им бери грижа на Дачийте, карам базова Дачия и коланите са си наред и предни и задни са с обтегачи .\nГлупости на търкалета, от всички коли на които сме имали, обтегачи нямаше единствено Вартбург-а то 81-ва година. В момента имам две нови коли - корейска и японска - и двете имат натягащи колани, както и еърбези навсякъде + еърбег завеса за страничен удар. Естествено имат и АБС и ЕСП.\nСега ако ида да си купя базовия модел на Дачия, може би няма да има такива екстри, но при голям процент от новите коли има.\nTDI преди 8 години\nКарам audi B4 96 та год. и си има обтегачи на задната седалка на коланите , какви глупости плещят тия глупаци едва ли имат идея. И да го помнят всички - колана пази само при челен удар , при страничен удар вреди повече отколкото пази - изпитано.\nНемските пручвания са куци ,спомням си фиат 500 как го бяха блъснали с един от най тежките си модели да докажат ,че е опасен. Това с коланите е същото , дори да нямат на задната седалка силите са по слаби от тези на предната.\nВ периода 97-2004 наистина французите показваха изключителни и напълно заслужени оценки от НКАП\nс.до 666 преди 8 години\nФен съм на ситроен!Имам няколко с хидроактивно окачане,което няма аналог!С тази кола ще ти скъсам шортите!Мога да взема завой,който би изхвърлил от пътя всяка кола с задно предаване и доста с предно!Така,че лек ти ден!Относно поддръжката не съм забелязал приятели с коли произведени не в Франция да имат по-малко проблеми!Съдейки по изказа най-вероятно имаш БМВ 3 на 20 години и вечер разпалено обясняваш в кварталното кафе какъв фен си!\nДоскоро лидер в безопасноста си бяха точно френските автомобили.\nМодела еспейс беше разкатал ланд ровър в един от клиповете на 5 предавка.\nНякакъв друг френски бръмбазък пък огромно дърто волво.\nТеи ,че тихо стига глупости има си НКАП гледаите и мълчете.\nkaka_fire преди 8 години\nВъв Форд Фокус задните колани също се блокират, в Сузуки също, карам Baleno и Suift. Не знам как са го правили това проучване....\nФранцузин преди 8 години\nФренската кола вози меко.