Адолф Айхман: Архитектът на Холокоста – Криминални Досиета\nАдолф Айхман: Архитектът на Холокоста\n15.08.2009 22.04.2020 Силвия\nОфицерът от СС Карл Адолф Айхман, началник на Отдела по еврейските въпроси към Гестапо от 1941 до 1945 г., ръководи операциите по депортирането на милиони евреи в лагерите за унищожение.\nВ края на войната Айхман е арестуван и затворен в американски лагер за военопленници, от който успява да избяга преди да бъде разпознат. Спасява се в Аржентина, където в продължение на десет години живее под името Рикардо Клемент, след което през 1960 г. е отвлечен от агенти на израелския Мосад и изправен на съд в Йерусалим.\nОкончателното решение, каквато е терминологията на нацистите за унищожението на европейските евреи през Втората световна война, представлява план за масово убийство, безпрецедентен в историята на човечеството. Демоничен и ужасяващ кошмар, превърнат в нормалност. Расисткият режим на Адолф Хитлер построява фабрики за масово унищожение, в които хората са убивани педантично и методично.\nВторостепенната цел на неговия план е лагерите да носят финансова изгода. Това се осъществява чрез ограбването на почти всички материални притежания на жертвите, преди и след смъртта им. Тонове злато са извадени заедно със зъбите на погубените хора. Човешката коса е събирана, за да бъде използвана в комерсиални продукти. По 24 часа в денонощието и 365 дни в годината убийствата на конвейера на смъртта продължават да бъдат усъвършенствани от нацистката изобретателност. Някои от лагерите имат капацитет да убиват по 10 000 души на ден. Места със странни имена, като Аушвиц, Дахау, Берген-Белзен, Треблинка и Бухенвалд се превръщат завинаги в синоним на злото. Хитлер иска да създаде перфектна раса от арийски същества, които да управляват света хиляди години. Иска да се разправи с недъгавите, слабите и старите. За известно време неговите армии изглеждат непобедими, всемогъщи и неуязвими. Но накрая е победен от обединената мощ на Съюзническите сили.\nТова е историята на архитекта на злите мечти на Адолф Хитлер. Той е роден в Германия, но израства в Австрия – люлка на множество крайни антисемити. Той е строен мъж, със забележимо криви крака и обикновени черти, които трудно се помнят и лесно се забравят. Обича да слуша възвишените композиции на Рихард Вагнер, свири на цигулка и е пристрастен към сладостта на шоколада. В него няма нищо специално и изглежда като всеки друг германец. Учил е за строителен инженер; не защото се интересува от тази материя, а защото баща му смята, че това му се отдава. Следването в тази специалност изглежда лесно, особено за момче, което не е успяло да завърши средното си образование. Във всяко отношение като младеж той е лишен от амбиции, разочарование за своето семейство и изглежда му предстои един посредствен и анонимен живот. Може би точно осъзнаването на факта, че е никой дори в очите на близките си, му помага да се превърне в онова, което е.\nНеговото име е Адолф Айхман – човекът, създал и ръководил сатанинската машина на смъртта, успяла да унищожи милиони невинни мъже, жени и деца.\nРаждането на злото\nНевъзможно е да се опише чувството за поражение, унижение и подчинение, изпитано от германския народ след края на Първата световна война. Напълно смазани от враговете си и оставени беззащитни от обидните клаузи на Версайския договор, много германци се чувстват излъгани от изхода на войната.\nГерманското правителство, което през 1919 г. се съгласява с условията на мирния договор, е презирано и дори мразено от средностатистическия германски гражданин. Амбициозният политически активист Адолф Хитлер нарича участниците в преговорите във Версай “ноемврийски престъпници” и често споменава с обидни епитети тяхното предателство в речите и публикациите си. Вярата на Хитлер, че с германската чест е била сключена сделка в полза на победителите, стои в основата на нацистката философия. Колективната идентичност на германския народ в годините след войната е изпълнена с чувство на дълбок срам и кипящ гняв. През 1933 г. вестник “Ню Йорк Таймс” характеризира германците като самовглъбени, изолирани и болни за власт хора, вярващи, че целият свят е техен враг.\nТази ситуация довежда до мълниеносния възход на Адолф Хитлер и неговите лъжовни идеи за съдбата на Германия. Роден в Австрия и ветеран от Великата война, Хитлер сграбчва традиционните вярвания за национална гордост и арийско превъзходство, за да захрани своя стремеж към империализъм и световно господство. Макар да се въздига устремено в политическия лабиринт на следвоенна Германия, неговото обсебване на властта не минава без кръвопролития. Хитлер винаги бързо се обръща срещу приятелите и враговете си и показва тази тенденция през целия си живот.\nКогато се превръща в абсолютен господар на Германия през 1933 г., Хитлер продължава своята маниакална кампания на омраза срещу евреите, християните, циганите и други етнически групи, които не са от чисто нордическо потекло. В началото иска просто да ги изгони от Германия. С помощта на изфабрикувани криминални обвинения и без процес нацистите вкарват в затвора хиляди хора. Набелязват нежеланите и ги изпращат в заточителни лагери. Първоначално евреите са прокуждани в тези лагери, за да бъдат отстранени от обществото. Но с течение на времето заточениците стават толкова много, че е трудно да се контролират. Тогава убийствата се превръщат в част от работата на служителите на СС, като са игнорирани от веригата на военното командване. През 1933 г. близо до изоставена фабрика за муниции в град Дахау е построен първият истински концентрационен лагер под ръководството на нацистите.\nВходът на лагера Дахау\nЗаобиколено от бодлива тел и пазачи на СС, въоръжени с картечници, мястото се състои от десетки бетонни бараки, приютяващи 2 000 задържани. До 1936 г. затворниците са принуждавани сами да строят бараки, работилници, складове, килии и накрая крематориуми. Над портата на лагера се мъдри злокобният надпис: “Arbeit Macht Frei” (Трудът носи свобода). Но единственият шанс за свобода от Дахау е смъртта. Първият комендант на лагера е човек на име Тиодор Айке – бивш пациент на клиника за душевно болни. Под негово ръководство Дахау се превръща в ад на земята. Масови екзекуции, безразборни убийства и варварски мъчения са само някои от ужасите, на които са подлагани затворниците.\nТрудът носи свобода\nПрез януари 1934 г. млад ефрейтор от СС е прехвърлен от Берлин в Дахау на новото си местоназначение. Задачата му е да описва вещите, иззети от еврейските затворници. Двадесет и осем годишният ефрейтор Адолф Айхман е добър нацист – раболепен, добросъвестен, изпълняващ повелите на родината и най-вече покорен. “Ако ми бяха казали, че моят собствен баща е предател и трябва да го убия” – казва Айхман по-късно, – “щях да го направя!”. В Дахау той ще изучи фундаменталните принципи на арийските мечти на Адолф Хитлер и за първи път ще бъде изправен пред гниещата душа на нацистката идеология.\nАдолф Айхман е роден на 19 март 1906 г. в град Солинген в Германия – място, известно с производството на специализирани ножове и хирургически инструменти. Той има петима братя, но въпреки пренаселеното домочадие, израства откъснат и самотен. Не е добър ученик и никога не се е стремял към високи оценки.\nНеговият баща решава да премести семейството в Австрия, докато Адолф е още дете. Там, в едно село, наречено Линц, Адолф продължава трудния си път в училище. Поради тъмния му тен и отличителните му черти, неговите съученици често го дразнят, наричайки го “Der kleine Jude!” (Малкият евреин). Авторът Куентин Рейнолдс пише в “Оръдието на смъртта” (1960 г.):\n“Пренебрегнат от родителите си и отбягван от съучениците си, той се развива като проблемно дете, чийто настроения никога не са разбрани от семейството и учителите му”.\nНо по-късно Адолф успява да завърши професионално училище, от което получава сертификат за строителен инженер. След това си намира работа като търговски посредник в австрийска петролна компания. Като пътуващ търговец Айхман често се среща с клиентите си в барове и кръчми. Той е позната гледка в клубовете по маршрута си и развива доживотна и тежка пристрастеност към употребата на алкохол.\nПрез 1932 г. Айхман се присъединява към Националсоциалистическата германска работническа партия (NSDAP). Макар в действителност да не се интересува от политика, постепенно е погълнат от скверните идеи за един Хилядолетен райх. Хана Арендц пише в своята книга “Айхман в Йерусалим”:\n“Той няма време и още по-малко желание да се информира, дори не е запознат с програмата на партията и никога не е чел “Моята борба”. Но NSDAP предлага на Айхман шанс да се превърне в някой, а той повече от всичко друго иска да бъде важен. Става част от СС и се посвещава на изкачването си във властта. Понеже за кариерата му е добре да бъде семеен, иска разрешение да се задоми. За членовете на СС е било обичайно да искат разрешение за брак, при което се е проверявало дали невестата им е с чисто расово наследство. В писмо, намерено в досието му години по-късно и публикувано в “Оръдието на смъртта”, Айхман пише: “С настоящето писмо аз, Адолф Айхман, искам разрешение да се оженя за г-ца Вероника Либел и прилагам необходимите за това документи. Насочвам тези документи за анализ в Института за потвърждаване на расовата чистота.””\nСлед физическия преглед на избраната булка Айхман получава разрешение и се оженва за Вероника през 1935 г.\nНеудачникът Айхман винаги се старае да угажда на началниците си. Бързо е повишен и когато дочува, че Хайнрих Химлер създава нов клон на СС, наречен Служба за сигурност, подава документите си за прехвърляне. През 1935 г. е назначен в отдел, занимаващ се с евреите, и започва да проучва така наречения Еврейски въпрос. Прочита всичко до което може да се добере, отнасящо се до еврейския народ.\n“Не посрещнах това назначение с апатия” – пише той в мемоарите си, – “а бях очарован от него”.\nАйхман изучава историческото минало на ционисткото движение и се записва на курсове по еврейски език, който научава перфектно. Скоро се превръща в експерт по германо-еврейските въпроси и останалите служители на СС често се съветват с него. Дори посещава Палестина и се връща в Германия с повишената репутация на човек, който наистина разбира еврейския народ.\nЗнае, че неофициалната позиция на Хитлер е, че всички евреи трябва да напуснат Германия и окупираните територии. Но първо цялата им собственост трябва да бъде конфискувана. Тази схема е повтаряна отново и отново през идващите години. Преди да се случи каквото и да било, цялото имущество на евреите – пари, бижута, земи и всичко останало, дори и обувките им – е конфискувано от нацистките бюрократи. Тази кражба е надзиравана, описвана и осъществявана чрез проницателната ефективност на личния персонал на Айхман. За първи път в живота си той разполага с истинска власт и я използва безпощадно.\nОтначало вихрушката на смъртта настъпва бавно. Нейното начало е заложено преди години в податливите умове на гневното общество. Макар антисемитите в Германия да са много, планът за унищожение на европейските евреи не е формулиран за една нощ.\nОтговорниците за нацистката кампания трябва да бъдат убедени, че изолацията на евреите е добро нещо и постигането на тази цел е жизнено важно за добруването на държавата. Още през 1931 г. нацистки памфлет, пуснат в широко обръщение из цяла Германия, предлага всички евреи да бъдат изпратени в изгнание на остров Мадагаскар.\n“По този начин” – пише авторът – “ще можем да си позволим контрол и ще доведем до минимум опасността от инфекция на арийците с всички онези физически и духовни болести, за които се знае, че се пренасят от евреите”.\nХитлер говори на митинг\nМакар да е писал нашироко за еврейския проблем и неговата омраза към тях да е добре известна, Хитлер изпитва неохота да обяви публично истинските си амбиции: пълно унищожение на евреите по света. Германия е облъчвана с мита за арийското превъзходство от десетилетия насам. Мнозина вярват, че Хитлер би могъл да постигне Хилядолетен райх, неопетнен от покварата на расовата нечистота. През 1933 г. нацистката партия в Германия предприема своята първа официална стъпка срещу еврейското население. От тази година насетне евреите нямат право да работят на държавна служба. Онези, които вече заемат такава позиция, са отстранени от постовете си.\nВестниците са изпълнени с истории за евреите, в които се пише как в действителност те не са част от родината и как за тях религията е по-важна от Германия. Всякакви слухове, оскверняващи еврейския народ, са публикувани от пресата и приемани като неоспорим факт. В селските райони на Германия тихичко са създадени трудови лагери, които да се разправят с най-непокорните евреи. Те са изпращани там, за да се поправят и индоктринират. Стотици хора изчезват от домовете си, работните си места и улиците, за да не бъдат видени никога повече. Никой не може да се оплаче, защото няма на кого. Ако член на семейството се опита да издири свой близък чрез някоя държавна агенция, самият той също изчезва. Този калкулиран метод за лишаване от граждански права продължава с години и кара хиляди хора да се опитат да избягат от Германия с всички възможни средства.\nПрез ноември 1938 г. започва организиран изблик на насилие срещу евреите в Германия. Използвайки като предлог убийството на нацистки офицер в Париж, извършено от еврейски младеж, Кафявите ризи на Щурмовите войски започват да изнасят по площадите речи, изпълнени с омраза към евреите. Това е началото на Кристалната нощ, (Kristallnacht), в която нацистките войници нападат евреите в цялата страна. Над 8 000 бизнеси, притежавани от евреи, са разрушени и изгорени. Синагогите са изгаряни до основи в тази оргия на омразата. Библиотеките и книжарниците са ограбвани, а книгите в тях изгаряни в огромни клади. Дори гробищата са унищожени. Средностатистическият германец не е отвратен от насилието срещу евреите, но е възмутен от липсата на ред и организация в редиците на Кафявите ризи. Кристалната нощ не се ограничава само до унищожаването на имущество. Около 20 000 евреи са изпратени в концентрационни лагери като Бухенвалд и Дахау. Повечето от тях изчезват завинаги. Под ръководството на министъра на пропагандата Йозеф Гьобелс и с пълното съдействие и знание на самия Адолф Хитлер, одобреният от държавата процес за убийството на евреите официално влиза в ход.\nЕврейски магазин след Кристалната нощ\nАйхман се издига във властта\nПрез 1939 г. Германия, управлявана от желязната ръка на Адолф Хитлер, завършва процеса на Аншлус, или анексирането на Австрия. През същата тази година Айхман е повишен в лейтенант и изпратен във Виена.\nНазначен е за началник на Центъра по емиграция на австрийските евреи, чиято работа е да принуди еврейското население да напусне Австрия. Няма значение дали са законни граждани, дали са лекари, адвокати, държавни служители, бедни или богати. Всички трябва да си вървят, и то незабавно. Айхман предприема действия, които доста успешно реализират това.\nНацистката инвазия в Полша\nЗадействайки своя план за лишаване на евреите от всичките им материални притежания, за период от осем месеца Айхман заставя 45 000 души да напуснат Австрия. До края на годината изчезват над 150 000 евреи. Повечето напускат страната само с дрехите на гърба си. Останалите са заточени в лагерите на смъртта.\n“До момента на прехвърлянето ми” – казва по-късно Айхман с гордост, – “цифрата нарасна на 224 000 или 234 000”.\nНеговите методи за отнемане на имуществото на евреите и изгонването им в чужбина или лагерите, се оказват неимоверно успешни. Когато през септември 1939 г. нацистите нахлуват в Полша и дават началото на войната, Айхман е призован обратно в Берлин, където става началник на прочутия Отдел ІV B 4 на Гестапо. Това е офисът, който ще ръководи мащабния план за унищожението на милиони човешки същества.\nАйхмайн депортира евреи от всички окупирани територии и ги праща в Полша. Стотици хиляди лишени от средства евреи и цигани от Австрия, Холандия, Балтийските страни, Франция и Югославия са “разпределени” в Полша. Варшавското гето се превръща в площадка за жестоки и зрелищни екзекуции. Нацистките мъчители отцепват района и построяват стени, оградени с бодлива тел около Еврейския квартал, в който не е позволено внасянето на храна и вода. Десетки хиляди души умират от глад. Хиляди други са застреляни или обгазени в мобилни газови камери. Педантичните сводки на Гестапо показват, че 316 322 евреи са били изведени от града и “ликвидирани”. Но Айхман е безразличен към невероятните страдания на хората във Варшавското гето.\n“Евреите трябва да са ми благодарни, че им дадох шанс да опознаят съвместния живот в гетото” – пише той години по-късно, – “Това беше отлично училище за бъдещето на Израел – всъщност повечето евреи се чувстваха щастливи от живота си в гетото”.\nСкоро се налага да бъдат изнамерени по-систематични методи за унищожение. В Аушвиц, Дахау и Треблинка са построени огромни газови камери. Айхман прави влаковете си по-големи и по-ефикасни. Натъпква хиляди пленници в малките вагони без вода и храна, и ги транспортира в лагерите на смъртта. При всяко пътуване стотици хора умират във вагоните преди да пристигнат.\nТела на загинали от глад във влаковете\n“Не знаех за това, защото то не беше моя отговорност” – казва Айхман по-късно, – “но съм чувал и чел, че се е случвало”.\nПрез 1941 г. унищожението на евреите се превръща в официална политика на нацистката държава. Преди това основната задача на Айхман е да депортира и транспортира евреите до 164-те концентрационни лагери в Източна Европа. Сега, когато курсът е пределно ясен, може да се концентрира върху убиването им – процедура, която ще изисква всичките му организаторски способности, както и фанатичната му преданост към Адолф Хитлер.\nПроблемите на масовото убийство\nКато човекът, отговорен за Еврейския проблем в завладените територии, Адолф Айхман се изправя срещу множество предизвикателства. Депортирането на милиони хора против волята им в чужди страни не е лесна работа. Повечето държави не искат да приемат стотиците хиляди бежанци.\nА тъй като пристигат без една стотинка, след като са ограбени преди това от нацистките крадци, те ще имат нужда от държавна помощ, за да стъпят на краката си. Оказва се много по-експедитивно просто да ги убиват. В идващите години, докато политиката на масовите убийства лека-полека се превръща в реалност, депортацията се превръща в синоним на смъртна присъда.\nЧовешки останки в пещите\nАйхман скоро насочва талантите си в подобряването на смъртоносната ефективност на нацистките лагери. Всяко съмнение за това, което правят нацистите, изчезва, когато става съвсем очевидно, че хилядите хора, изпращани в Аушвиц, са убивани и хвърляни в масови гробове. Хората са обгазявани в огромни стаи без прозорци, предрешени като обществени душове. Хиляди други са изгаряни в бетонните крематориуми, построени специално за тази цел.\nСимон Уайзентал, който успява да оцелее през четирите години, прекарани по лагерите, и по-късно се превръща в един от най-известните ловци на нацисти в света, веднъж казва:\n“Имаше милиони начини да умреш, като започнем от гладната смърт, болестите, изнемогата, треската, лишаването от свобода, садизма и екзекуциите по съкратената процедура. Нацистките специални отряди не бяха по-добри. Наречени Einsatzgruppen, тези подвижни екипи за убийства покосяваха гражданското население в окупираните територии, избивайки всички до крак”.\nОцелелият от Холокоста писател Зви Ахарони пише в “Операция Айхман”, че през втората половина на 1941 г. четирите мобилни Групи за специални задачи (Einsatzgruppen) на СС, наброяващи 3 000 мъже, са погубили около 500 000 човешки същества, повечето от които евреи.\nВ един прочут случай във Франция в края на 1942 г. Айхман заповядва да бъдат събрани всички еврейски граждани в Париж. След два дни 7 000 евреи, сред които 4 051 деца, се озовават затворени в Зимния Велодром. Айхман иска да ги изпрати в концентрационните лагери, но властите в Париж са категорично против. Преговорите продължават пет дни, а през това време лишеното от вода и храна хилядно множество изпитва нечовешки страдания. Десетки умират, а някои загубват разсъдъка си. На шестия ден всички родители са изведени и качени във влаковете на Айхман. Няколко дни по-късно Айхман заповядва децата да бъдат натъпкани в товарни камиони и изпратени в газовите камери на Аушвиц. Но в ума си той не носи отговорност за техните убийства.\n“След пристигането на доставката на уреченото място” – казва той след години на израелската полиция, – “… моята власт приключваше”.\nПо-късно, когато наистина посещава лагерите, Айхман за първи път вижда резултатите от своята работа.\n“Посещавах Аушвиц многократно. Там се носеше неприятна миризма” – пише той.\nАйхман си взима бележка за ефикасността на методите, използвани в убиването на затворниците. Те изискват твърде много усилия, а производството на въглероден едноокис е твърде скъпо. Години по-късно, по време на Нюрнбергския процес, бившият комендант на Аушвиц казва:\n“Не взехме решение по въпроса. Айхман се готвеше да проверява за друг газ, който да бъде по-лесен за употреба и да не изисква такива специални инсталации, и после щеше да се свърже с мен”.\nВ крайна сметка Айхман пуска в употреба отровния газ Циклон Б. Това негово действие впоследствие се превръща в първото от 15-те криминални обвинения, повдигнати срещу него на процеса.\nОтровният газ Zyklon B\n“Спомням си първия път, когато той (комендант Хьос) ме разходи из лагера” – казва Айхман в мемоарите си, – “… накрая ме заведе до гроб, в който върху яка метална решетка лежаха натрупани телата на обгазените евреи. Хората на Хьос ги заляха с възпламенима течност и ги подпалиха… Все още мога да видя тази планина от трупове пред мен”.\nВ крайна сметка изкривеният мираж на Адолф Хитлер за Хилядолетен райх приключва безславно. През април 1945 г. германският диктатор, заедно с любовницата си Ева Браун и някои от най-верните си последователи, извършва самоубийство в дълбините на подземен бункер в Берлин.\nТялото му е извлечено навън и изгорено от нацистките войници, които не искат останките му да попаднат в ръцете на Съюзниците.\nЗатворниците в Дахау чакат освобождението си\nМеждувременно членовете на нацистката йерархия в Германия хукват да спасяват живота си. Знаят, че ако бъдат заловени, правосъдието ще бъде бързо и фатално. Мнозина, като Айхман, избягват в планините на Австрия. Други се отървават от униформите си и се опитват да се смесят с цивилното население.\n“Живеех в състояние на шок” – разказва Айхман. – “Когато всичко накрая се срина, изгубих желание за живот. Много други се чувстваха по същия начин – бяха се борили, работили, тревожили и страхували за Райха, а сега той се бе разпаднал. Волята за живот ни беше напуснала!”.\nКогато Съюзническите войски наближават, Айхман решава да бяга. През май 1945 г., докато се придвижват на север през град Улм, Айхман и други нацисти се сблъскват с американски патрул и са задържани като военнопрестъпници. Когато го разпитват, той казва, че се казва Адолф Барт – ефрейтор от германската армия. Поддържа тази самоличност в продължение на няколко месеца, като впоследствие вдига ранга си на лейтенант, за да получи по-добро отношение. Но Айхман е притеснен. Когато следвоенната обстановка започва да се стабилизира, все повече внимание е отделяно на нацистките военнопленници. Американците подозират, че някои престъпници с висок ранг може би вече са задържани и започват да полагат усилия за тяхното откриване. В началото на 1946 г. Айхман успява да избяга от лагера и се отправя дълбоко в северна Германия.\nУстановява се в град Еверсон под името Ото Хенингер. С помощта на нацистки симпатизанти, някои от които знаят за неговата истинска самоличност, той живее в покрайнините на града и отглежда пилета, преструвайки се на фермер.\nИзкарва малко пари и започва да планира бягството си от Германия. Дотогава Нюрнбергските процеси вече са приключили. Десетки от неговите бивши колеги са осъдени на смърт за военните си престъпления, потресли целия свят. Името на Адолф Айхман е споменавано отново и отново по време на процесите. Обвиняемите Херман Гьоринг и комендантът на Аушвиц Рудолф Хьос се изказват с високо мнение за предаността му към Фюрера. Хвалят неговите организационни умения и способността му да допринася за добруването на Райха. Но преди всичко останалите нацистки убийци се възхищават от ентусиазма на Айхман в отърваването от евреите.\n“За първи път срещнах Айхман около четири седмици след като получих заповедта (да убия евреите)” – казва комендант Хьос, – “Той пристигна в Аушвиц, за да обсъди с мен подробностите около изпълнението на заповедта… Щях да получа по-нататъшни указания от него”.\nТайната е разкрита. Адолф Айхман се превръща в преследван човек.\nСлед като Германия загубва войната, нацистките господари напускат Берлин, насочвайки се към неизвестни точки от света. Превръщат се в бегълци, които, ако бъдат заловени, със сигурност ще бъдат изправени пред отряда за разстрел или провесени на бесилото. С мнозина се случва точно това. Тъй като не могат да живеят открито, тези престъпници, също като Айхман, трябва да разчитат на помощта на приятели и симпатизанти. Тези контакти стават част от тайна подземна мрежа, финансирана от германски бизнесмени, които са спечелили от войната. Те оказват съдействие на нацистките бегълци, опитващи се да избегнат правосъдието на Съюзниците. Наричат себе си ODESSA (Organisation der SS Angehorigen: Организация на бившите членове на СС). Макар съществуването на ODESSA да не е доказано със сигурност, трябва да е съществувала някаква форма на ръководен апарат, помагащ на укриващите се военнопрестъпници.\nВероятно с помощта на ODESSA Айхман напуска северна Германия и тръгва на юг. Минава по маршрута, който много бягащи нацисти използват в онзи период, избягвайки големите градове и установявайки се за кратко в някой манастир. Айхман пътува през нощта и спи през деня. Квартирува в католическите манастири с пълното съдействие на духовенството, изгарящо от желание да помага на бившите военни. В периода непосредствено след войната нацистите от всякакъв ранг, и особено тези от висшите ешелони на властта, са укривани под защитния чадър на Католическата църква.\nВ началото на 1948 г. Айхман пристига в Италия и се отправя към Рим. Остава в сигурните ръце на францисканските монаси, докато неговите поддръжници подготвят фалшивите му документи за нова самоличност. Скоро Айхман приема името Рикардо Клемент и е снабден с пълен набор документи и паспорт. Междувременно съпругата му се появява в германски съд и се опитва да обяви мъжа си за мъртъв – ход, целящ да прекрати усилията по неговото залавяне. Но Симон Уайзентал успява да докаже пред съда, че твърденията й са лъжливи и целят да заблудят неговите преследвачи.\nЛичните документи на Рикардо Клемент\nКогато научава, че израелците са по петите му, Айхман напуска сигурното си убежище в Рим и с помощта на ODESSA заминава за Сирия. В Дамаск се представя като вносител на дребни оръжия. Върти бизнес с Полша, Швейцария, Германия и Чехословакия. В продължение на две години, докато израелските наемници тършуват из Италия и Сицилия в търсене на нацистките убийци, Айхман живее и работи в Дамаск като търговец на оръжие. Междувременно той и съпругата му Вероника комуникират и кроят планове за бъдещето.\nВ началото на 1950 г. Айхман напуска Сирия, за да предприеме бизнес пътуване до Генуа. От там се завръща тайно в Рим, където бързо организира ново пътуване. През юни напуска италианската столица на борда на кораба “Джована С”. На 14 юли 1950 г. най-търсеният мъж в света пристига в Буенос Айрес, Аржентина и започва нов живот.\nАйхман в Аржентина\nКогато пристига в Буенос Айрес, Айхман носи тъмни очила, голям мустак и зимно палто с високо вдигната яка. Посрещнат е от бивши приятели от СС. Рикардо Клемент е отведен в Тукаман, на около 600 мили от Буенос Айрес, където получава работа под покровителството на други нацистки бегълци. През следващите две години работи за водоснабдителна компания, където е повишен няколко пъти. Но Айхман става нетърпелив. Неговата съпруга и трите му деца са все още в Австрия. Въпреки опасността, той се свързва с нея и чрез серия от писма организира преместването на семейството си в Аржентина. На 28 юли 1952 г. Вероника Айхман и децата Клаус (16г.), Хорст Адолф (13г.) и Дитер (10г.) пристигат в Буенос Айрес.\nСъбраното отново семейство заживява в просторна ферма в слабо населения район на Тукаман. Сред гъстите гори и вълнисти хълмове на северна Аржентина семейство Айхман се радва на успокояващо уединение – нещо, което не са изпитвали досега. Децата яздят коне и посещават местните училища. Айхман изкарва достатъчно пари, за да живеят подобаващо добре. В тази великолепна пустош, тъй далеч от пълната разруха на Германия, отново заживяват заедно като семейство. Децата научават испански и ловят риба в реките. Сприятеляват се със съседите, много от които също са германци. Тукаман е дом на стотици бивши членове на СС, криещи се от правосъдието. Никой не задава въпроси, защото всички споделят еднакви страхове и подозрения. Впоследствие Вера Айхман сменя името си на Каталина Клемент и се сдобива с местни документи за самоличност.\nНо въпреки относителната безопасност на аржентинската провинция, Айхман все още се чувства застрашен. Знае, че израелците все още го търсят и никога няма да се успокоят, докато не го заловят. Живее в постоянен страх да не бъде разкрит. През следващите няколко години започва да се мести от място на място, от работа на работа, без никога да се застоява задълго. През 1956 г., загрижен за мястото си в историята и какво биха си помислили децата му, когато разкрият, че баща им е масов убиец, започва да пише мемоарите си.\nДалеч в Австрия, в родния си град Линц, ловецът на нацисти Симон Уайзентал също няма спокойствие. Макар да знае, че Айхман е още жив, неговото точно местонахождение е неизвестно. През 1954 г. Уайзентал посещава свой приятел, който също като него самия е колекционер на марки. Докато двамата разговарят, човекът казва, че наскоро е получил писмо от познат, който се е преместил в Буенос Айрес, където за ирония освен нацисти има и доста голяма еврейска общност. Когато прочита писмото, Уайзентал почти се задавя от вълнение.\n“Видях онази мръсна свиня Айхман” – пишел човекът. – “Живее близо до Буенос Айрес и работи за една водна компания”.\nСимон Уайзентал предава тази информация на Израел.\nСлед края на войната израелците събират всеки къс информация, касаещ нацистките бегълци, укриващи се по всички краища на земята. След като името на Айхман изпъква в Нюрнбергските процеси през 1946 г., от еврейските тайни служби Мосад обръщат специално внимание на неговия случай. Знаят, че семейството му внезапно е изчезнало от своя дом в Линц, Австрия. Слуховете сочат, че сигурно са заминали за Южна Америка, вероятно в Бразилия. Изралците знаят, че много страни в региона подслоняват нацистки военнопрестъпници. Скоро подозренията се насочват към Аржентина.\nИзраелските агенти са изпратени в Буенос Айрес, за да съберат още сведения. Тъй като действат без знанието и одобрението на аржентинското правителство, трябва да бъдат двойно по-внимателни. Седмици наред наблюдават подозрителни адреси и следят хора, за които се знае, че са нацистки престъпници. Но нито един от тях не е Адолф Айхман. Агентите знаят, че той използва името Рикардо Клемент. С помощта на еврейски информатори, израелските агенти установяват местонахождението на Клемент, който живее със семейството си в района на Сан Фернандо. През следващите няколко дни държат къщата под наблюдение, надявайки се да го зърнат и да го идентифицират като Адолф Айхман. На няколко пъти виждат Вера Айхман и децата му. Най-сетне, на 19 март 1960 г., агентът от тайните служби Зви Ахарони вижда Айхман да излиза от дома си.\n“Видях го около два часа следобед” – пише той в “Операция Айхман”, – “Видях среден на ръст и тегло мъж, на около петдесет години, с високо чело и частично оплешивяване, който събираше прането”.\nАхарони бил сигурен, че това е Айхман.\nНо доказателството идва чак след три дни. Докато държат заподозрения под непрекъснато наблюдение, агентите виждат същия човек да влиза в местния магазин и да купува букет цветя. После се качва на автобуса и потегля към къщи. Тръгва по улицата, на която се намира домът му, носейки цветята, докато агентите се крият наблизо. Когато стига до ул. “Гарибалди” №16, агентите виждат, че децата му са облечени като за специален случай. На входната врата мъжът подава цветята на съпругата си. Израелските агенти едва успяват да сдържат въодушевлението си. На този ден, 21 март 1960 г., Адолф Айхман празнува 25-ата годишнина от сватбата си.\nУбиецът на милиони е открит.\nСпециален екип от агенти на Мосад пристига в Аржентина на 24 април 1960 г. Тяхната мисия е да наблюдават дома на Клемент и да изучат движенията на домочадието му. Забелязват, че Айхман минава по един и същи път за работа всеки ден. Качва се на автобус в близост до службата си и слиза от него приблизително на две пресечки разстояние от улица “Гарибалди”. Ако искат да го отвлекат, трябва да го пресрещнат между автобуса и дома му. Каквото и да решат да предприемат, трябва да действат бързо и без шум, защото Аржентина не е уведомена, че израелските агенти са в страната. Правителството не знае дори, че един от най-търсените военнопрестъпници в света е бил открит на тяхна територия.\nНа 11 май агентите от Мосад заобикалят тайно адреса на ул. “Гарибалди”. Айхман обикновено слиза от автобуса, връщайки се от работа, в 19:35 ч. Двама агенти се преструват, че поправят кола, паркирана на няколко метра от автобусната спирка. Останалите обикалят района, чакайки подходящия момент. Минават два автобуса, но Айхман не е в тях. В 20:05 ч пристига още един автобус. Този път Айхман слиза от него и тръгва по ул. “Гарибалди”.\nЗа секунди двама агенти скачат върху него, а той пада на земята и закрещява. Кола спира рязко до мъжете и още агенти изскачат от нея. Хвърлят ужасения Айхман на задната седалка и затръшват вратата. Колата отпрашва в облак от прах. На ул. “Гарибалди” агентите от Мосад започват спокойно да се разпръскват, сякаш нищо не се е случило. Отвличането протича за 60 секунди, броени от момента, в който мишената им е слязла от автобуса. Вътре в колата запушват устата и завързват очите на Айхман. Завързват краката и ръцете му и му казват, че ако не стои тихо, ще го застрелят незабавно. Човекът спокойно им отговаря на немски: “Вече съм приел съдбата си”.\nАйхман е отведен в убежище в покрайнините на Буенос Айрес, където е съблечен чисто гол и прегледан. Под лявата му мишница агентите откриват издайническия знак на СС: частично премахната татуировка. Всички служители на СС от нацистката ера са били длъжни да носят татуировка с кръвната си група, като форма на идентификация. Когато го питат за името му, той отговаря: “Ich bin Adolf Eichmann!” (Аз съм Адолф Айхман!).\n“Айхман е тук!”\nАдолф Айхман остава скрит в убежището, докато се извършват последните приготовления за нелегалното му измъкване от Аржентина. Получава интравенозна инжекция, за да бъде покорен и съдействащ. Агентите на Мосад го отвеждат на летището в Буенос Айрес, където е качен на борда на полет на “Ел Ал” за Испания. Всяка секунда от тази операция е критична, тъй като разкриването й от аржентинската полиция означава затвор за тях и още по-лошо – свобода за Айхман. Малко след полунощ на 21 май 1960 г. самолетът се издига във въздуха и се насочва към Атлантика.\nДва дни по-късно, по време на среща на Кнесета (израелският Конгрес), премиер-министърът и основател на Израел Давид Бен Гурион отправя шокиращо и напълно неочаквано съобщение към света.\n“Искам да уведомя Конгреса” – започва той, – “че преди известно време тайните служби за сигурност на Израел откриха един от най-големите нацистки военнопрестъпници Адолф Айхман, който заедно с останалите нацистки водачи е отговорен за… унищожението на шест милиона европейски евреи. Адолф Айхман е вече под арест в тази страна и ще бъде изправен на законен съд”.\nНяколко седмици по-късно списание “Тайм” публикува подробната история за отвличането на Айхман. Статията потвърждава подозренията на Аржентина, че Израел е нарушил техния суверенитет, изпращайки тайни агенти на територията й. Аржентинските посланици настояват Израел да бъде наказан за това нарушение. Израел се извинява на Аржентина, но отказва да върне Айхман. Премиер-министърът Бен Гурион казва по-късно:\n“Този човек, Айхман, е човекът директно отговорен за… Окончателното решение… шест милиона от нашите хора бяха погубени… по един гигантски и безпрецедентен по мащаби начин из цяла Европа… Сигурен съм, че повечето хора по света ще разберат дълбоката ни мотивация и изключителното морално удовлетворение, което изпитваме от неговото залавяне”.\nАржентина не е задоволена и се явява пред Обединените нации, обвинявайки Израел в нарушаване на Хартата на ОН. Но не всички в Аржентина са безчувствени. Един от членовете на аржентинския Парламент произнася реч, в която казва:\n“Разбира се, ние, не-еврейските аржентинци, не можем да го разберем. Нашите деца не са били хвърляни в пламъците, нашите старци не са били изгаряни живи, телата на нашите синове и дъщери не са били правени на сапун!”.\nПолитическото напрежение продължава още няколко седмици, но в крайна сметка Аржентина и Израел закърпват различията си.\nПътят е разчистен за процеса в свещения град Йерусалим.\nПроцес за света\nНюрнбергските процеси, провели се през 1945-49 г., осъждат мнозина от нацистките убийци и донасят чувство за справедливост на близките на мъртвите. Но през 1960 г. живее ново поколение, на което трябва да се припомнят невероятните зверства, извършени от Хитлер, Айхман и останалите от висшето военно командване на Германия.\nИзраелските прокурори са събрали милиони страници с уличаващи доказателства, много от които се състоят от собствената, прецизно водена документация на нацистите през войната. През 1945 г., докато Съюзниците се приближават към Берлин, нацистките чиновници трескаво унищожават уличаващите документи, описващи всяка чудовищна стъпка на Окончателното решение. Но не успяват да унищожат всичко.\nАйхман в стъклената клетка\nПрез пролетта на 1960 г. стотици репортери, наблюдатели и телевизионни екипи от десетки страни прииждат в Израел, за да присъстват на процеса срещу Адолф Айхман. Дадено е съгласие делото да се излъчва на живо, което го прави един от първите предавани по телевизията криминални процеси. Айхман е поставен в клетка от бронирано стъкло, където му е дадена кана с вода и молив и хартия, за да си води бележки. Уайзентал го описва като слаб, безцветен и запуснат човечец… той носи евтин, тъмен костюм и създава представата за празна, двуизмерна фигура, изрязана от картон.\nНа 11 април 1961 г. са прочетени 15 обвинения срещу Адолф Айхман. Той е обвинен в престъпления срещу човечеството, състоящи се в убийството на милиони в лагерите на смъртта, пускането в употреба на отровния газ познат като Циклон Б, в планирането на убийството на 80 000 души в Литва, 30 000 души в Латвия, 45 000 души в Беларус, 75 000 в Украйна и 33 000 в град Киев. Докато Айхман седи стоически в стъклената си клетка, прокуратурата го обвинява в издаването на заповедите за изпращането на стотици хиляди в Аушвиц, за нечовешките страдания, причинени във Варшавското гето през 1939-40 г., избиването на 500 000 унгарски евреи само за осем месеца през 1944 г., поробването на милиони в Източна Европа в трудовите лагери, извършването на насилствени аборти върху бременни жени, насилствената стерилизация на хиляди еврейски мъже в Германия и накрая е обявен за човека, стоящ зад цялата нацистка бюрократична система, докарала до гладна смърт, мизерия и смърт милиони хора, преди и след началото на Втората световна война.\nЖертви в концентрационен лагер\nПрез следващите четири месеца оцелелите от ужасите на нацизма се изправят на свидетелската скамейка. Сърцераздирателните им показания, които често карат присъстващите да ридаят от скръб, описват с покъртителни подробности варварската жестокост на нацисткото кралство на смъртта. Ден след ден отвратителната история за масовите убийства на милиони е разказвана на света, който за първи път чува очевидци да описват какъв е бил животът им в ада. Обгазявания, побои, безразборни убийства на хиляди, пещи за хора, изтезания, неописуеми медицински експерименти и унищожаването на цели градове и села са само някои от зверствата, извършени от нацистите. А начело на този убийствен погром стои мъжът в стъклената клетка, понякога изпълнен със страх, друг път с негодувание, притеснен, горд и очевидно не измъчван от вина. Той изглежда повече като чиновник, счетоводител или касиер в бакалия. Не изглежда като в ранните си фотографии, в които гордо носи нацистката униформа със странна полуусмивка на лицето си. Но всички свидетели знаят неговото име: Адолф Айхман, директорът на Отдел IV B 4 към Гестапо, нацисткият служител, отговорен за решаването на измисления Еврейски проблем – чудовището, представящо се за човешко същество.\n“Коленете ми затрепериха!”\nНа 20 юни 1961 г. 55-годишният Адолф Айхман се качва на свидетелското място, за да говори в своя защита. По целия свят милиони гледат как този кротък на вид човечец най-сетне излиза от стъклената си кутия. Айхман е твърдо решен да представи своята перспектива за нацистката ера на бъдещите поколения. Макар през 1960 г. от войната да са изминали вече 15 години, той остава отдаден на идеите и принципите, изложени от Адолф Хитлер и неговата любима Нацистка партия. Адвокатът на Айхман, германецът д-р Робърт Серватиус, повежда свидетеля си през ранните години на нацисткия възход към властта. Макар да има добра памет, Айхман споделя спомените си избирателно по време на кръстосания разпит.\nКогато го питат за масовите депортации, той призовава за разбиране:\n“Днес не съм в състояние да изразя мнение… и не желая нито да го отрека, нито да го обява за факт. Вече не си спомням всички подробности. Ако е възможно да погледна документ, в който се говори за това, може би ще мога да кажа повече”.\nОпитва се да се измъкне от отговорността за милиардите, откраднати от жертвите на Третия райх.\nПрез следващите дни обвинението разглежда уличаващите доказателства за обгазяването на затворниците. Айхман първоначално се опитва да избегне отговорността за убийствата, но после е принуден да признае, че е знаел точно какво се върши в Аушвиц.\nОбясненията му следват същия модел и по въпроса за гетата, където милиони хора са убити от ръцете на нацистите. Първо отрича участието си. След това казва, че просто е следвал заповеди, на които е бил длъжен да се подчинява. Накрая, когато е изправен пред доказателствата, признава ролята си.\nВъпреки че във влаковете, пътуващи към лагерите са загивали стотици хора, Айхман казва:\n“Първите мъртви тела, които видях, бяха нещо, което не можах да понеса… коленете ми започнаха да треперят… гледката беше нещо съвсем ново и невероятно за мен… след това, трябва да призная, смъртта изгуби влияние над мен”.\nПрисъдата е обявена на 15 декември 1961 г. Адолф Айхман е намерен за виновен по всичките 15 обвинения и е осъден на смърт заради престъпленията си срещу човечеството.\n“За нищо не съжалявам”\nВ утрото на 31 май 1962 г. Айхман лежи в килията си, очаквайки решението на президент Бен-Зви за неговото обжалване. През целия ден президентът получава стотици телеграми и молби за милост за нацисткия убиец. Някои хора вярват, че екзекуцията на Айхман би представлявала единствено акт на отмъщение от страна на Израел.\nПрезидент Бен-Зви не е съгласен с това. Той прави кратко изявление за пресата, в което обявява решението си да не помилва или намалява присъдата на Адолф Айхман. Израелският Върховен съд, на който Айхман е разчитал да промени присъдата му, е още по-прям:\n“Знаем твърде добре, че тази смъртна присъда е крайно неадекватна, в сравнение с извършените от него милиони жестоки убийства”.\nПриблизително в 19:00 ч Айхман получава последната си вечеря, състояща се от грах, маслини, хляб и чай. След това изпива половин бутилка израелско вино. Казва на протестантския свещеник, който чака заедно с него: “Кажете на жена ми да го приеме спокойно, аз съм в мир със себе си”. На 50 метра от него работниците довършват издигането на бесилката – първата, която някога е използвана в държавата Израел. Айхман разговаря със свещеника до идването на пазачите.\nАйхман пише в затвора\nЗатворникът е изведен от килията си и ескортиран до бесилото. Глезените и коленете му са завързани заедно. Ръцете му са завързани зад гърба му. Когато пазачите понечват да нахлузят черна качулка на главата му, той казва: “Нямам нужда от това”. Стои изправен и не трепва нито веднъж.\n“Не след дълго, всички ние ще се срещнем отново” – казва той. – “Такава е съдбата на всеки човек. Да живее Германия, да живее Аржентина, да живее Австрия! Аз няма да ги забравя!”.\nПримката е сложена на шията му и пристегната. “Готово!” – казва високо един от пазачите. Секунди по-късно капакът на платформата се отваря и Адолф Айхман пропада в ръцете на смъртта.\n“Адолф Айхман бе екзекутиран чрез обесване в съгласие със смъртната присъда, дадена му от Районния съд в Йерусалим на 15 декември 1961 г… тялото бе прегледано от правителствен лекар и обявено за мъртво в 23:58 ч. Един час по-късно останките на Айхман бяха кремирани. Същата тази сутрин, в 03:45 ч, прахът му бе качен на полицейска лодка и разпръснат в тъмните води на Средиземно море”.\n“С две думи” – пише Айхман в своите мемоари, – “трябва да кажа, че не съжалявам за нищо… Хитлер някак си бе толкова способен да накара хората да вярват в него. С радост повярвах в него и все още го защитавам. Няма да се унижавам или разкайвам по никакъв начин… Но ако трябва да съм честен, ако наистина сме убили всичките тези 10 милиона евреи, както пишат статистиците, то тогава бих казал: “Браво, унищожили сме врага””.\nМнозинството от нацистските убийци, избягали от Германия след войната, никога не са намерени. Смята се, че повечето от тях са изживели живота си в различни страни в Южна Америка.\nВоеннопрестъпници Известни случаи Исторически убийци Масови убийства Серийни убийци\nАдолф Айхман Гестапо Масови убийства Мосад Холокост\nda ne e evrein toq deto e pisal tva ,kak 6te nare4ete hitler psihopat ve eiiiiiiii opital e da ni izbavi ot edna papla4 a vie ste neblagodarni\nИ двете теми за Менгеле и сега за Айхман… като гледам са писани от евреи. Аи след като са толкова толкова мъчени и трепани, защото са толкова много сега, това навежда на определени мисли за това, че цялата работа е доста раздута, особенно като се вземе на предвид, че повечето медийни магнати, актьори и милиардери са евреи, които спонсорират цялата тази пропаганда. Сладурите вече са превзели света, а все се оплакват, че са ги тормозили – типично за евреи – все ги тормозят, все ги мъчат, дори сега за по друг повод де, а на края какво се оказва…Всички ние… виж още »\nАбе бебс, ти си малоумен. Защо да са “паплач” (браво за думата, от някой интелигентен човек си я чул), с какво са по-лоши от нас? От нашата раса са, просто изповядват малко по-различна религия. Също както и католици, протестанти или евангелисти. Но на никого не му идва наум да се разграничава така яростно от немците, примерно, поляците или които и да било други. Не разбирам наистина в какво се корени омразата и изобщо различният поглед върху евреите. А, легион, това, че са по-успели от нас, се дължи на факта, че са по-надарени генетически. Напълно закономерно е най-умните да управляват света… виж още »\nбебс, почети малко история и чак тогава прави (малоумни) изказвания !\nizviniavam se che pisha na latineca …. izlishno e da se komentira vshicho tova to e ostanalo v minaloto no v minaloto mnogo deca na parvo miasto slagam i posle vazrastni sa stradali zverski predi da ymrat predstavete si vasheto dete i vas straha za deteto vi kato vi razdeliat ot deteto vi i s vashata sadba ami ako ne eimalo spravedliv sad na tozi sviat to na onia ako sashtestvyva niama proshka!!!!!\nМарина и Галина да сте живи и здрави!\nНо, трябва и да мислите,когато четете. Я сравнете цифрите и техниката.Помислете,защо са го обесили и след това кремирали?! А,защо ли кремацията им е отнела почти 4-ч е т и р и часа при напредналата техника и при условие,че изгарят само един, защо го изгарят?\nМислете, мислете,мислете и внимателно четете!\nЗащото тежко ви,ако се оставите на писаната история!\nТози бебс трябва да чете малко повече и задълбочено историята. Всички имаме право на живот на тази планета независимо от религията.\nРано или късно всеки получава наказание.\nей тоя—-> “ве ейййй” под мен, нека се научи на грамотност, а след това да прави изказвания…То м/у другото повечето с неговото мислене, ми прави впечатление, че освен, че са първични слабоумници, са и слабо-интелектуални..така, че що не си траят по-добре, вместо да се излагат..А да, сещам се защо! Защото са си тъпи и от това не им пука! :)))))))\nда уточня, за bebs ставаше дума..;)\nПодкрепям legion 🙂\nНАЦИСТКИТЕ МАЛОУМНИЦИ, КОИТО СЕ УЧАТ НА ПИСАНЕ ТУК – ТОВА МАЦАНЕ С ФЕКАЛИИ, ТАКА ХАРАКТЕРНО ЗА ТАЗИ ПОРОДА, – ТРЯБВА ДА СЕ ПРЕГЛЕДАТ НА ПСИХИАТЪР. НЕИЗБЕЖНО Е. ПАТОЛОГИЧНАТА ОМРАЗА Е ЗАБОЛЯВАНЕ, А ТУК И В ИНТЕРНЕТ ИМА ДОСТА БОЛНИ ХОРА, КОИТО СЕ УПРАЖНЯВАТ В ХЕЙТЪРСТВО. ОБАЧЕ НАЙ-ДОБРОТО СРЕДСТВО ЗА ТЯХНОТО ЛЕЧЕНИЕ Е САМО НА ЕЗИКА, КОЙТО РАЗБИРАТ – НАСИЛИЕ И БОЙ. КАКТО И ДА ГО ИЗВЪРТАТ, ОБОЖЕСТВЯВАНЕТО НА ЛЮБИМИЯ ИМ РАЙХ, ЗАДЪЛЖИТЕЛНО ПРЕМИНАВА ПРЕЗ ФАЛШИФИКАЦИИ НА ИСТОРИЧЕСКАТА ИСТИНА, ОМАЛОВАЖАВАНЕ НА ПРЕСТЪПЛЕНИЯТА НА НАЦИЗМА/ФАШИЗМА – САМО ТАКА МОЖЕ ДА ДОВЕДАТ ДО НЯКАКВА ПРИЕМЛИВА ФОРМА ИДЕЯТА, ЧЕ ВТОРАТА СВЕТОВНА ВОЙНА Е НЕЩО… виж още »\n… А АКО НЯКОЙ ТОЛКОВА МНОГО НЕНАВИЖДА ИЗРАЕЛ И ИЗРАЕЛСКИЯТ НАРОД – НЕКА ПОКАЖЕ КОЛКО МУ СТИСКА КАТО ОТИДЕ В ИВИЦАТА ГАЗА ДА СЕ БИЕ СРЕЩУ “ВРАГА” :))) ЕВРЕИТЕ СА ПЛАШЛИВ НАРОД :))) ОЩЕ КАТО ВИ ВИДЯТ, ЩЕ СЕ РАЗБЯГАТ :))) НО ВСЕ ПАК ДРУГО Е ДА СИ ЧЕШЕШ ЕЗИКА НА БЕЗОПАСНО МЯСТО И ДА ВИКАШ “ХАЙЛ”, НАЛИ ? … СМЯТАМ, ЧЕ ИНТЕРНЕТ ВЪПРЕКИ АНОНИМНОСТТА СИ, СЪЩО ТРЯБВА ДА Е СРЕДА ЗА НОРМАЛНИ ХОРА И ЗА НОРМАЛНО ОБЩУВАНЕ… БЕЗОЧЛИВИТЕ КОМЕНТАРИ НА НЕОНАЦИСТИ ТРЯБВА ДА СЕ ТРИЯТ. СВОБОДАТА НА ИЗРАЗЯВАНЕ Е СВОБОДА, САМО КОГАТО Е В ГЛАВИТЕ НА НОРМАЛНИ ХОРА. МАЛОУМНИЦИ… виж още »\nАбсолютно съм съгласна с коментара преди мен. Преди всичко сме човешки същества. Лесно е да говориш така без капчица мисъл и трепет в сърцето за неща които са ти далечни и не си преживял и нямаш тази мисъл и съчувствие да я преживееш сега чрез историята.\nСъгласен съм със Веселин Василев и Марина. Но… Идеята на Хитлер, не е толкова лоша, но е прекалена. Помислете за всичките пари, които отиват по инвалидите само за да могат да си пият лекарствата и въпреки всичко да живеят в мъка жалките животи изпълнени с физическа болка. И за всичките луди, които пречат на обществото по всякакъв начин защо тези пари не се отделят за подобряване на пътища за намаляване на данъци. Заради тези болни от всички, категорий хора сме в това положение да слагат ДДС на ДДС-то! Колкото и перверзно и груби да ви звучи е истината. Но дори… виж още »\nинвалидите и лудите не са проблем, това са неща, които могат да се случат на всеки… но циганите са проблем, доживотните присъди също са проблем.. трябва да има максимална присъда 10 години, с по 22 часа на денонощие – тежък физически труд – каторга, ако оцелееш – браво, ако не – в трапа.. не да храним разни до живот… циганите да се съдят и пращат в каторгата за всяка издънка, без да се слушат лигльовците от ЕС… и тогава ще настанат по-добри времена в държавата ни…\nГолям майтап – това за оправянето на реда в държавата ))) Всеки ред идва чрез осъзнаване, изграждане на идеали и ценности. Ако човека казва, че няма проблем да се краде, че има “добри” цигани(да вземе някоя от тези какички да мине през някой цигански квартал вечерно време, та да видим как ще и се промени мисленето). Редът е възможен само чрез безкомпромисни идеали – ако се трепят цигани, евреи, негри – та да се трепят наред, защото когато лекуваш една болест с местни намеси – тя не се премахва, а само се развива повече. Този свят няма да се оправи… виж още »\nОкривам 2 фрапиращи фактологически грешки: 1) според казаното в текста е написано така,че се разбира,че Хитлер идва на власт 1932г. “Когато се превръща в абсолютен господар на Германия през 1932 г., Хитлер продължил…” – Това абсолютно не е вярно, Хитлер печели изборите на 30 ян. 1933г, а окончателна власт над държавата придобива чак след 1934г.,когато изгонва част от депутатите в Райхстага и по този начин,той си осигурява небходимото парламентарно мнозинство, което до този момент не е имал. 2) официалното название на нацистката партия в Германия, преведено на български трябва да е НСГРП (Националсоциалистическа германска работническа партия) или на немски NSDAP… виж още »\nА НЕ както е посочено в текста, НСП -Националсоциалистическа партия.\nОправих грешките, благодаря ти, Някой си\nЕ,като се има предвид,че Германия е била буквално срината в средата на 20-ти век,а сега е една от наи-напредналите държави… сами си правете сметката…за разлика от нашата мила родина която век и половина не може да се оправи…\nСамо не забравяйте 2 факта :\n1)Германците сами избират Хитлер и затова съжаляват доста.\n2)Хитлер е смятал за арииска раса само част от германците.Ако е продължил да побеждава щял да изпрати и всички славяни в лагерите.Всички ,които не са германци са нисша класа за него ,така че спрете с тъпите изказваня за това как щял да прочисти света!!!\nТова със славяните са пълни глупости,недобросъвестното отношение към тях идва,защото Мусолини непрестанно говори на Хитлер и го настройва против тях.Един от най-големите тактици на Вермахта-Федор фон Бок е бил славянски привърженик и основен радетел за основаването на КОНР,РОА и “Украински лъв”.През 1941 в Украйна и Беларус селяните посрещат немските войски с плакати “Хитлер освободител”,защото сталин и престъпната му шайка взимат зърното на селяните и те измират от глад,Чикатило е пряк потърпевш от “5-ти летния план на всеобщата колективизация”.Условията в руските военнопленически лагери са били лоши с цел,колкото се може повече доброволци да влязат в редиците на Вермахта и Вафен СС.\nИ Хитлер,и Сталин са имали подходящите за времето си условия да си развяват байрака и да я карат както те си знаят.Ама Хитлер се взел прекалено на сериозно,избивайки маса народ и нападайки толкова държави,дори и СССР/голяма грешка направил/…Сталин не е падал по долу,избивайки милиони в собствената си страна,а големия глад в “житницата”на страната Украйна и в Беларус/стигало се и до канибализъм/,е само малка част от твърдата линия на партията.\nИма райони на Русия,които също са силно засегнати от колективизма.\nАко говорим за геноцид защо си мислите че само евреите са били изкупителна жертва в историята? Нима забравихте 5-вековното изтребление на българите от страна на турците , или какво толкова тогава хората не са били чак толкова цивилизовани ? Или пък днешните така наречени американци които са изтребили не само милионите бизони намиращи се на континента но са затрили и цели цивилизации .\nПодкрепям напълно коментара отгоре!Ами Палестина и кражбата на земята на палестинският народ?А турският геноцид продължава над българите,особено в районите,където българите са малцинство…\nЧетейки коментарите, за съжаление видях, че има хора, които яросто подкрепят Хитлер и неговата идеология. Това ми припомни за един брой на немското политическо списание Spiegel, което беше посветено изцяло на новата “неонацистка вълна” в Германия. Там имаше публикувана анкета с изумяващи (лично за мен) резултати, че 52% от немското население иска да бъде управлявано от диктатор. Доста обезпокоителни са тези данни, защото наистина виждам хора в интернет простанството (и не само), които са с промити мозъци и като че ли тяхната бройка нараства все повече и повече, но да се надяваме, че всички онези изрващения, които са се случили… виж още »\nВсички вие се базирате на данни който са ви дали победителите а те меко казано не са истини. Нали германците са искали да депортират другите националности от Германия а от Франция са ги отвели в Германи и то според писача само да ги кремират /чиста глупост -толкова разходи във военно време/ После как така само от зъби са набрали тонове злато??????не е за вярване то всеки ерВейн да е имал 32 златни зъби включително и децата. И накрая се оказва че Айхман не е имал пари даже да замине а е посъбрал/според статията и писача който я е написал/ И… виж още »\nСилвия кафяводрешковците не са от СС а СА\nПрав си, поправих го. Странното е, че в източника беше СС – не съм обърнала внимание, че там е сгрешено. Благодаря ти за сигнала!\nСтатията съдържа множество лъжи. Ще посоча НАЙ-ГОЛЯНАТА ЛЪЖА В СТАТИЯТА: Написаното за избити 6 милиона евреи – “Адолф Айхман, който заедно с останалите нацистки водачи е отговорен за… унищожението на ШЕСТ МИЛИОНА европейски евреи.” е лъжа. От откриването на мемориала “Освиенцим” след края на Втората световна война до 3 април 1990 г. паметната плоча пред бившия концлагер е била ето тази: http://img85.imageshack.us/img85/5379/ausplaq1948.gif На нея пише:”Four million people suffered and died here at the hands of the Nazi murderers between the years of 1940 and 1945″. В превод това означава: “Четири милиона души са измъчвани и загинали тук от ръцете на… виж още »\nА ето и подменената плоча:\n“Шест милиона – изгубени и намерени” – Ернст Цундел … прочетете я\nВ някакъв сайт прочетох, че преди да му сложат въжето на врата, Айхман е казал с подигравка: – И какво сега? Ще убиете още един евреин. По – нататък се казва, че всички в нацисткото ръководство са били с еврейска кръв с едно изключение – Херман Гьоринг, който обаче е бил женен за еврейка. А днешните т.н. евреи нямат нищо общо със земите на Палестина и не са никакви евреи, а хазари, чиито предци са приели юдаизма между 7-ми и 10-ти век. Нацистката партия е била финансирана също от евреи като Паул Варбург, който е притежавал концерна ИГ “фарбен”, където… виж още »\n300 финландски евреи се бият срещу Червената армия през Втората Световна война.\nФинландски евреин удостоен с Железния Кръст от Хитлер, за храброст проявена по време на комунистическата инвазия на СССР във Финландия по времена Втората Световна война.\nХолокоста е достапреувеличен всъщност!Да,имало е жертви,да мизерията е била пълна,болести,като тиф са върлявали там,страшен глад,но в по-късните години на войната,същото е имало и сред самите германци!Просто технически не е било възможно да бъдат убити толкова хора в газовите камери,а има и доста изследвания в наше време,които го доказват категорично!Историите,които се публикуват,са написани от евреи,или по техни поръчки!Вменява са умишлено на света,че дължи нещо на евреите,че те са онеправдани и винаги са прави!Неща,които в голямата им част са пълни неистини и лъжи!!


Бобче Вкусотийка - Здравей\n250 гр Боб Адзуки или друг по избор\n3 бр Морков\nБобът е едно от любимите ми ястия :)\nТази вкусна рецепта е подходяща за основно или като гарнитура към друго ястие. За рецептата съм използвала Червен Адзуки боб, но може да я изпълниш с какъвто боб пожелаеш :)\n250 гр Боб Адзуки\nили друг по избор\nСвари избрания от теб боб. Междувременно в купа нарежи на дребни парчета краставицата, доматите, морковите, чушките, маслините, магданоза и авокадото. Когато бобът е готов го изплакни със студена вода и го добави към нарязаните зеленчуци. Овкуси със зехтин, сока от лимона и сол на вкус. Разбъркай хубаво и готово. По желание може да добавиш малко тиквени или други семена при сервиране 🙂\nДа ти е сладко и вкусно!\nмар. 12th, 2019\nДеси Ташева за 15 Йога пози, които ще трансформират тялото ви\nАнелия за 7 Ин йога асани при безпокойство\nЦеци за 15 Йога пози, които ще трансформират тялото ви\nИванка за Листа от Цвекло – полезни за цялото тяло!\nМария за 7 доказани ползи от Хлорелата


Защо не трябва да ядете картофи, които изглеждат така!\nНАЧАЛО ЗДРАВЕ Защо не трябва да ядете картофи, които изглеждат така!\nЗелените картофи могат да бъдат опасни за вашето здраве!\nИма няколко неща, които наистина обичаме. Едно от тях са картофите. От картофи може да направите толкова много невероятни ястия, техните възможности са буквално неограничени. Но картофите имат един недостатък – те трябва да се съхраняват в определена среда.\nВсички сме чували, че картофите трябва да се съхраняват в суха и тъмна стая. Но съхранението на картофите във влажна и светла изба не оказва влияние върху вкуса.\nИ така, каква е уловката? Тя може да повлияе на вашето здраве!\nКогато държите картофите в прекалено влажна или прекалено топла среда, вероятно сте видели какво се случва – обикновено се появяват издънки и дори една от страните става леко зелена. Все пак можете да отрежете тези покълнали части, преди да сготвите картофите. Защо да ги отрежете? Защото са заразени с отрова, наречена соланин.\nСоланинът се намира в картофите, когато се съхраняват в неправилна среда твърде дълго (както вече казахме, във влажна, светла и топла среда). Ако ядете картофи в тази форма, соланинът може да ви направи много неприятна изненада под формата на болест, понякога с фатален изход.\nNew York Times съобщава, че човек, който тежи 45 килограма, трябва да изяде 450 грама зелени картофи, за да се разболее. Това са няколко печени картофа. Така че едно малко парче няма да ви навреди.\nТолкова често се случва повечето смъртни случаи от соланин да са по време на глад, когато хората са принудени да ядат каквото могат, за да не гладуват – дори и това да са зелени картофи.\nВижте още: Как да приготвите балсам за вашия черен дроб?\nСпоред Ирландския орган по безопасност на храните трябва да знаете, че ако сте получили твърде много соланин след консумация на картофи, бихте имали болка в стомаха и сънливост. Те също така предполагат, че можете да оберете зелените картофи и да ядете онези части, които не са зелени, но ако картофите имат горчив вкус, незабавно ги изхвърлете.


Памет 4x8GB DDR4 2933 Kingston HyperX Predator RGB HX429C15PB3AK4/32 - на топ цена - Ardes.bg\n> Памет 4x8GB DDR4 2933 Kingston HyperX Predator RGB\nПамет 4x8GB DDR4 2933 Kingston HyperX Predator RGB - HX429C15PB3AK4/32\nПроизводител: Kingston; Код на продукта: HX429C15PB3AK4/32\nПубликуваните цени и наличностите по магазини се обновяват няколко пъти на ден. Възможно е да има разлика между цените в магазините и сайта. Възможно е несъответствие с цените в магазините. Всички посочени цени са за покупки онлайн. Въпреки усилията ни да предоставим пълна и точна информация за 4x8GB DDR4 2933 Kingston HyperX Predator RGB, е възможно да сме допуснали грешка. Изображенията на продукта са примерни и може да имат разлики с действителния продукт. Ако забележите такава, моля ПИШЕТЕ НИ на адрес officear@ardes.bg.


Почина композиторът Тончо Русев - Новини Dir.bg\nDnevnik.bg - 10 Април 21:49\nКомпозитор Тончо Русев е починал днес, дни преди да навърши 86 години, съобщиха неговите близки на "Фейсбук" страницата му. В поста се припомня, че той е написал над хиляда песни, спечелил десетки престижни награди на български и международни музикални конкурси.Тончо Русев е роден в Бургас на 20 април 1932 година. Завършва Музикалната академия, специалност "Тромпет". Бил е част от първия състав на биг-бенда на Българското национално радио и е сред...\nКомпозитор Тончо Русев е починал днес, дни преди да навърши 86 години, съобщиха неговите близки на “Фейсбук“ страницата му. В поста се припомня, че той е написал над хиляда песни, спечелил десетки престижни награди на български и международни музикални конкурси.


Шампоан с Черен кимион Народно биле 500 мл | Биле Народно Биле\nДействие: Шампоанът запазва за дълго здравината и еластичността на косата, като подхранва и кожата на главата. Косата става красива, мека и приятна на допир. Шампоанът има неподправен автентичен аромат на маслото от черен кимион и притежава уникално подхранващо действие. Подходящ е за всеки тип коса.\nСъставки: Вода, SLES, Cocomide DEA, Cocomidopropyl Betaine, Содиум Хлорид, Polyquaternium-7, PEG-7 Glyceryl Cocoate, Лимонена киселина, Methylchloroisothiazolinone (and) Methylisothiazolinone, Масло от семена Nigella Sativa\n450 мл, 810 мл\nШевици, - Всички продукти, Подаръчни комплекти, Биле за дома


Предстоящи нови филми / телевизионни предавания на Стив Бушеми (2019, 2020) - Списъци\nСлед опустошителната терористична атака срещу Световния търговски център през септември 2001 г., актьорът Стив Бушеми се завърна на старата си работа като пожарникар. Той работи 12-часови смени в продължение на няколко дни, ръка за ръка с останалите професионални пожарникари от цялата страна, като се сресва за оцелелите в купчината на американската ранена национална гордост. Роден и възпитан в Ню Йорк, Бушеми изчиства изпит за държавна служба на FDNY на 18-годишна възраст и се присъединява към пожарната бригада в Манхатън през 80-те. Той служи като пожарникар в продължение на четири години до 1984 г. Когато осъзнава, че вече не може да устои на призива на киното, напуска бригадата и се премества в Лос Анджелис за по-добри възможности като актьор.\nДебютира през 1985 г. с режисьора на Ерик Мичъл „The Way It Is.“ Основните му творби от този период включват „Разделни погледи“ (1986), „Робите на Ню Йорк“ (1988) и „Tales from the Darkside“ (1990), в който той играе ролята на Белингам, мрачен студент, който изпраща вкъщи мумия, за да разпространява ужас сред колегите си, изигран от Кристиан Слейтър и Джулиан Мур . Героят официално откри на екрана дългото наследство на Бушеми от престъпления и ужаси. Той последва инерцията с ролята на наемен убиец на име Test Tube Лорънс Фишбърн във филма „Кралят на Ню Йорк“.\nСлед като изигра няколко гангстери, престъпници и поддръжници, той постигна дългоочаквания си пробив с филма от 1992 г. Резервоарни кучета режисиран от Куентин Тарантино . Бушеми изигра героя Мистър Пинк във филма за определяне на тенденциите, който се превърна в култов феномен. Г-н Пинк показа на Холивуд съвсем различно лице на злото, смразяващо зрителите в шок. Филмът катапултира кариерата на Бушеми в нови висоти. Всичко в него, като слабата му физика, особена кожа и очи, се превърна в сензация. Той беше прототипът на ексцентрични и луди персонажи, които Холивуд много обичаше. Очевидно актьорът премина през период на стереотипиране с множество сенчести герои. Бушеми стана редовен сътрудник на Братя Коен и Робърт Родригес. Основните му творби по време на тази фаза включват ‘Crossing Miller’ (1990), ‘Barton Fink’ (1991), ‘The Hudsucker Proxy’ (1994), ‘ Фарго '(деветнадесет и деветдесет и шест),' Големият Лебовски ‘(1998) и‘ Деца шпиони ‘Филмов франчайз.\nБушеми промени хода на кариерата си в началото на 2000-те. През 2001 г. той се появи в черната комедия ‘Ghost World’ заедно с Thora Birch и Скарлет Йохансон . През същата година той изигра значителна роля в спорното Втората световна война филм „Сивата зона“, който беше критикуван от критиците за представянето на евреи в Нацистки концентрационни лагери. Но Бушеми продължи с избрания от него път, играейки герои, обитаващи сивите зони. Актьорът дебютира като режисьор през 1996 г. с филма „Дървета Lounge“, който спечели положителни отзиви. Той също така управлява номинирания за Еми епизод, наречен ‘Pine Barrens’ в драматичния сериал ‘ Сопраните ‘През 1999 г. Той се присъединява към актьорския състав на емблематичния сериал, след като режисира още няколко епизода през следващия сезон. Освен актьор и режисьор, Бушеми е известен гласов актьор с няколко популярни заглавия, включително „Monsters, Inc.“ (2001), „Web of Charlotte's“ (2006), „G-Force“ (2009) и „Monsters University“ (2013).\nВ края на 2000-те той започва да играе комедийни роли във филми като ‘I Now Pronounce You Chuck & Larry’ (2007), ‘Grown Ups’ (2010), ‘ Хотел Трансилвания ‘(2012) и‘ Grown Ups 2 ’(2013). Той също така установи успешно партньорство на екрана с Адам Сандлър . Бушеми продължи да играе различни роли по телевизията, след като се утвърди като един от видните актьори, работещи в Холивуд днес. Въпреки че напусна FDNY заради любовта си към филмите, той винаги повишава тон за каузите на нюйоркските пожарникари. Сега в този момент може би се чудите кой е следващият филм или телевизионно предаване на Стив Бушеми? Е, ето списъкът с предстоящите филми и телевизионни предавания на Стив Бушеми, които трябва да бъдат пуснати през 2019 и 2020 г. Можем само да се надяваме, че най-новите филми на Стив Бушеми ще бъдат толкова добри, колкото някои от последните му филми.\n2. Чудотворци (2019 -)\n' Чудотворци ‘Е новият лимитиран комедиен сериал от TBS . Освен че играе главната роля в сериала, Стив Бушеми служи като изпълнителен продуцент заедно със Саймън Рич, Даниел Радклиф , Лорн Майкълс и Андрю Сингър. Сюжетът , която се основава на книгата „Какво в името на Бог“ на Саймън Рич, следва Крейг Бог (Даниел Радклиф), ангел с нисък профил на небето, натоварен от Бога да изпълнява всички молитви от Земята.\nЕлиза Хънтър (Джералдин Висванатан) е поредният обречен ангел, който е прехвърлен от Министерството на мръсотията в небето. Заедно те се впускат в мисия да отговорят на една от най-трудните молитви от Земята - да накарат мъжа и жената да се влюбят. Но те трябва да реализират молитвата на всяка цена, за да предотвратят очевидното унищожаване на Земята. Стив Бушеми играе ролята на мъдър Бог в сериала. Първият сезон на шоуто, завършен на 26 март 2019 г., получи положителни отзиви от критиците. Създадена от Саймън Рич, който е известен с „Мъж търси жена“, „Чудотворци“ е подновена от TBS за втори сезон през май.\n1. Мъртвите не умират (2019)\nСтив Бушеми играе ролята на фермера Франк Милър в предстоящата комедия на ужасите ‘ Мъртвите не умират ' режисиран от Джим Джармуш . Милър е видян да носи червена шапка с надпис „Make America White Again“ и създава случайни конфронтации с ченгетата Cliff ( Бил Мъри ) и Рони ( Адам Шофьор ) в сънливия град Сентървил. Но когато месоядните зомбита се издигат от гробовете си, Сентървил се оказва Зомбиленд с обитателите му, които тичат за живота си.\nРон и Рони се впускат в опасна мисия, за да защитят останалите дребни граждани от огнището на зомбита, което се разпространява в града като горски пожар. Те обединяват сили със странен самурай с меч ( Тилда Суинтън ) за борба с немъртвите. Джим Джармуш изправя група обикновени хора срещу апокалиптичен клише за зомби, за да генерира сатирично кинематографично преживяване на света, в който живеем. Филмът е взет като официалния инаугурационен филм на 72-ри филмов фестивал в Кан . Във филма участва и Селена Гомес, Chloë Sevigny , Том Уейтс, Дани Глоувър и Карол Кейн, наред с други. ‘ Мъртвите не умират ‘Идва по кината на 14 юни 2019 г.\nmo dao zu shi сезон 2


Как се регистрира офшорна фирма?\nот Petrova, 29.06.2018г в Икономика и пазари Разглеждания уникални/общо1802/3184\nНапоследък се говори много за т. нар. офшорни фирми и тяхната дейност. Въпреки някои негативи, които трупат подобни предприятия, те са изключително ефективни за развитие на определена бизнес дейност. При това не е необходимо физическото присъствие на неговите учредители и собственици, при регистрацията на фирмата.\nКакво представлява една офшорна фирма и как се подават документи за започване на подобна компания?\nНяма нищо по-лесно и удобно от създаването на компания, регистрирана в друга държава. Офшорните фирми са със седалища извън пределите на България, като има специални зони в света, които са особено предпочитани от предприемачите.\nСтава въпрос за близо 60 държави и райони, които са известни със своите данъчни облекчения и извънредно ниски такси, ако се регистрира компания на тяхна територия. Такива са например: Панама, щата Делауеър в САЩ, Вирджинските острови в пределите на Великобритания, автономният район Хонк Конг, Кипър, Бахамските острови, Сейшелските острови, Белиз, Коста Рика и много други. Изброените райони са най-предпочитани за стартирането на офшорна фирма. Те разполагат с необходимите административни и правни регулации, с чиято помощ се открива чуждестранна компания.\nВ България има достатъчно възможности за наемането на най-коректната счетоводно-правна кантора, която ще ви съдейства за учредяването на фирма в някоя от офшорните зони по света. Всичко това може да стане за няколко часа.\nКакво е необходимо, за да се регистрира чуждестранна фирма в някоя от тези страни?\nНа първо място, трябва да се намери подходящо лице, което може да бъде юридическо или физическо, намиращо се на територията на съответната държава. То ще подаде на място документацията на фирмата.\nГолямо улеснение е и откриването на виртуален офис, който може да бъде в някой голям световен финансов център, като Ню Йорк, Лондон или др. Там може да се получава бизнес пощата, изпратена до фирмата.\nДобре е да има и регистриран телефон за връзка. Въпреки своите предимства, откриването на подобен офис не е задължително.\nПри регистрирането на офшорна фирма се създава и виртуална банкова сметка, като за целта могат да бъдат издадени кредитни или дебитни карти. Не е необходимо да се посещават съответните финансови клонове, след като цялата документация се изпраща по пощата. След нейното попълване и попълване, формулярите се връщат обратно на банковата институция в съответната държава.\nСтартирането на офшорна компания осигурява немалко и важни предимства за техните собственици. Такива са:\n- улеснен и бърз режим на регистрация и поддръжка на компанията\n- 0% данъчна ставка върху приходите от международна дейност на фирмата\n- гарантиране на анонимността на собствениците и защита на личните данни\n- възможност за придобиване на дялове и акции на други юридически лица\n- минимални разходи или липса на такива, при счетоводна дейност и одити.\nПри регистрирането на офшорна компания е необходим документ за самоличност, като лична карта или международен паспорт. Необходимо е и т. нар. „доказателство за адрес“. При него може да се представи документ от платена комунална услуга например.\nТаксите за откриването на офшорна фирма варират, в зависимост от правилата в съответната държава. Това се определя от фактори, като:\n- държавни такси в офшорната зона\n- набавянето на задължителни и допълнителни документи, формуляри, сертификати, лицензи и др.\n- използването или не, на т. нар. „фиктивен директор“, както и броят на съдружниците\n- такси за задължителни секретарски услуги или регистрация на „легален агент“ в офшорната зона.\nИма родни счетоводно-правни кантори, които гарантират откриването на офшорна фирма само за 3-4 часа. Това е невероятно улеснение за всеки български предприемач, без значение от бизнеса, който желае да развива.


Днес (163) Вчера (66) Гледна точка (O)позиция Колумнисти Добрата новина Добротворци Интервю\nднес (163) вчера (66) Здравословно Пътешествия Любопитно Шоубизнес Музика Авто Полезно ТРЪПКАТА Е НАВСЯКЪДЕ\nТорта "Прага": Как да си приготвим вкъщи, стъпка по стъпка?...\nДнес 163 Вчера 66 COVID-19 1\n20.01.2022 16:15 28980\nКой е изобретил тортата?\nАвторът на „Птиче мляко“ Михаил Гуралник. Дали той е донесъл рецептата от Прага, или я е усвоил, когато е изучавал сладкарско изкуство при чешки сладкари, които често са идвали в Москва, не се знае със сигурност. Освен това рецептата на Гуралник се различава значително от пражките десерти.\nСмята се, че "Прага" е подобна на виенския десерт "Захер", само че в австрийската версия няма сметана.\nСтандартна рецепта на тортата\n· Яйце - 6 бр. + 1 жълтък\n· Захар - 150 г\n· Брашно - 115 г\n· Масло - 40 г\n· Какао - 25 г\n· Вода - 20 мл\n· Кондензирано мляко - 120 г\n· Масло - 200 г\n· Какао - 10 г\n· ванилова захар - 1 пакетче\n· Вода - 100 г\n· Захар - 70 г\n· Чай - 2 ч.л\n· Конфитюр от кайсии или сладко - 3-4 с.л. л.\n· Шоколад - 70 г\n· Масло - 50 г\nПродукти: за блата: 5 белтъка със стайна температура 1/4 ч. л. сол 250 г пудра захар 4 с. л. царевично брашно 2 с. л. оцет Със с...\nЗа да приготвите блата, разделете 6 яйца на белтъци и жълтъци. Разбийте жълтъците с половината захар до пухкава лека пяна.\nЗапочнете да разбивате белтъците, след което постепенно добавете захарта. Разбийте до дебели стабилни върхове.\nКомбинирайте разбитите белтъчини и жълтъците, като бавно ги бъркате в една посока.\nПресейте брашното с какаото в яйчената смес и разбъркайте отдолу нагоре. Разтопете маслото и охладете, след което го добавете около ръба и разбъркайте в тестото.\nВ тава форма сложете хартия за печене. Изсипете тестото, загладете го. Пече се половин час на 200 градуса.\nСупер вкусна и лесна школадова торта\nЕто и списъка с необходимите продукти: 250 грама кондензирано мляко 180 грама масло (85%) 250 грама зърнена закуска шоколадови топче...\nЗа да приготвите крема, в тенджера с дебело дъно разбъркайте жълтъка със студена вода. Добавете кондензираното мляко и оставете да заври на слаб огън, като бъркате непрекъснато.\nРазбийте с миксер маслото с ваниловата захар до пухкава смес. След това добавете сиропа на части и пресейте 10 грама какао. Разбийте до гладкост.\nЗа импрегниране смесете захарта и 100 мл сварен чай. Разрежете бисквитата на 3 части и накиснете сладките с нея.\nСглобете тортата. Намажете напоената долна торта с половината от крема, покрийте с втората и разпределете останалата част от крема. Напоете третата торта със сладко от кайсии и поставете в хладилник за 20 минути.\nРазтопете шоколада и маслото в микровълновата фурна или на водна баня. Покрийте цялата торта с глазура. Когато изстине, направете шоколадова шарка.\nКакто виждате, ако не следвате стандартната рецепта, тогава можете да накиснете блатовете с ром и да добавите алкохол към крема.\nЛюбовните магии са безсилни пред тези 4 зодиакални ... 1\nВ навечерието на 24 май в Ивайловрад се състоя ... 39\nПроф. Кантарджиев: У нас хората над 40 години ... 31\nПрез юни 4 от 12 зодиакални знака ще имат голям ... 160\nАко искате ДОМАТИТЕ да зреят по-рано и да са ... 235\nБританското разузнаване: Убитите руски... 35164\nРогозин показа кратер от ракета и призова... 26786\nИстория, достойна за филм: Как на бойците... 25140\nГеополитик: Краят на войната? Путин завладява... 19383\nТехнология на фейковете: Как изведнъж нацисткото... 17296\nМаймунската шарка - първи данни, че може да... 15302\nКремъл отговори дали е готов да размени Медведчук... 14929\nАко искате да берете едри захарни домати,... 13307\nИталия предложи план за прекратяване на войната,... 9450\nС помощта на тази билка ще берете ягодите в... 5672\nСъветникът на руската мисия към ООН подаде... 5346\nВ Русия пристигнаха сирийски специалисти... 4150


Пустото му "Й" !!! - Страница 4 - Peugeot Клуб БЪЛГАРИЯ\nПустото му "Й" !!!\nRe: Пустото му "Й" !!!\nМнениеот Eva* » съб окт 24, 2009 11:09 pm\nПошегувах се за хапчето, ама я си представете, че тези интелигентни днешни младежи пишат на ръка? Обезмалиаване...\nРегистриран на: пон фев 09, 2009 6:57 pm\nКара: 806 работягата/ 106 въшчицата/\nМнениеот arabia » нед окт 25, 2009 8:40 am\nТо и аз се шегувам де, представям си какво е по изпитите за кандидатстване , горките проверяващи , дано не започнат да пишат младежите и на шльокавицата разпространена в нета, та те днешните не знаят какво е писмо написано на ръка, едно време учехме как се пишат" молби" даже.\n"ШОФИРАЙ РАЗУМНО - СПАСИ ЖИВОТ !!!"\nсайт на караща пежо...http://latro.eu/forum/\nМнениеот бат Сандо » вт окт 02, 2012 9:39 pm\nЪП на темата , че ми писна\nМнениеот Bluebeard » вт окт 02, 2012 9:59 pm\nДобре позиционираният глайд, благоприятства "гладкото" четене на текста.\nХубава тема - не бях стигал до нея.\nМнениеот hitrata_lisi4ka » ср окт 03, 2012 11:27 am\nАз се сетих за "затова" и "за това".\nМнениеот ivoyan » ср окт 03, 2012 12:12 pm\nДумата, която най-много ми се набива на очи и адски ме дразни като я видя грешно написана е:\nЗначение на думата лайстна\nмн. лайстни, ж.\n1. Метална лента, поставена по дължината на купето на автомобил за по-елегантен вид.\n2. Метална лента, поставена по рамката на прозорец за уплътняване.\n3. Всяка метална лента за обточване или уплътняване.\nКак се пише: лайстна или лайсна?\nПравилно е да се пише лайстна, мн.ч. лайстни. Думата има немски произход – Leiste.\nМнениеот DyakoV » ср окт 03, 2012 1:27 pm\nИ нещо многооо интересно върху което трябва да се позамислим:\ndada.JPG (76.85 KиБ) Видяна 9583 пъти\nМнениеот So » ср окт 03, 2012 1:30 pm\nГугъл е търсачка, която ти предлага варианти, близки до това, което си написал. Не е правописен речник.\nМнениеот DyakoV » ср окт 03, 2012 1:34 pm\nЕ като сметнеш колко хора ползват google и колко си отварят правописните речниците, мисля, че е пределно ясно повечето да напишат лайсна,позовавайки се на търсачката, нали ? Даже ако разгледаш и повечето обяви за продажба на лайстни - в повечето от тях пише лайсни Струва ми се, че търсейки лайстна ти предлага лайсни защото явно резултатите за повече\nP.S. Досега за направилно написана дума никога не ми е предлагал да търся неправилно изписаната дума\nМнениеот So » ср окт 03, 2012 1:39 pm\nДа, това е причината разбира се. Има и други такива думи, които хората пишат масово грешно и съответно излизат в търсачките с по-голям брой съвпадения.\nМнениеот Gnus » ср окт 03, 2012 1:47 pm\nПри нас в стола редовно има яйца по-панагюрски и кюфтета по-чирпански.\nМнениеот Eva* » ср окт 03, 2012 11:16 pm\nPeugeot 306 написа: както каза Yan в нашия форум хората са доста които допускат такива грешки\nДоста... е меко казано - 90% от пишещите форумци правят основни граматически грешки, но пък са много вещи в това, за което пишат.\nОт години спрях да се впечатлявам от амортесиори, акомолатори, ауспоси, лайстни, прожини, комутатор, шебедах и прочие. Това сякаш е заразно, пишат навсякъде по авто-форумите и повсеместно. А, за Й-краткото, да не говорим.\nВ училище, повечето са ходили защото е задължително, а не защото е необходимо. Сякаш, учителската професия и училището като институция са измислени, за да им губят времето да не са си в къщи.\nМнениеот alex_sas » ср окт 03, 2012 11:23 pm\nEva, лайсТна и комУтатор не са ти добър пример, баш така си се пишат\nЗа другото съм съгласен с теб\nМнениеот nikolovvd » чет окт 04, 2012 2:28 pm\nПреди време излезе някакъв речник, мисля бе правописен.\nПо този повод си говорехме с колеги, че според него ОТВЕРТКА и ОТВЕРКА били равносилни. Можело да се използват и двете думи!?\nМнениеот DyakoV » чет окт 04, 2012 2:35 pm\nА аз си мисля,че няма такова нещо! Отвертка е руска дума. Българската би трябвало да бъде отвъртка (така е дадена в Български тълковен речник, плюс отвертка)\nМнениеот nikolovvd » чет окт 04, 2012 4:15 pm\nПо тази логика вместо ВИНТОВЕРТ, трябва да се казва ВИНТОВЪРТ.\nМнениеот Bluebeard » чет окт 04, 2012 4:26 pm\nПравилно разбираш логиката.\nМнениеот MishoM » чет окт 04, 2012 5:25 pm\nСега я видях и ми хареса - и темата, и написаното в нея! Ама май защото съм остарял...\nМнениеот arabia » пет окт 05, 2012 6:33 am\nАз да ви питам де... На клавирката ми няма онуй "И" с точицата отгоре... Кажете , къде е ,че не знам и мЪ мислят за неграмотен...\nМнениеот So » пет окт 05, 2012 8:29 am\nАко става въпрос за ударено и / ѝ / работата е сложна, Мите. Няма го в БДС клавиатурата. Защо - можеш да попиташ хората от БАН.\nМожеш да си го копираш от Таблицата на знаците - start menu > run > charmap. Можеш и да си го присъединиш към клавишна последователност, но е доста сложно за жалост.


Местят спирката на Дибич - SHMOKO.BG\nМестят спирката на Дибич\nАвтобусната спирка на разклона за с. Дибич ще бъде преместена до паркинга на фирма „Енев“, а съществуващата сграда да бъде премахната. Това реши на свое заседание днес Областната комисия по безопасност на движението, свикана от председателя й Петко Шаренков, зам.-областен управител. Предвижда се на главния път от Шумен за Карнобат да бъдат поставени ограничителни знаци за ограничение на движението до 60 км. в час. Освен това с ограничителни съоръжения ще бъде затворен обособеният нерегламентиран път, който се използва за преминаване на селскостопанска техника. Спирковият заслон трябва да бъде преместен до 15.06, както и поставянето на ограничителните съоръжения. За промените е изпратено уведомително писмо до кмета на Шумен Любомир Христов. Цялата реорганизация се възлага да бъде организирана от кмета на с. Дибич Христо Йорданов.\nРешението се налага заради факта, че покрай кръстовището автомобилите се движат с повишена скорост, а преминаващите пешеходци стават предпоставка за пътно-тронспорти произшествия.\nОбсъдена е била възможността на участъка да се изгради кръгово вижение, но според Шаренков това ще струва много пари и време. Според представителя на Пътна полиция участъкът не позволява изграждане на кръгово движение, тъй като по него се движат извънгабаритни превозни средства.\nПредставителят на община Шумен предложи за намаляване на скоростта да бъде поставена шумяща маркировка, но идеята му бе отхвърлено заради нейната малка трайност на маркировката и необходимостта да се подновява всяка година.\nСпоред Диян Банков от „Шумен Автотранспорт“ промяната означава заменяне преминаването през кръстовище с преминаването през прелез – „Ако това е осигуряване на безопасност, приемам“, коментира Банков. На същото мнение бе и Валентин Кулев, който заяви, че това преместване води до увеличаване на конфликтните точки, вместо до облекчаване на ситуацията.\nОт Пътна полиция поеха ангажимент да контролират движението при осъществяване на промяната.\nКомисията прие и отчетите на общините за подновяване на хоризонталната и вертикалната маркировка, както и пътните знаци. Работна група ще извърши проверки от края на май до средата на юни.