Подари втори живот на балния си тоалет\nС много малко усилия, можем да усмихнем хиляди лица!\n- Да усмихнем нашите деца -\n"Абитуриентско време -\nвреме на сбогуване:\nс училищния звън,\nс омразните контролни и класна;\nсъс крехките приятелства,\nс илюзии изгубени,\nна детството със приказния сън.\nАбитуриентско време -\nвреме за празнуване:\nна баловете с пищната им суета,\nна роклите танцуващи и на костюмите,\nна незаглъхващите серенади във нощта.\nКраят на едно начало!\nИ начало на поредната мечта!\nЖивотът щедро обещава\nи чертае безкрайни пътища\nпред колесницата на Младостта.\nСлед вас училището маха със ръка.\nЩе види ли паксбрано шумното ви ято?\nЧака ви света!"\nПубликувано от Unknown в 4:35 ч. 0 коментара\nЕдно от нещата, които ме правят щастлива в този живот е да виждам, че хората все още са запазили топлината, добротата и красотата в сърцата си. Въпреки забързаното ежедневие, трудностите, през които минаваме и прекалено многото лоши новини, които чуваме всеки ден, хубаво е да знаем, че има хора, които носят светлина. Затова и аз реших днес да пиша за нещо добро, за нещо истинско, за нещо, което ще донесе усмивки. Защото няма нищо по-хубаво да направиш дори много мъничко, но за някой друг, някой, който има нужда… и да го направиш от сърце. Инициативата на четири млади момичета, за която ще ви разкажа днес, не мисля, че може да се опише с думи, защото това, което те правят трябва да се почувства. Благотворителната кампания, която студентките организират е под наслов „Подари втори живот на балния си тоалет” и има за цел да помогне на всички момичета и момчета, които нямат възможност да изживеят магията на този празничен миг.\nИвелина Киркова, Сияна Манолова, Александра Стефанова и Антония Панчукова от Икономически университет – Варна са повярвали в чудото и искат да накарат всички нас също да го направим. Те призовават всеки, който пази балния си тоалет и не възнамерява да го облича отново, да го дари, за да направи щастливи онези, които нямат възможността да си купят такъв. Открихме тези добри момичета и ги помолихме да разкажат малко повече за своята инициатива.\nАнтония: Мисля, вярвам и съм убедена, че доблестните и сърдечни хора не са мит. Много от масовката, смятат че като цяло обществото е посивяло, че не обръща внимание на тези малки, но толкова значителни неща. Така им е изгодно… Но реално много хора от обкръжението ми, изказват мнение, извършват дела в защита на това, че доброто не само че възкръсва, но и подема с голяма сила. А за мен най-прекрасният синоним на думата добро е любовта. Колко малко ни трябва да дадем любов. Всеки ден я даряваме на семейството ни. Няма ли да бъдем по-щастливи, ако я споделяме не само с тях, а и с много други хора? Дори и без да ги делим на нуждаещи се или не. Всеки един от нас заслужава да бъде щастлив, обгрижван и значим човек. Все повече и повече срещам хора, които вярват в тази сила и търсят начин да бъдат. Да не стоят в сивото и да чакат, някой да им помогне, а сами да рискуват, да дерзаят, да бъдат полезни. Така и ние чрез тази прекрасна инициатива, с радост можем да потвърдим, че имаме усмихнат и събуден народ. Свързват се с нас мили дарители от цяла България и както те усмихват денят ни, така и ние усмихваме техния, с това че могат да бъдат част и да помогнат, да бъдат значими. Добри дела, ще продължават да се правят и след нас. Не е ли едно от най-важните неща да оставим нещо след себе си? Нека не бъде материално, а да бъде тази подадена ръка.\nАнтония: Сърдечно благодарим на Списание VIP за това, че е будна медиа! А за вас читатели, замислете се над тези искрени думи, които споделихме с вас. Дали ще станете част от нещо толкова просто, но толкова значимо. Желаем ви усмихнатостта, пъстротата, добротата, любовта и вярата да продължават да бъдат лъч във вашия живот. Нас това ни държи будни граждани, за да споделим с вас нашата слънчева кампания: „Подари втори живот на балния си тоалет”.\nЧетете още на: http://spisanievip.com/?p=23146\nПубликувано от Unknown в 4:27 ч. 0 коментара\nЕдно от нещата, които ме правят щастлива в този живот е да виждам, че хората все още са запазили топлината, добротата и красотата в сърца...\nПодари втори живот на балния си тоалет - Да усмихнем нашите деца - "Абитуриентско време - ...\nFirst Design Agency. Предоставено от Blogger.\nНаправи добро – „Подари втори живот на балния си т...\nCopyright © Подари втори живот на балния си тоалет. Designed by Makeup Games - Promo Codes, Swarovski crystals, Crystal beads


Рекорден брой новозаразени в Тайван. Островът затваря границите | Клуб 'Z'\n17.05.2021, 14:00 ч.\nпоследна редакция 17.05, 23:15 ч.\nМинувачи с маски в Тайпе на 15 май. Снимка АП/БТА\nТайван обяви днес, че забранява влизането в страната на чужденци без разрешително за постоянно пребиваване, както и транзита на пътници през международното си летище, предаде ДПА, цитирана от БТА.\nВременната мярка ще действа от 19 май до 18 юни, каза здравният министър Чен Шичун.\nЗа изминалото денонощие в островната държава са били регистрирани рекордните 333 нови случая с коронавирус, като става дума за вътрешно предаване на заразата.\nЗа предходното денонощие броят на новозаразените бе също рекорден - 206, което породи опасения за развитието на разпространението на коронавируса из Тайван.\nЗасега властите не могат да установят източниците на новите инфекции.\nПо данни от днес в 23,6-милионната страна са били установени само 2017 случая от началото на пандемията.\nПри 883 от тях вирусът е бил предаден вътре в страната. Починалите с диагноза COVID-19 в Тайван са 12.\nТайван, Тайпе, коронавирус, Чен Шичун\nЗапочва преброяване на населението, срещало се с COVID-19


Апарт хотел Медите 3*, Сандански за 3-ти Март! 3 нощувки + закуски и СПА пакет на цени от 142,50 лв. на човек\nАпарт хотел Медите 3*, Сандански за 3-ти Март\nЦена от 142.50 лв.\nКупи за подарък ТОП Цена 142.50 лв.\nАпарт хотел Медите 3* се намира в южната част на България. Разположен е в Сандански и е построен на мястото на бившата ботаническа градина, той предлага изглед към Пирин и настаняване в елегантно обзаведени стаи.\nВалидност на ваучерите: 02.03 - 06.03.2018г.\n• Апартамент с една спалня(с дневна и кухн. бокс) - 210 лв.\n• Голям апартамент с 2 спални за Четирима + дневна и кухн. бокс - 480 лв. (цена на помещението)\nВаучерът е за Eдин човек, при двойно настаняване (двама пълноплащащи) или за целия апартамент и включва:\n• Уелнес пакета включва - басейн с минерална вода, сауна парк, зона за релакс и фитнес\n• Деца до 1.99 г. - Безплатно\n• Деца от 2 до 5,99 г на допълнително легло - 30 лв за целия пакет\n• Деца от 6 г до 11,99г. или възрастен на допълнително легло - 75 лв за целия пакет\nНеобходимо е предварително да проверите свободните места за настаняване на тел.: 0884 222 038. След закупуване на ваучерите е необходимо да направите резервация по телефона или на имейл: reservations@topofertite.com!\nАпарт хотел Медите 3* предлага на своите гости елгантно обзаведени стаи и апартаменти. Всяка стая разполага с мини бар, сателитна телевизия, кабелен и безжичен интернет, климатична инсталация, баня с душ – кабина.\nГостите могат да се насладят безплатно на фитнес центъра, тенис кортовете и басейните на СПА хотел Медите, разположен на 30 метра от апарт хотела, там се провежда и закуската.\nРесторантите се намират също в СПА хотел Медите и предлагат типични български ястия, европейска кухня и богата селекция от вина. Можете също да се насладите на своето ястие на откритата тераса.От скоро гостите на хотела могат да с евъзползват и от новооткрития нощен клуб MASSA CLUB – в СПА Хотел Медите.


Читать "Версия Пеликан" - Гришам Джон (BG) - Страница 45 - ЛитМир\nЛитМир - Электронная Библиотека > Гришам Джон (BG) > Версия Пеликан > Стр.45\nДва часа сутринта, два на обяд, два вечерта и после Грантам щеше да му намери друга сграда за следене. Деветдесет долара на ден беше нищо и щеше да я зареже тая работа веднага щом си намереше нещо друго. Беше казал на Грантам, че е безсмислено, все едно да стреляш в тъмното. Грантам се съгласи, но му нареди да продължи със стрелбата. Нищо друго не им оставало. Гарсия се изплашил и нямало да се обади повече. А трябвало да го намерят.\nВ джоба си имаше две снимки, за всеки случай, а от указателя бе извадил всички фирми в сградата. Дълъг списък беше. Сградата беше на дванайсет етажа, заети от фирми, фрашкани само с такива лигави господинчовци. Намираше се в дупка, пълна със змии.\nДо девет и половина напливът приключи и някои от лицата, слизащи надолу с ескалаторите, вече му изглеждаха познати. Отправяха се несъмнено към съдебни зали, агенции и кантори. Крофт бутна въртящата се врата и излезе на улицата.\nНа четири преки по-надолу Флетчър Коул се разхождаше напред-назад пред бюрото на президента, долепил телефонната слушалка до ухото си. Слушаше напрегнато. Изведнъж се намръщи, притвори очи, после се втренчи в президента, сякаш искаше да каже: „Лоши новини, шефе. Наистина лоши“. Президентът държеше някакво писмо и поглеждаше към Коул през очилата. Крачеше напред-назад — както някога фюрерът — и това ужасно го дразнеше, та си отбеляза наум, че ще трябва да каже нещо по въпроса.\nКоул затръшна слушалката.\n— Не блъскай така телефона, ако обичаш — каза президентът.\n— Извинявайте — рече Коул, но не се развълнува кой знае колко от забележката. — Беше Зикман. Грей Грантам се обадил преди половин час и попитал дали не знае нещо за досие „Пеликан“.\n— Чудесно. Прекрасно. Как е стигнало до него?\n— Зикман нищо не знае, така че учудването му е било искрено. — Коул продължи да крачи из стаята.\n— Той непрекъснато се учудва най-искрено. Това е най-големият тъпак в екипа ми, Флетчър, и искам да се маха.\n— Както кажете. — Коул се отпусна на един стол пред бюрото, подпря брадичка с ръце и потъна в размисъл.\nПрезидентът се помъчи да не му обръща внимание. И двамата размишляваха известно време.\n— Войлс ли е пропял? — обади се накрая президентът.\n— Не е изключено, ако въобще някой нещо е пял. Грантам е известен с блъфовете си. И сега не сме сигурни, че е видял досието. Може да е чул за него и само да подпитва.\n— Може това, може онова! Ами ако пуснат някоя безумна история за това проклето нещо? Какво ще правим тогава? — Президентът удари с длан по бюрото и скочи на крака. — Какво ще правим тогава, Флетчър? Тоя вестник ме мрази! — Оплакваше се сякаш на прозореца.\n— Няма да го пуснат без потвърждение и от друг източник, а откъде ще изкопаят такъв, след като не е истина? Това е само една безумна версия, която е стигнала много по-далеч, отколкото заслужава.\nЗастанал до прозореца, президентът продължи да се цупи.\n— Как е научил Грантам за досието?\nКоул се изправи и закрачи отново, но този път доста по-бавно. Мислеше усилено.\n— Чудно как. Никой тук, освен вас и мен не знае нищо. Донесоха един екземпляр и той е заключен в моя кабинет. Аз лично направих едно фотокопие и го дадох на Гмински. Той се закле, че ще го пази в тайна.\nПрезидентът се усмихна презрително на прозореца.\n— Добре де, прав сте — продължи Коул. — Възможно е досега да са направени вече хиляда копия. Но само по себе си досието е безобидно, освен ако нашият приятел наистина не ги е направил всички тия мръсотии. Тогава…\n— Тогава ще ми разгонят фамилията.\n— Да, по-точно и на двамата ще ни разгонят фамилиите.\n— Колко пари сме взели?\n— Милиони, и пряко, и непряко. — И законно, и незаконно, но шефът му не знаеше почти нищо за тези операции и Коул предпочиташе да си мълчи по въпроса.\nПрезидентът се насочи бавно към дивана.\n— Защо не се обадиш на Грантам? Поразпитай го лекичко. Виж какво знае. Ако блъфира, ще разбереш лесно. Как мислиш?\n— Говорил си и преди с него, нали? Всички познават Грантам.\nКоул закрачи зад дивана.\n— Да, говорил съм с него. Но ако изведнъж му се обадя, така, без никакъв повод, ще подуши нещо.\n— Да-а, предполагам, че си прав. — Президентът крачеше напред-назад от едната страна на дивана, Коул — от другата.\n— Какво ще стане в най-лошия случай? — попита накрая домакинът на Овалния кабинет.\n— Нашият приятел може да е замесен. Вие помолихте Войлс да спре разследването. Но историята може да бъде разкрита от пресата. Войлс си спасява кожата, като казва, че вие сте му наредили да преследва други заподозрени и да остави на мира нашия приятел. „Вашингтон Поуст“ си умира от кеф и излива кофи мръсотия по нас. А ние забравяме за следващите избори.\nКоул са замисли за миг.\n— Да, всичко това са пълни фантазии. Досието е чиста измислица. Грантам няма да открие нищо, а аз закъснявам за заседание. С персонала. — Той се отправи към вратата. — На обяд ще играя скуош. Ще се върна в един.\nКогато вратата се затвори, президентът въздъхна с облекчение. Този следобед си беше поставил за задача да направи осемнайсет точки, така че да върви по дяволите тая пеликанска история. След като Коул не се тревожи, няма да се безпокои и той.\nПрезидентът набра някакъв номер, почака търпеливо и накрая отсреща се обади Боб Гмински. Директорът на ЦРУ играеше ужасно голф. Беше един от малцината, когото президентът можеше да смаже, затова и го покани да играят заедно следобед. Разбира се, отвърна Гмински, който имаше стотици неща на главата си, но в края на краищата това беше президентът: истинско удоволствие за него била поканата.\n— Между другото, Боб, какво стана с оная пеликанска история в Ню Орлиънс?\nГмински се покашля да прочисти гърлото си и се помъчи да отговори спокойно.\n— Вижте, шефе, казах на Флетчър Коул, че е направо едно литературно произведение, написано с много въображение и изобретателност. Мисля, че авторката му може да забрави за правото и да си опита късмета като писателка. Ха-ха-ха.\n— Чудесно, Боб. Значи няма нищо.\n— Още продължаваме проверката.\n— Ще се видим в три. — Президентът затвори и се насочи право към торбата със стиковете.\nТърговският център „Ривъруок“ се простира върху почти половин километър площ край реката и там винаги има тълпи от хора. На няколко нива са наредени не по-малко от двеста магазина, кафенета и ресторанти, повечето под един и същи покрив. Някои извеждат направо на крайбрежната алея. Намира се в началото на Пойдрас стрийт, на един хвърлей място от Френския квартал.\nТя пристигна в единайсет и си поръча еспресо в едно миниатюрно бистро. Помъчи се да прочете вестника и да изглежда спокойна. Магазинът беше зад ъгъла, едно ниво по-долу. Дарби беше нервна. Еспресото не помогна.\nВ джоба си имаше списък на нещата, които трябваше да свърши — конкретни стъпки в конкретни моменти, дори думи и изречения, които беше запомнила наизуст в случай, че нещо се обърка изцяло и Верхик престане да й се подчинява. Бе спала два часа, а останалото време черта графики и планове в големия си тефтер. Ако умреше, нямаше да е от липса на подготовка.\nНе можеше да се довери напълно на Гавин Верхик. Той беше служител на организация, която понякога действаше по свои собствени правила. Получаваше заповеди от човек, когото обвиняваха в параноя и купища гадни номера. Шефът му докладваше на президент, чиято администрация се ръководеше от глупаци. Президентът имаше богати мръсни приятели, които му даваха много пари.\nНо в този момент, миличка, няма на кого другиго да се довериш. След пет дни и два твърде близки допира със смъртта май свиваше платна. Ню Орлиънс бе загубил привлекателността си. Тя се нуждаеше от помощ и ако трябваше да разчита на ченгета, ФБР не беше по-лошо от другите.\nЕдинайсет и четирийсет и пет. Плати кафето, изчака една вълна купувачи и тръгна след тях. В магазина, където нейният приятел трябваше да се появи след десет минути, имаше десетина души. Тя влезе в една книжарница две врати по-надолу. Наоколо имаше поне три магазина, където можеше да се скрие и да наблюдава входа на „Френчмънс Бенд“. Избра си книжарницата, защото продавачките не те притесняваха и купувачите можеха да се мотаят тук спокойно. Първо прегледа списанията, а когато останаха още три минути, зае позиция между два рафта с готварски книги и зачака Гавин.


Вирусът: Ден 55 | Стратегия Синергия Сигурност\nВирусът: Ден 55\n30 април, Вирусът: Ден 55\n1541 официално установени заразени, 66 починали.\n27.04.-03.05. 39 50\t51 53\tобщо 193\nДа повторя за 30 април:\nЧетирите мои траектории за 30 април даваха следните „прогнози“:\n1561 официално установени заразени, 68 починали, 7283 общо реално заразени.\n1577 официално установени заразени, 70 починали, 7561 общо реално заразени.\n1591 официално установени заразени, 72 починали, 7843 общо реално заразени.\n1607 официално установени заразени, 74 починали, 8130 общо реално заразени.\nТе всичките, дори най-щадящата първа траектория, са над реално обявените данни.\nЗа утре с данните за 1 май четирите мои траектории дават следните „прогнози“:\n1616 официално установени заразени, 69 починали, 7384 общо реално заразени.\n1640 официално установени заразени, 72 починали, 7742 общо реално заразени.\n1664 официално установени заразени, 75 починали, 8110 общо реално заразени.\n1688 официално установени заразени, 79 починали, 8488 общо реално заразени.\nЗа мен (за моя модел) ниските нива на заразени и на починали са изненада. Въпросът не е в модела, а в ниските числа – те са напук на всяка логика.\nНиските числа ме радват изключително много. Но не ме радва това, че не мога да проумея каква е тяхната магия.\nОбществото се държи анти-защитно, про-вирусно, президвикващо Съдбата, непукистки, а напук на това данните не ескалират.\nЕдинствено у нас е така и не проумявам защо е така.\nОстава само да видим какво ще се случи в периода 3-5 май и тогава ще стане ясно какво се случва. Липсва ли т.нар. ефект „Великден“, значи аз не просто нещо не разбирам, а нищо не разбирам.\nЯвно е, че в Европа тръгва вълна от обществени настроения за отслабване и дори постепенно премахване на ограниченията пред икономиката и за излизане от сковаващата човешката активност физическа изолация.\nНезависимо, че една част от медиците смятат, че това е преждевременно, политиците в Европа по принцип през последното десетилетие (най-вече) вървят след общественото мнание, вместо да са негови лидери, така че ако не се надигне внезапно и шоково втора вълна на заразата, те ще отстъпят.\nДа отбележим, че - в духа на последната книга на Насим Талеб "Да заложиш своята кожа" - политиците и обикновените хора имат различен залог в проблема. Отслабването на мерките не е пряка заплаха за политиците, защото те получават перфектно здравно обгрижване. Нима мислите, че грижите за британския и руския премиери са същите като за британския и руския обикновен човек?\nТака че обществата притискат политиците за отслабване на мерките, политиците ще ги послушат, а после, не дай Боже, обществата ще отнесат контрата.\nДа предположим, че се реализира ставащият твърде вероятен вариант България да последва надигащата се европейска вълна за отслабване и премахване на ограниченията.\nПърво, ние, обикновените граждани трябва да засилим личните си мерки за защита. Извънредните мерки бяха форма на колективна защита. Част от нашите грижи бяха прехвърлени върху мерките. Сега грижата на всеки за себе си става първостепенна. Ние сме длъжни да мислим за всеки друг човек като за потенциален носител на заразата. Маски, дезинфектанти, спазване на дистанция, градски транспорт, офиси, класни стаи, аудитории, зали, супермаркети - това всичко трябва да ни изпълва с повишена бдителност.\nВторо, ние, обикновените граждани вече няма да имаме моралното право да изискваме от властта да се грижи за нивата на пандемията. Мерките бяха ангажимент на властта и по тяхното спазване се съдеше за нея, а тя, понеже бе нарцистична, гледаше те да са максимално строги и репресиращи. Сега вече тя си измива ръцете с дезинфектанта на снемането на отговорността.\nТрето, ние, обикновените граждани ще трябва по коренно различен начин да се отнасяме към числата, които ни се казват. Ето, Италия въздъхва облекчено, че лошото е преминало и се готви за нормален живот. Затова се радва на 3000 заразени и 300 починали за денонощие като на съвсем нормални и приемливи, позволяващи оптимизъм числа. Тези числа, съотнесени към България, означават да живеем с оптимизъм и желание за релакс ако ни съобщават, че на денонощие се заразяват 350 българи и умират 35. чуваме тия данни и продължаваме напред, както би казал(а) Кобрата.\nЧетвърто, ние, обикновените граждани не трябва прекалено силно да страдаме за нивото на здравната ни система. То е депресиращо. То не е обърнато към обикновените граждани, а към печалбата с цената на всичко и на всяка цена. То печели от това да има повече болни. Не говоря за лекарите, нашите герои, а за системата на здравеопазване, която най-малкото е за "опазване" - на здравето.\nЧисто психологически ние, иначе можем да превъртим, не трябва да мислим депресиращо Ако, то... Ако, не дай Боже, нас ни пипне вируса, то какво ще правим с тази система наша за здравеопазване...\nТрябва да намалим данъка, който плащаме на този страх, свързан с нивото на здравеопазването ни. Поне този страх можем да прогонваме от себе си. В края на краищата този страх ни депресира и отслабва имунната ни система, а не ни помага с нищо. В края на краищата и с този страх, и без този страх, ние сме отчасти в ръцете на Случая.\nВсъщност, Рисковото общество е общество на Неопределеността, Неизвестността, Неяснотата, Непредсказуемостта. Ще трябва да се учим да живеем с тях. Е, в България тяхното ниво е доста по-високо. Но за това тяхно високо ниво и ние като обикновени граждани сме си виновни. Защото с нашите гласове са на власт онези, които превърнаха това ниво в толкова високо.\nТака че като паднат мерките, ще си казваме, ще си повтарямеу старите, изпитани неща - като 10 Божи антивирусни заповеди:\n-- Заразата се вмирисва от главата.\n-- Който се бои от вируса не ходи в града.\n-- Пази се сам от вируса, за да те пазят и другите.\n-- И сам пазещият се от вируса е пазещ се от вируса.\n-- На пазене от вируса - като на пазане от вируса.\n-- Който се пази от вируса и Господ го пази.\n-- Господът на вируса е българин.\n-- За генетичния код на българина пробивновирусни патрони няма открити.\n-- Прави при защитата от вируса каквото трябва, пък да става каквото ще.\n-- И със заразата на вируса животът продължава.\nКакто писах тук, като минат дните 3-5 май (когато ще може да се каже има ли ефект „Великден“ и ако го има, може ли той да бъде изчислен), аз ще споделя как случващото се в България съответства на т.нар. мой математичесик модел.\nСлед това около 13 май ще тегля своеобразно една черта, ще видя дали има друг ефект – „ББ“, свързан с де факто края на сравнително всеобщото спазване на извънредните мерки.\nЗа разреждането на нещата тук с модела, главната причина е не, че той не работи, а агресията, която ми идва в повече. Но така е, ФБ-„промискуитетът“, липсата на критерии за подбор на ФБ-приятели се плаща. Така или иначе, това си е мой проблем, когато имам няколко минути, свивам по малко броя на „случайните връзки“. Съжалявам, че нямам повече време за тази цел.\nАз за себе си продължавам да си правя разни сметки, определени прогнози.\nДа, за да не дам на някои хора да изстрелят поредния злорад залп по мен, ще кажа, че все още моите изчисления, направени за последно преди десетина дни, се държат близо до истината. Само пример, първата ми траектория предвиждаше за днес 1561 установени заразени и 68 починали, а втората – 1577 и 70. Те са 1541 и 66.\nРазликите все още са под статистическата грешка и варират между 1.5% и 2.5%.\nНо какво от това, след като аз чувствам интуитивно, а и моделът ми го съобщава, че реалността се държи по-различно от модела. Нещо повече – тя се държи по-различно от начина, по който протича една подобна епидемия!\nАз засега не мога да си го обясня. Не е ясно за мен защо през последните 3-4 дни, хайде, да са последните 5-6 дни, логиката се различава от уж естествената.\nДори моят модел дава индикация за това. Той предлага четири траектории, които досега служеха като своеобразен тунел, ивица, полоса в която се вместваше действителността. Сега и четирите траектории се изместиха от едната страна на действителността, т.е. за първи път и четирите дават по-високи прогнози от реално обявените.\nВсеки уважаващ себе си модел алармира, че тук има нещо. И понеже всичко в нашия свят върви с логичното си обяснение, значи и тук има логика, която за не разбирам.\nНе, нека злорадстващите не бързат да ми казват – как те всичко са предвидили, а аз нищо не разбирам. Те 50 дни стискаха зъби, не можеха да си изкривят душата, че моделът даваше почти перфектни прогнози, защото всяка прогноза с точност не по-голяма от 4-5% разлика, говори сама за себе си. Та нека те не бързат – данни за слеващите 2-3 дни могат да върнат нещата „на круги своя“.\nАз говоря на база не толкова на модела , на интуицията. Нещо не ми се връзва. А дали наистина не се връзва, ще видим около и след 5 май.\nДа формулирам на езика на онези, които не пестят агресията си по мой адрес, какво не се връзва:\nНе се връзва, че народът ни се държи про-вирусно, наплевателски спрямо мерките (днес масово – видях с очите си докато разхождах майка си - не се носят маски), като волна птичка, като лайф ис лайф, а привежданите числа не говорят за ескалация на заразата.\nДа, това, което се случва през даден ден се отразява след 12-16 дни, но поведението ни след Цветница, след Великден, а още повече от 27 април насам следва един и същи модел – вече 20 дни и то с нарастваща сила българите не спазваме мерките като хората, но като че ли съизмерим с про-вирусното ни поведение негативен ефект няма.\nНяма не означава, че няма да има.\nТочно както това, че моят модел раотеше точно 50 дни не означава, че той ще работи точно и след тях.\nТака или иначе, нещо не се връзва.\nИ то не се връзва в сравнение с останалите държави. Ние можем да имаме други скорости, наклони, ескалации, развития на кривата, но формата ѝ е сходна. Някъде е взривна (Италия, Испания, сега Русия), някъде е много плавна (Словакия), но всяка крива навсякъде е подобна на определен вид идеална крива, затова и кривите са подобни помежду си.\nТака беше и у нас. Защо не е все така през последните 3-4, нека да са 5-6 дни?\nЕто това не разбирам и затова писах – ако няма ефект „Великден“, то не нещо, значи нищо не разбирам.\nКазах го във връзка с моя модел.\n„Нищо не разбирам“ означава, че моделът вече не е верен, доколкото той освен задължителните за епидемията специфики отразява и моето разбиране как върви епидемията.\nЗа мен е важно не аз да се окажа прав. Даже по-добре да не се окажа прав, защото тогава биха пострадали много повече хора. А сред тях може да има и мои приятели, роднини.\nЗа мен е важно да се разбере какво се случва, за да не ни се случи евентуално случка.\nМоя позната преди няколко години твърдеше, че нещо с нея не е така. Изследваха я и ѝ казваха – не виждаме нищо. Тя казва – чувствам, че нещо не е така. Трябва да разберем какво не е така. Отвръщаха ѝ – ама наистина данните говорят, че сте тип-топ. Когато установиха какво не е така, беше вече късно, много бързо тя просто угасна. И си отиде.\nЕто това е моето терзание – да разберем какво не е така, за да не стане после – на дай Боже – късно.\nПоследна грижа ми е кой хейт ще злорадства по мой адрес. Следвам Пушкин – Хвалу и клевету приемли равнодушно…\nТози, който е чел великолепната книга на Даниъл Канеман „Мисленето“ е наясно, че всеки човек е заложник на определени изкривявания на мисленето и на погрешни евристики (начини за бързо правене на заключения). Затова една част от моите критици викат – аз нали ви казвах! Като мислят, че мислят оригинално, единствено, неповторимо, досущ като Баба Ванга. А всъщност и те са заложници на тези изкривявания на мисленето и на погрешни евристики.\nСлде края на текста ще приведа примери за изикривявания и поглешни евристики.\nФБ е абсолютна илюстрация на мъдростта, с която е препълнена книгата на Даниъл Канеман „Мисленето“.\nАз мисля – следователно съществувам!\nАз си мисля, че мисля – следователно съм прав.\nПонеже съм убеден, че случващото се у нас с вируса има някакво логично обяснение, ще дам няколко от възможни отправни точки за намирането на логиката, която засега ми убягва, така щото числата на заразените и починалите у нас да са изключително ниски и да нарастват с невероятно ниски темпове.\n1. Има някаква генетично обусловена причина у българите.\nНо тя е някак не само у българите, а у българските граждани независимо от етноса им. Няма засега данни българи, или турци, или роми, или еврои, или арменци, или рускини у нас да са по-уязвими към вируса…\n2. Има някаква медицински обусловена причина – например БЦЖ ваксината.\n3. Има някаква паранормално обусловена причина – например аурата на ББ.\n4. Има някаква политически обусловена причина – например бързо и адекватно взетите мерки.\nНо защо тогава няма негативен ефект след като вече 20 дни гледаме на мерките целокупно през пръсти?\n5. Има някаква мутационно обусловена причина – вирусът да е мутирал у нас не само в по-леко протичащ и не-смъртоносен, а и в по-трудно предаващ се и по-бързо умиращ в организма ни щам\n6. Има някаква климатично обусловена причина – да не му понася на вируса българският климат.\nТогава можем да развием анти-коронен медицински туризъм.\n7. Има някаква хранително обусловена причина – нашият начин и образ на ядене (и пиене) ни пази от вируса.\n8. Има някаква ценностно обусловена причина – нашата ценностна система, вярванията и убежденията ни, вярата и принципите ни да служат за толкова успешна защита от вируса.\n9. Има някаква божествено обусловена причина – не знам как и поради що, но Бог (ако е един) или Боговете (ако са повече) да са взели определена форма на шество над нашия народ.\n10. Има някаква свързана с модела на разпространение на подобни вируси причина.\nАз размишлявах над нея.\nА вие можете и да не четете нататък, защото са само дезориентирани мисли - все още или вече.\nЗасега нямам сили и фантазия да предполагам, че в България вирусът принципиално и по някакви свои съображение не спазва общия закон за разпрастронение на себеподобните си вируси. Пък и причината той да прави това е по-скоро някоя от горните 9.\nТогава да се вгледаме в графиката му на разпространение.\nИма четири възможни фази в разпространението, т.е. четири части на графиката.\n--- Ако ние сме във фаза 1, на бързия ръст, условно по геометрична прогресия (само за яснота да я наречем неточно „геометричната“ фаза), то тази фаза у нас е с много малък наклон и може да продължава неопределено дълго, с досегашните данни.\nАко предположим, че заедно с близостта до официално усттанените и починалите, моят модел не е далеч от истината и по отношение на всички заразени, т.е. към днешнна дата те да са между 7283 и 7561, то може да се направи неутешителният извод, че ние, дето се вика почти безкрайно за търпението на нашето общество ще си растем малко по-малко първо с по 50 на ден, после с по 55, после с по 60, после с по 65.\nВ сравнение, почти по простото тройно правило за тази фаза в Европа, тя може у нас да си кара поне до средата на юни, ако не и до края на юни.\nНие сега вече нямаме воля и сили да търпим, че дотогава ли. Абсурд.\nЗапочналото през последните 3-4, хайде – 5-6 дни „туткане“ на ръста на заразените може да се впише в първата, „геометричната“ фаза. Но това макар и теоретично възможно ми звучи като издевателство от вируса и не мога да си представя защо той е решил да ни души бавно, методично, дълго, час по час, ден след ден и да прилича на онзи, дето го споменавах веднъж, който толкова си обичал кучето, че за да не го боли много, му рязал опашката на части, като резънчета салам…\n--- Ако ние сме във фаза 2, „аритметичната“, на нарастването по аритметична прогресия (условно каано), каквото на пръв поглед ни се намеква като прилика с действителността, то се пита кога е бил моментът на превключване от „геометричната“ на „аритметичната“ фаза?\n27.04.-03.05. 39 50 51 53 общо 193\nМоже би това е била седмицата 20-26 април. Аз преди време твърдях, че този момент ще бъде на 28 април, но Цветница и Великден ме разколебаха силно.\nНо не моето твърдение е важното.\nАко ние сме в „аритметичната“ фаза на нарастването, то ще бъде по-полегато – 50, 51, 52, 53… и отново може да си трае много дълго – да си караме така до края на май, че и до средата на юни.\nБи било почти толкова гадно, като при първата фаза, но ако при нея подскачането 50-55-60-65 през няколко дни ще ни стресира някак все пак, то тук мъкненето направо ще ни накара да изкрейзим и ако властта не поиска да бъде пометена, тя сама ще тича преди вятъра и ще отслабва мерките по-бързо и от обществените настроения за тяхното отслабване.\n--- Ако сме във фаза 3 – на стабилизацията, на почти паралелното на абсцисата движение на кривата (тя вече е права, а не крива), то тогава ще има малко нагоре, малко надолу, люшкане, колебание около средно положение – 50-60-52-58-54-56…\nЧисто теоретично е възможно да бъде така до средата на май, а може да откара и до края на май.\nПодобна стабилизация много бързо, още към 13 май сама ще подлее масло в огъня на общонародните нежелания да има каквито и да било ограничителни мерки.\nАко предположим, че вирусът като графика следва един и същи патерн (синтез на форма и съдържание) навсякъде, трябва да призная – въпреки нежеланието си – че и тази фаза е възможна - в смисъл, може да се напасне към официално обявените данни, но отново не разбирам защо вирусът е избрал така да издевателства над страната ни – нито да я застрашава фундаментално, нито да ѝ обещава близко безоблачно бъдеще.\nКато че ли вирусът играе на нерви с България. На играта „Кой е страхливецът?“ „Кой е пилето?“ – Chicken game. Когато двама летят с камионите си един срещу друг по права писта и който първи се отклони, за да избегне сблъсъка, той е пилето, той е страхливецът.\n--- И последно, ако сме в четвъртата фаза – на спада.\nС известна математическа гимнастика може да си представим, че и тази фаза е възможна според официалните данни. Но подобен хобот на слона ще се окаже прекалено дълъг, едва-едва клюмващ, много близо до невъзможното - четвъртата фаза като правило не спада за толкова необозримо дълго време под определен минимум (когато болестта се смята за владяна и не може вече да влияе на нормалното живеен на държавата).\nВ заключение, чисто математически сегашната ситуация на епидемията в България при проява на повече или по-малко математическа фантазия може да попадне във всяка една от четирите фази. Но в една или друга степен и четирите варианта на мен ми се струват абсурдни.\nЕто защо не разбирам какво става, което значи – не мога да хвана логиката на ставащото.\nАко има логика, която не разбирам и не схващам, то не ми остава нищо друго, освен да призная предела на моите логическо-епидемни способности.\nВ противен случай мога само да предположа, че държащите се странно през последните няколко дни числа ще си дойдат на мястото в скоро време и ние ще тръгнем нагоре по-решително отсега. Което е най-лошият вариант. Предпочитам изобщо да не мога да си обясня случващото се, отколкото то да се случи според това, което мога да си обясня.\nЕто обещаните примери за изкривявания в мисленето и поглешни евристики при правенето на заключения:\n• Деформация на потвърждението (confirmation bias) – това е склонността да се търсят най-напред аргументи, потвърждаващи твърдението или посланието.\n• Преувеличена емоционална свързаност (Exaggerated Emotional Coherence, или ефектът на ореола, Halo Effect) – склонността да харесваме (или да не харесваме) всичко в дадена личност, включително нещата, които не сме наблюдавали…\n• Предоверяване (Overconfidence) – увереността на индивидите в техните убеждения зависи най-много ог качеството на историята, която те могат да кажат за онова, което виждат, дори ако виждат малко неща.\n• Ефект на рамкирането (Framing effect) – различните начини на представяне на една и съща информация често предизвикват различни емоции [далеч по-успокоително звучи ако ни кажат, че шансовете за успешна операция са 90%, отколкото, че вероятността за неуспешна операция е 10%].\n• Деформация на знаенето постфактум (след събитието, hindsight bias) – аз го знаех всичкото това през цялото време!\n• Деформация на оптимизма (optimistic bias) – склонността да се гледа твърде оптимистично на нещата и да се правят прекалено оптимистични прогнози.\n• Деформация на предпазливостта (caution bias) – това е склонността да се изпитва страх, дори отвращение от загубата.\n• Илюзорна корелация (illusory correlation) – това е деформация в оценяването на честотата, с която две събития се случват едновременно, като се надценява именно честотата на съвпадение на естествено свързани неща.\n• Евристика на представителността (representativeness) – това е евристика на подобността, на сходството, на приликата; тяя се използва най-често, когато хората трябва да оценят каква е вероят¬ността обект А да принадлежи към клас Б; каква е вероятността събитие А да произлиза от процес Б; каква е вероятността процес Б да породи събитие А?\n• Евристика е на наличността (availability) - процес на оценяване на честотата чрез лекотата, с която в ума ни идват примерите; при нея, когато трябва да се вземе решение, да се направи избор, да се оцени приемливостта на някакво развитие или честотата на дадено повторение, хората се базират на това, което услужливо им предоставят паметта и опитът.\n• Евристика на закотвянето (anchoring) – при нея хората, преди да оценят едно количество, разглеждат подсказана им или вече известна определена величина, като правило служеща за начална точка (подходящо, внушаващо доверие значение), която предопределя и–или насочва тяхното решение или техният избор и те остават близки до нея.\n• Евристика на избягване на когнитивния дисонанс (Avoidance of cognitive dissonance) – при нея се игнорира или занижава информацията, ако тя противоречи или опровергава предполагаемите вероятности, които са част от съществуващата система убеждения или произтичат от тази система.\nПопитаха ме ФБ-приятели сега - какво мисля за ананиевата заповед за маските?\nЩе им отговоря първо с думите\nОт Лука свето Евангелие:\n„Иисус говореше: Отче! Прости им, понеже не знаят, що правят...\nА народът стоеше и гледаше."\nПосле ще отговоря с думите на един възрастен комшия:\nПо лошото и от иди ми, и от дойди ми е иди ми-дойди ми.\nНищо ново не мога да кажа. каквото можех, написах го точно тази сутрин:\nСпасението на пазещите се от вируса е в ръцете на самите пазещи се от вируса.\nЕто така стана това, за което днес вече ви говорих:\nВластта снема от себе си грижата за отделните обикновени хора в битката с вируса. Тя запазва за себе си пресмятането на заразените и броенето на труповете.\nВече всеки ще се грижи за себе си.\nСоциалдарвинизъм в действие.\nНо не се плашете, не се паникьосвайте. Вие очаквали ли сте нещо друго?\nНе е настъпил края на света.\nТова е само началото на премахването на ограниченията.\nНастройте се, че в борбата с вируса не просто и не само главната грижа за вас ще си е ваша грижа. А цялата грижа за вас ще си е ваша грижа.\nВсеки ще вземе такива мерки, каквито може да си позволи.\nТо е като при Сигурността. Тя има две съставляващи.\n--- Сигурността като Благо, което се произвежда от държавата за всички граждани.\n--- Сигурността като Услуга - на пазарния принцип, кой колкото може да си позволи, кой за колкото сигурност може да си заплати.\nОт днес започва демонтажът на опазването на хората от вируса като Благо.\nПостепенно ще преминаваме към опазването на хората от вируса като Услуга- На пазарния принцип - кой колкото може да си позволи, кой за колкото опазване може да си заплати.\nНе е настъпил краят на света. Спокойно. Животът продължава.\nДаже има нещо положително, че ананиевата заповед е само за маските на открито. Засега. Така всичко ще става едно по едно.\nЗа да имаме време да осъзнаем, че това ни чака - за всеки Човек девизът ще бъде: Всичко за благото на Човека! Сиреч - за себе си.\nВсичко всеки ще прави само за своето Благо. Винаги става така, когато всичко останало се превръща в Услуга. На пазарния принцип - кой колкото може да си позволи, кой за колкото може да си плати.\nА сега една шега за релакс от мой приятел (междувременно ФБ-приятел ми прати статистика, която всъщност е в духа на тази шега).\nАко шегата е уместна при тежките последици от пандемията.\nЕто как се пошегува моят приятел:\nРанглистата на УЕФА подреждаща държавите като футболни сили съвпада практически точно с класацията на държавите в Европа според броя на заразените и починалите от корона-вируса.\nНачело са суперсилите Италия, Испания, Англия и Германия!\nА България е на опашката!!\nДнес изредих тук 10 причини като възможно обяснение защо в България на вируса строшен е зъбът.\nЕто ви 11-та и най-убедителна причина!\nКак не съм се досетил сам!!!!\nАми да - обяснението е просто:\nКолкото по-слаб е националният отбор и по-корумпирано футболното първенство, толкова по-защитена е държавата от корона-вируса!\nБоби Михайлов - президент, оле-оле-оле!!\nСамо констатирам демократичния радикализъм, екстремизъм, фундаментализъм и уахабизъм...\nОказва се, че от утре влиза в сила следното разделение:\n- Който носи маска на открито е комунист, тоталитарист, авторитарист, безгласен роб, крепостен селянин, жалък пролетариат...\n- Който не носи маска е голям демократ, истински демократ, велик демократ, прогресивен демократ, свободен демократ, най-демократичен демократ.\nКойто носи маска е червен!\nДемократичността не бе ли да уважаваш правото, позицията, мнението, решението на другия, стига то да не засяга твоето право, твоите свободи, твоето достойнство и твоето лично пространство?\nАз предлагам единствените, неповторимите, уникалните, неоспорими и безспорни демократи да направят един препоръчителен списък с тенденция да стане задължителен:\nНа това, което ако не го правим автоматично ни прави демократи и на онова, което ако го правим безусловно ни прави не-демократи.


През август миналата година стана Лена Исинбаевазлатен медалист в световното първенство по лека атлетика. След това тя обяви, че ще направи кратка почивка и ще роди първото си дете. Веднага се появяват публикации в пресата с заглавия: "Коя е бременна Елена Исинбаева, кой е бащата на бебето й?" Въпреки това спортистът не искаше да разкрие името на любовника си и бащата на нероденото си дете.\nСлухове за бременност Isinbayeva\nИзлиза по времето, когато се разпространявазаради "интересната" позиция на известния спортист от Волгоград, още не беше бременна. Елена просто реши, че е време за нея да започне семейство и да има бебе, а спортната кариера може да чака. Между другото, Елена предполага, че след раждането на бебе тя ще може бързо да се оформи и да участва в Олимпийските игри в Рио де Жанейро.\nНо слуховете не бяха безпочвени и скорослед като спечели шампионата, роднините й вече знаеха със сигурност, че Елена Исинбаева е бременна. Времето беше все още малко, но атлетът и любовникът й бяха щастливи. През този период не искаше да сподели с медиите кой е бащата на детето си. Но папараците успяха да разберат всичко и скоро всички осъзнаха кого Елена Исинбаева бременна.\nПрез юни 2014 г., според изчисленията на лекарите, ЛенаИсинбаева ще стане майка, но нейният приятел не бърза да я вика по пътеката. Очакваната майка не е твърде притеснена за това. В края на краищата тя е напълно уверена в чувствата на младия си мъж. Между другото, той е двадесет и три годишен спортист, майстор на спорта в хвърляне на копие, също от Волгоград, Никита Петинов.\nТе се срещнаха в родния си град. Въпреки разликата от осем години (Елена е по-голяма от Никита), между младите хора се появи блясък. По-късно спортистът се завърна в Монако, където живее почти цялото свободно време от тренировка, а комуникацията продължаваше и в Интернет. И когато дойде да тренира във Волгоград, връзката им стана по-близо. След като всички знаят, че Елена Исинбаева е бременна, майка й отговаря на съседите си за бъдещия си зет и отговаря, че е много съпричастен към нея и ще бъде отличен съпруг за дъщеря си и добър баща за бъдещите си внуци.\nКои са родителите на Лена Исинбаева?\nЛегендарният спортист се появи от герояВолгоград. Тя е родена в началото на юни 1982 година. Година по-късно сестрата на Елена Инсеса се появи в семейството. Баща й, Хаджи Исинбаев, идва от малкото село Чувек от Дагестан, а майка й, Наталия Петровна, е родния Волгоград. Майка Елена някога е била сериозно заинтересована от баскетбола и дори е учила в Академията за физическо възпитание на град Волгоград. Много години по-късно Лена пристига там и след като завършва, получава специалността "учител по физическо възпитание".\nМомичетата израснаха в скромна среда, която не се виждашеникакви оръжия, спокойно ангажирани в спорта. Най-голямата, Лена, първо отиде в секцията за гимнастика и когато се разрази драстично на височина, тя бе прехвърлена на лека атлетика.\nКогато Елена Исинбаева дойде в секцията за скоковес полюс, тя вече беше на 15 години - доста сериозна възраст за началото на кариерата й. Треньорът Евгени Трофимов обаче реши да я вземе като свой студент и не се заблуди.\nПървата победа и златният медал бяха в светамладежки игри, който се състоя през 1999 г. в Москва. Спортистът е на височина 4 м 10 см. Други са следвали тази победа. Въпреки това, състезанията в Лондон през 2005 г. се оказаха най-важни за спортната си кариера. После се размърда на височина от пет метра и лесно го взе, като постави нов световен рекорд. Три години по-късно, по време на Олимпиадата в Китай, тя постави още един запис - 5 м 5 см - и направи първата стъпка на подиума. Но изпълненията на Лондонските игри през 2012 г. не донесоха нищо добро Isinbayeva. И през август 2013 г. в Москва, на световното първенство по лека атлетика Лена бе рехабилитирана и спечели златен медал.\nТогава, на върха на популярността, тя казакакво ще спре за известно време, ще се отпусне и ще се подготви за раждането на дете. Но тогава журналистите не знаеха кого е бременна Елена Исинбаева. И като цяло, през този период тя само забременяла, макар че някои медии вече тромаха новината за бъдещите спортисти на детето, както е дадено и дори предложиха на експертите да коментират дали Елена не му е навредила, ако участва в световното първенство.\nЕлена Исинбаева е готова да стане майка?\nИзвестният атлет днес е на 32 години и тя,като всяка кавказка жена, мечтае за силно семейство и дете. След като разбра за интересната й позиция, въпреки забраната на младия й мъж, тя не можеше да скрие радостта си и да сподели новините с журналистите. Въпреки това, тя решава да не отговори на въпроса коя Елена Исинбаева е бременна.\nНо папараците все още държаха журналистически материалиразследване и разкрива името на предполагаемия баща. Спортистът със силата и главата показва заоблената си корема и разказва за чувствата си. Много от печатни издания вече са публикували на страниците си снимки на бременна Елена Исинбаева. Според прогнозите на лекарите нейното бебе ще се роди в началото на това лято.


Политолог: Не виждам защо Доналд Тръмп да спре пътя на Кристалина Георгиева за лидер на МВФ - Izbori.bg\nНачалоКметски избориПолитолог: Не виждам защо Доналд Тръмп да спре пътя на Кристалина Георгиева за лидер на МВФ\nЗасега не виждам защо Доналд Тръмп по някакъв начин би спрял Кристалина Георгиева по пътя й към длъжността управляващ директор на Международния валутен фонд (МВФ).\nТова каза политологът Даниел Смилов в интервю за "Фокус"по повод кандидатурата на Кристалина Георгиева за директор на МВФ.\nТой определи като чудесна, но не изненадваща новината за кандидатурата на Георгиева. „Самата Кристалина Георгиева е човек, доказал своите качества. Тя беше включена в избора на много важни политически позиции през последните години. Така че не е кой знае каква изненада, че беше номинирана да оглави МВФ“, обясни той.\n„Още повече, че Конвенцията все пак: докато Световната банка се оглавява от американци, МВФ да бъде кандидатура, излъчена от ЕС. Така че това работи в нейна полза“, коментира още Смилов.\nДаниел СмиловДоналд ТръмпКристалина ГеоргиеваМВФ


• В и К • Статии • Сп. Инженеринг ревю - брой 8, 2011\nПод наименованието тръбопроводна арматура се обединяват всички съоръжения, предназначени за регулиране на даден флуиден поток в посока увеличаване, намаляване или прекратяване на движението му, намаляване на неговото налягане и други. С оглед на многообразието от извършвани функции, към тръбопроводната арматура се включват широк кръг от съоръжения, с помощта на които се осигурява надеждна и безпроблемна работа на тръбопроводната система и се подпомагат дейностите по обслужване и ремонт.\nВодопроводната арматура, съответно, включва различни устройства за контрол, управление и регулиране на процесите и параметрите на водния поток във водопроводи за битово и промишлено водоснабдяване, съоръжения за противопожарно обезопасяване, напоителни системи, пречиствателни станции за отпадни води, водно-електрически централи. С оглед на функциите, които изпълнява, тя трябва да отговаря на редица изисквания, сред които да осигурява добра херметичност на тръбопровода, в съответствие с външните и вътрешните натоварвания, да притежава необходимите хидравлични, кавитационни и противокорозионни свойства, да отговаря на необходимите изисквания за надеждност и т. н. Материалите, от които се изработва, са предимно месинг, бронз, стомана, чугун и пластмаса. В зависимост от предназначението, водопроводната арматура обикновено се подразделя на смесителна, спирателна, регулираща, предпазна, а в зависимост от вида - на вентили, шибри, кранове, клапани, регулатори.\nИзползват се основно като спирателна арматура в различни участъци от водопроводната система. Обикновено се изработват с диаметри не по-големи от 300 мм. Проблемът при тяхното използване е голямото им хидравлично съпротивление и възможността да предизвикат хидравличен удар при бързото им затваряне. Подразделят се основно на прави и ъглови. Вентилите, предназначени за малки налягания и малки условни диаметри могат да бъдат с муфи. При по-големи диаметри те са предимно с фланци.\nВъв водопроводните системи широко приложение намират и възвратните вентили, използвани като спирателно-предпазна арматура. Производителите предлагат различни конструкции възвратни вентили – мембранни, пружинни и други. Мембранните вентили обикновено се използват за защита на помпени и водоснабдителни системи, от хидравличните удари, възникващи следствие от честите резки спирания и стартирания, които се явяват и основен фактор за повреди на помпи и тръбопроводи. Създаваното високо налягане се поема и абсорбира от вътрешната гумена мембрана, гарантирайки правилно и гладко функциониране на системата.\nПружинният тип възвратни вентили се използват за предотвратяване обратното движение на водата. По този начин предпазват мрежата и помпата от високо налягане, причинено от изключването на помпа или друг фактор. Задействането на вентила е при наличие на високо налягане, което избутва уплътнителния диск нагоре. При липса на поток, вентилът се затваря, с което предотвратява обратен поток на водата и се намалява хидравличният удар върху помпата. Поради високата си издръжливост, този тип вентили се препоръчват за мрежи, работещи под високо налягане.\nТе са сред най-използвания вид спирателна арматура. Широкото им използване в практиката се дължи на малкото им хидравлично съпротивление, малките габаритни размери, възможността за дистанционно управление, не строго определената посока на преминаване на флуида. Като техни недостатъци обикновено се посочват трудностите, свързани с ремонта на уплътнителните повърхности. В зависимост от конструктивните си особености, шибрите могат да бъдат разделени на клиновидни и паралелни, на шибри с въртящо се вретено и на такива с невъртящо се вретено.\nНедостатък на паралелните шибъри е сравнително бързото износване на уплътнителните им повърхнини, тъй като при отваряне и затваряне те се трият една към друга и с течение на времето това води до образуването на неплътности. Предимство на паралелните шибри пред клиновидните е по-лесната обработка на уплътняващите пръстени, а така също по-малките усилия за отваряне на шибъра след дълъг период, през който той е бил в затворено положение.\nПо форма шибрите могат да бъдат плоски, овални и кръгли. Те могат да бъдат, съответно, за ниско, средно и високо налягане, с ръчно, електрическо и хидравлично задвижване. Шибрите с ръчно задвижване се препоръчват в случаите, когато не се налага често затваряне на тръбопровода. Електрическо задвижване се използва и при автоматизация на работата на шибрите. При наличие на опасност от прекъсване на електрозахранването на водопроводните съоръжения, автоматичното изключване на шибрите се осъществява с хидравлични задвижвания.\nПри използването на шибри с големи диаметри се препоръчва да се предвидят байпасни линии. На байпасните линии се поставят шибри с малки диаметри, които служат за изравняване на налягането преди и след спирателния орган. По този начин се улеснява отварянето на шибъра.\nСред основните предимства на шибрите е добрата им херметичност. Като недостатъци могат да се посочат значителното тегло, габаритните размери, стойността и неравномерното нарастване на хидравличното съпротивление в процеса на затваряне.\nДобре е да се има предвид, че се счита за нецелесъобразно използването на шибри за регулиране на подаването, тъй като те не се предвиждат да работят частично отворени. В съвременната практика се отдава предпочитание на шибрите с уплътнения от еластомери – материали с високомолекулна структура. Използването на подобни уплътнения в голяма степен решава редица проблеми, свързани с осигуряването на добра херметичност, корозионна устойчивост, малки хидравлични съпротивления в продължение на целия експлоатационен срок. Достигат се необходимите санитарни норми и изисквания и не се допуска замърсяване. Съвременна тенденция в усъвършенстване на конструкцията на шибрите са безфланцовите шибри, при които отпадат трудностите, свързани с използването на фланцови съединения и болтове.\nПодразделят се на два основни вида – вентилни и шибърни. Крановете могат да бъдат също така еднопътни, при които струята не променя направлението си, и многопътни кранове (най-често трипътни), при които струята променя направлението си под ъгъл 90°. Подходящи са за водопроводни системи, през които преминава студена и топла вода. Характерно за тях е, че се отварят и затварят много бързо.\nШироко разпространени във водоснабдителните системи са шибърните спирателни кранове с гумиран и метален клин и тротоарните спирателни кранове.\nКъм универсалния тип се отнасят шибърните вентили с пръстеновиден клин. В зависимост от варианта на изпълнение на управляващия орган те могат да работят в качеството на спирателно устройство, обратен клапан, дроселиращо устройство, регулатор на налягане, регулатор на ниво. Препоръчват се при създаването на средства за защита на помпени станции и водопроводи от хидравлични удари.\nСред арматурата, намираща широко приложение във водоснабдителните системи в качеството си на спирателен орган, са и бътерфлай клапите. Често те биват предпочитани пред шибрите, поради по-малките им габарити, тегло и себестойност. Като техни предимства се посочват още високите показатели на надеждност, по-плавното изменение на хидравличното съпротивление при затваряне, възможността за работа в междинно положение на някои конструкции. Техни недостатъци се явяват по-високото хидравлично съпротивление и неудобствата, които могат да възникнат при почистване на водопровода.\nХарактерната конструкция на бътерфлай клапите е едно от основните техни предимства. Съществува значително разнообразие от конструктивни решения и използвани материали. Обща тенденция се явява широкото използване на синтетична материали и никел с цел създаване на херметичност и осигуряване на добри хидравлични, кавитационни и противокорозионни свойства.\nЗа изработка на корпуса се използват различни марки стомана и сфероидален или обикновен чугун. Също така се предприемат мерки за защита от корозия с цел да се неутрализира въздействието на водата и почвата върху металните повърхности.\nБътерфлай вентилите могат да бъдат с ръчно или автоматично задвижване. При ръчното задвижване обикновено се използват лост или редуктор. При автоматичното задвижване се използват предимно електро- или пневмозадвижвания. Задвижването може да се осигурява или с постоянен въртящ момент, или посредством програмиран такъв, съобразно необходимия хидравличен режим. За много блогоприятен се счита програмираният режим на затваряне - бърз в началния стадий и забавен в края. Приема се, че по този начин би се осигурило равномерно изменение на хидравличното съпротивление, което от своя страна допринася за намаляване на опасността от повишаване на налягането над допустимото.\nИзползват се за отделяне на натрупани газове, предимно въздух, от водопроводната система и за предотвратяване образуването на въздушни възглавници. В процеса на експлоатация, въздух обикновено се натрупва във високите участъци на тръбопровода. Предпоставка за наличието на въздух в системата са и плановите или аварийни изпразвания на водопровода.\nНеобходимостта от отвеждането на въздуха е от една страна поради нарушаването на налягането на водата, при наличието му в системата и възможността това да доведе до образуването на големи мехурчета, така и поради неговите химични свойства.\nСъдържащият се във въздуха кислород се явява основен окислител за водопроводните тръби. Във влажна среда и при постоянен контакт на метала с вода, под въздействието на въздуха, разрушаването на тръбата протича много по-бързо.\nИзползват се различни модели филтри – за подготовка на питейната вода, за защита на различните видове прибори от съдържащите се във водата примеси и т. н. Сред най-широко разпространените и използвани в практиката са механичните филтри.\nТова са предимно мрежести филтри, използвани за филтриране и задържане на механични примеси и едри абразивни частици. Използването им осигурява безаварийна работа на системи, при които присъствието на механични примеси във водата може да предизвика сериозни експлоатационни проблеми. Подходящи са както за грубо, така и за фино пречистване. В зависимост от възможността им за почистване, те обикновено се подразделят на самопочистващи се, промивни и непромивни филтри. Сред най-елементарните конструкции мрежести филтри са филтрите с мрежест цилиндър с права или Y–образна форма.\nВъв водоснабдителните системи мрежестите филтри се използват предимно за защита на водомери, разходомери, кранове и клапани, на битовите санитарни уреди, от запушване или повреждане вследствие от наличието на едри твърди частици. Разновидност на механичните филтри са магнитните механични филтри.\nДруг вид филтри са касетъчните (патронни) филтри. При тях в качеството на филтриращ материал се използват филтриращи касети, една или няколко, поставени в корпус (колба) от пластмаса или стомана. Патронните филтри се използват предимно за неголеми потоци вода, при които е необходимо по-фино пречистване, което не може да се постигне с мрежестите филтри. В зависимост от използваната филтърна касета, тези филтри могат да се използват както за механично пречистване – фино или грубо, така и за отделяне на хлора от вадата или миризми, тежки метали, газове, за омекотяване на водата, за обеззаразяване.\nЗа очистване на водата от различни примеси и суспендирани частици се използват предимно пясъчни филтри. Като филтриращ материал при тях се използва различен вид пясък.


9-годишно момиче почина, в кома са сестра му и родителите им - Начало\n9-годишно момиче почина, в кома са сестра му и родителите им\n06.02.2020 20:35 07.02.2020 11:39 0\n9-годишно момиче почина, а майка му, баща му и сестра му са с опасност за живота след съмнение за обгазяване в къща в град Сливо поле, област Русе.\nНай-вероятната причина е неизправност в инсталацията на твърдо гориво, с която са се отоплявали, предаде БГНЕС от Русе.\nПри инцидента е загинала 9-годишната дъщеричка на семейството. Сестра ѝ и родителите ѝ са настанени в университетска болница „Канев“ в състояние на кома.\nНа място са изпратени пет екипа на Спешна помощ. Докторите са потърсили съдействието на полицията и на противопожарната служба, след като се усъмнили, че става дума за обгазяване.\nПредполага се, че до обгазяването се е стигнало заради неизправност в инсталацията за отопление на твърдо гориво в къщата. От Спешна помощ коментираха, че по първоначални данни става дума за обгазяване с въглероден окис от печка на твърдо гориво.\nОт полицията обясниха, че предстои оглед, като тепърва ще се изяснява причината за инцидента.


МВнР за Македония: Време е целият политически елит на нашата съседка да покаже зрялост - Flashnews\nсряда, 27 май, 14:51\nМВнР за Македония: Време е целият политически елит на нашата съседка да покаже зрялост\nВярваме, че демокрацията има корени в обществото в Република Македония. Референдумът е най-висша демократична практика – с изразената воля на участвалите в него и с отчитане на онези, които не гласуваха. Гражданите имаха свободен избор и над 90 процента от гласувалите на този консултативен референдум заявиха по категоричен начин желание страната да бъде част от европейската и евроатлантическата общност.\nТехният глас е видим и ясен, поради което не може да бъде пренебрегнат. Това се казва в позиция на българското МВнР във връзка с референдума в Македония.


Кекс със стевия, стафиди и боровинки - Заредени с полезно съдържание\nРеших да намаля значително присъствието на рафинирана захар в живота и чиниите си. В резултат, един ден се сдобих с цяла кутия пакетчета сладкарска стевия. До този момент си бях приготвяла чай от сладката билка, а сладкиши с нея, бях опитвала единствено готови купени. Време беше да си спретна нещо сама. Така се появи един напълно експериментаторски, не особено фотогеничен, но пък изненадващо вкусен кекс със стевия, стафиди и боровинки. Ако искате да го опитате и вие, вижте рецептата, а после споделете в коментар под статията дали ви се е усладил. 🙂\nПрочети също: Вкусен и засищащ кекс с меласа и брашно от рожков\nНеобходими продукти за кекс със стевия, стафиди и боровинки\n3 яйца, като е добре да са на стайна температура\n2 пакетчета сладкарска стевия – 25 грама, което се равнява на 120 грама кристална захар, като сладост, а не като калории 🙂 Сладкарска стевия се продава в магазините за био и здравословни храни.\n1 ч.л. Био бакпулвер, която се добавя в брашното от лимец\n2 с.л. орехов тахан\nстафиди, червени боровинки, орехи на вкус\nолио за намазване на формата за кекс\nКак се приготвя кекс със стевия, стафиди и боровинки\nНай-напред разбъркваме с миксер трите яйца и двете пакетчета сладкарска стевия. След това смесваме заедно брашното от лимец и био бакпулвера. На въпроса може ли да се получи кексът с обикновен бакпулвер – да, може, сложете какъвто имате или предпочитате. 🙂 Добавяме лимецовото брашно с бакпулвера в него при яйцата и стевията и разбъркваме. Идва ред на ябълковото брашно, което придава много приятен, едва загатващ се кисел вкус на сладкиша, и на канелата. Слагаме ореховия тахан, който може да бъде заменен с лешников, сусамов, слънчогледов или какъвто друг ни харесва. Ако таханът е много стегнат, може леко да се размекне с вода. Разбъркваме отново след като за финал сме сложили стафиди, червени боровинки и счукани орехи на вкус.\nПолучената смес изсипваме в предварително намазана правоъгълна форма за кекс. Печем на предварително загрята на 180 градуса фурна, нивото в средата на фурната, за около 20-25 минути. Най-добре проверете за готовност на принципа на извадената суха клечка. Няма да стане висок кекс, но пък е доста вкусен и с него ще сте заредени с добър апетит. Да ви е сладко! 🙂


Apartment Labin Rudarska - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nApartment Labin RudarskaАпартамент\nЛабин, Лабин, Хърватия - Покажи на картатаИзключителен10,0Въз основа на1отзивApartment Labin RudarskaВижте повече снимкиВижте повече снимкиВижте всички26снимки\nИдеален за развлечения и отдих, Apartment Labin Rudarska се намира в Labin, който е един от районите на Лабин. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят. В Apartment Labin Rudarska отличното обслужване и достъпните съоръжения допринасят за Вашия незабравим престой. Хотелът осигурява семейна стая, за да гарантира комфорта на своите гости. Атмосферата на Apartment Labin Rudarska се усеща във всяка стая. Удобства като климатик, отопление, балкон/тераса, телевизор, сателитна/кабелна телевизия са само някои от даденостите на обекта. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. Apartment Labin Rudarska е добър избор за всички посетители на Лабин, защото предлага спокойствие и безпроблемен престой.


DEBICA Ref # 5452000593788\nСтара цена: 122,96 лв.\nПромо цена: 86,08 лв. Спестяваш 36,88 лв.\nПредставяме ви гуми на марката DEBICA. Моделът е с размери 175/70 и радиус R13.Тези гуми имат нисък разход на гориво - категория E, сцепление с мокра настилка - категория E, и имат ниво на шум dB. Купете на изгодна цена с възможности за разсрочено плащане от Radial.bg, както и услуга по монтаж и баланс на гумите за вашия автомобил.\nСтара цена: 147,30 лв.\nПромо цена: 103,12 лв. Спестяваш 44,18 лв.\nСтара цена: 122,60 лв.\nПромо цена: 85,82 лв. Спестяваш 36,78 лв.


Издателство Кралица Маб - По стръмните рилски пътеки\nАсен Христофоров е значителен писател, с необикновена съдба, последователно подценяван от литературната критика. Той завършва първо Робърт колеж в Цариград (1931), след това London’s School of Economics (1934), връща се в България, отдава се на академична кариера и съвсем млад става професор по икономика. По това време дебютира в литературата с автобиографичната книга „Скици из Лондон” (1945), която се радва на забележителен успех. Няколко години по-късно Христофоров е уволнен, а след това и разследван за шпионаж и изпратен в Белене. До края на живота си няма възможност да се върне към академичните си занимания, но в средата на 50-те години започва да публикува преводи, литературни творби със силен автобиографичен елемент, краеведски изследвания и др. Голяма част от времето си прекарва в Говедарци, селото присъства в много от текстовете му, било с реалното си име, било с по-старото Мацакурци, било като Искровец („Ангария”).\nВ известен смисъл Христофоров е писател по неволя. Неговите основни амбиции дълго време са в сферата на науката; литературата идва на второ място, първоначално като своеобразно допълнение към академичните му занимания с икономика. Професионален писател и преводач Христофоров става след уволнението от Университета, и то не веднага. Тук също не е посрещнат с отворени обятия, но навлизането в литературата все пак се оказва възможно.\nГолямата част от литературните произведения на Ас. Христофров са затворени в едно сравнително тясно пространство, в което често се появяват едни и същи герои, някои събития се откриват в различни текстове, повествователят като че ли до голяма степен е постоянен. Това създава усещането за тематично единство, дори за затваряне в един специфичен малък свят. Но зад привидната простота на повествованията се крият интересни аналогии с чужди творби, нови в български контекст идеи, белезите на голямата литература.\nПри Христофоров напълно фикционалната литература сякаш остава на втори план. Прозата му, писана обикновено от първо лице единствено число, може условно да бъде разделена на няколко типа. Единият са планинарските повествования, които се приближават до пътеписа и до очерка. Другият тип стои по-близо до автобиографичния жанр и поставя акцента върху събития и преживявания на автора, най-често в Говедарци, но и на други места. Границата между двата типа е условна, тъй като Говедарци и Бърлогата (митичната вила на писателя) се мяркат и в пътеписните повествования, а в автобиографичните се разказва и за излети в планината, вмъквани са очеркови глави за реални хора.\nКъм пътеписните книги на Христофоров могат да бъдат отнесени „Скици из Лондон”, „В дебрите на Рила” (1957), „Трима с магаре из Рила” (1963), както и непубликувания сборник „Скици из Рила”. В публикуваните сборници „Скици из Рила” (1957) и „Планинари” (1959) жанровите особености на пътеписа са примесени с белезите на очерка, а и на традиционния разказ. „Мацакурци” (1958) и „Откровения” (1970) са несъмнено автобиографични книги.\nСравнително късно Христофоров се приближава към типичната фикционална литература – историческия роман „Ангария” (1960) и обемната повест „Иманяри” (1965), която също може да бъде определена като роман. И двете книги стъпват на сериозна документална основа – исторически и краеведски сведения, обичаи, вярвания и пр. Особена жанрова форма, близка до т. нар. „факшън”, представляват двете непубликувани „хроники” – „Последните мацакурци. Летописни бележки за едно бивше царско село” и „Хунияда. Съвременна хроника”.\nОсновните мемоарни произведения на Христофоров могат да се разглеждат като представителни образци на т. нар. литература на несъгласието. При това в няколко отношения. Вероятно Христофоров е първият български писател, който съумява по специфичен начин дискретно да въведе репресиите, на които е бил подложен, в няколкото мемоарни текста, които успява да публикува приживе, във времето на реалния социализъм. Специално внимание заслужава представянето на кооперирането на земята и въобще на „мероприятията на народната власт”, според административното клише от онова време. Повечето от селяните на Христофоров упорито се съпротивляват на кооперирането и прибягват до какви ли не хитрости, за да се измъкнат. Повествователят избягва да заеме някаква категорична позиция. Той самият е принуден да стане кооператор и да даде две овци на стопанството, на моменти подхвърля нещо в смисъл, че „младите ще оправят нещата”, но като цяло прозата му е в очевиден контраст с публикуваните по това време белетристични творби със селска тематика. (Първото издание на „Мацакурци” е от 1958 г., т. е. малко след „Нонкината любов” (1956) и преди „Мъртво вълнение” (1961) на Ивайло Петров.)\nНяма да е справедливо, ако в този контекст се премълчи не по-малко саркастичното отношение на Христофоров към преддеветосептемврийските правителства, към политическия живот и нравите в България от това време. Вероятно най-съществената разлика е, че при представянето на по-ранния период Христофоров визира или директно назовава лидерите на нацията, докато за следващия конкретните мишени обикновено стоят доста по-ниско в политическата йерархия. Грубо казано, в първия случай се иронизират министър-председатели, във втория – селски кметове. И в двата случая иронията е насочена и към това, което някой биха нарекли „народопсихология на българина” – друга форма на несъгласие със зараждаща се по това време представа.\nДистанцирането от силните на деня е характерно за литературното творчество на Христофров, нещо, което той вероятно е възприемал като необходим елемент на литературата; в житейски план писателят, особено в младежките си години, като че ли по-скоро се стреми да се приближи до политическия, академичния и стопански елит.\nПрозата на Христофоров е иронична, подривна спрямо статуквото, при това в различни негови варианти. Още със „Скици из Лондон” писателят поставя акцент върху правото на различния. Тази особеност е потисната в първите му книги след завръщането на писателя в литературата, но постепенно се възражда в мемоарните му текстове.\nПодриване на официалната литература може да се потърси в огромната част от персонажите в пътеписните и мемоарните произведения на Христофоров, които не се вместват в стандартните препоръчителни образи на социалистическия реализъм – в най-добрия случай те са маргинали и хора, изпаднали от тогавашното общество. (При това те се появяват доста по-рано от маргиналите на В. Пасков, Б. Биолчев, Зл. Златанов.) Това са пастири, лесничеи, хижари, свещеници и монаси, рибари и пр., някои от тях с твърде необичаен жизнен път, като преминалият през френския чуждестранен легион и затворите в няколко европейски страни – Георги Жабата от „В дебрите на Рила”. Всички те са „хора от народа”, но много различни не само от нормите на социалистическия реализъм, но и от всяка друга идеализация. Подриването или поне разминаването с патетичния идеализиран образ на българина (на селянина, на трудещият се човек от народа), също може да бъде възприето като проява на несъгласие с доминиращата идеология и нейните литературни превъплъщения.\nВероятно най-известната и най-значимата книга на Христофоров от времето след Белене е „Мацакурци” (1958), преиздавана по-късно под заглавие „Вуцидей” (1962). С тази книга писателят изгражда ядрото на своя митологичен свят – Мацакурово, неговата история и неговите обитатели - мацакурците. Името на селото, превърнало се в емблема на Христофоровото творчество, е лансирано в самото начало на повествованието от първия човек, с когото пришълецът се запознава и чието име също има два варианта – Пуна-Шуна.\nСегашното име на селото – Говедарци – не се споменава никъде в текста. Писателят неотклонно предпочита този вариант, свързан с легенда, която научил от „една древна мацакурка” – баба Минка Пощальонката. Повествователят намеква, че може би не всички детайли в нейните разкази са достоверни, но според него в тях се съдържа някаква важна истина, която може да бъде определена и като митическа. Различни варианти на легендата присъстват и в други текстове на Христофоров, публикувани и непубликувани.\nЛегендата охотно черпи материал от доминиращия исторически наратив за „турското робство”, но въвежда в него един негероичен и немъченически вариант на познат митичен мотив – откраднатите говеда; ключов елемент е клетвата на монасите, която вероятно няма пряка фолклорна аналогия. Този вариант на легендата съдържа и един по-мек вариант на етимологията на името на селото. В последната си книга „Откровения” Христофоров си спомня:\nИ когато най-сетне повестта („Мацакурци”) видя бял свят и вече се намираше в ръцете на читателите, грозен вой срещу автора се надигна в долината на Черни Искър и отекна чак до столицата: не трябвaло да издавам селските тайни, не съм ли могъл да пиша само за хубавото, както правели другите писатели, и защо съм напомнял на читателите, че някога селото им се е наричало Мацакурово!\nЗапазени са и няколко непубликувани приживе текста на Христофоров за деветте месеца, прекарани в Белене. Те са по-различни от познатата му автобиографична проза. В тях ужасът е предаден директно, няма място за отстранение и ирония. Писателят едва ли се е надявал да ги види отпечатани. Посмъртно до нас достига разказът му „Пожелай ми безсъние”, явно не единствен опит да се обрисува царството на мрака. Текстът документира един епизод – жестоко и безсмислено убийство на лагерник, позволил си да открадне една зелка. На три страници авторът въвежда доста имена на реални хора – Иван от Чуйпетльово, Първан от Кокаляне, Лило от Говедарци, старшина Илиев, Йоско. Повествованието е накъсано, бих казал експресионистично, свързано със сънища, с кошмари – все елементи, нетипични за прозата на Христофоров. По-мрачни са кратки бележки, публикувани от Люба Христофорова през 1991 г. Водените в телеграфен стил на английски записки могат да се разглеждат единствено като документ, като материал за бъдещ текст, бил той разказ, спомен или нещо друго.\nСлед 1990 г. до читателите достигат и един разказ на Христофоров, който е по-близо до автобиографичната му проза и повествованията за мацакурци - „Г-н Кандид от Говедарци”. Вниманието тук е съсредоточено върху психологията на персонажите, а и върху психическите травми от репресиите и последвалото мизерно съществувание. Не е ясно кога е писан разказът, но той отвежда към най-мрачния период от живота на Христофоров. Възможно е да представя събития непосредствено преди арестуването.\nНе всички непубликувани разкази на Христофоров са свързани с лагера или с критики към режима. Съществуват и други, които не са попаднали в книгите му по тематични или някакви други причини.\nХристофоров е автор на поне два непубликувани и жанрово неопределени текста, които представляват пародийни хроники – едната на Говедарци, а другата – на събитията в България по време на Втората световна война. И двете, включени в настоящия том, са богати на народопсихологически наблюдения, и двете стъпват на документални източници и местни предания.\nРъкописът „Последните мацакурци. Летописни бележки за едно бивше царско село” не е датиран и вероятно не е сред последните му произведения. Тематично творбата е част от своеобразния цикъл за Говедарци. Творбата е непривична за българската традиция пародийна история на Говедарци. Христофоров е написал сериозната история в краеведската книга „Искровете”, публикувал е и други строго документални текстове. При хрониката авторът очевидно излиза извън рамките на конкретното село и неговото минало и я допълва с един очарователен вариант на популярната през 70-те и 80-те години у нас „народопсихология”.\nИ нещо наистина уникално – близо две десетилетия след смъртта на Христофоров излиза книга от неговия прототип, посветена на същия обект - краеведският труд на Димитър Мазганов „Говедарци” (1988). Няма съмнение, че авторът е „даскал Митко Мъзганът” от ръкописа на Христофоров. Името на писателя, пришелец в селото, естествено липсва в труда на местния краевед. Христофоров обаче споменава своя „колега” сред познатите си от селото още през 1951 г., по време на разпитите в Държавна сигурност. Пред нас са два разказа, два мита – единият е сериозен, „официален”, политически коректен, другият – пародиен. В единия се представя „своето”, родният край, в другия повествователят недвусмислено заема позицията на пришълеца. Единият се заиграва с „културната интимност”, другият се опитва да си служи с „официалния” по това време дискурс на локалната история.\nДруга непубликувана и недатирана творба на Христофоров е „Хунияда. (съвременна хроника) от А. Г. Х.”. В случая поставянето на инициали, а не на името на автора, не е случайно. „Хунияда” е напълно фикционално произведение, в което са вплетени много автобиографични и документални елементи. То е написано от името на Абарамбо - зулус, който посещава България, и „редактирано” от българина професор Агехев, който носи много от чертите на автора. Името на „редактора” отпраща към инициалите, които авторът често използва - А. Г. Х. (Асен Георгиев Христофоров).\n„Хунияда” може да бъде съпоставяна с „Последните мацакурци” – и двете творби могат да бъдат разглеждани като пародийна история, едната е локална, но с по-широк хронологически обхват, авторът я определя като „летописни бележки”; другата, наречена „съвременна хроника”, е национална, посветена е на един сравнително кратък, но много съществен период от няколко години.\nТворчеството на Христофоров изгражда картината на един особен митичен свят. Подобни светове имат своята топография, своя история и митология, която може дори да бъде разказана иронично. В подобни светове се появяват персонажи, които минават от една творба в друга, а повествованието често се завръща към едни и същи места. Митичният свят на Христофоровата проза е доста ясно структуриран. Той е изграден от няколко обособени области, които се разграничават по своята надморска височина, която може да се възприема и като натоварена с ценностен смисъл. Горният свят – това е високата планина (рилските езера, върхове и хижи), се различава от Долния свят - селото в полите на планината (Мацакурово). Някъде встрани, но не и без връзка с тези две области, несъмнено в Долния свят са разположени градовете – Самоков и София; по-особено е мястото на Пловдив и Лондон от миналите дни, които като че ли не са част от Долния свят, те са някакъв светъл контрапункт на сегашния му вариант.\nДвете области имат своята митична история, която обяснява съвремието. В тази история има различни „ери”, различни периоди, които като че ли следват познатата обратна градация от Златния към Железния век, от времето на героите към времето на малките хора. Пътят на повествователя в цялостното творчество на Христофоров може да бъде мислен в категориите на традиционните митологии – началната му точка е един светъл топос, някъде назад в миналото, отправна точка за последвалите пътешествия из Долната земя и изкачването към Горната.\nРедуването на различните „векове” в Христофоровия митичен свят не е представено напълно последователно хронологически, а и идейно. Причината вероятно е както в еволюцията на автора, така и в това, че представеният от него свят възниква стихийно и неосъзнато, а не като резултат на предварителен план. Връщането назад във времето се осъществява чрез различни експедиции, които откриват първо изчезващия „мъничък свят” от „В дебрите на Рила”; в други случаи продължава и по-назад във времето - „Ангария” представя една по-ранна епоха, която може да е „героична”, но едва ли е Златният век, който ще да е някъде по-назад във времето. „Последните мацакурци” представя цялостната история на този свят, тук гледната точка се сменя – най-дълбоката му древност, времето на първия мацакурец, отново е твърде различно от очаквания Златен век, изчезнала е и идиличността на хронологически междинния „мъничкия свят” на високата планина от времето преди национализацията. „Иманяри” пък е вглеждане в този свят от последните десетилетия и неговите предания за миналото, от което са останали важни знаци – заровените някъде по пътя към Урдините езера жълтици.\nВъпреки връзките между двете области, в тях действат различни правила, различен морал. Високата планина е убежище за хора, които по някакви причини не успяват да се впишат в Долния свят. Към нея се отправят различни типове хора, които искат да избягат от големия град и от нещо в него, не винаги ясно назовано. В голямата част от случаите изкачването е оценявано положително, въпреки че при някои туристи то е формално, те не успяват да се приобщят към света на високата планина, нищо добро не носят и користните набези на иманярите. Не успяват да се изкачат на високото, да постигнат целите си дори персонажи, които принадлежат на горния свят, но са свързани и с долния (Арангел от „Ангария”). Обратното движение – надолу към селото е по-скоро падение, прогонване от Земния рай (хижарят Светла). Понякога напускането на Горния свят може да се окаже невъзможно, както е за Павел Белогвардееца, в други случаи градът може да предложи временно убежище на човек от високата планина (Вуцидей), който бяга от злото в Мацакурово, в този епизод селото се оказва една не особено привлекателна Средна земя.\nВ общия случай пътят от големия град (София) към високата планина е благородно търсене на приключение, на нещо ценно В процеса на това изкачване, дори когато не е ясно дали е постигнал целта си, търсещият се обогатява. Обитателите на града могат да тръгнат нагоре, да се си изградят базов лагер в подножието на високата планина; обитателите на средния свят могат да го напускат с прагматични цели, да се укриват в планината или в града, но единици от тях могат да станат част от същинските обитатели на високата планина.\nОсобено междинно положение заема Чамкория. Подобно на Мацакурово тя е някъде по средата, удобен базов лагер за издигане нагоре, но и привлекателно място, което може да те отклони от пътя, където може да се остане заедно с всичко негативно, дошло от Долния свят, от лошия град. Чамкория е и място за контакти, които по-трудно биха се осъществили в града. И обратното, Св. Константин - сиротото летовище от „Откровения” е с практически същата надморска височина (1360 метра) като Чамкория, но в Христофоровия митичен свят се оказва някъде високо в планината, от него пътеките тръгват главно надолу. Единствено при него гледната точка е преобърната – повествователят е горе, а отдолу при него идват другите. Долу се случват някакви събития (за тях съобщава „манифестът на Отечествения фронт”) и повествователят трябва да излезе от своето планинско убежище, да напусне почти монашеското си уединение и да слезе в града и в драматичния живот на Долния свят.\nВ центъра на митичния свят, граден от Христофоров, стои Мацакурово. Селото има собствена история, свързана с „голямата” история на България, включително и чрез последните монарси. Неговите обитатели, прозвищата им ги свързват с още „по-големия” свят на европейската политика, са натоварени със сюжетни функции, които не се променят много, въпреки превратностите на времето и смяната на поколенията. Различните варианти на лансираната от Христофоров легенда за възникването на Мацакурово, за които вече бе дума, стоят в основата на неговата митична конструкция. Възникнало в резултат на кражба (при това от манастир), селото е натоварено с първороден грях, който поставя клеймо върху жителите му. Първият акт на първия мацакурец е архетипът на много дела на хора от следващите поколения.\nБлизо до Мацакурово, но над него е Бърлогата, до която има и „параклисче” – типично място за монашеско уединение. Тук, в убежището на повествователя се създава и картината на целия този свят. Но и това най-свое място не е изолирано от авторовата ирония, която се обръща и към него самия, и към монаха съсед, който е преобърнат, травестиран двойник на високата представа за отшелника, чийто архетип в този контекст е св. Иван Рилски.\nБез да отхвърля радикално официалната версия, Христофоров има усет за неканоничното и неофициалното в историята и фолклорната образност, за „културната интимност”, все неща, които доминиращата гледна точка пренебрегва било защото не забелязва, било защото ги смята за отживели, а дори и за срамни. Цялото творчество на писателя, големият автотекст „Христофоров” носи в себе си известно вътрешно напрежение, в едни моменти той е склонен да се възхити от ценностите, дошли от миналото, били те история или народни традиции, в други е готов да ги представи в иронична светлина и да се дистанцира от тях. С това той стои в началото на една линия в българската литература, разгърната малко по-късно от Ивайло Петров, донякъде от Радичков и продължена от автори от следващите поколения.


Местност Узана — Rezervaciq.com\nЕдно от най- удивителните места, които могат да се видят в района на град Габрово е местността Узана. Тя е известна с това, че е най- просторната и широка билна поляна в Стара планина, сгушена в прегръдката на Централен Балкан. Над нея величествено се издига връх Исполин и от всичките си страни е заобиколена от гъсти и прохладни гори.\nУзана се намира на приблизително 1300 метра надморска височина, като най- високото й място е връх Марков стол.Името на това прекрасно кътче произлиза от турската дума „узун”, което в буквален превод означава „дълъг”. Много време учените са се чудели и маели кой ли е географският център на страната ни. След редица проучвания и изследвания те най- накрая разбират, че това всъщност е поляната Узана. Така през 1995 година тогавашният президент Жельо Желев тържествено я обявява за географското сърце на България.\nПрез местността се пресичат множество живописни и криволичещи екопътеки, които водят към върховете Шипка, Ботев и Исполин,както и хижите Бузлуджа и Мазалат. Тук през лятото има отлични условия за любителите на екотуризма, а през зимата за практикуване на зимни спортове. Природата е безкрайно обаятелна и магнетична, пълна с множество прелестни и очарователни места. Въздухът е свеж и кристално чист, а тишината е раздирана само от песента на птичките и шума на листата. Привлекателна е със своята уникалност и истинско съвършенство, което просто няма равно на себе си.\nУзана също така е малък, но прекрасен планински курорт. Има хотелчета и хижи, но не са така нагъсто построени, както в други наши комплекси. Пистите й не са с голяма трудност, така че са подходящи както за професионалисти, така и за начинаещи. Има общо 4 ски трасета, най- дългото от които е приблизително 1300 метра. В района има възможности и за скално катерене, колоездене през топлите месеци, опознаване на културни и природни забележителности и спелеология.\nКато цяло Узана не е толкова известна като курортно селище, но постепенно интересът на българските и чуждестранни туристи все повече и повече нараства и хората искат да я посетят. Зимата тук е мека и топла, а лятото е перфектен начин да се избяга от непоносимите жеги. В околността виреят и редки и застрашени от изчезване животински и растителни видове, които присъстват в Червената книга. Тяхното оцеляване е от първостепенно значение и основна цел на природозащитните организации. Интересното е, че тук ежегодно на 21 и 22 юли се провежда Националният планински шампионат.\nВсички материали и снимки са собственост на ДРС - Травел ЕООД, потребителите от които са въведени или техните автори. Местност Узана е едно от нещата които привличат туристи в Извън населено място. Виж Местност Узана и коментирай, ако си бил там или имаш въпроси!


Левски падна от Монтана в контрола - Спорт — Стандарт Нюз\nЛевски отстъпи с 2:3 на Монтана в контролна среща, играла се в паузата за националните отбори. Попаденията за тима от Герена отбелязаха Атанас Кабов и Паулиньо. Сергей Георгиев, Борислав Дамянов и Атанас Илиев бяха точни за гостите.\nДвубоят се състоя на стадион „Георги Аспарухов“, като бе изгледан от боса на клуба Спас Русев. В ложите бе и юношата на „сините" Николай Михайлов.\nСлавиша Стоянович избра да заложи на Николай Кръстев под рамката. Като резерва под рамката бе друг юноша – Димитър Шейтанов.\nВ игра за Левски се завърна Рилвалдиньо, който доскоро се възстановяваше от травма. В отсъствието на контузения капитан Иван Горанов като ляв бек действаше Нганьони. Бранителят даде страхотна асистенция за първия гол на „сините“, дело на Атанас Кабов. През втората част французинът напусна с контузия. Мястото му зае Нуно Рейш.\nИначе Левски започна с колебания и така инкасира попадение. В последствие „сините“ взеха контрола върху мача и натиснаха втородивизионния си опонент. Така до почивката момчетата на Славиша Стоянович направиха пълен обрат.\nСлед паузата сръбският специалист направи куп смени. Някои неточности в левскарските редици костваха нови две попадения в мрежата на „сините“, които в крайна сметка отстъпиха. Левски не започна концентрирано, а първата по-сериозна грешка на „сините“ бе наказана. В 6-ата минута монтаначани организираха нелоша атака, Сергей Георгиев излезе на стрелкова позиция отдясно, като направи 1:0.\nВ последствие „сините“ вдигнаха оборотите и заредиха няколко хубави атаки. Първо Ривалдиньо опита изстрел от над 20 метра, който прелетя малко над напречната греда. Натискът на Левски продължи и в 26-ата минута момчетата на Славиша Стоянович изравниха. Нганьони намери превъзходно с дълъг пас Атанас Кабов в наказателното поле, а той успя да засече за 1:1.\nЛевскарите продължиха да натискат, като в 32-ата минута Паулиньо пое пред пеналта, чукна към Ривалдинцо, който успя да нанесе изстрел над вратата. Малко след това Паулиньо направи страхотен рейд при една контра за домакините, нахълта в наказателното поле, след което падна. Намиращият се вдясно Кабов вдигна ръце в знак на протест, но съдията остави играта да продължи.\nМалко преди края на първата част Левски направи пълен обрат. Атанас Кабов центрира отдясно, Серджиу Буш овладя и след това пусна към Паулиньо, който покачи на 2:1.\nВ началото на втората част Стоянович пусна в игра Антъни Белмонт, който замени Илия Юруков. Именно появилият се като резерва полузащитник допусна груба грешка в 52-ата минута и това позволи на Атанас Илиев да оформи 2:2.\nМалко преди Левски да инкасира трето попадение в игра се появиха Хали Тима, Габриел Обертан, Давиде Мариани и Милош Цветкович. Въпреки тяхното включване до края на двубоя домакините не успяха да стигнат до гол.\nТагове: Левски Монтана Контрола


Уникален естествен тор за стайните ви растения\nНАЧАЛО СЪВЕТИ ЗА ДОМА Уникален естествен тор за стайните ви растения\nЦветята в къщата винаги създават комфорт и уют. Ако имате много цветя у дома, знаете, че те се нуждаят от подобаваща грижа. За да ви радват с прекрасните си цветове, трябва да ги подхранвате редовно. Вместо да си купувате готови препарати, пригответе си естествени средства за тази цел.\nИма естествени торове, които са подходящи за използване за стайни растения.\n30 мл. паста за зъби\nДобре е да подхранвате цветята със захар, тъй като захарта съдържа глюкоза и фруктоза. От своя страна, глюкозата за растенията е източник на енергия. За да ги подхраните, посипете равномерно по повърхността на земята 1 чаена лъжичка захар и след това полейте цветята. Извършвайте това подхранване веднъж седмично.\nСтайните цветя не обичат кисела почва, а пастата за зъби ще ви помогне да се справите с това. Изстискайте 30 мл. паста за зъби в 1 литър вода и полейте растението. Освен това, калцият ще отиде директно в почвата и ще подхрани корените.\nРастенията обичат нишестето. Когато варите картофи, не изливайте водата, а я използвайте за поливане на стайните растения.\nДобавете използваната утайка от кафе в почвата на стайните растения. Кафето съдържа много азот, а растенията го обичат много. Освен това, утайката от кафето добре разхлабва почвата, което също е полезно за растенията.


С цел по-голяма дистанция: EasyJet ще остави средните седалки празни\nНачало Бизнес С цел по-голяма дистанция: EasyJet ще остави средните седалки празни\nТова ще е първата стъпка на компанията във фаза „пробуждане“ на сектора\n20:34 16.04.2020 2168 ~ 2 мин. четене\nБританската нискобюджетна авиокомпания EasyJet обяви, че планира да остави средните седалки в самолетите празни с цел спазване на по-голяма дистанция между пътниците, когато полетите по цял свят отново се възстановят, съобщава BBC.\nИзпълнителният директор на компанията, Йохан Лундгрен смята, че именно тази мярка ще насъчи хората да летят след отминаване на заразата, без да се страхуват за здравето си. „Смятам, че това е стъпката, която очакват нашите клиенти и затова ще я предприемем“, каза той.\nПо думите му авиокомпанията ще е в състояние да приложи мярката – да има пътници само до прозореца и пътека, защото в първите дни на „пробуждане“ на полетите, не всички места на борда на EasyJet ще се напълнят. „Говоря за тази стъпка като начална фаза след отминаване на заразата, но все пак никой не знае колко дълго това ще продължи“, каза Лундгрен.\nТой каза още, че към момента резервациите , които има авиокомпанията за зимния сезон за доста повече в сравнение с година по-рано. Това обаче се дължи на факта, че повечето от пътниците, които са имали билети за този сезон са ги пренасочили за зимния заради избухването на епидемията от коронавирус и забраната за пътувания.\nEasyJet също така разкри, че очаква да отчете коригирана загуба преди данъците от 360 и 380 милиона паунда за първата половина на финансовата си година. Авиокомпанията ще понесе значителни загуби свързани и с разходите за гориво, тъй като вече е купила реактивно гориво за своите самолети, но все още не знае кога те отново ще „полетят“.\nПрипомняме, че на март EasyJet обяви завършването на програмата за прибиране на граждани на ЕС и обяви, че напълно спира всички полети. През последните дни на миналия месец превозвачът е помогнал за превозването на пътници, като е извършил повече от 650 спасителни полета, връщайки у дома повече от 45 000 клиенти. Портфолиото на авиокомпанията, базирана на летище „Лутън“, включва 344 самолета, които ще останат зеземени. Така компанията "премахва значителни разходи", докато авиационната индустрия се бори да се справи с колапса на търсенето, причинен от избухването на вируса.\nПазар на труда 5612\nБюджет и финанси 44070


Miss Sporty My BFF Дълготрайно червило за устни, цвят 100 My Tender Pink\nMiss Sporty My BFF Lipstick e дълготрайно червило с гладка и наситена текстура, което хидратира, овлажнява и подхранва устните, оставяйки ги меки, свежи и сочни. Издържливото червило е с приятна кремообразна текстура, която се приплъзва нежно по устните, като ги покрива с плътен цвят, създавайки леко и комфортно усещане. Съдържащите се пигменти имат висока концентрация, което допринася за още по-плътния и интензивен цвят. Нежното червило осигурява комфорт и самочувствие, като същевременно с това поддържа устните Ви в перфектно състояние и ги предпазва от изсушаване и напукване благодарение на подхранващите си съставки. Червилото придава идеален завършек на вашият грим.\nСъстав на Miss Sporty My BFF Дълготрайно червило за устни, цвят 100 My Tender Pink.\nНачин на употреба на Miss Sporty My BFF Дълготрайно червило за устни, цвят 100 My Tender Pink.


Маса за един, моля! - Хубава жена\n05/06/2020 hubavajena 0 коментара необвързана жена\nАко трябва да опишем щастието по някакъв начин, вероятно много хора ще се сетят за моменти с приятели или семейни празненства – все събития с поне един човек. Но ако за миг забравим тези спомени и в условието се иска да се сетим за момент, в който сме били сами със себе си и сме били щастливи, ще има ли такъв? Всъщност можем ли да бъдем щастливи сами или непременно някой трябва да е до нас? И ако можем, бихме ли си признали, или ще ни е страх да не ни заклеймят за странни? А може би дори за егоисти?\nКолкото и да се променят времената и да скъсяваме дистанцията помежду си, разделението между обвързани и необвързани сякаш винаги е тук. Ако някои се борят да изградят бъдещето си заедно, то други се борят да изградят себе си. В действителност, можеш ли да намериш човека за теб, ако първо не си намерил себе си? Въпреки че живеем в доста свободни и либерални времена и все повече хора правят избора да са сами, без това да ги притеснява, няма как да не се запитамe така ли е и когато лампите угаснат и останат наистина сами?\nПрочетете още: Изборът да си сам – свобода или бягане от отговорност?\nСигурно всеки един от нас е бил в ситуацията, когато обкръжението ни е щастливо обвързано и дори и ние да сме щастливи с това да сме сами, някак се прокрадват мисли дали това наистина е така. И ако вече сме свалили личния си гард и отвсякъде чуваме „хайде, влюби се“, готови ли сме да чакаме човека за нас, или ще се примирим с нещо добро за момента?\nЗа добро или лошо, думите на околните понякога имат силата да променят цялата ни концепция за живот. Затова нека се научим първо да слушаме нашия глас, а после чуждия. И дори всички покрай нас да са обвързани, може би просто трябва да приемем, че ние не сме в момента и всичко е наред.\nИ защо да не е? Имаш време за себе си, всичко зависи от теб и отговаряш единствено и само за един човек и това си ти. Ако веднъж се научим, че можем да постигнем всичко, дори и сами, вече ще сме свободни да търсим човек, който ще е до нас, за да надгражда основите на това, което сме създали ние.\nВ крайна сметка, не можеш да накараш някой да те обича, ако не се обичаш и ти. Защото истината е, че всеки може да си тръгне от нас, дори любовта на живота ни. Но от себе си няма как да се отървем, затова нека положим усилия да изградим човек, който наистина харесваме, преди да искаме някой друг да го хареса.\nИ ако накрая обичаш това, което виждаш в огледалото, какъв е проблемът да седнеш на маса за един, докато се появи някой, достоен за сепаре?\nПрочетете още: 5 уикенд идеи за необвързани\n< Модата за лято 2020 година\nЖивот на показ – коя всъщност е Антоанет Пепе? >