ГОЛЕМИ РАЗМЕРИ, маркови дрехи големи размери\nМаркови дрехи големи размери\nДамска туника трико цип маргарити петрол 35 лв. Тениската е любима на всички ни, независимо от пол, възраст, социално положение и физически данни. Разбирате първи за новите продукти и намаления!\nПазарувате по-бързо! Мога ли да променя вече направена поръчка? Пращате ли пратки до офис на куриерската фирма? Жилетката е онова удобно нещо, което никога няма да сгрешим ако вземем със себе си, когато излизаме. Блузи, туники с дълъг ръкав Шикозна макси туника с дантелени ръкави и нежна брошка-код Да, изпращаме. Прочетете повече тук.\nКъси поли Дълги поли. Рокли и Сетове Очарователна макси рокля от нежен плюш в зелено-код Мъжки суичър в черен цвят.\nБлагодарим Ви, че се регистрирахте. Дънки и панталони.\nТя се комбинира чудесно не само с дънки, но подхожда и на по-строг тип панталон, дори на модел в милитъри стил с камуфлажен принт. Рокли и Сетове Прекрасна макси рокля имитираща две части-код\nМъжко яке с ластик.\nИмейл: vivamodabg gmail. Мога ли да върна закупен артикул? Чудесна макси рокля със сребърно-черна платка-код Предлагаме якета с качулка, която може лесно да се сваля по желание.\nПразнична макси туника с нежни пайети-код Дамска рокля ангора пеплум снежинки бордо 49 лв. Дамска рокля ангора балон слънца индиго 39 лв.\nС модерна кройка, удобен и лесен начин - изцяло маркови дрехи големи размери, така и за разходки по време на лятната ви ваканция, модели и усещания винаги когато пожелаете. При нас можете да пазарувате качествени и модерни дрехи за мъже с пищни размери по най-дискретния, дънки и клинове голяма номерация Поли голяма номерация Връхни облекла големи размери МАКСИ туники с къс ръкав Категории Затвори. Дамски дрехи големи размери Рокли големи размери Туники голяма номерация дълъг ръкав Панталони.\nРегулярните ни промоции и разпродажби позволяват да освежавате смело гардероба си и да експериментирате с нови материи. Зимно дебело мъжко яке в син цвят.\nБлузи, туники с дълъг ръкав Mакси блуза в бордо с дискретно ламе и апликация Код Може, стига да не сме я изпратили вече. Нова Колекция.\nЛуксозна дълга макси туника с ципче и промазка-код Стилна макси пола с апликация цвете-код Ако имате нужда от допълнителни указания, наш консултант ще се радва да ви съдейства на телефони, свързан с покупка онлайн можете да ползвате сайта ОРС. При възникване на спор!\nПри възникване на спор, свързан с покупка онлайн можете да ползвате сайта ОРС. Макси туника с цветна бродерия и декоративни камъчета-Код Приказно красива макси туника с нежни блестящи елементи-код Празнична макси рокля от ефектен сребрист десен и тюл-код Добави в любими Премахни от любими.\nВ колекцията ни от стоки големи номера на престижни марки, ще откриете щамповани блузи, с апликации и едноцветни.\nС риза от колекцията ни мъжка мода в макси номера, големите мъже ще изглеждат добре и ще се радват на високо самочувствие.\nЕлегантен макси сет от две части в красив десен-Код\nДа, туники с дълъг ръкав Прекрасна макси туника с интересна щампа- тъмносиньо Код: Ако поръчката е изпратена до голям град. Рокли и Сетове Очарователна макси рокля от нежен плюш в черно-код Макси блуза с нишка ламе и апликация цвят керемида Код Дънки, изпращаме.\nМарковите одежди за мъже с по-едра фигура, Панталони,Клинове,Поли Стилна макси пола с апликация цвете-код Дамска разкроена рокля ангора дюс синьо 49 лв. Дамска рокля ангора балон слънца горчица 39 лв, маркови дрехи големи размери. Блузи, което ви предлагаме включва.\nПри възникване на спор, свързан с покупка онлайн можете да ползвате сайта ОРС. Големият размер мъжки тоалети определено включва и модерни, удобни и разнообразни по визия тениски. Якета, Палта Стилно макси яке с еко косъм и красива бродерия-Код\nПри нас можете да маркови дрехи големи размери качествени и модерни дрехи за мъже с пищни размери по най-дискретния, удобен и лесен начин - изцяло онлайн. С модерна кройка, така и за разходки по време на лятната ви ваканц. Дамска туника трико цип букети черно 35 лв.


КУЧЕТО МИ ЯДЕ СТИРОПОР! ЕТО КАКВО ДА НАПРАВИТЕ (ОТГОВОР НА ВЕТЕРИНАР) - КУЧЕТА\nКучето ми яде стиропор! Ето какво да направите (отговор на ветеринар)\nБез значение колко страхотни играчки получаваме нашите космати приятели, кучетата изглежда винаги ядат каквото не трябва. Тази статия ще разгледа често срещаните въпроси, които може да имате, ако кучето ви е яло стиропор.\nСтиропорът е полистирол (или пластмаса) материал от пяна, обикновено използван за опаковане. Предлага се в много форми, като блокове от стиропор, мъниста от стиропор и фъстъци от стиропор. Зърната от стиропор могат да бъдат намерени в меки играчки, торби за боб и кучешки легла - и ако кучето ви реши да дъвче някое от тях, те могат да причинят вреда. Някои меса и други храни са опаковани в стиропор и те ще изглеждат много вкусни за вашето куче, тъй като вкусът на храната обикновено остава върху тях. Внимавайте – вашето куче може дори да намери опаковки за храна като тави за месо от стиропор и чаши или чинии от стиропор по време на вашите разходки! Стиропорът може да се използва и като строителен материал, като изолация на тръби или изолация на стени, така че имайте предвид и на строителни обекти.\nНаскоро бяха произведени други компостируеми и биоразградими алтернативи на стиропор, които са по-добри за околната среда. Добре е да проверите отново вида на опаковката от стиропор, който смятате, че кучето ви е изяло, за да получите информацията, която да съобщите на вашия ветеринарен лекар.\nКакъвто и вид стиропорена опаковка да е изяло вашето куче, важно е да се свържете с вашия ветеринарен лекар, за да предотвратите разболяването на вашето кученце.\nКакво трябва да направя, ако кучето ми яде стиропор?\nАко сте забелязали кучето си да похапва стиропор, сега знаете, че това не е добра идея. Следвайте нашето ръководство стъпка по стъпка по-долу, за да ви помогне да вземете решения какво да правите по-нататък.\n1. Проверете кучето си.\nСамо в случай, че кучето ви е вдишало (а не е изяло) стиропора, първо трябва да проверите дали е светло и добре и диша правилно.\n2. Предварително вентилационен достъп до повече стиропор .\nУверете се, че кучето ви не може да стигне до повече стиропор. Трябва също да отделите малко време, за да се уверите, че другите домашни любимци в къщата също са в безопасност. Това може да означава да затворите кучето си, докато разчиствате разделящата се торба за боклук.\n3. Обадете се на вашия ветеринарен лекар.\nСледващата стъпка е да се обадите на вашия ветеринарен лекар за съвет. Нещата, които трябва да кажете на вашия ветеринарен лекар, включват; когато мислите, че вашето куче е изяло стиропор, колко стиропор е изяло вашето куче и дали кучето ви е имало някакви признаци на проблеми с повръщането или дишането.\n4. Следвайте съветите на вашия ветеринарен лекар .\nВашият ветеринарен лекар ще ви помогне да решите дали вашето куче се нуждае от наблюдение, образна диагностика или спешно лечение. Ако се притеснявате за разходите, не забравяйте да кажете на вашия ветеринарен лекар тук, че работите върху бюджет – те ще ви помогнат да прецените рисковете от всяко решение и да останете в бюджета.\n5. Не лекувайте у дома .\nНе разболявайте кучето си у дома, освен ако вашият ветеринарен лекар не ви каже. Предизвикването на повръщане при кучета не е доброкачествен процес - стиропорът може да заседне или да причини повреда по пътя на връщане нагоре, или да стигне до гърлото и след това да бъде вдишван, излагайки живота на вашето куче на риск. В допълнение, лекарствата, предложени в интернет за разболяване на кучето ви у дома, често са опасни или могат да ограничат възможностите за лечение на вашия домашен любимец по-нататък. Ако вашият ветеринарен лекар препоръча да разболеете домашния си любимец у дома, той ще ви каже и ще ви даде подходящо лекарство и дозировка, която да използвате.\nКакво ще стане, ако кучето ми яде стиропор?\nОсновната опасност, пред която е изправено вашето куче, ако яде стиропор, е запушване на стомашно-чревния тракт (чрева). Големи парчета (или много малки парченца!) Стиропор могат да се задържат в стомаха или червата на вашето куче, причинявайки запушване. Запушванията на червата се класифицират като спешни ветеринарни случаи. Те могат бързо да причинят дехидратация и да станат животозастрашаващи. Химикалите върху стиропор може също да раздразнят устата, гърлото или стомаха им, което да накара кучето ви да се почувства неудобно или да започне да повръща. Диарията също е възможен страничен ефект на стиропор.\nСтиропорът също може да бъде вдишван и да заседне в дихателните пътища или носа. Това може да блокира дихателните пътища и да спре вашето куче да диша, което е животозастрашаваща спешна ситуация. Ако смятате, че това може да се е случило, незабавно се обадете на вашия ветеринарен лекар.\nЩе се оправи ли кучето ми след ядене на стиропор?\nАко вашето куче е погълнало стиропор и е болно, тогава вашето куче може да има запушване на червата. Това може да означава, че вашето куче може да се нуждае от течности, грижи за една нощ, рентгенови лъчи и евентуално операция за коригиране на запушване. Възможно е вашето куче да се нуждае само от наблюдение и това ще бъде решено от вашия ветеринарен лекар. Ако вашето куче е вдишало стиропор, може да е необходимо спешно лечение. Прогнозата за всички тези проблеми е добра, стига лечението да се извърши навреме. Колкото по-дълго остава запушването на червата или дихателните пътища, толкова по-лоша е прогнозата за вашия домашен любимец.\nКредит на изображението: Ezzolo, Shutterstock\nКолко отровен е стиропорът за кучета?\nСтиропорът е лош за кучета, защото може да причини запушване на стомашно-чревния тракт или дихателните пътища. Но отровен ли е стиропорът за кучета? Е, всякакви химикали върху стиропора също могат да раздразнят устата и вътрешностите на вашето куче и потенциално могат да имат отровни вредни ефекти. Това зависи от включените химикали. За щастие повечето химикали не са в достатъчно големи количества, за да причинят проблеми на вашето куче и основната грижа е, че те получават запушване.\nОпасен ли е стиропорът за всички кучета?\nКученцата са по-склонни да дъвчат много различни неща, включително стиропор, което ги излага на по-голям риск от проблеми. Те също са по-малки, което означава, че е по-вероятно да получат запушвания от стиропор. Въпреки това, яденето на стиропор е опасно за кучета от всички възрасти и породи, тъй като може да причини запушвания при всички кучета.\nКакви са симптомите на запушване при куче?\nАко кучето ви спре храната си или показва някакви признаци на повръщане или опит за повръщане, е много вероятно кучето ви да има запушване на стомашно-чревния тракт поради стиропор и това може да бъде животозастрашаваща спешна ситуация. Липсата на апетит и невъзможността за поддържане на храна или вода са важни признаци на запушване. Може също да откриете, че вашето куче получава диария или запек.\nБолката в корема е друг симптом – често се вижда като кучета, които седят в „молитвената поза“, с гърдите си на пода, но задръстени във въздуха. Летаргията също е проблем.\nВажно е да запомните, че вашето куче може да е погълнало или изяло нещо, за което не знаете, така че тези признаци винаги са притеснителни, независимо дали сте ги виждали да ядат стиропор. Винаги трябва да се свържете с ветеринарен лекар, ако смятате, че кучето ви може да има запушване, дори ако не знаете какво яде.\nКолко дълго можете да оставите куче с запушване?\nНе можете да чакате, ако смятате, че кучето ви има запушване. Нелекуваните случаи могат да станат фатални много бързо. Най-доброто нещо, което трябва да направите, когато кучето ви яде опаковки като стиропор, е да потърсите съвет от вашия ветеринарен лекар и да видите дали стиропорът може да бъде отстранен, преди да блокира червата.\nКолко сериозно е запушването при куче?\nЗапушването на стомашно-чревния тракт или дихателните пътища от стиропор може да бъде животозастрашаващо. Важно е незабавно да се свържете с ветеринарен лекар, за да оцените и коригирате проблема, преди запушването да стане фатално.\nКак мога да спра кучето си да яде стиропор?\nУверете се, че държите всички опаковки (или храна в опаковка!) далеч от обсега. Помислете да вземете всякакви празни тави за месо от стиропор направо във външен кош, до който кучето ви няма достъп. Ако кучето ви се изкуши да разкъса опаковки, можете да поискате всички доставки да не се поставят през вратата или да бъдат оставени някъде, до което кучето няма достъп. Докато сте на разходка, внимавайте за разливане на кошче или друг боклук, който може да причини проблеми на вашето куче. Ако вашето куче е от сорта, който изглежда намира нещо за ядене на всяка разходка, може да помислите да го накаратеносете намордникдокато сте навън и се каните да го избягвате да яде стиропор, гнила храна, пластмаса или друг боклук.\nНадяваме се, че това ръководство ще ви помогне да знаете какво да правите, ако кучето ви яде стиропор. Най-важното нещо, което трябва да запомните, е, че вашият ветеринарен лекар е най-добрият човек, който да ви посъветва, така че не се колебайте да се свържете с вашия ветеринарен лекар за съвет, ако кучето ви е изяло нещо, за което не сте сигурни.\nТази статия не замества съвета от вашия собствен ветеринарен лекар и ако има някакви притеснения относно здравето и благополучието на вашия домашен любимец, трябва да се потърси ветеринарен съвет от вашия ветеринарен лекар възможно най-скоро. Моля Прочетиопаковки за играчки за кучетаза да оцените всички предупреждения за безопасност, преди да дадете на вашето куче.\nПредставени изображения Кредит: Naronta, Shutterstock\n2. Предотвратете достъпа до повече стиропор.\n4. Следвайте съветите на вашия ветеринарен лекар.\n5. Не лекувайте у дома.


Поредица: Господарят на Държавна сигурност. Част 5: Живков и политическата полиция\nВторник, 22 Март 2011 12:45\nС поредицата „Господарят на Държавна сигурност” сайтът desebg.com представя действителното отношение на Тодор Живков към ДС, контрола върху репресивния й апарат и използването му.\nТекстовете са част от книгата на Христо Христов „Тодор Живков. Биография” (2009).\nВ част 1 от поредицата беше представена политиката на Живков, чрез която той подчинява ДС на собствените си интереси и власт.\nЧаст 2 разглежда ключовите фигури в системата на МВР и Държавна сигурност, на които Живков се осланя по време на своето управление.\nЧаст 3 е посветена на политика на Живков спрямо министрите на вътрешните работи, които са му били пряко подчинени и които е издигал и свалял по свое решение.\nЧаст 4 разкрива новата политика, която Живков налага по линия на работата между Държавна сигурност и съветския КГБ.\nВ част 5 представяме ролята и мястото на структурата в ДС, изпълнявала по времето на Живков задачата за преследване на десетки хиляди хора в страната по политически причини. .\nПоредица: Господарят на Държавна сигурност. Част 4: Живков нарежда: ДС да работи като филиал на КГБ\nНеделя, 06 Март 2011 21:06\nС поредицата „Господарят на Държавна сигурност” сайтът Държавна сигурност.com представя действителното отношение на Тодор Живков към ДС, контрола върху репресивния ѝ апарат и използването му. Текстовете са част от книгата на Христо Христов „Тодор Живков. Биография” (2009).\nВ част 1 от поредицата е представена политиката на Живков, чрез която той подчинява ДС на собствените си интереси и власт.\nПоредица: Господарят на Държавна сигурност. Част 3: Живков и въртележката на вътрешните министри\nПонеделник, 28 Февруари 2011 00:18\nС поредицата „Господарят на Държавна сигурност” сайтът Държавна сигурност.com представя действителното отношение на Живков към ДС, контрола върху репресивния й апарат и използването му. Текстовете са част от книгата на Христо Христов „Тодор Живков. Биография”, която наскоро претърпя втори тираж.\nЧаст 3 е посветена на политика на Живков спрямо министрите на вътрешните работи, които са му били пряко подчинени и които е издигал и свалял по свое решение. .\nСъбота, 12 Февруари 2011 19:14\nВ биографиите на Тодор Живков, писани от професионални историци, липсва темата за Държавна сигурност. Контролът върху партията и обществото, който генералният секретар на ЦК на БКП си осигуряваq е в основата на неговото управление. В стоите „Мемоари” самият Живков също не засяга този въпрос, а приживе избягва да го коментира.\nС настоящата поредица сайтът desebg.com представя действителното отношение на Живков към ДС, контрола върху репресивния ѝ апарат и използването му. Текстовете са част от книгата на Христо Христов „Тодор Живков. Биография” (2009).\nНеделя, 30 Януари 2011 19:30\nАко отворите биографиите на Тодор Живков, писани от професионални историци, ще откриете, че там и дума не е казано за Държавна сигурност и бившия генерален секретар на Политбюро на ЦК на БКП. А взаимовръзката е изключително важна, защото подчиняването на ДС от страна на Живков и използването й като най-сигурна система за контрол над партийния апарат и обществото е в основата на неговото управление и политическо дълголетие.\nДа представяш Живков като държавник и политик, кръг в който някои историци затварят образа на бившия генерален секретар, не е достатъчно, за да се разкрият тайните механизми на неговата власт.\nСамият Живков също упорито заобикаля тази тема, вероятно с цел да се съхрани образа си на полагащ грижи за народа политик, който пропагандата десетилетия наред изгражда. Показателно е, че в 700-те страници от своите „Мемоари”, издадени през 1997 г, Живков споменава само два пъти Държавна сигурност. Първия път отбелязва нейната намеса за пресичането на опита на Китай да създаде в София маоистко движение. Втория път, описва как ДС го е разработвала по подозрение, че е английски шпионин по времето на Вълко Червенков. Само толкова.\nС настоящата поредица се представя действителното отношение на Живков към ДС, контрола върху репресивния й апарат и използването му. Текстовете са част от книгата на Христо Христов „Тодор Живков. Биография” (2009).


Създайте уеб-базирано проучване за лесния начин с формулярите на Google, създаване на анкета в гугъл\nСъздаване на анкета в гугъл\nНачална страница. Кликнете върху Добавяне на сътрудници Add collaborators. Ще видите новата тема и можете да продължите да редактирате вашия формуляр.\nПрикачени файлове 1 Google forms. Кликнете върху Добавяне. Кликнете върху Добавяне на сътрудници Add collaborators. Здравейте, изключително полезна информация! Вдясно от отговора, кликнете върху Добавяне на изображение Add image.\nПомислете върху подходящи теми за тест и анкета и създайте свои собствени създаване на анкета в гугъл с помощта на Google формуляр от вашия Google профил? Кликнете на Разбъркване на последователността на опциите Shuffle option order :. От там може да избирате измежду няколко варианта на разпространение:. Когато изпращате формуляркоито да изпратите на анкетираните, създаване на анкета в гугъл. Изберете определени участъци, така че хората да виждат само определени участъци от нея на базата на техните отговори.\nВие можете да настроите вашата анкета, можете да съберете отговорите вътре във формуляра или отделно в Google Sheets. Започнете сега Готови ли сте да създадете първото си проучване.\nТакива сайтове лесно се изпълняват на мобилни устройства, без да се губи функционалност.\nTo vote, click your choice.\nСъздайте неограничен брой анкети с Google Forms\nСлед като вече имаме анкета върху която можем да работим започва интересната част. Short Url — тази опция може да ползвате за да получите по-къс линк към вашата анкета. Да сте в състояние да комуникирате директно с аудиторията си чрез анкети и запитвания е отличен начин да подпомогнете бизнеса си.\nYou are commenting using your Facebook account. Поставете отметки в квадратчетата, до които ученици искате да изпратите имейл. Можете да имате избор отговорите да се появяват в различен ред за всеки, който попълва формуляра.\nЗдравейте, доста полезна информация. You are commenting using your Twitter account. Задача 2. Лесен и бърз начин за създаване на анкети за ученици и родители, за решаване на проблеми и взимане на решения. При първа регистрация се изисква имейл адрес и мобилен телефон.\nIn the lower right corner, click Post. Кликнете върху заглавието на секция. Въпросът ми е, това въпрос на настройка ли е или на нещо друго? Не всички уеб страници са създадени по един и същ начин.\nКакто и при другите файлове в Google Документи, можете да каните хора да работят с анкетата заедно с вас и да работите съвместно в реално време. Анкета за участниците в обученията. Чрез закупуването на базовата тарифа потребителите могат да увеличат броя на получените отговори до Отидете на сайта Surveymonkey. Ако искате да отмените скорошна промяна, която сте направили:.\nВ горната дясна част, щракнете върху Настройки Settings. Google Forms е безплатно приложение на Google, което се използва за създаване на онлайн формуляр форма, проучване, анкета, викторина, въпросник и др. Остават за проверка само въпросите с отворен отговор. Задача 3.\nЗабележка: Въпросите и отговорите ще бъдат разбъркани само веднъж за имейл адрес.\nФормулярите на Google не са единственият инструмент за създаване на уеб базирани проучвания и вероятно ще намерите такива с по-красиви функции и интерфейси.\nМожете да изтриете или електронната таблица или формуляра без да изтривате другия свързан файл.\nДнес реших да опиша как се прави анкета за да разберете какво мислят другите.\nFill in your details below or click an icon to log in:. Електронната таблица може да функционира като прост списък с отговорите, click the link next to your name to choose the circles. Можете да направите рандомизиране на реда на въпросите. Ако смятате, след ръчна проверка Създаване на анкета в гугъл, които получавате. Брой точки.\nAt the top of the box, можете да кликнете върху бутона Промяна на темата и да изберете тема, в това число:. Можете да видите автоматични справки за всички отговори на теста. Можете да работите със сътрудници заедно върху формуляр като го споделяте.\nИ тя получава всички тези сочни данни направо в електронна таблица на Google Документи, за да можете да започнете да я анализирате незабавно. Отворете формуляр в Google Формуляри Google Forms. Накрая дойде време и за анкетата, която заедно създадохме.\nНаистина върши работа. Кликнете отново върху бутона "Преглед на жива форма", за да прегледате как изглежда. В горната час кликнете Отговори. Попълнете вашия въпрос и отговори!\nПрогноза за времето в ниш сърбия\nМъжки шампоан за боядисване на коса\nНервен стомах и черва\nЖенета 17.07.2019 в 18:43 Отговор\nЗадайте име на новата секция.\nЙорданита 12.07.2019 в 03:50 Отговор\nНамерете въпроса, който искате да оцените.\nОлга 16.07.2019 в 18:19 Отговор


10 неща, които трябва да знаете, преди да се заемете с предизвикателството Blazin ’на Buffalo Wild Wings - Начин На Живот\nОсновен Без Категория Рецепта Място По-Здрави Как Да\n10 неща, които трябва да знаете, преди да се заемете с предизвикателството Blazin ’на Buffalo Wild Wings\nПърво, ако никога не сте били в Buffalo Wild Wings, трябва незабавно да го добавите към списъка си с кофи. Какво по-хубаво от „Крила, бира и спорт“ ?! Второ, ако някога сте чували за тяхното предизвикателство Blazin ', сигурно знаете колко е ЛУДО, а ако не сте ... е, предстои да разберете.\nПърво, ако никога не сте били в Buffalo Wild Wings, трябва незабавно да го добавите към списъка си с кофи. Какво по-хубаво от „Крила, бира и спорт“ ?! Второ, ако някога сте чували за тяхното предизвикателство Blazin ’, сигурно знаете колко е ЛУДО и ако не сте ... е, предстои да разберете.\nСнимката е предоставена от @bwwings в Instagram\nЗапочвайки през 1983г първият ресторант B-Dubs беше открит в Колумб, Охайо от Джим Дисброу и Скот Лоуъри. Сега има поне едно място във всеки отделен щат ... така че няма извинения, ако все още не сте го опитали. Те измислиха идеята, докато бяха в Кент, когато се събраха, за да преценят аматьорско събитие по фигурно пързаляне. Не питай как са свързани двете, защото имам нула идеи.\nЗапочна като Buffalo Wild Wings & Weck, кръстено на говеждо месо в сафари в стил Бъфало. С прякора BW-3, тези двама супер готини пичове решиха да сменят името на Buffalo Wild Wings през 1998 г. за по-добър франчайзинг. До февруари 2015 г. в Съединените щати имаше поне 1070 места. Но по-важното: Какво е предизвикателството на Blazin ’!!?\n1. 12 крила. 6 минути. Най-лютият им сос.\nС любезното съдействие на @ sportaholic12 в Instagram\nЗвучи забавно нали?!? Да, не. Имам многобройни приятели, които се разболяват в продължение на дни, след като опитах това предизвикателство. Не го препоръчвам на всеки, който обикновено не яде пикантни храни!\n2. Вие сте навреме от служител.\nТочно. Тук се надпреварвате с времето.\n3. Цялото месо трябва да се отстрани от костта само с уста.\nПочти същото нещо, нали?\n4. Сосът е между 40-75 пъти по-лют от Табаско.\nСнимката е предоставена от @humbernurseries в Instagram\nНе знам за вас, но устата ми изгаря след някакво Табаско . Няма да имам „Смърт от лют сос“ на гроба си.\n5. Сосът може да износва метални повърхности ... вкус.\nТе не се шегуваха, когато поставяха на етикета „пази от деца“. Този сос може да причини сериозни щети.\n6. По време на предизвикателството не може да се консумират никакви напитки или други хранителни продукти.\nНе гасите този огън.\n7. О, да, няма салфетки.\nСъбуди се така.\n8. Ако повърнете ... сте дисквалифицирани.\nможеш ли да играеш два спорта през същия сезон в гимназията\nЗа начало, EW! Но, хей, поне се отказваш, докато беше напред.\n9. Трябва да се съгласите те да ви снимат за стената им Blazin ’.\nНе се притеснявайте от камерата! Не е като да си забрадил дванадесет крила без храна, вода или салфетки. Може би най-доброто, което сте изглеждали от векове.\n10. Вашата награда е тениска и добре, удовлетворението от завършването.\nПоздравления, направихте го! Вие сте животно и всички ние ви се покланяме.\nАко сте достатъчно луди, за да опитате това у дома, след като прочетете тази статия, можете поръчайте соса на Amazon или го купете в многобройните им ресторанти.\nНе знам за вас, но определено не ям нищо, което да включва първо да подпиша отказ. Ако смееш , отпишете се следващия път, когато посетите B-Dubs, и станете Blazin ’Survivor. Късмет!\nКъде да ядем брънч в Шарлотсвил, въз основа на вашето настроение\nЗащо пържените ухапвания от сирене на Mac от Sheetz са толкова добри\nкак да си направим кафе еспресо без машина\nкъде мога да получа млечен шейк в момента\nбърз начин за конвертиране на f в c


Цех и Продажба на Други бизнес имоти в с. Бързица | Явлена\nЦех и Продажба на Други бизнес имоти в с. Бързица\nНяма намерени резултати за с. Бързица, обл. Варна, Други бизнес имоти, Бизнес имоти, Цех, Продажба. Моля, разширете критериите на търсенето!


Докторе, какво правиш, когато кашляш?\nДокторе, какво правиш, когато кашляш, попитал габровец, който решил да спести пари от преглед. Ами кашлям, казал лекарят. Този стар виц беше рефрешнат в началото на седмицата с обявяването на минимална цена за преглед при доктор от 24 лева.\nИ тъй както всяка монета си има две страни, така и този нагрят до артериално червено въпрос си има две напълно различни страни. Защо лекарите поискаха да има под на цената на труда им? А защо хората скочиха срещу това?\nЯсно е, че медицинската професия изисква много труд, учене до края на живота, отговорността е смазваща, а след грешките им идват траурните агенции. Няма как заради всичко това и заради инвестицията в себе си да лекарите да не поискат достойно заплащане. От тяхната камбанария и тези 24 лева са жълти стотинки – да речем 3 бутилки ракия или 5 кутии цигари.\nВсъщност кой трябва да плаща тези минимум 24 лева? Тези, които нямат здравни осигуровки – тарикатите, които не внасят в държавата и вярват, че когато им се наложи, ще си платят колкото трябва и пак ще им излезе по-евтино.\nНо ще трябва да плащат и стриктните към държавата и обществото, на които всеки лев им е на светло, но нямат време да висят на опашка първо пред кабинета на личния лекар за направление, след това да чакат час при специалист и да рискуват работното си място. Системата с пътеките и засадите в джунглата на здравеопазването отнема правото на редовния гражданин да бъде обгрижен и лекуван. Заради сбъркания модел сега лекари и пациенти винаги се гледат под вежди. Едните мислят, че вземат малко, а другите – че дават много. Но понеже са неравнопоставени, го отнася по-слабият. Сигурно сте чували “рецептата”, че болен на легло се гласи, но как да нагласим здравеопазването така, че да работи добре и за медиците, и за търсещите помощта им? Какво да кажем например за рекета на докторите преди операция. Хилядарки хвърчат под масите, но за тях никой не казва нищо. Там няма ни под, ни таван. Няма касови бележки, няма данъци, няма просрочен лизинг на новия автомобил или пропусната почивка в скъп хотел. Това е един от истинските проблем в отношенията лекар-болен, а не онези 24 лева.\nЕто още малко проблеми. Точно в тази Страстна седмица стана ясно, че в страната липсват пластмасови сакове за съхранение на кръв и се връщат кръводарители. От Спешна помощ пък не се надигнали да идат и да помогнат на кървящо дете, а в Приемно отделение на болницата вземат по 20 лева на изваден кърлеж. Но в циганския квартал показно ваксинираха хлапета с лекарства от вносител, чиято шефка била сестра на голям държавен здравен началник…\nВ центъра на Русе има площад, който носи името на д-р Георги Мустаков. Бил е велик лекар, образован, богат и възпитан. Останал е в градската памет с изключителния си професионализъм и с човечността си. Той не само че не е вземал пари от бедните, а им е купувал лекарствата. Площадът затова носи неговото име, а не защото е карал чисто нов буик.\nПри днешната ситуация д-р Мустаков щеше да бъде смятан за странен наивник. Ама както казала камилата, когато изпадналата в едно деликатно затруднение – “то кое ли ми е наред, че и…”.\nPosted 9 years, 10 months ago at 11:29.\nОтец Стефан: Няма сила, която да ни забрани да се обичаме!\n- Тази година отново съвпадат датите на Възкресение Христово за католици и православни. Какво ще правите в Русе, отче?\n- Това, което правим всяка година – ще се поздравим. Не със съслужение, както някои злонамерени интерпретатори го казват, а с взаимна и братска прегръдка. Когато не съвпадат двата празника, ние пак се поздравяваме, но в години като настоящата, ще го направим в една нощ. Това да не се поздравим на най-светлия християнски празник, би било диво и човеконенавистно. Ние не можем да служим заедно, но можем да се поздравим и да се прегърнем. В църквата е настъпило разделение, но нямаме каноническа забрана да се обичаме.\n- Католическата църква е склонна православни свещеници да изнасят проповеди в нейни храмове, но православната не е. Защо?\n- Като казваме това, трябва да имаме предвид Българската православна църква. При нас се наблюдава все по-голямо втвърдяване във формалните неща. Докато грамотните богослови от Вселенската православна църква присъстват на всички междуконфесионални срещи и диалози. Дори на последната в Равена, в Италия нямаше представител единствено на Българската православна църква. Диалозите между православни и католици текат без прекъсване, но за съжаление нас ни няма. Причината е, че у нас липсват изявени богослови, липсва голямо богословие. Тази липса е заместена от дребнаво\nформално зацикляне в някакво ултраправославие, нещо като фундаментализъм\nМнозина считат, че подобни действия са едва ли не предателство към православието. За мен обаче това е чиста проба неграмотно тесногръдие. Това, че тези хора изповядват такова православие, не ги доближава до Бога, забравят, че основното във вярата е любовта, че вярваме в един Бог, в един Спасител, че нашите основи са общи и нещата, които ни събират, са повече от тези, които ни разделят. Все пак допреди 1000 години ние сме били една църква.\n- Защо им е на католиците да протягат ръка към православните?\n- Защото ако не подадеш ръка, това, което изповядваш, вече не е християнство. През голяма част от този 1000-годишен период на разделението католиците също изповядваха подобно християнство, че те са единствено правите и няма смисъл от диалог и той е вреден с еретици, които са отпаднали от църкавата. Те обаче направиха изключителен ход напред, особено след втория ватикански събор през 60-те години на миналия век. Връщането към апостолското и светоотеческо християнство промени тяхното отношение и богослужение. Папа Йоан Павел Втори има огромна заслуга, но тези процеси тръгнаха преди него със създаването на големи богословски трудове в тази област.\nЦелият свят се измени. Имаме един милион млади българи зад граница, които живеят, обкръжени от католици и протестанти, и да бъдем капсуловани чисто практически е невъзможно.\nЕжедневието ни налага да бъдем отворени и диалогични\nВ нашия случай с двете църкви на една улица е още едно доказателство. Ако католическата беше на километър разстояние, може би нямаше да правим тези срещи в полунощ на Възкресение. Самият факт на нашето съседство ни задължава да сме заедно. Ние с отец Валтер се срещаме всеки ден и както аз му казвам “добър ден!”, не може на Великден да не го поздравя с пасхалния поздрав. Ако не го направя, би било лицемерие, безумие, идиотско. Ние правим това, което е позволено от каноните.\nПреди два месеца отец Валтер ме покани да изнеса проповед в неговата църква по повод седмицата на християнското единение. След това в някои православни сайтове се появиха остро критични материали, че моята проповед е едва ли не предателство на православието. Аз ги разбирам тези хора, тъй като общувам с тях и знам причините те да мислят така, но категорично не го приемам, защото апостол Павел е изнесъл проповед пред езичници в атинския ареопаг. Аз също мога да проповядвам както пред езичници, така и пред мюсюлмани и в това няма нищо лошо. Напротив – това е изключително важно да се прави.\nАко бяха днешните фундаменталисти, сигурно биха развенчали и апостол Павел\nче проповядва пред поклонници на Зевс, но именно благодарение на такива проповеди за няколко години християнството завладява света. Една от основните слабости на Българската православна църква днес е липсата на мисия и несъзнаването на нуждата от мисия.\n- Да се изнася християнството и вярата извън храма, на всяко възможно място. Нашата мисия днес не е да ходим и да проповядваме сред дивите племена на Африка – това вече са го свършили протестантски мисионери, а да проповядваме в нашето общество, което става все по-езическо. В самото християнство навлизат все повече магьоснически елементи. Чух, че ако някой не се чувствал добре, щяло да му помогне, ако стане сутринта рано и иде да отвори църквата. Това си е чиста проба магизъм. А това настървено и неистово грабене на върба какво е? Как може да се вярва във върбата, че това клонче ще ти донесе благодат цяла година, до следващата Цветница. Тъй като това е доходно за свещениците, се насърчава. Повечето от тези хора, които идват само за върба, не знаят “Отче наш”, не знаят даже кои са трите лица на Светата Троица. Ние трябва да използваме техния стремеж на Цветница да дойдат в църквата за мисията си, а ние дори и това не правим. Оставете, че ние не отиваме при тях. Въпросът е когато те дойдат на голям празник,\nние да им кажем смислени думи за любов, за утеха, за надежда\nХристос именно това казва “Вземете моето иго върху себе си, защото игото ми е благо и бремето ми е леко”. Времето ни е непоносимо за живеене и ние не използваме моментите, когато хората идват при нас. Задоволяваме се само с това да им продадем едно клонче върба.\n- Какво правят руската, гръцката и сръбската църква?\n- Проповядват. Църквата може да прави само това. Те имат изключително модерни и богати с истинско богословие сайтове в интернет. На достъпен и много грамотен език говорят на хората. Нашето богословие е застинало на едно семинарско равнище, много е изсушено и елементарно. Аз съм слушал проповеди в централни столични храмове, които са направо срамни и глупави, от четири изречения. Няма как да очакваме, че хората, които са внимавали в тези думи, ще се върнат втори път.\n- Какво очаквате да се случи на Великден?\n- Една част от хората ще дойдат, само за да обиколят църквата и да си вземат благодатен огън, който да отнесат вкъщи. Огънят не е най-важното и вече имах възможността да кажа пред “Утро”, че\nнай-важното за Възкресение Христово е Христовото Възкресение\nАко преместим акцента върху огъня, значи омаловажаваме Възкресението. Лошо няма да се носи от Йерусалим, но не бива да е с тези атракции, с тази показност по телевизиите, с онези самолети и коли, които хвърчат с висока скорост към всички краища на държавата. Цялата работа се превръща в един екшън, който е централно събитие за деня. За Възкресението нито дума. Получава се някаква вяра в огъня, все едно сме огнепоклонници.\nЗа повечето хора всичко приключва с обикалянето на храма, а то точно след това започва. Влиза се в храма, започва Пасхалната утреня, след това Пасхалната литургия. Ако я няма литургията, всичко би било езически ритуал. Това, което отличава християнството от всички други религии е, че\nБог стана плът, че Богочовекът Исус Христос умря на кръста и възкръсна\nи именно заради това апостол Павел категорично и недвусмислено казва “Ако Христос не е възкръснал, празна е нашата проповед, празна е вашата вяра”. Това трябва да се повтаря най-напред на самите свещеници, а те да го повтарят на народа.\nПреди няколко дни говорих с мой приятел, изключително интелигентен човек, който ми каза, че не вярва във Възкресението, макар да е дълбоко вярващ. Той ми обяснява как Исус Христос е бил политик и как е променил света – всичко това е вярно. Говорихме дълго, той се опитваше да ме убеждава, че това е внесено за ефект от апостол Павел. Такова твърдение съществува в много социологически анкети, направени сред християни. Между другото апостол Павел именно затова пише тези думи, защото и тогава е имало такива, които не вярват във Възкресението. Опитах се да обясня, че ако Христос не беше възкръснал, апостолите, които дотогава са рибари и са завършили живота си като мъченици, нямаше да тръгнат с риск за живота си да проповядват, че Той е възкръснал, ако това не беше истина.\nНяма как в името на една измислица да рискуват живота си\nТе са били поставяни в ситуация да избират дали да се спасят или да продължат да проповядват. Никой от тях не си е и помислял да се отрече.\n- Чудеса стават ли в днешно време, или са привилегия на миналото?\n- Чудеса стават в живота на човека ежедневно. В моя живот са ставали безброй чудеса. Аз самият не съм ходил по вода, а и не съм виждал някой да го прави, не съм премествал планини и не съм виждал някой да го прави, но Бог ми говори и се намесва лично в живота ми по един изключително конкретен, ненатрапчив и красив начин. Това прави живота приказка. Без вярата не могат да се носят тегобите на света. Красотата на чудесата осмисля дните ни.\nPosted 9 years, 10 months ago at 11:15.\nЩе пукне ли госпожата, ако я нарекат бабишкер?\nВ последната седмица най-голямото ми желание е да не намеря у дома моя диплома за завършено медицинско образование. Страхувам се да не би да не помня, че съм се изучила за доктор и да стана за посмешище на целия град, а и на държавата в последствие. Толкова е унизително да си лекар, че…\nХронологията на докторските издънки започна с неврохирурзите от Благоевград, продължи с гинеколозите от Горна Оряховица, след това с колегите им от Варна, ушния от ИСУЛ и не на последно място неонатолозите от Русе. Срамота! Позор! Бяла мафия! Убийци!\nНа всички в страната стана ясно, че лекарите имат убийствен жаргон, недопустим за изтънчения слух на ченгетата, пряко ангажирани с подслушването им. Нещо повече – шефът на етичната им комисия проф.Милан Миланов също си призна, че често пита дали “бабишкерът в трета стая още не е умрял”.\nСанитарката в Горна Оряховица видяла взривилото страната “нещо” да мърда 17 часа след раждането му, а медицинска сестра в Русе твърди в столичен седмичник, че в “системите слагат употребявани игли с кръв”. Тези факти само трупат нови съчки върху огъня, пламнал заради фрази като “то това е аборт” и “от тези 700-грамовите нищо не става”. Цинизъм, премесен с некомпетентност, дава единствения възможен резултат – “бебетата мрат като мухи”.\nДотук с играта на слушалки! Защото докторите не лекуват с думи, а с хапчета и скалпели. Ако бабишкерът стане госпожа, по-бързо ли ще оздравее заради проявеното уважение? А ако госпожата стане бабишкер, ще пукне ли заради уличния език?\nБолните не висят пред кабинетите заради потребност от сладка приказка с лекарите, а за диагнози, рецепти и здраве. Лично аз нямам никакви претенции как точно ще ми говорят или направо ще ми мълчат – важно е да намерят нужното количество кръв, да ме оперират и да си ходя вкъщи. Изисквания имам към другия персонал – той е длъжен да е любезен с мен, както с всички останали в отделението.\nАтаката срещу лекарите си е направо вече рутинна. Но е и гнусна отвякъде. Тя обаче не е случайна и в това всеки мислещ човек е убеден, дори да не е привърженик на теорията за световната конспирация.\n“Каквото и да ти говорят, знай, че става дума за пари”, гласи крилатата фраза на Джон Стайнбек. Правителството прехвърли част от парите на Здравната каса в националния бюджет и за да не скочат докторята, се намери превантивен начин да млъкнат. Атаката е най-добрата защита. Целта е постигната – целокупното население вече се чуди дали, ако иде на лекар, няма да изтегли късата клечка. Оказва се, че на тази китна балканска държава най-големите й проблеми са лекарите и езикът помежду им.\nОще в първите дни след случая в Горна Оряховица Христо Комарницки публикува великолепна карикатура във в.”Сега”: Цветан Цветанов размахва разпечатки, а текстът е “Днес ще мразим лекарите!”. Преди това реда си мина БАН, а утре ще е някой друг.\nВ този смисъл за парите се сещам да попитам – колко е заплатата на един хирург със специалност, на един анестезиолог, на един ортопед, на един педиатър. А на един общопрактикуващ? Точно толкова, колкото е на един полицай със средно образование и на същите години. Само дето униформеният, като стане на 45 години, взема 20 заплати на куп и започва да получава пенсия, а докторът ще трябва да оперира и с паркинсона си до 68. За едно нощно дежурство на лекарите се полагат точно 50 стотинки. И това не да дремят по столовете и диванчетата, а да са в кондиция, да приемат болни, да преглеждат, да вземат решения и да действат адекватно, за да не се пишем после по вестниците. Ей, Богу, ако някой друг го може, ще му дам цял лев!\nТемата с апартаментите на този и онзи, с подслушването на трети и пети изобщо не е тъй близка на населението, както тази за убийците в бяло. Със сигурност и лекарите допускат грешки, както всеки работещ. Цената на техните грешки обикновено е жестока, понякога – непоправима. Със сигурност обаче нито един от тях не е влязъл в залата, за да убива пациентите си или да си прави експерименти с преминаването им в отвъдното. Смъртта е част от живота, макар че тази мисъл не е много приемлива. Преди 100 и дори по-малко години хората наистина са мрели като мухи. От него време останала поговорката “Бог дал, Бог взел!”. И на никого на му е минавала през главата мисълта, че за всичко е виновен докторът. Нещо повече – легенди се носят за великолепни лекари, на чиито имена кръщават улици, площади, отделения, болници, че дори и села. И те не са били безгрешни със сигурност, но някак им е било прощавано заради хилядите добрини, заради спасения живот /дори и един!/.\nДобре, но как пък един глас не се чу в защита на тези хора, които са подложени на такава невиждана преса. А кой би могъл да го изкаже? Някой редови лекар? И на следващия ден да се чуди как да изхранва децата си? Всъщност единственото място, откъдето наистина ще бъдат чути, е техният задължителен за членство Лекарски съюз. Само че оттам мълчат. Няма да кажа като какво, за да не ме помислят за доктор. Вероятно има причина за тази тяхна безсловесност, макар засега да не е известна. Интересно, че в същия този период на безспирни атаки някак тихичко се чу от братска Чехия, че 70% от лекарите там дружно подали оставки и решили да напускат болниците. Ония бохемци не са съгласни със заплатите си от начални 2000 евро и искат твърда добавка към всеки фиш от 800 европейски пари. Чешките доктори Хадишек и Матоушек нямат тревогата с какво ще си напълнят хладилника и дали ще могат да платят на автомонтьора. Те гонят друг стандарт, който наистина съответства на отговорността и знанията им. В България не е така. Няма друга професия, в която човек сам инвестира в образованието си първо шест години, а след това още четири за специалност. И в тези всичките – без лев отникъде! После взема заплата колкото… Не друго, а въпрос на политика е да се каже какво е приоритет на тая държава и какво ще развива, за да плаща повече на хората в този сектор. Здравеопазването не е сред тях, ако се съди по действията на управниците. Добра новина за лекарите е, че дори и да им закрият повсеместно болниците и поликлиниките, биха се реализирали успешно и като фаянсаджии и шпакловчици (препоръчително за ортопеди), водопроводчици\n(уролози и кардиолоз), шивачи (хирурзите знаят десетки видове шев с всякакви конци), детегледачи (педиатрите ще са перфектен избор) и дори наркопласьори (работа само за анестезиолози с техните умопомрачителни коктейли) и т.н.\nАко преди месец си мислех, че при възможност само за ден да сменя професията си, бих станала лекар, за да мога да спася живот, днес не е така. Дано не открия диплома за доктор у дома!\nPosted 10 years, 1 month ago at 8:46.\nДецата на мутренското време не могат да четат? To be continued…\nБългарските ученици са на образователно ниво като на тези в банановите републики. Това констатира международно оценяване, направено през 2009 г. в 179 български училища. Положението е зле, но следва продължение. Ще става още по-зле. Причините не са единствено в учебните програми и учителите – цялата ни работа е сбъркана. Няма как най-бедната държава в Европа да няма най-лошото здравеопазване, най-калпавото образование, най-странната подредба изобщо. Всъщност резултатите на тези 15-16-годишни ученици са напълно реални и не би трябвало да учудват никого. Това са децата, родени в мутренските времена, когато, спомнете си, други хора наложиха другите правила.\nВ зората на демокрацията на всички гимназисти стана ясно, че няма много ползи от ученето. Примерите бяха напълно достатъчни – пред очите им съкращаваха родителите им инженери, учители, икономисти, офицери от армията, лекари… Всички те зорлем станаха търговци или караха вечер таксита, за да изхранят семействата си. През това време възпитаниците на паралелките от силовите спортове\nзабогатяваха с космическа скорост\nОще си спомням как майката на моя приятелка, инженер-електрончик, отвори магазин за бикини и се страхуваше дали някой няма да й отлепи стикера на “ВИС 2″ и така да й разбият витрината за пореден път от “СИК”. Мутрите изнудваха наред и наложиха нови правила, нов ред в хаоса.\nОттогава в тази държава няма никакво значение какво си учил и какво можеш. Важно е да хванеш правилния партиен асансьор и с него да потеглиш към висините на кариерата и властта. Друг вариант е чистата случайност и късмет, благодарение на които тихо и кротко ще си вземаш заплатката /малка, но твоя/ и ще чакаш годините до пенсия, ръчен часовник и плат за костюм от колегите на изпращане от службата.\nЕто и няколко примера в тази посока – министърът на спорта Васил Иванов-Лучано в правителството на царя, бивш боксьор, без образование зае изключително висок пост в държавата. Заради него парламентът наложи поправката “Лучано” и сега всеки може да си е всякакъв, стига да е на правилното място в точното време сред подходящите хора. Защо да спестим името на настоящия министър на културата Вежди Рашидов, който през 2001 г. беше арестуван за побой над полицай, а на следващата година получи орден “Стара планина”. А бившата външна министърка и провалена кандидатка за еврокомисар – учителката Румяна Желева?\nВ коя нормална държава може да се случи подобно нещо?\nБългария е страната на неограничените възможности, но хората й са с ограничени способности и това ще става все по-голям проблем.\nПрез 90-те, когато се раждаха тези деца, за които светът твърди, че имат проблеми с четенето и разбирането на текстове, ценностите се смениха. Още по сергиите с антикварни книги има остатъци от онзи период, когато заради пакет цигари, кило захар и бутилка олио хората се разделяха с томчетата. Всъщност помните ли онези вече исторически времена, в които да имаш познат книжар бе по-ценно от това да имаш вуйчо владика? Но това вече е минало.\nЕспертите от просветното министерство /да се върнем на темата все пак/ с учудване установили, че имало твърде голяма разлика между много знаещите и нищо не знаещите. “Ножицата” била твърде разтворена, което показвало, че има много малък процент ученици, амбицирани много да учат и знаят. На кое се учудват? Че са останали и такива?\nНе, те са временно тук\nВ момента стягат багажа – умствен и конкретен, за да избягат от България. Тези деца са наясно, че тук няма нито заслужени пари, нито изява, нито нормален живот, нито закони, нито морал… В България образованието е нищо. То не е капитал. От него не се печели. Парадоксално е, че сме на първо място в света по брой висши учебни заведения на глава от населението, а сме неграмотници. Как да обясня на децата си кога се използва пълен и кратък член в българския език, като всяка вечер на телевизора излиза надпис “Чаромата който сближава”. Две грешки в изречение от три думи.\nТози малък процент умни младежи със златните медали от международни олимпиади са онези, които ще изпращаме на самолетите веднага след завършването им. Успехите на русенеца Момчил Молнар по физика и астрономия са на светлинни години от нивото на обучение в страната по физика и астрономия. Отличията в математиката на Яница Пехова и Велина Вълова изобщо не са показателни за знанията на гимназистите повсеместно. Постиженията по информатика на Светослав Колев са несравними с геймърските мераци на връстниците му.\nДа имаш посредническа агенция за обучение в чужбина е доходен, но и убийствен бизнес. Пари се печелят, но от държавата се изнася най-ценният капитал – умните млади хора. Няма как да е иначе, след като състоянието на висшето образование у нас е все по-трагично, нивото спада с всяка година и\nуниверситети никнат под път и над път\nОсвен това родителите са значително по-спокойни за децата си, ако са студенти в Англия, отколкото в столичния Студентски град и всяка вечер ги мислят дали ще се приберат живи от легендарната дискотека на Цецо Спасов и няма ли да ги нападне глутница кучета. Да не споменаваме, че половината дипломи за т.н. “висше образование” са си направо напазарувани.\nМатурите за зрелостниците ясно показаха, че положението не е никак розово. Учителите обаче също имат вина за това. По-голямата част от тях ходят на работа на принципа “за толкова пари – толкова” и хич не ги интересува Иво и Камелия дали са в час. Не, не всички са такива, но колко е трудно да намериш съвестен колега, който да остава и след учебни занятия за занимания с децата и да ги готви за състезания знаят само няколко директори в Русе. Не всички. Заради делегираните бюджети в училищата търпят всички капризи на Иво и Камелия, извиняват им всички възможни отсъствия, пишат им по една тройка и така изтикват средното. Лошото е, че Иво и Камелия знаят всичко това и се възползват максимално от ситуацията.\nДа погледнем на нещата от друг ъгъл. Ако някой предприемач от Западна Европа или САЩ реши да изнесе част от производството си в нашата родина, съвсем нормално е да се поинтересува с какви хора ще си има работа на Балканите. Ами ако погледне тези резултати от това проучване? България, Румъния и Сърбия са почти на едно дередже. Учениците не могат да разбират и анализират текстове, а познанията им по науки са под средното ниво. Какво ще прави този човек при такъв висок процент необразовани хора или\nпо друг начин казано – тъпаци\nкоито първо няма да му построят сградата както трябва, второ няма да му разберат чертежите за машините, трето ще произвеждат некачествено, четвърто ще го окрадат, пето ще го рекетират?… Ще се изнесе максимум след година.\nТъжно е, но тези неща са така. Тука е така. Преди не беше, но стана с мълчаливото съгласие на всички българи и политическата подкрепа на правителствата след 1989 г. Образованието – средно и висше, се нуждае от промяна, от реформа, от ясна стратегия за постигане на определена цел. Ако е вярно, че има конспирация срещу България и всички са се наговорили точно нас да прецакат, са постигнали неочаквано добри резултати – сами си се прецакахме. Остава да видим след две години дали няма да сме на почетното предпоследно място в класацията на PISA.\nДокато четем тези редове, Сашко вече попълва документите си за кандидатстване в Шотландия, а Жорко се чуди по кого да мята яйца и кисело мляко, за да иска по-голяма зимна ваканция.\nPosted 10 years, 2 months ago at 10:23.\nЩурецът Валди засвири от скалите на Писанец\nЗвучи като виц, но е самата истина. Получих квитанция от\nГотин пред камината в Писанец\n”Мюзикаутор”, че са ми преведени 118 лева от БСП, която използвала песента “Вдигни очи” на свои предизборни митинги, и така разбрах, че съм станал част от червената агитация, разказва чаровният “щурец” Валди Тотев.\nНяколко години по-рано песента по текст на Александър Петров беше един от сините химни с популярността на “Последен валс”, “Развод”, “Времето е наше” и “Утре започва от днес”. Това не е нито първият, нито последният куриоз в пълноводната кариера на един от най-обичаните български музиканти. Днес клавирът на “Щурците”, автор на някои от най-известните им песни “Огнен знак”, “Помниш ли”, “Среща с деня”, “Навечерие” е намерил любов и домашeн уют в Писанец, на 30 километра от Русе заедно с Дими – цигуларка в Русенска държавна опера и нежната струна в дуетите с Валди.\nПисанец е едно от красивите селца в Русенско. Къщите са наредени сякаш като публика в амфитеатър, която гледа вековното представление, в което течащият между величествени скали Бели Лом е изваял приказни красоти. Селото е предпочитано от много русенци за вилни имоти и доскоро най-известният му летен обитател бе доскорошният ректор на Русенския универстет доц.Марко Тодоров. Сега вече ВИП селянин номер 1 е Валди Тотев. В началото повечето от хората там, отраснали с музиката на Ибро Лолов, оркестър “Хоро” и сестри Кушлеви не разпознавали в изтънчения, усмихнат и благороден мъж рокзвездата от “Щурците”, но скоро по-младите се усетили, че в селото има човек, който хем е важен, хем не се големее.\nКакто най-често става, и този обрат в живота на Валди, довел го от столичната Борисова градина в селце край Русе, е плод на любовта. Преместването в Поломието не е ексцентрична звездна прищевка, а следване на сърдечния ритъм.\nГосподарят на нежните думи и романтичната музика\nидва тук, за да бъде заедно с Дими. И ако е вярно, че късната любов е изпълнена със сладост, спокойствие и особени сантименти плод, клавиристът и цигуларката са имали щастието да го открият.\nНе, нашата къща не е като тези палати, които данъчните показват от хеликоптера. Малка и кокетна е и дори ние си й викаме хижичка. Тя и като изглед си е точно такава – уютна хижа, обяснява “щурецът” Валди докато катери страмнината по скалистите улици на живописното село.\nТук дошли благодарение на Дими, която много искала да си има дом на село, в който да се спасява от градската глъчка.\nИ двамата имаме, така да се каже, “шумни” професии, апартаментът ни в Русе е на оживено кръстовище и няма друг рай сега за нас от селската тишина, казва Валди. Дима била толкова навита, че обиколила целия регион в търсене на имот и го открила в едно от най-красивите села. Сделката станала бързо и по световен интернет стандарт – собствениците си живеели в Ню Йорк и дори не са се виждали с новите стопани на имота им.\nИма две легенди за произхода на името на Писанец, обяснява присаденият Валди, който с любопитство се запознава с местните забележителности. Според едната точно заради красотата на природата наоколо, която била като изписаната, нарекли така селото. Другата пък се свързва с юначното минало и Апостола на свободата, който, както разказва легендата, записвал тук момчета за четници. Та от “пиша” станало Писанец.\nХората са чели, учили са, интересували са се от миналото на страната и това е истински патриотизъм, коментира Владимир Тотев.\nМалката къща с балконче и изглед към скалите и долината на Поломието засега не е постоянно жилище за Валди и Дими. Причината е, че няма достатъчно добра изолация и отоплението й е трудно. Сега в едната стая гори камина, за която Валди с вещина се грижи, но в другата – импровизираната репетиционна зала, трудно се сгрява с малка духалка.\nДвете ъглови легла там са изпълнени с партитури. На едното са клавирите на Валди, а на другото – солата за цигулката на Дими. Двамата са подготвили репертоар за почти два часа музика нон стоп и често гастролират в русенски заведения, където неизменно препълват масите до дупка и правят фурор, а клиентите пеят с тях българските и чужди евъргрийни.\nХората си мислят, че човек като е отишъл на село, е напуснал цивилизацията, но в днешно време това изобщо не е така, твърди щурецът. Носталгия към София не изпитва, но пък е донесъл цял куфар със снимки и спомени от историята на фамилията си.\nНай-отгоре на лавицата са фотографиите на майка му, дъщеря му Лили и първородната внучка Мария. Насреща им са важните снимки на Дими – покойният й съпруг Вежен с тогава малкия им син Борислав. Впрочем Боби е един от най-талантливите младия актьори в трупата на Русенския театър “Сава Огнянов”.\nМакар да се радва на селския дух, все още не е усвоил типичните умения в градината и сред животните. В двора на Валди и Дими има само няколко кайсиеви дървета. Те са в онази част, в която има достатъчно почва. Другото е скала и има само педя пръст, обяснява с разбиране стопаниинът. Въпреки оскъдната земя за корените им овошките се отблагордаряват за грижите с изобилен плод, но от него още не е варена прочутата местна ракия. Като изтънчени ценители Валди и Дими предпочитат по чаша мерло, за което пианистът пее в баладата си “Петък полунощ”.\nВече трета година двойката ще прекара четири месеца през зимата в един от хотелите в Банско и ще свирят за гостите му. В кръчмата в Писанец все още не са ги канили, но пък само преди дни поздравили с именния му ден комшията си дядо Деньо. Човекът чува тежко, но се зарадва на “Бяла тишина” и “Бира, секс и рок енд рол”, разказва Валди.\nТой е един от най-прекрасните хора, които съм срещал изобщо в живота си. Когато дойдох и се установихме в тази къща, Дими обяснила на стареца, че ще ме вижда често и не съм от гостите й. Той попитал веднага кой е тоя и се позачудил, като разбрал, че съм популярно лице. Дими му подарила плакат на “Щурците” от концерта за 40-годишнината на групата и той го окачил на видно място в къщата. В следващ разговор обаче попитал “Ами що никъде не виждам Димитранка?”. Той очаквал да сме двамата на плаката, тъй като знае, че сме музиканти. Дядо Деньо идва често у дома да си поговорим, всъщност да си повикаме, тъй като той е на 88 години и почти не чува. В четвъртък и неделя с него “вардим” тотото – какви числа ще излязат и ще спечели ли някой лев за добавка към пенсията. Понякога задрямва, но е спокоен, защото знае, че аз му записвам числата. Много ни е мил и дори сега Дими, като беше на турне във Франция, му донесе нов каскет – супер му стои.\nВ тази почти идилична атмосфера дошла новината че “Щурците” получават орден “Св.св.Кирил и Методий”.\nВсе още не можем да открием причината точно в тази година да ни наградят с държавно отличие. Очаквахме това да стане за 40-годишнината на групата, но не и за 43-тата. Между нас се шегувахме, че наградата можеше да дойде и на 45-годишнината, ние да изпеем “45 години стигат” и да се пенсионираме, прям е Валди.\nНо най-голямата изненада дошла след церемонията в Гербовата зала на Президентството.\nНаправо щях да падна, като видях снимката на групата от награждаването във вестник “24 часа” над тази на премиера Бойко Борисов. Кога преди години ще ни сложат точно нас над Тодор Живков – никога!, разказва Валди.\nНовополучениото отличие веднага намерило приложение в Писанец.\nАз заради дядо Деньо донесох ордена от президента в Писанец. Той получи медал за 65-годишнината от края на Втората световна война като ветеран. Сега в Писанец на една улица живеят двама орденоносци – Валди и Деньо.\nНе му харесва днешната ситуация в страната, не е съгласен балерините и балетистите да се пенсионират на 62 години и директно пита колко всъщност са тези танцьори и те ли точно ще съборят пенсионната система.\nВъпреки извоюваната демокрация и свобода, цензурата същестува\nтвърди Валди и разказва за едно от последните издания на конкурса “Бургас и морето”. Написал песен, която била одобрена от журито и пусната сред селектираните 12.\nСтефан Диомов ми се обади да изпратя готовата версия, но някой бил възмутен, че осмивала българо-съветската дружба. Ето текстът, а вие преценете дали е така:\nМаша ли беше или Наташа\nот Украйна или Москва.\nБеше млада, красива, изящна,\nсъс широка славянска душа.\nСедем дни я отбивах от групата\nв “Кореком” я заведох дори.\nДотежаха ми малко покупките,\nно в квартирата всичко простих.\nА сега тази моя Наташа\nили Маша – не помня това\nбизнес-дама очень прекрасная\nпак на Солнечний берег пришла.\nВярно, днес нещата са други,\nняма вече дори “Кореком”,\nно в мен стари чувства събуди\nотпускарският летен сезон.\nИ отново се любихме тайно\nкакто някога, както преди\nпод луната блестяща, омайно\nи милион черноморски звезди.\nПуста руско-болгарская дружба\nили българо-руска – не знам,\nпо сме свои някак задружни\nв този свят, в който всеки е сам.\nТова е просто една история, която се е случила, случва се и ще продължи да се случва, но беше цензурирана песента и спряна от Диомов по други съображения, не идеологически. Някой като ми каже, че иска да се върнат старите времена, направо подскачам, казва “щурецът”, който “разцепи тишината” и е уверен, че “животът днес върви напред, а не назад”.\nНо не политиката е голямата страст на автора на “Футуролог”, който напълно се вписва в “…един античен израз – “готин”…”. Неговата голяма любов си остава нежната, мелодична, съдържателна и сърдечна музика, а голямото му щастие – че има Дими, с която да я споделя. И няма значение дали това става в Писанец, или на Боровец, защото обичта няма адрес и е само огнен знак в бялата тишина, в която снегът на спомена оставя две следи в този свят студен и е истинският вкус на времето.\nPosted 10 years, 4 months ago at 23:50.\nИ Париж се задави от нашите житани\nЕдна от детските ми мечти беше да отида в Париж. Бях в гимназията, когато си купих от тогавашната Руска книжарница книга със стихове на световни поети, посветени на този град. Романтиката, духът, шансоните, та дори и езика на французите – толкова вълнуващо и далечно беше всичко това през 80-те! След години мечтата се превърна в план, планът в реалност, а реалността в разочарование. Толкова пълно, че чак отблъскващо. Не заради несъответствията в стиховете на поетите, не заради фалшивите тонове в шансоните на уличните музиканти, нито заради неразбираемия за мен говор на парижани. Става дума за\nциганите и сенегалците – плъзнали навсякъде\nи способни да съсипят дори и най-упоритите търсения на романтика в Париж.\nВ средата на август в България вече се заговори, че Франция ни връща циганите. Така журналистическият ми порив бе да открия на всяка цена тези също толкова романтични номади и да напиша сърцераздирателна история за техния живот в Париж. Любопитствах да видя как се оправят нашите хора в този град, с този труден език, с тези тълпи от туристи. Надявах се на професионален бон шанс. Оказа се напълно излишно.\nОще с първите крачки по “Шанз-Елизе” пред Триумфалната арка става ясно, че не кафенетата, тетрите и фенерите от ковано желязо ще останат като спомен от най-възпявания булевард в света.\nОще оглеждах Триумфалната арка, когато до мен спря с рикшата си Иво от Горна Оряховица. След традиционните поздрави на чист български език с мек източен изговор, стана ясно, че младежът работи малко нелегално и заедно с русенския си ортак Тошо Рикшата си имат бизнес. Полицията не ги гонела само тук и по булеварда до площад “Конкорд”. Изобщо не ми се стори атрактивно и типично френско да използам рикшата му за разходка по “Шанз-Елизе” и да си тананикам песничката на Жо Дасен, затова му отказах любезно.\nИсках да вкуся от аромата на артистичния Париж.\nНо докато настройвах сетивата си забелязах как млада жена в бедно мюсюлманско облекло постила килимче пред едно от чейндж бюрата, подгъва крака и се навежда напред с протегната за просия ръка. След като зае позата си, лицето й веднага придоби мъченически вид и наведе смирено глава в очакване на милостиня. Изключителен обект! – това е контрастът на големия град, си помислих и насочих обектива към нея. След като направих няколко снимки от разстояние, се доближих до нея, за да акцентирам върху лицето й и страданието, което излъчва, но… тя бързо оздравя и енергично ме погна с чехъла си.\nНа не повече от три метра по-нататък започнаха да се редят като лястовички на жица безброй чернокожи търговци от Сенегал. Предлагаха реплики на маркови дамски чанти, “изискани бижута” и стотици сувенирни макетчета на Айфеловата кула. Кичът е абсолютен, но пък има кулички във всички цветове на дъгата и каквито ти хрумне размери. Търговията им явно не е от най-легалните, тъй като четирите краища на кърпата-тезгях са завързани два по два, а при наближаването на полицай изключително бързо се дръпрват връвчиците и беж към следващия ъгъл на друга улица. Гениално изобретение!\nС крачките към “Конкорд” така свикваш с гледката, че тя изобщо не впечатлява. Само дето загубваш интерес към булеварда и усещаш как се надига разочарованието от романтичния и артистичен Париж.\nНапразно било – най-доброто предстои. Не къде да е, а под самата Айфелова кула.\nМизерията е пълна и отвращаваща\nОния сенегалци с връвчиците са направо нищо в сравнение с нашите и румънски цигани, постлали кашони или направо налягали върху тревата на Марсово поле и припичащи се на слънчице. Мъжете работят – разиграват “тука има-тука нема”, някои от жените влизат в роля на клакьори, а туристи-будали се връзват и разделят с по някое и друго евро. Наистина е кошмарна мръсотията пред този символ на Франция и индустриалния 19 век. Това дори и в България вече го няма, затова недоумявам как властите го допускат. Впрочем френската дума за циганин е “житан”. Има и такава местна марка силни и ароматни цигари – “Житан”. И нашите “житани” са силни и ароматни – опушили са най-масовите парижки забележителности, задавиха Франция, а от огънчето им пламна сериозен скандал в Евросъюза.\nДа речем, че само край Айфеловата кула са изпуснали положението французите, но не е така. Към хълма Монмартър изкачването е също толкова неприятно по същите тези причини. Сенегалците търгуват яко, циганите се оглеждат за ахмаци и за свободни от надзор портфейли, а ти си отишъл да гледаш художници, изкуство и “Сакре Кьор”. Няма лошо, ако тези хора са кротки и с усмивка предлагат боклуците си. Неприятно е, че са агресивни – ако им откажеш да ти вържат цветна гривна за 5 евро, започват да бълват псувни на френски и английски, като личните обиди се пренасят и върху страната ти, която и да е тя. Те се чувстват французи и с френски национализъм атакуват туристите. Не е препоръчително да се отговаря със същото на български език – циганите ни са там все пак.\nАко трябва да обобщим, нещата в Париж са зле\nЗатова и репатрирането на българските и румънските цигани е напълно разбираемо. Те са част от онази многолюдна сбирщина, която изяжда духа на Париж. Интересно какво ще направи назначеното от Никола Саркози правителство със сенегалците, които си имат френски паспорти. Но това нас в България не ни засяга – ние си имаме достатъчно грижи.\nВероятно всеки гост на френската столица е останал разочарован от липсата на всякакъв аристократизъм и интелектуален повей, особено на обществени места. Мръсотията и безредието, които създават пришълците, някак не се вписва в традициите на Стара Европа и аристократизма на френската столица. Едва ли обаче екстрадирането на тези хора е единственият възможен начин да се изчисти града. Наистина е отвратително да се наредиш на опашка за асансьора на Айфеловата кула, а до тебе някоя мадам в потури да лющи семки. Да искаш да си направиш снимка за спомен пред забележителни места, а в кадъра да се намъкне нагло твой сънародник с ромско самосъзнание, който току що е надигнал рошавата си глава от кашона-дом.\nЧестно казано ми е малко притеснително да пиша тези редове, за да не би някоя от безбройните им организации за защита на човешките права да ме обвини в дискриминация. Не, не говоря за дискриминация, а за хора, които не се подчиняват на никакъв ред и живеят по някакви свои закони. Заради тях в Европа те е срам да кажеш, че си българин и не си пристигнал в държавата им, за да ги крадеш, а за да я разгледаш, да се подивиш на хубостите й, да оставиш някой лев като стимул за икономиката им и да си ходиш, че у дома работа те чака, пък и е Земен рай.\nИзгонването е лесно. По 300, че и по 3000 евро джобни не е проблем за Франция.\nЗащо обаче Саркози не опита с интеграция,\nкоято целият Запад почти ултимативно ни препоръчва?\nДа им раздаде на циганите по един апартамент по “Шанз-Елизе”, като по този начин се преодолее и сегрегацията на етноса. Може и в “Дефанс” – така ще им се създаде стремеж към висините на бизнеса и финансовия просперитет. Правителството се оплаква, че циганите не спазвали реда, нарушавали законите, били нагли… Вероятно е така /ние знаем, че е така/, но пък нали точно Франция, дала на света девиза “Свобода, равенство, братство”, е страната, която е така толерантна към всички и така безкомпромисна към нередностите. Да ги осъдят и да влязат в затвор, щом не спазват реда и нарушават закона. Защо ги връщат в родните Румъния и България и не си признаят на глас, че оправия няма /неофициално те вече са го осъзнали/?\nОчевиден факт е, че ромите нямат абсолютно никакво желание да се образоват и да са полезни на обществото. Те искат да живеят в своя свят и изглежда искрено вярват, че някой им е длъжен да ги издържа и обгрижва, само защото са такива. Говорят за права, но всъщност искат привилегии. За тях металните капаци по шахтите на Европа са си направо неразработено Елдорадо, след като в България всички бяха окрадени и подменени с бетонови. Европейците имат грозния навик да си плащат с карти, но пък някои старомодни още носят пари в брой в портфейлите. Заради тях явно си струва престоят и тежкият живот под Айфеловата кула и в Болонския лес.\nЕвропейските ценности са ценни освен с всичко друго, но и заради свободното движение на хора. Без това още щяхме да си пеем Тодор-Колевия рефрен “чака виза за Париж да`злиза”. Въпросът е кой, как и по какъв начин ще обгрижи циганите, без да им нарушава правата и ако може, без да им създава задължения. Единственият оазис без цигани и сенегалци в Париж са музеите и дворците – още едно доказателство, че красотата ще спаси света.\nPosted 10 years, 5 months ago at 21:17.\nД-р Събев съживява стари джаджи, свири на тромпет и вае мускули\nД-р Никола Събев е роден на 15 април 1962 г. в Русе. Завършил е медицина със специалност “Вътрешни болести” и “Здравен мениджмънт”, а в момента подготвя докторат за рисковите фактори за сърдечно-съдовите заболявания. Проучване като неговото се прави за първи път в България. В продължение на 12 години е дирекор на поликлиниката в Борово. Бил е на служба в Министерството на здравеопазването, където оглавява отдел “Здравна регулация, национални и международни здравни програми”.\nТочно в 15 ч от кабинета на шефа на Районния център по здравеопазване се чува мелодичният звън на няколко часовника, а финалът на тази хармония поставя кукувичка. Това впечатлява, но само този, който не знае за всички страсти на д-р Никола Събев – часовници, фотография, радиопарати, тромпет, спорт и сериозна медицина.\nПреди година направих първата си самостоятелна изложба във фоайето на Доходното здание. На снимките тогава посетителите видяха както съвършената красота на природата, така и образите на Чудомирови герои от Борово. Тази есен ще е следващата.\nКорита, паламарки, сърпове, чакръци – това не ми е интересно. Харесвам старата техника. Най-старият ми фотоапарат е от 1920 г. “Краус Ролет”- едно момченце ми го подари. Ще ти донеса нещо от село, каза и донесе една ръждясала кутия. Като го отворих, онемях. Произведен е 1920 г., работи, но за него филми вече няма. Другият е от баща ми “Цайс Икон”, произведен 1930 г. С него са ми правени детските снимки. Работи перфектно и досега – за него ленти има. На този свят фотоапарати правят три нации – германците, японците и руснаците. Подобно е и с часовниците – Швейцария, Япония и Русия. Сега обаче снимам с дигитален – Фуджи s6500 fd – отлично съотношение между качество и цена.\nНе снимам събития и приятелски празненства – уморен съм вече. Подвикват ми “ела да ни снимаш с братовчеда, докато пием ракията” – е няма как да стане хубава снимка, защото нито обектите са обекти, нито действието им е за запечатване.\nЗа фотогрфията са важни обектът, фотографът и между тях е апаратът. Човек, който вижда красотата, може да снима наистина прекрасни неща. Вярно е, че няма как да се получи хубава снимка с калпав апарат, но той не е всичко. Старите имат по две скорости и две бленди, а са брилянтни.\nБаща ми обичаше да снима, а аз като ученик харесвах да се занимавам с оптика. Ходих на кръжок по фотодело. В колекцията има и “Болтика” – следвоенна, евтина алтернатива на “Лайка” и “Зоркий” – руското име на произведението, направено от окупирания немския завод на “Лайка”. У дома имам “ФЕД 2″, последната “Практика”, “Смена2″ и още други двайсетина уникати.\nБаща ми, д-р Емил Събев, гастроентеролог, свиреше на тромпет и цигулка. Цигулката изисква съвсем други качества, макар аз да бях музикален още от дете. Бързо се научих да свиря на тромпет и това ми доставя голямо удоволствие. Имам едно клипче, на което свиря със сурдинка “Есенни листа” на Йосиф Козма заедно с Пламен Павлов, мой приятел и диригент на оркестъра на ФТТ “Найден Киров”.\nКогато се занимаваш с такива стари вещи, се връщаш в миналото, когато животът е бил друг и хората са били други. Инженерството за мене беше алтернативен вариант, но семейните традиции надделяха. Но като че ли е по-добре да съм лекар с хоби техника, отколкото техник с хоби медицина. Роден съм с Леонардо да Винчи на една дата – общите неща се изчерпват с това – не мога да рисувам и много съжалявам за това.\nИмахме на времето един стар “Филипс” у дома от 1938 г. Купен от дядо ми и баба ми във Вишовград, Великотърновско. Слагали го на акумулатори. Нямало е телевизии, далекопроводи, GSM-и, компютри – нищо и звукът бил прекрасен – чист и силен. Опъвали антената и на дълги, средни и къси вълни слушало цялото село. Хубаво, даскалице, ама къде са хората? Това радио го подари баща ми на един свой приятел. Само че мой приятел пък ми подари “Олимпия” от 1956 г. – пращят потенциометри, лампа не работеше, но отвън светеше. Двамата с един техник го почнахме и сега работи. В момента имам “Филипс” от 1937 г., “Кьортинг” от 1939 г., АЕГ-1941 г., военно производство. В руските сайтове има схеми за всичко.\nТо вътре мъртвило, мирише на мухъл и мишки, но като го пипнеш, го съживяваш. Също като пациент. И се пренасяш в онези военни времена – надежда, прозорец към света, ВВС, Левитан… За съжаление заемат много място и сега ми се наложи да направя специална пристройка за тях. Имам дори вариант на грамофон “Куче марка”, който сам съм възстановил, но имам само една плоча за него. Той ми е подарък от д-р Бакърджиев, на когото пък аз възстанових един джобен позлатен швейцарски часовник “Сигма”.\nВсъщност историята на тази “Куче марка” е много интересна и не знам защо изразът е добил популярност като синоним на нещо некачествено. “His MasterТs Voice” /”Гласът на неговия господар”/, днес съкратено HMV, е известна марка в музикалния бизнес, а дълги години е име на голяма звукозаписна компания. Името идва от една картина, нарисувана през 1899 г. от британския художник Франсис Бароуд. Не нея е изобразено кучето на неговия брат Марк, фокстериер на име Нипър. Когато Марк починал, Франсис прибрал Нипър заедно с фонографа на брат си и колекция от записи с неговия глас. Тогавашните фонографи с цилиндър са можели да правят и записи, за разлика от по-късните дискови грамофони. Франсис забелязал, че кучето се заслушвало във фунията винаги, когато пуснел някой от записите на Марк. Така се родила идеята да нарисува кучето с грамофона на картина.\nВ началото на 1900 г. Франсис опитва да продаде картината заедно с авторските права за използването й в реклами на няколко фирми, произвеждащи фонографи, но те не проявили интерес. Малко по-късно същата година, нова компания на име “The Gramophone Company”" все пак сключва сделка, при условие Франсис да промени цилиндър-фонографа на картината с една от техните нови дискови машини. За пръв път изображението е използвано от компанията в нейни рекламни материали през 1900 г., а на художника са поръчани разнообразни вариации на картината.\nПо-късно, по искане на изобретателя на грамофона Емил Берлинер, авторските права върху изображението за американския пазар стават собственост на Victor Talking Machine Company, които използват емблемата доста по-агресивно от английските си партньори, и от 1902 г. всички техни записи носят опростен вариант на оригиналната рисунка на Франсис. Списанията призовават купувачите на грамофонни плочи “Търсете кучето!”. Дори в разказ на Чудомир има такава реплика на търговец на грамофони – “Имам и “Куче марка”, но трябва да почакате”.\nТози “Сигма”, който беше на д-р Бакърджиев, му останал от дядо му и някаква негова братовчедка в Швейцария го занесла на ремонт и там й поискали над 500 франка. Той решил да ми се довери и ако стане – стане, ако не – само спомен от дядо му. Страхувах се само да няма нещо счупено вътре, което не мога да поправя. Отворих го, почистих го, направих му реглаж и часовникът тръгна. Много му се радвах и аз.\nВ старите механизми виждаш откривателския дух, да проследиш как са се сменяли техническите решения – по-голямата част е механика във всичко.\nВинаги съм спортувал като ученик – бягал съм, скачал съм, играл съм футбол и хандбал в гимназията. Докато работех в София и преподавах в НСА, поднових активните си занимания със спорт. Бях в осми клас, когато за пръв път чух за културизъм и не в смисъла на културен туризъм, а за него като спорт. Имаше по него време две книжки всичко на всичко издадени в България и си ги купих и двете. В СССР се казваше атлетическа гимнастика и там работеха в друга насока. Целта на културизма е да развие всички мускулни групи в определени пропорции. Дълги години се смяташе, че за културиста идеалните пропорции са равенство в обиколките на шията, бицепса и прасеца. В съвременността е друго и затова хората остават с впечатлението, че културистите не изглеждат добре. В миналото помпенето на мускули е ставало по съвсем естествен начин, а сега е нещо като тъпченето с химия на бройлерите. Има и друго твърдение – че културистите не са силни физически хора, но това не е съвсем така. Аз, както спортувам за удоволствие и съм на почти 50 години, изтласквам 130 килограма от лег. Елитните културисти изглеждат по този начин от снимките максимум две седмици около състезание. Те трудно си намират и дрехи – аз доскоро само по поръчка си шиех сака например.\nИмам почетен диплом – УС на Българската федерация по културизъм и фитнес удостоява д-р Никола Събев със званието “почетен член”. За мен това е голямо признание за труда и ентусиазма. Не съм участвал в състезания никога, тъй като съм нямал амбиция и желание за това. 70% от резултатите при културизма се дължи на храненето. Основно белтъчна храна, което е 20-30 яйца и 3 килограма месо на ден. Аз не мога да издържа на това повече от седмица.\nСпециализирах вътрешни болести, след това “Здравен мениджмънт”, а сега съм пред защита на докторат за рисковите фактори за сърдечно-съдовите заболявания. Говори се в нашите среди, че това проучване, което аз съм направил, досега в България не е правено. Изследвах по утвърдена методика 1600 човека от община Борово и резултатите са изключително интересни. Не съм намерил причините за високото кръвно налягане, затова и не кандидатствам за Нобелова награда, но поне имаме приблизителна представа за начина на живот, на храненето, на приема на алкохол и т.н. А в Борово бях директор на поликлиниката и няма нещо от медицината, което да не съм правил – от водене на раждане до старчески болести.\nВ кариерата си съм бил и в Министерството на здравеопазването, но реших да се върна при семейството си – пътуването ме убиваше.\nВъпреки че д-р Събев поправя стари часовници, притежава антикварен фотоапарат, възстановил е грамофон с фуния, на ръката си той никога не носи часовник, снима с цифров апарат, слуша музика от компютъра си и провежда държавната здравна политика в Русе.\nPosted 10 years, 6 months ago at 10:00.\n6000 лева и ново сърце трябват спешно на Борко\nВ българския канал за видеосподеляне Vbox7.com вече има клипче със заглавие “Да помогнем на Борко” play:7431776c . Той е на 35 години, от Русе и се нуждае от поставяне на кардиостимулатор, за да дочака трансплантация на сърце. Нужни са му 6000 лева – сума, абсолютно непосилна за семейството му, но животоспасяваща. Сметката за дарения е BG70 BPBI 7942 1066 9673 01, BIC код BPBIBGSF в “Пощенска банка” на името на Борислав Александров.\n- Как и кога откриха, че имате заболяване на сърцето?\n- Стана напълно случайно. През 2007 г. вдигнах висока температура от 39 градуса и това продължи седмица. Мислех си, че просто съм настинал, тъй като по него време бях шофьор и това е съвсем нормално. Лекувах се по предписанията на личния си лекар, но след като не свалих толкова време температурата, се наложи да идем до Спешно приемно отделение на болницата. Приеха ме веднага и нали знаете – веднъж да влезеш в отделение, ти правят изледвания от до. Така откриха, че имам двустранна бронхопневмония и цял букет от сърдечни заболявания – кардиомиопатия, сърдечна недостатъчност, сърцето разширено, мускулът му отпуснат… А бях здрав като бик. Не е вродено заболяване, нито е наследствено. Натрупало ли се е от нещо, никой не може да каже. Сега сърцето ми работи на 30-40% и едва отивам до колата пред блока.\n- Къде са ви лекували?\n- Досега съм бил само в Четвърто вътрешно отделение на русенската болница при д-р Хергелджиева. Тя ме насочи за консултация към клиниката “Света Екатерина” в София. Там пък определиха, че е нужно поставянето на електростимулатор – машинка, която да помага на сърцето. Преди това обаче ще трябва да ми направят изследване дали организмът ми би могъл да приеме това чуждо тяло, което ми е спасението.\n- Има ли състояния, в които се влошавате?\n- Имам кризи, в които получавам аритмия, отпадам и не мога да мръдна. Тогава влизам в болницата и със системи лекарите нормализират нещата. През май месец отново бях в болницата по спешност и тогава се реши да замина за София.\n- Какво представлява точно този електростимулатор?\n- Аз не съм специалист, но в документите пише, че става дума за три електрода, които ще се поставят до сърцето – единият на дясна камера, другият на дясно предсърдие и третият, специален, за лявата камера. Изглежда просто, а всъщност никак не е и е животоспасяващо. И това ще стои в мен до края на живота ми. Не знам как ще се захранват тези електроди, но не ми е и работа да питам толкова – вярвам, че лекарите разбират от всичко това. Лошото е, че машинката струва близо 6000 лева, а на всеки преглед ми вземат по 50 лева.\n- Вече не, но преди 12 години съм работил във фирмата за шкафчета за баня “Гера” и след това бях шофьор в “Трансис” и две години карах камиони. Когато ми откриха заболяването, спрях да ходя на работа и ми издадоха ТЕЛК решение. Бях на 32 години и отначало много се срамувах, но няма как без доходи да стои семейството ми. Сега вземам пенсия от 170 лева, съпругата ми работи във фурна и сме на квартира с детето. Само лекарствата ми струват по 140 лева на месец. Всяка сутрин на закуска вземам 12 хапчета.\n- Докога е добре да съберете сумата?\n- Колкото по-рано, толкова по-добре. Ако утре ги имам, в понеделник ще съм в София за постъпване в болница. Надявам се на помощ – парите не са много, но за мен е невъзможно да ги събера.\nPosted 10 years, 7 months ago at 16:04.\nВеднага след като излезе от болницата, Ицо отново ще е в зала “Олимпия” в комплекс “Ялта”. Там негов треньор е Мартин Славчев, а собственикът Веселин Богданов му е предоставил напълно безплатен и свободен достъп до уредите. Какви са причините за увреждането му, никой не може да каже. Явно така е трябвало да стане, за да има Русе европейски шампион по щанги и да стиска палци след две години в Лондон.\nPosted 10 years, 7 months ago at 17:00.\nЕвгени Димитров е собственик и управител на агенция “Булфото”. Завършил е журналистика в СУ “Св.Климент Охридски” и още като студент започва работа като фоторепортер в различни печатни издания. От 2000 г. ръководи своята агенция, като негови снимки се продават успешно и в чужбина. Той бе един от членовете на журито, което оценяваше снимките в първия национален фотографски конкурс “Това е Еконт” на русенската куриерска компания “Еконт Експрес”.\nГолямата революция станала, когато фотографите преминали от плака към ролфилм. “Кодак” вкарали 100 кадъра в един филм и продавали фотоапарата направо с него. Когато свършели тези 100 кадъра, апаратът се връщал във фирмата и те зареждали нов филм. Техният девиз бил “Вие натискате копчето, ние правим всичко останало”. Тогава пак възникнали този същият спор и тревогата, че всеки ще може да снима и им се губи майсторлъкът. Ернст Лайц пък направил “Лайка-филма” и фотоапарата “Лайка” и фотографията станала все по-масова. Няколко десетки години по-късно влезе дигиталната фотография и … всеки може да снима.\n- Оказва се, че с всички тези технически новости се улесняват тези, които могат да снимат. Които не могат – нищо не би им помогнало. С дигиталните апарати няма нужда да се броят и пестят кадрите, затова хората щракат много и не мислят за нищо. Идеята им е, че от всичко наснимано все ще излезе хубава снимка, но това е заблуда. Имаше един период, в който на едно събитие половината от професионалните фотографи бяха с дигитални апарати, а другите – на лента. Изумително беше, че се различаваха по поведението си. Филмовият човек гледа, мисли и снима, а цифровият – щрака, щрака, щрака и после гледа на екранчето, като мисли. Човек се подмамва по идеята, че има хубава техника и си въобразява, че тя ще му извади хубава снимка. Не е точно така, тъй като във фотографията винаги има хазартна тръпка и няма нужда да ходиш в казино, но добрата снимка винаги изисква добра подготовка. Когато започнахме работа в агенцията, всички бяхме с едни офисни малки “Pentax”-чета и колегите ни се смееха. Това обаче даде възможността да се оптимизира процесът на снимане и фотографите да бъдат улеснени в техническо отношение – снимките могат да бъдат изпратени по-бързо, евтино и без много усилия. Всичко това обаче не отнема задължението човек да мисли, преди да снима.\n- Хората, които произвеждат фотографска техника, трябва да намират начини да си я продават. Те безспорно печелят от нас, професионалистите, но повечето пари се печелят от продажбата на така наречените “вафли” или “сапунерки” – малки апаратчета за домашно ползване. Разбира се, че мегапикселите са търговски трик за продажба. Моят телефон в момента е с 5 мегапикселова камера, но обективът му отпред е като глава на карфица и качеството му е точно като за глава на карфица – никакво. Общо казано, мегапикселите нямат отношение към качеството на снимката. Всичко над 3 MPX е добро, стига да има добра оптика, качествени лещи, прилично смятаща автоматика и здрав апарат. Това си е още един елемент на състезание за хората. Фотографията е и вид себедоказване, затова тя страда от всички болести на съвременната епоха като вещоманията.\nPosted 10 years, 7 months ago at 15:54.


Който гледа Биг Брадър го е видял. Този дъртия с библията под ръка. Всъщност не е точно Християнин, а някакъв пропаднал и ненормален сектант. Вижте го само как парадира с библията.\nИ я чете на английски. Английския не е от светите езици. Тоя какво иска да покаже с английския не се знае. А само как гнусно прибра 5те хиляди лева. Уж се закле в библията преди това. Толкова им струва вярата на тия секти.\nЕто защо нашия народ е казал род и вяра не се дават. Този уж мрази турците и циганите, а цитирайки библията на английски сам става циганин. Къде му е българщината за която говори ? Няма такава всичко е дал и нищо чудно и задника да си е дал и да е и пед..... Което е нормално за сектантите.\nАбе, вие как изобщо го гледате тоя бълвоч?\nРазни пе...., тр....., обикновенни уличници и необикновенни селяндури, затворени в една къща ... баа, ако изгори къщата с все урудите вътре, ще почерпя!\nХаха...аз бях кандидат за сегашния Биг Брадър....отказах се за да не попадна в някоя "приятна компания" като тази....на 2-рия ден съм вънка на 3-тия ден в съда за сексуална нетолерантност към гей-обществото и за нанасяне на средна телесна порведа "трошене на стол в на някой главата"\nУчастниците в предаването са от нашето "сьвремено" общество.Дали фалшьт не е в нас,тук и сега.\nБез майтап - така си беше!


Apartament Bridge of Love - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nul.Kowalska 9/5, Стария град на Гданск, Гданск, Полша, 80-846 - Покажи на картата\nПовече за Apartament Bridge of Love\nРазположен на централно място в Стария град на Гданск, Apartament Bridge of Love е идеално начало за Вашaта екскурзия из Гданск. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nСъоръженията и услугите предлагани в Apartament Bridge of Love гарантират Вашия приятен престой. Гостите на хотела могат да ползват съоръжения като безплатен WiFi достъп във всички стаи, Wi-Fi връзка в общите части, паркинг.\nВсички стаи се отличават с грижливо замислени удобства, което гарантира неповторимо усещане за комфорт. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. Открийте интригуващата комбинация от професионално обслужване и широка гама удобства в Apartament Bridge of Love.\nВсички типове туристи (79)Двойка (44)Самостоятелно пътуващ (24)Семейство с малки деца (2)Семейство с големи деца (1)Група (8)


С митинг подкрепят 4 -мата граничари - Закон и ред\nС митинг подкрепят 4 -мата граничари\nпубликувано на 11.10.18 в 09:51\nМитинг в подкрепа на четиримата граничари Михаил Цонков, Николай Петков, Николай Костов и Живко Петков ще се проведе в Бургас на 16-ти октомври от 9. 30 часа. Той се организира от Организацията за закрила на българските граждани. Оттам призовават всеки, който е съпричастен със съдбата на граничарите, да присъства на събитието, което ще се проведе пред сградата на Съдебна палата.\nБългари от други градове също ще се организират и на същата дата в същия час, във всеки един град, където има Съдебна палата, ще бъде направен митинг, уверяват от организацията.\nЧетиримата българи са обвинени за смъртта на турски бракониер, нарушил морската ни граница край Резово преди 10 години.\nБНР Бургас Закон и ред граничари митинг подкрепа Резово съд


Lusitania Flat - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nВиж всички 88 места за настаняване в Касерес.\nObispo Jesús Dominguez, 5, Ла Мадрила, Касерес, Испания, 10001 - Покажи на картата\nРазположен на централно място в Torrejon el Rubio, Lusitania Flat е идеално начало за Вашaта екскурзия из Касерес. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nСъоръженията и услугите предлагани в Lusitania Flat гарантират Вашия приятен престой. Съоръжения за инвалиди, семейна стая, коли под наем, асансьор, зала за пушачи са само част от нещата, които отличават Lusitania Flat от останалите хотели в града.\nВсички стаи се отличават с грижливо замислени удобства, което гарантира неповторимо усещане за комфорт. Хотелът предлага прекрасни развлекателни съоръжения, такива като голф игрище (в радиус от 3 км), които ще направят престоя ви незабравим. Lusitania Flat е най-подходящото място за Вас, ако търсите качествен хотел в Касерес.\nВсички типове туристи (23) Двойка (1) Семейство с малки деца (8) Семейство с големи деца (5) Група (9)


Призово място на олимпиадата по Свят и личност « Частна английска езикова гимназия проф. Иван Апостолов\nРегистрация за приемен изпит\nНачало / Блог / Призово място на олимпиадата по Свят и личност\nПризово място на олимпиадата по Свят и личност\nУченици на гимназия „Проф. Иван Апостолов“ от 12 клас:\nГабриела Кирилова и\nспечелиха 9 място от 40 отбора, участващи на националния кръг по Свят и личност в гр. Плевен, с проект „Без маска – лицето на моето поколение“.\nПо регламент на състезанието се награждават първите десет отбора, а за отличното представяне на проекта, ученичката Барбара Пейчинова е отличена с почитното звание Лауреат.\n„Без маска лицето на младото поколение” Барбара Пейчинова\n„Преди няколко месеца един млад екип обедини усилията си, за да създаде проект, носещ актрактивното заглавие „Без маска-лицето на младото поколение”. Амбицирани, участниците в проекта си поставиха за цел да заснемат филм на социална тематика, в чийто център да поставят не друг, а младия човек. Ще се съгласите, че тийнейджърите са една необятна вселена, която колкото и да бъде изследвана, никога няма да бъде напълно опозната и винаги ще ни изненадва с нещо. Засягайки тема, която винаги ще бъде актуална, и която е невъзможно да бъде поставена в някакви рамки, задачата се оказа истинско предизвикателство. Но, кои все пак са тези, проявили инициативата да отразят младия човек „под светлините на прожекторите”? Може би ще ви изненадам като ви кажа, че това не са опитни журналисти и професионалисти от медийната сфера, а четирима ученици от гимназия ЧЕГ „Проф. Иван Апостолов”, чиято мотивация, креативност и желание за работа бяха движещата сила, която основно им помогна да реализират проекта. И така беше създаден филм от млади хора, насочен към младите хора. А кое даде старт на цялата тази идея, какво се корени в нея и до какво доведе тя?\nВсекидневно човек е принуден да прави избор и да взема решения, които предопределят бъдещето му. А бъдещето е последствие от това, което всеки от нас избира да направи днес. Съдбата ни зависи от ценностите, които ръководят нашите решения. А решението какво ще извърши човек днес, зависи от културата и съзнанието му, които е изградил благодарение на семейството си и заобикалящото го общество. Хората, които правят този решаващ избор и градят утрешния ден, сме ние-младото поколение. Младото поколение сме продукт и на миналото, и на настоящето. Ние сме и синоним на бъдещето. Така както нашите предци и ние имаме основна мисия-да оставим отпечатък през утрешния ден, създавайки поколение. А какви всъщност сме ние тези, на които предстои да съзиждат утрешния ден? Какви са нашите морал, етика и култура, които ще наследим и ще предадем на следващото поколение? Ще ни помогнат ли да създадем един по-добър свят или напротив, ще разрушим създадените вече устои?\nЧрез проекта „Без маска-лицето на младото поколение” се опитахме да свалим маската, която обществото „налага” на младия човек, опитахме се да покажем младия човек в различните му проявления, него като отражение на заобикалящия го свят. Бунтар или примиренец? Човек с поглед устремен към бъдещето или апатичен и незаинтересован от случващото се подрастващ? Някой, който има отчаяна нужда от внимание или объркан и несигурен в себе си човек?\n„Надникни отвъд моята маска, в душата ми!”, беше призивът на нашия филм, чрез който се опитахме да отговорим на въпроса дали съществува такава бариера, която поставя младият човек пред себе си и каква е причината за това. А дали сме успели?\nВсекидневно младият човек е гледан през десетки очи. Тези на родители, учители, приятели, съседи, познати… Но могат ли те да го видят по начина, по който го прави техният връстник, могат ли да съпреживеят емоциите и да вникнат в проблемите му? Зададохме си тези въпроси и още много други и така се роди филмът от младите хора за младите хора. Обърнахме се към тях с целта да им дадем теми за размисъл, да пробудим съзнанието им и да ги подтикнем да се вгледат в самите себе си. Призовахме и обществото да ни изслуша и само да прецени ситуацията.\nЗапочнахме работата си по това домашно от една идея, преминхаме през трудните етапи на реализация, събирайки материал от над 2 часа и 30 мин и стигнахме до очаквания резултат, представяйки готовия продукт-филм с главно действащо лице младият човек. Първото прожектиране на филма се случи на олимпиадата по Свят и личност 2010 в Плевен,на която си извоювахме 9-то място от 40 отбора, и която олимпиада със сигурност ще остане незабравим спомен от ученическите ни години. Десетте минути, толкова продължава нашият филм, едва ли могат да изчерпат всички въпроси, които си зададохме в хода на работата и чиито отговори продължаваме да търсим. Защото задачата, която си поставихме се оказа амбициозна и темата има нужда от продължение. Но това, с което се гордее нашият екип, е че накарахме връстниците си да се замислят, че пораждахме дискусия всеки път, когато прожектирахме филма.\nЗамисляли ли сте се как нещо дребно днес, може да се превърне от изключително значение утре? Може би и с посланието на нашия филм ще стане така, защото той съдържа в себе си нещо повече от кадри, той съхранява в себе си частица от личностите, с който се срещнахме, и които избраха да споделят с нас вижданията си, да изразят смело индивидуалността си. Проектът ще запази в себе си и любовта, която вложихме, докато го изготвяхме.\nНие те призовахме:\n„Надникни отвъд моята маска, в душата ми!”\nА ти направи ли го?