Джак и бобеното стъбло — Моята библиотека\nJack and the Beanstalk, ???? (Пълни авторски права)\nГоре до самото небе! Джак решил да види небето на всяка цена. И така той започнал да се катери и се катерил, катерил. Било лесно, защото високото бобено стъбло с листата си, които растяли от всички страни, приличало на стълба. Но все пак почнал да се задъхва и се спрял, за да си поеме дъх, после за втори път трябвало да си поеме дъх и когато се чудел дали и за трети път трябва да си поеме дъх, видял пред себе си широк, светъл, бял път, който се простирал далече, далече, далече. И той тръгнал и вървял, вървял, вървял, докато стигнал до една висока бяла къща с бели стъпала пред широката порта. На стъпалата стояла грамадна жена, в ръцете си държала черна паница с овесена каша. А Джак нали не бил вечерял, бил гладен като вълк, и като видял паницата с овесената каша, попитал учтиво:\n— Добро утро, госпожо. Бихте ли ми дали закуска?\n— Закуска! — повторила жената, която в същност била жена на великан-людоед. — Ако говориш за закуска, закуската, изглежда, си ти, защото чакам мъжа си да се върне всеки момент, а той от всичко най-обича да закусва с момчета — угоени момчета, препечени в пещта.\nДжак не бил страхливец и когато искал нещо, обикновено го получавал, и сега, уж развеселен, казал:\n— Ще се угоя повече, ако закуся!\nЖената на великана се разсмяла и поканила Джак вътре, защото тя в същност не била чак толкова зла, колкото изглеждала, но едва той привършил овесената каша и млякото, което му била дала, и цялата къща почнала да се тресе и клати. Великанът-людоед се прибрал у дома си!\nДум! Дум! Дум!!!\n— Бързо в пещта — извикала жената на великана и едва хлопнала железния капак, и великанът влязъл.\nДжак можал да го види през малката дупчица в горния край на капака, откъдето излизала парата. Той бил наистина грамаден. На колана му висели три овце и той ги тръшнал на масата.\n— Ето, жено — извикал той, — опечи ми тези дребосъци за закуска, това е всичко, което намерих тази сутрин — лош късмет! Дано пещта е топла.\nИ той понечил да я отвори, а Джак вътре се облял в пот, като си представил какво ще последва.\n— Печени! — викнала жената на великана. — Пфу! Тези дребосъци ще станат на пепел. По-добре да ги сварим.\nИ тя се заловила да ги приготвя за варене. Но великанът-людоед почнал да души наоколо и задекламирал на людоедски:\n— Трам-та-та, трам-та-там,\nкръв на човек надушвам пак.\nЖив или мъртъв, аз си знам,\nнаместо хляб ще го изям.\n— Не ставай глупак! — викнала жена му. — Това са кокалите на момченцето, с което вечеря снощи, варя ги за супа! Ела да закусиш сега. Бива си те, великане!\nВеликанът-людоед изял трите овце и отишъл при големия си дъбов сандък, от който извадил три големи торби, пълни със златни монети. Сложил ги на масата и започнал да ги брои, докато жена му раздигала трапезата. Но полека-лека взел да клюма и накрая захъркал така силно, че цялата къща се заклатила.\nТогава Джак се измъкнал от пещта, грабнал една от торбите със злато, пълзешком се измъкнал навън и хукнал по правия широк, светъл, бял път, колкото му крака държат, докато стигнал до бобеното стъбло. Торбата със злато била тежка и той не можел да слезе по стъблото с нея, затова първо я хвърлил долу и полека-лека се спуснал.\nКогато стъпил на земята, майка му събирала бързо златите монети, пръснати в градината, защото торбата, разбира се, се била пръснала.\n— Божичко — казала тя. — Къде си бил? Виж! Вали златен дъжд!\n— Не вали — почнал Джак. — Бях се покатерил по… — и той се обърнал към бобеното стъбло, но, боже, нямало никакво стъбло.\nТогава той разбрал, че всичко е било магия.\nСлед това те дълго живели щастливо със златните монети и прикованият към леглото баща получавал разни вкусни неща за ядене. Но дошъл ден, когато майката на Джак с тъжно лице сложила последната златна монета в ръката му и го помолила внимателно да пазарува, защото вече нямало нищо в раклата и ще започнат пак да гладуват.\nТази нощ Джак си легнал гладен по свое желание. Ако не може да спечели пари, поне по-малко пари да изяде. Срам е за голямо момче да се тъпче с храна, а да не носи нищо и от него да няма никаква полза.\nТой спал като заклан, както спят момчетата, когато са преяли, и когато се събудил… О, чудо! Цялата стая светела пак в зелено, там било и пердето от листа на прозореца! Друго бобено зърно било порасло през нощта и Джак излетял като светкавица. Този път той се изкатерил по-бързо до правия широк, бял път и веднага се озовал пред високата бяла къща, където на широката бяла стълба стояла жената на великана-людоед и в ръцете си държала голяма черна паница с овесена каша.\nТози път Джак бил смел и безочлив.\n— Добро утро, госпожо — казал той. — Дошъл съм да ви помоля да ми дадете закуска, защото не съм вечерял и съм гладен като вълк.\n— Махай се, лошо момче! — отговорила жената на великана-людоед. — Миналия път дадох закуска на едно момче и мъжът ми загуби пълна торба със злато. Май ти си това момче.\n— Може да съм, а може и да не съм! — казал Джак, като се засмял. — Ще ти разкажа всичко, когато закуся, но не преди това!\nЖената на великанът-людоед била страшно любопитна, затова му дала голямата паница, пълна с овесена каша, но преди да я преполови, той чул великана-людоед да идва.\n— Пъхни се в пещта — изкрещяла жената на великана-людоед. — Ще ми разкажеш всичко, когато той заспи.\nТози път Джак видял през дупчицата, че на колана на великана-людоед висели закачени три тлъсти крави.\n— Днеска късметът ми беше по-добър, жено — извикал великанът и от гласа му къщата се разлюляла.\n— Побързай! Опечи ми тези дребосъци за закуска! Пещта сигурно е топла? — и той се запътил да отвори пещта, но жена му изкрещяла:\n— Печени! Ами, ще трябва да чакаш часове, докато се опекат. Ще ги опека на скара — виж как се е разгорял огънят!\n— Уф! — изгърмял великанът-людоед. И пак почнал да души и викнал:\n— Глупости! — казала жена му. — Това са костите на онова момче, което изяде миналата седмица, и аз съм ги изсипала в кофата на прасето.\n— Уф! — изкрещял великанът-людоед, но изял опечените на скара крави и после казал на жена си: — Донеси ми кокошката, която снася златни яйца. Искам да погледам златото.\nЖена му донесла грамадна черна кокошка с блестящ червен гребен. Тръснала му я на масата и започнала да раздига съдовете от закуската.\nВеликанът-людоед казал на кокошката:\nИ тя веднага снесла — какво мислите? — едно красиво, блестящо златно яйце.\n— Не е лошо, Чернушке-Златушке — засмял се великанът-людоед. — Няма да има нуждая да прося, докато те имам. После пак казал: — Снеси! — И, о, чудо! — второ, блестящо, златно яйце!\nДжак не можел да повярва на очите си, но решил на всяка цена да притежава тази кокошка. И щом великанът-людоед задрямал, изскочил като светкавица от пещта, грабнал кокошката и хукнал да спасява живота си. Но не пресметнал добре, защото, както знаете, кокошките винаги кудкудякат, щом излязат от гнездото си, след като са снесли яйце, а тази така се разкрякала, че събудила великана-людоед.\n— Къде ми е кокошката? — И жена му дотичала веднага.\nДвамата хукнали към вратата, но Джак бил много далече.\nНа широкия бял път едва се забелязвала дребната му фигурка с огромната, черна кокошка в ръка, която се мятала, кудкудякала и крещяла.\nКак стигнал до бобеното стъбло, Джак не разбрал. Всичко било смесица от крила, листа, перушина и кудкудякане. Но все пак той успял да слезе долу, а там майка му стояла и се чудела дали небето не се готви да падне! Щом стъпил на земята, Джак извикал:\nИ черната кокошка престанала да кудкудяка и снесла грамадно, блестящо златно яйце.\nВсички били доволни. Отсега нататък всеки имал всичко, което може да се купи с пари. Защото винаги, когато поискали нещо, казвали само „Снеси“ и черната кокошка ги снабдявала със злато.\nНо Джак започнал да мечтае да намери и нещо друго на небето освен пари. И така една лунна нощ в средата на лятото той отказал да вечеря и преди да си легне, се промъкнал в градината и полял с лейката земята под прозореца, защото знаел, че има още две бобени зърна някъде в градината и може би земята е била много суха, за да могат да поникнат. След това заспал като заклан. И гледай ти! Когато се събудил, пак трептяла зеленикава светлина в стаята и той веднага се намерил пред стъблото и взел да се катери и се катерил, катерил, катерил, колкото му стигали силите.\nТози път той решил, че не трябва да иска закуска, защото жената на великана може да го познае. Затова се скрил в храстите край голямата бяла къща, докато тя влязла в килера, и тогава изскочил и се пъхнал в казана. Бил сигурен, че тя ще се занимава само с пещта.\nДжак надникнал през една дупчица на капака и можел да види как великанът-людоед гордо пристъпва вътре с три огромни вола, окачени на колана му. Но този път едва великанът-людоед влязъл, и започнал да вика:\nЗащото, нали разбирате, капакът на казана не е така прилепнал както вратата на пещта, а великаните-людоеди имат кучешки нос — всичко подушват.\n— Да, и аз усещам същото! — извикала жената на великана-людоед. — Сигурно е пак онова ужасно момче, което открадна торбата със златото и кокошката. Тогава то се е скрило в пещта.\nНо когато отворила вратата, уви, Джак не бил там! Само няколко къса месо се препичали и цвърчали. Тогава тя се разсмяла и казала:\n— Ние с тебе сигурно сме изглупели! Ами това е момчето, което ти хвана миналата нощ и аз ти го приготвих за закуска. Не, наистина сме глупаци да сбъркаме миризмата на умряло с миризмата на живо момче. Хайде, изяж си закуската, добри ми великане-людоеде!\nНо великанът-людоед, при все че ядял с голям апетит печеното месо, не бил спокоен и започнал пак да вика:\n— Ам, ам, ам.\nИ станал да претърсва долапите. Джак го втресло от страх да не би да се сети да погледне в казана.\nНо той не погледнал. И когато свършил закуската, извикал на жена си:\n— Донеси ми вълшебната арфа! Искам да се забавлявам.\nЖена му донесла една малка арфа и я сложила на масата. А великанът-людоед се облегнал удобно на стола си и лениво казал:\nИ, о, чудо! Арфата започнала да пее. Искате да знаете за какво е пяла? Ами тя пеела за всичко! И така хубаво пеела, че Джак забравил да се страхува, а великанът-людоед забравил да мисли за ам, ам, ам и заспал.\nИ НЕ ХЪРКАЛ\nТогава Джак се измъкнал като мишка от казана, долазил на четири крака до масата, изправил се тихичко и грабнал арфата. Решен бил да я притежава.\nНо щом я хванал, тя извикала доста силно:\nВеликанът-людоед се събудил, видял Джак да се измъква и хукнал подире му.\nЕх, какво надбягване почнало! Джак бил бърз, но крачките на великана-людоед били двойно по-големи. И при все че Джак криволичел като заек и двойно по-бързо бягал, все пак когато стигнал до бобеното стъбло, великанът-людоед бил само на десетина метра зад него. Нямало време за мислене. Джак просто се метнал на стъблото и заслизал колкото може по-бързо, а през това време арфата продължавала да вика с най-силен глас:\nЕдва слязъл на една четвърт от стъблото, и то толкова страшно се разклатило, че Джак насмалко да падне. Великанът-людоед започнал да слиза по стъблото и тежестта му така го разклатила, че то се запревивало като при буря. Джак разбрал, че борбата е на живот и смърт и затова слизал все по-бързо и все по-бързо и като се спускал, взел да вика:\n— Майко! Майко! Донеси брадвата! Дай брадвата!\nА майка му, за щастие била в задния двор с брадва в ръце, защото сечала дърва, и веднага се затичала, като мислела, че този път небето наистина е паднало. В този момент Джак стъпил на земята, пуснал арфата, която веднага запяла най-различни прекрасни песни, грабнал брадвата и силно ударил стъблото, което се разклатило и разлюляло като духнато от вятър.\n— Внимавай! — извикал великанът-людоед и се притискал колкото може към стъблото.\nНо Джак внимавал наистина и нанесъл такъв страшен удар на стъблото, че то заедно с великана-людоед се строполило на земята и великанът-людоед, разбира се, си счупил главата и умрял на място.\nСлед това всички били много щастливи, защото имали злато да харчат, а когато болният баща се натъжавал, Джак изваждал арфата и й казвал:\nО, прелест! Тя пеела за всичко под слънцето.\nИ Джак престанал постоянно да се удивлява и станал напълно полезен човек.\nА последното бобено зърно още не е порасло. То е все още в градината. Чудя се дали някога ще порасне? И кое ли малко дете ще се покатери по стъблото му до небето? И какво ще намери това дете? Бог знае!\nЧитателите на „Джак и бобеното стъбло“ са прочели и:


С помощта на руските ВКС сирийската армия е унищожила над 7 хил. терористи - Russia Beyond България\nС помощта на руските ВКС сирийската армия е унищожила над 7 хил. терористи\nЕкстремистката групировка е отблъсната на 15км. от град Хама.\nС помощта на руските Въздушно-космически сили правителствените войски на Сирия са ликвидирали около 7 хил. бойци от общо 10 хилядна групировка в град Хама, съобщи ТАСС в сряда (26 април).\nЕкстремистите са отблъснати на 15км. от града, както съобщи началникът на главното оперативно управление на Генералния щаб на руските въоръжени сили Сергей Рудски, цитиран от агенцията.\nПо негови думи терористическата групировка включва около 10 хил. бойци, които представляват основния състав на терористичната групировка "Джебхат ан-Нусра". Те по-рано успяха да обхванат няколко населени места и да доближат град Хама.\n"Загубите на бойците съставят над 6800 убити и ранени лица", съобщи генералът. Също така са унищожени 68 бронирани превозни средства, 22 "джихад-мобили" и над 260 автомобила с тежко въоръжение.\n"Тази година беше разгромена голямата групировка ИДИЛ ( старото название на "Ислямска държава") в северната част на Алепо. Успешно се развива офанзивата на войските в североизточните от Алепо провинции", каза Рудски. Той добави, че правителствените войски са освободили от въоръжените групировки 41 населени места и са се отправили към регионите на югозапад от град Манбидж, който се намира под контрола на кюрдските самоотбранителни отряди.\nГенералът също съобщи, че Русия и САЩ поддържат преки контакти относно Сирия, а военните сили на двете държави комуникират на работно ниво, въпреки преустановеното действие на Меморандума за безопасност на полетите над Сирия. Но Рудски изказа надежда, че в бъдеще противоречията ще могат да се решават при по-тясно взаимодействие.\nДействието на Меморандума бе прекратено от руска страна, след като САЩ нанесоха ракетен удар по Сирия. Съединените щати обаче съобщиха, че контактите за предотвратяване на инциденти в Сирия с руските военни продължават.\nруска армия тероризъм Русия и Сирия Накратко Руска армия


Начало > Политика > И румънски евродепутат с подкрепа за протестите в България\n17:32, 21 сеп 20 / Политика 25 1397 Редактор: Биляна Иванова\nБългари, които живеят в Белгия и подкрепят антиправителствените протести у нас, са се свързали с Рамона Стругариу, евродепутат от АЛДЕ и член на комисията LIBE. Споделят посланието й към българите в страницата във Facebook „Брюксел за България“.\nЕвродепутатът Софи инт Велд: Случващото се в България буди безпокойство\n„Върховенството на закона, демокрацията и основните права не се продават и не могат да са обект на договорки. Знам през какво преминавате. В Румъния преминахме през същите неща в продължение на почти две години и половина“, заяви Стругариу и разказа: „Излязохме на улицата. Бяхме навън в студа при -20°, за да защитим тези ценности. Аз бях една от тези, които излязоха на улицата в такава ситуация. Видях тежко наранени журналисти, деца, пръскани със сълзотворен газ и хора, които не си тръгнаха от площад "Виктория", въпреки бруталните кадри: насилие, сълзотворен газ и водни оръдия“.\n„Вие сте тези, които решават съдбата на България. Вие сте тези, които решават своето собствено бъдеще. Вие сте тези, които сте силни и трябва да сте силни докрай, да защитавате тези ценности, да защитавате справедливостта, да изисквате от институциите да си вършат работата както трябва. Защото имате право на главен прокурор, който наистина разследва корупцията в България. И имате правото на правителство, което работи за благото на страната“, подчерта румънският евродепутат.\nЕвродепутатът Клеър Дейли: Думата „бандит“ отговаря за Борисов и Гешев\n„Ние сме с вас. Напълно сме наясно какво става. И това няма да бъде оставено без отговор! Тази България в 2020 г. е европейска държава. Тя е държава, която принадлежи на Европейския съюз! Никога няма да толерираме такова ужасно погазване на основните права и на демокрацията в държавата ви“, каза още тя.\nРамона Стругариу протести румънски евродепутат LIBE


Да поговорим с партньора си в живота | CancerCare\nДа поговорим с партньора си в живота\nВажно е да говорите открито и честно със съпруга или партньора си. Изслушвайте внимателно и с разбиране половинката си. Обсъдете заедно практически въпроси около лечението на рака, промените в ежедневието, които ще настъпят и бъдещите планове.\nОбмислете възможността за присъединяване към група за взаимнопомощ или потърсете мнението на психолог, което ще Ви помогне да се справите с тази тежка задача.\nОбсъждането на раковото заболяване е предизвикателство. Дори двойките, които имат изградена добра комуникация помежду си, могат да изпитват затруднения, когато обсъждат тази диагноза, защото винаги са намесени силни емоции. Възможно е да се появят теми, които хората не искат да обсъждат. Такива са например - наличие на сексуални проблеми, фертилни проблеми, физически ограничения, финансови притеснения и дори смърт.\nОбщи насоки за комуникация\nДобрата комуникация изисква открито и честно споделяне на мислите и чувствата с човека, който Ви изслушва и подкрепя. Важно е и двамата партньори да споделят, да слушат, да приемат мнението и чувствата на другия без критика. Поддържането на доброто общуване не е лесно и не винаги се случва естествено. Това изисква практика и полагане на усилия. Ето някои съвети, които могат да Ви помогнат:\nПрактикувайте активно слушане. Активно слушане означава да се стараете да разберете какво иска да каже Вашият партньор, вместо да мислите какво Вие трябва да кажете след това. Например, разтълкувайте това, което човекът иска да каже със свои думи. След това поискайте обратна връзка, за да се уверите, че разбирате гледната точка на партньора си.\nНе смятайте, че знаете какво мисли или чувства Вашият партньор. Задавайте въпроси, ако нещо не е ясно.\nИзползвайте други думи да изразите чувствата си, вместо да обвинявате партньора си за това. Например, може да кажете "почувствах се много зле, когато не отиде на записания преглед при лекаря". Така не се хвърля вината директно върху партньора.\nБъдете ясни в изказванията си. Например, "наранен" може да означава тъжен или разочарован. Много по-добре е да изискате нещо от човека, отколкото да го карате да се чувства виновен. Например, кажете "моля те, не си оставяй чорапите на пода", вместо "толкова си разхвърлян".\nИзбягвайте критиката, сарказма и обидите.\nАко се ядосате или разтроите от нещо, намерете начин да се успокоите, като поемате дълбоко въздух или напуснете стаята, за да избягате конфронтация.\nБъдете търпеливи. Едни от големите грешки, които се допускат при воденето на трудни разговори са прибързаността и нетърпението. Имате достатъчно време, за да подберете точните думи и да дадете шанс на партньора си да изкаже всичко, което мисли.\nИзслушвайте се и не се прекъсвайте.\nНе бягайте от темата на разговора и не използвайте стари аргументи. Опитайте се да не разсейвате разговора с други теми.\nНе очаквайте да решите всички проблеми с един разговор. Бъдете готови да водите този разговор в друг момент.\nПолезно е и за двамата да разговарят с трети човек, който може да помогне при преминаването през този труден период. Това може да е психолог или друг неутрален човек, на когото бихте се доверили.\nСъвети за провеждане на разговор със съпруга или партньора на тема рак\nРакът променя живота на партньорите в една връзка, като и двете страни се нуждаят от подкрепа. Предлагаме някои съвети, които могат да помогнат при воденето на тези трудни разговори:\nРазговаряйте за лечението и работете заедно в откриването на различни възможности за лечение. Въпреки, че човекът, диагностициран с рак винаги взема крайното решение за лечението си, ако и двамата партньори участват във вземането на това решение, това сплотява двойката. Когато е възможно придружавайте половинката си в лекарския кабинет, за да чуете важна информация, която лекарят има да сподели с Вас.\nИзбирайте времето, когато и двамата партньори сте свободни.\nРазговаряйте и за теми, които са обичайни за Вас. Не е нужно всеки път да разговаряте за рак.\nАко се затруднявате да споделите нещо, упражнявайте се, когато сте насаме със себе си или пробвайте да го запишете на бележка. Това може да Ви помогне да осъзнаете кои са най-големите Ви притеснения.\nРазговаряйте за начините, по които всеки от Вас се справя със стреса, за да разберете от какво имате нужда по време на такъв тип разговори. Например, единият партньор може да вижда рака като проблем, който трябва да бъде решен, а другият има нужда от емоционална подкрепа. Нуждите на всеки са еднакво важни.\nРазговаряйте открито за Вашите позитивни и негативни чувства. Емоции като гняв, страх, чувство на неудовлетвореност и негодувание са нормални. Двойките често не обсъждат тези емоции от страх да не разстроят любимия си човек или защото се чувстват виновни, че имат негативни мисли. Криенето на чувствата създава дистанция между хората и така те не могат да се подкрепят един друг. От друга страна е трудно да се чуе, че партньорът Ви се чувства виновен или тъжен.\nРазговаряйте за различията в чувствата, които изпитвате и уважавайте тези на пратньора си. Например, понякога единият може да се чувства изплашен, а другият обнадежден.\nНе се страхувайте да се смеете. Хуморът може да Ви помогне да преминете по-лесно по този труден път.\nСъвети за партньора, който е диагностициран с рак\nРазкажете на партньора си как се чувствате физически и емоционално. Споделянето помага на другия човек да разбере предизвикателствата, които стоят пред Вас, както и какъв е най-добрият начин, за да Ви помогне.\nКажете на Вашия партньор какви специфични нужди имате. В един момент може да имате нужда от окуражаване, да излезете от къщата и да се разходите, а в друг момент може да имате нужда от тишина и спокойствие.\nАко е трудно да разговаряте с пратньора си, може да потърсите професионалната помощ на психолог. Той ще Ви помогне да подобрите комуникацията помежду си и ще Ви води през трудния път на това заболяване. Може да изберете да посещавате групи за взаимопомощ с хора, диагностицирани с рак.


Начало / Мека мебел / Дивани / Мека мебел Галера\nНомер на продукта Мека мебел Галера: 1262-26821-w244\nИзработка, съчетаваща техники неподвластни на времето, превръща всеки детайл в символ. Тапициран в естествена кожа, моделът е с обемисти седалки и удобни подглавници, за да можете да потънете в съвършения комфорт. Масивната дървесина в стил „винтидж“, обработена с пчелен восък, създава истинско усещане за история във вашия хол, но и ще позволи да се радвате на мебелта години напред.\nДишаща 3D мрежа. Постоянна проветливост на материята, което възпира появата на бактерии и плесени в пълнежа.\nТабуретката може да бъде, както в ляво, така и в дясно. С пространство за съхранение.\nКачество от Ергодизайн. 2 години гаранция\nОпция за поръчка на допълнителни декоративни възглавници\nИзпрати запитване относно Мека мебел Галера до фирмата, която предлага продукта.


Турция » Хотели в Турция » Истанбул » Хотел Aspen\nХотел Aspen се намира в центъра на Истанбул, само на 1 километър от Капалъ Чарши. Той предлага тераса на покрива с хидромасажна вана и панорамен изглед към Мраморно море.\nИнформация за Хотел Aspen, Истанбул\nНастаняване в хотел Aspen: Всички стаи предлагат уютна домашна атмосфера и самостоятелна баня. Те са климатизирани и разполагат със сателитни програми и безплатен Wi-Fi достъп. Стаи за настаняване: 63\nРазвлечения, спорт и удобства в хотел в Хотел Aspen: Гостите могат да се оставят в ръцете на професионалните масажисти или да се потопят в хидромасажната вана на покрива и да се любуват на изгледа към Мраморно море. Също така има и закрит басейн, традиционна турска баня и сауна за още по-пълна релаксация.\nИзхранване в хотел Aspen: Всеки ден в залата за хранене на хотела се сервира закуска на шведска маса. Изтънченият хотелски ресторант сервира избор от турски и интернационални ястия за обяд и вечеря. Гостите могат да избират между 2 бара.\nХотел Aspen е само на 10 минути пеша от фериботен терминал Yenikapi, който обслужва линии към няколко града от азиатската страна на Турция. Летище Ататюрк е на 17 км от хотела.


Десет хиляди души пожелаха да станат донори на стволови клетки за болно от левкемия момче | Вестник Борба - областен всекидневник, Велико Търново\nДесет хиляди британци пожелаха да станат донори на стволови клетки за болно\nот левкемия момче след призив на родителите и учителите му, съобщи в. „Дейли мейл“.\nСлед като е намерен подходящ донор, трансплантацията вече е направена на 5-годишният Оскар Сакселби-Лий. Всички се надяват, че тя ще го спаси.\nВ родния град на Оскар – Устър, 4855 души са чакали с часове на опашка под дъжда, за да им бъде взета проба за изследване за съвместимост. Според благотворителната организация, направила тестовете, предишният рекорд е 2200 души. Подобни акции са организирани и в други градове. Така общият брой на доброволците е надхвърлил 10 000 души.\nДиагнозата на Оскар – остра лимфобластна Т-клетъчна левкемия, е поставена по Коледа миналата година. През февруари състоянието му се влошава и лекарите предупреждават родителите, че имат само три месеца да намерят донор на стволови клетки. Те отправят призив за помощ, а директорката на детската му градина организира специална акция. През март е открит подходящ донор. Изследванията на Оскар през април показват, че в костния му мозък след химиотерапията няма ракови клетки и може да му бъде направена трансплантация на стволови клетки.\nТрансплантацията на стволови клетки при лечение на остра лимфобластна левкемия заменя болните или разрушени от химиотерапия кръвните телца. С нея организмът може да издържи на по-високи дози химиотерапия и други специализирани лечения за рак. Наличието на донор на стволови клетки означава, че пациентът се възстановява по-бързо от тежкото лечение.\nСтволовите клетки се извличат от кръвта и се инжектират. Те се предпочитат пред трансплантацията на костен мозък, която се прави под пълна упойка.\n← В ЕЛЕНА ТЪРЖЕСТВЕНО ИЗПРАТИХА ОТ ДЕТСКАТА ГРАДИНА БЪДЕЩИТЕ ПЪРВОКЛАСНИЦИ\nХудожници от 16 училища на областта се включиха в лясковски конкурс →\n07.05.2021 БОРБА БГ 86 Четения\n12.01.2021 БОРБА БГ 62 Четения


Prada Linea Rossa PS05HV DG01O1 | eyerim.bg\nЦвят от производителя на рамката Rubber Black\nМодел PS05HV DG01O1\nМигновено разпознавана с отличителната червена линия, която е символ на качеството на всички техни рамки Prada Linea Rossa е лайфстайл колекция на марката Prada насочена към активните мъже. Prada Linea Rossa е отличен избор за тези, които искат балансирана комбинация между спорт и лукс.\nДиоптрични очила Prada Linea Rossa PS05HV DG01O1 са част от най-новата колекция на Prada Linea Rossa внимателно изработена за мъже. Този елегантен модел с пълна рамка отразява последните тенденции в съвременния дизайн на очила, а неговата форма от тип „wayfarer“ прави Prada Linea Rossa PS05HV перфектен избор за кръгло, овално и с форма на сърце лица.\nКупете своите очила Prada Linea Rossa PS05HV DG01O1 от eyerim точно сега и ще ги получите с безплатна доствака директно до вратата на дома ви в оригинална, защитна опаковка!


Руски военни части нападнаха украинския флот в Севастопол\nРуската армия е започнала атака над украински части в Севастопол. Това съобщава в профила си във Фейсбук активистът на партия УДАР Дмитрий Белоцерковец. По-късно пред „Украинская Правда% той е потвърдил, че 39 отряд за военноморско обучение в Севастопол е блокирал входа на поделението с БТР и се готви за отбрана.\n"Умоляват се журналистите да отразят или да отидат на място", пише УДАРовецът. През нощта части на украинския флот са претърпели руско нападение от пограничните сили в Балаклава и се готвят да отблъснат остатъка от Черноморския флот на Русия. В руски плен са попаднали украински офицер и парламентарист, а в една от сградите на флота е бил запален и пожар. Руски КамАЗ без опознавателни знаци е навлязъл на територията на поделението, а матросите са му преградили пътя назад с БТР.\nСпоред информация на Ройтерс, руски военни длъжностни лица са конфискували оръжия от радарна база и военноморска база в Кримската автономна република, която е в състава на Украйна. Военните са принудили персонала на базите да премине на страната на „легитимните ръководители в региона". Източник от украинското военно министерство е посочил, че руснаците са иззели пистолети, пушки и сандъци с амуниции от радарен пост до град Судак и са ги отнесли с кола в неизвестна посока. Друга група от руски военни пък е иззела оръжия от украинска военноморска тренировъчна база в Севастопол, където руският военноморски флот също има база.


Отварящи се перголи\nНачало » Перголи » Перголи » Отварящи се перголи\nСистемата се базира на алуминиеви ламели, чието положение може да се управлява от напълно затворено до напълно отворено, с лекота. Отварящите се перголи работят на принципа на жалузите. Те осигуряват 100 % защита от дъжд, тъй като при затворено положение отделните ламели се припокриват, благодарение на специалната си форма. При отворено положение на ламелите, може да се избира различна степен на отваряемост в зависимост от моментната нужда от светло- и въздухопропускливост. Така конструкцията практически елиминира недостатъците на други способи за покриване – прокапване, задух, нежелана плътна сянка. Това позволява многократно по-дълго време на използваемост на търговски площи и открити заведения през целия сезон, в съчетание със забележително по-висок комфорт за клиентите ви.\nПри отворено положение на ламелите, може да се избира различна степен на отваряемост в зависимост от моментната нужда от светло- и въздухопропускливост. Така конструкцията практически елиминира недостатъците на други способи за покриване – прокапване, задух, нежелана плътна сянка. Това позволява многократно по-дълго време на използваемост на търговски площи и открити заведения през целия сезон, в съчетание със забележително по-висок комфорт за клиентите ви.\nПрибиращи се перголи\nАлуминиева пергола с текстилно покритие\nХАРМОНИКИ ОТ СТЪКЛО\nАВТОМАТИКА ЗА ПРОЗОРЦИ И ФАСАДИ\nPergolite.com - Всички права запазени.


Маунтинбайк Кресненско дефиле 4 дни | Adventure Net\nСъчетайте спорт с почивка до пълен релакс на организма\nКарайте велосипед сред забележителната природа на България!\nКарането на велосипед сред забележителната природа на България ни доставя не по-малко удоволствие от разходката. Съчетанието на спорт с почивка води до пълен релакс на организма и зареждане с енергия.\nТенденцията, която се наблюдава в последните години е, че все повече европейци избират колелото като средство за придвижване. С колелото не само че поддържаме фигурата си, но и при карането му не се замърсява въздухът. Освен любителско каране на велосипед има и екстремно, като при последното са необходими отлична екипировка и умения за управление на колелото, защото терените, по които се движи, са неравни и скалисти.\nПрограмара, която ви предлагаме е съчетана с неописуемата природа на Кресненското дефиле.\nДопълнително предложение: единия ден може да бъде заменен с рафтинг 🙂\nНека заедно да подготвим най-добрата програма! Подарете си едно незабравимо тържество с много веселие и настроение! Най-вълнуващите празници наближават и вашият екип заслужава едно незабравимо тържество с много веселие и настроение! Нека заедно да подготвим най-добрата програма! Предлагаме ви цялостна организация за най-важния тиймбилдинг с организирана нощувка, настаняване, изхранване и разбира се програма, спрямо вашите предпочитания. Излезте от рамките на градските коледни партите, можем да ви предложим интересни локации – малко спокойно планинско градче, а защо не и морски вълни през зимните дни 🙂 Не е задължително датата […]\nДа посрещнем Нова година в планината! Незабравима Новогодишна празнична вечеря – Хижа Рилски езера Заповядайте в напълно обновената хижа Рилски езера! Хижата е ремонтирана изцяло, разполага с луксозни апартаменти, двойни, тройни и общи стаи, сауна и обновена кухня! Обстановката, ще ви предразположи да се чувствате като специални гости в прекрасен хотел сред високата и невероятна природа! Цената на куверта за празнична вечеря 90 лв. За деца до 10 години се заплаща 50% от стойността на куверта. *Нощувките са съгласно приложения ценоразпис на х. Рилски езера Цени на настаняване […]


Статии с етикет: арест\nПетък, 29 Юни 2018 16:34\nСряда, 27 Юни 2018 14:57\nРазкриха автор на серия палежи в Кючук Париж\nЗа броени дни служители на Първо РУ разкриха автор на серия палежи в пловдивския квартал „Кючук Париж“, съъбщиха от полицията.\nОколо 3:00 часа, на 23 юни при пожар изгорял фургон на строителна фирма на бул. „Македония“. На 24 юни, вечерта, към 23:00 часа, на същия булевард в пламъци били обхванати паркирани един до друг два автомобила, а близо час по-късно пред адрес на улица „Димитър Талев“ били опожарени още две коли.\nИ в трите случая няма пострадали хора, причинени са материални щети. При извършените огледи на местопроизшествията експертите установили, че пожарите са предизвикани умишлено и в резултат на усилената работа вчера в районното управление бил задържан 21-годишният извършител.\nМеждувременно били събрани доказателства, че в нощта срещу понеделник, пак на ул. „Димитър Талев“ младият мъж увредил три автомобилни гуми на друг лек автомобил.\nМатериалите по образуваните досъдебни производства са внесени в Районна прокуратура-Пловдив. С прокурорско постановление на пловдивчанина е наложена мярка за задържане в срок до 72 часа и той е приведен в ареста.\nСряда, 27 Юни 2018 09:12\nБягствата от затвора са единични случаи, мен ме интересува тенденцията. Това заяви в ефира на БНТ вътрешеният министър Валентин Радев.\nКато министър Радев се старае да следи тенденцията, а бягствата били единични случай. Те са факт, но трябва да помислим дали броят им се увеличава или намалява спрямо преди, посочи министърът на вътрешните работи.\nРадев коментира и бягството на пловдивския затворник. Силовият министър заяви, че това е сериозна полицейска грешка. Предстои проверка на обстоятелствата и какво точно се е случило, увери Радев. Той изтъкна, че последните 5 избягали затворници за заловени.\nРадев призна, че не са успели да опазят Владимир Пелов.\nПо повод темата засегната на обсъждането на вота на недоверие за липсата на полиция в малките населени места, Радев обясни, че не е възможно да насити с полиция абсолютно всичи населени места, но навсякъде се правили проверки.\nПрипомняме, на 26 юни вечерта в Бургас Петър Низамов беше прострелян.\nВторник, 26 Юни 2018 17:41\nНазначиха дисциплинарна проверка на шефа на Трето РПУ Никола Симов\nРъководството на МВР предприе незабавни дисциплинарни мерки във връзка с избягалия задържан от ареста в Пловдив. Прекратена е отпуската на директора на Трето РПУ в Пловдив Никола Симов. Назначена му е дисциплинарна проверка. Той може да се раздели с поста си, ако по време на проверката бъдат открити пропуски в работата му. Проверката ще установи допуснатите нарушения в Трето РПУ. Ще бъда безкомпромесен към тях., това каза главен комисар Атанас Илков. Той каза, е ангажиран всичкия ресурс на полицията.\nМВР публикува снимка на избягалия арестант от пловдивския арест. 25-годишният Петър Петров избягал от тоалетната на Трето районно управление. Вчера той бил задържан с малко количество наркотик и случаят бил докладван на Районна прокуратура. Сутринта се примолил на полицаите да го заведат до тоалетна, тъй като коремът го болял, като ги излъгал, че има разстройство. Това му дало преднина и позволило да отвори прозореца и да избяга. Петър Петров е обявен за общодържавно издирване. Под ръководството на Районна прокуратура - Пловдив се извършват активни оперативно-издирвателни мероприятия с оглед установяване местонахождението на избягалия арестант, както и процесуално-следствени действия. Към момента пловдивската полиция е вдигната накрак и се провежда масирана акция по издирване на беглеца. Патрулки и бусове на СПС-Пловдив са завардили изходите на Пловдив. Униформените спират наред автомобили, като подозрителните такива биват щателно проверявани.\nВторник, 26 Юни 2018 15:34\nПрокуратура: 25-годишният мъж е избягъл през прозореца на тоалетната на полицейския арест\nРайонна прокуратура-Пловдив наблюдава досъдебно производство за бягство на 25-годишен мъж, задържан в ареста на Трето РУ на МВР-Пловдив – престъпление по чл.297 ал. 3 от Наказателния кодекс.\nДнес, 26 юни 2018 г., около 9,30 часа, в гр. Пловдив, от сградата на Трето РУ на МВР-Пловдив, е избягал 25-годишният П.П., задържан за срок от 24 часа по Закона за МВР по досъдебно производство на Окръжна прокуратура-Пловдив. Установено е, че той е напуснал сградата през прозорец на тоалетната на втория етаж. П. П. е обявен за общодържавно издирване. Под ръководството на Районна прокуратура-Пловдив се извършват активни оперативно-издирвателни мероприятия с оглед установяване местонахождението на П.П., както и процесуално-следствени действия.\nВторник, 26 Юни 2018 13:23\nАрестант избяга от III РПУ\nАрестант е избягал тази сутрин от Трето районно управление в Пловдив. Той е бил задържан за срок от 24 часа за притежание на наркотици, научи PlovdivskiNovini.com. В момента се провежда полицейска акция по издирването му. Няма пострадали полицаи. Кой е арестуваният и как е успял да избяга, от полицията на този етап не съобщават.\nОт април насам имаше четири случая на бягства на затворници. Трима мъже, излежаващи наказанията си в общежития от открит тип към затворите в Пазарджик, Пловдив и Ловеч, избягаха и впоследствие бяха заловени.\nПрез април двама рецидивисти избягаха от софийския затвор. Два месеца по-късно единият от тях – Владимир Пелов, бе убит при престрелка с друг криминално проявен мъж в центъра на Ботевград. Другият беглец - Радослав Колев, още се укрива, издирването му продължава.\nСъбота, 23 Юни 2018 17:37\nЗаловиха избягалия от Ловешкия затвор\nЧетвъртък, 14 Юни 2018 17:15\nАпелативният специализиран наказателен съд потвърди мярката за неотклонение "Задържане под стража", наложена от първата съдебна инстанция на съсобственика на голямо млекопреработвателно предприятие. Той бе обвинен от Специализираната прокуратура като ръководител на организирана престъпна група, извършила данъчни измами за около 900 000 лева, съобщават от прокуратурата.


[NDK park | НДК парково пространство] Reconstruction - Page 106 - SkyscraperCity\nFebruary 5th, 2016, 05:52 PM #2101\nНе само как и под каква форма, но и на адекватно място, защото мястото отдавна вече не е "военния квартал" на София, а сега тази функция се изпълнява от района на Военната академия и НВИМ! Освен това има международна конвенция която забранява изграждане на паметници, свързани с войните, на ключови градски места!\nНяма и да разбереш. Всичко опира до начин на мислене. За съжаление, в Общината са ограничени като теб, затова София няма да стане туристическа дестинация и да печели от туристи. Най-честите квалификации които гостите от чужбина дават на нашата столица са: грозен, сив, потискащ и скучен град! Всичко това се случва защото в Общината седят такива безидейни хора като теб!\nО да и една табелка "Аз /сърце/ София" и ще грейне! А за тая конвенция за пръв път чувам!\nFebruary 5th, 2016, 06:37 PM #2102\nЗа да грейне столицата ни трябват доста усилия, но преди всичко да се махнат от Общината заседналите там задръстеняци с начин на мислене като твоя и да не се допускат такива хора там! А с подобна табелка поне ще стане една идея по-малко скучен град!\nFebruary 6th, 2016, 01:04 AM #2103\nНякой знае ли какво ще е това?\nРеперна точка за геодезически измервания, във връзка с изграждането на третия лъч на метрото.\nthe dogi, Keeper_1 liked this post\nFebruary 6th, 2016, 01:22 AM #2104\nНещо лампите от дясно не светят на тази снимка...\nFebruary 6th, 2016, 01:31 AM #2105\nНе светеха и преди 2 седмици..мислех, че е временно, ама явно има проблем.. отново\nFebruary 6th, 2016, 09:46 AM #2106\nС личните нападки от две страници насам прикриваш, че си прогнил комунист и не искаш да се връща нещо, което е сметнато за ненужно от идолите ти ли? Това, че сте излязли няколко пъти в чужбина не значи задължително, че трябва да забравяте историята си. Също така не значи, че сте експерти във всяка една област. Мястото на плочите е точно там, а страдащите за периода 44-89 могат да се ориентират към Северна Корея и да ни освободят от присъствието си, моля.\nп.п. Миналата седмица в Олимпийския парк в Мюнхен не работеха доста осветителни тела, явно е имало ПРОБЛЕМ... Не разбирам толкова добре немски, но определено не се говореше за оставка на правителството.\nmlazarov, born electric, krusbul, the dogi liked this post\nFind More Posts by ivanov1312\nFebruary 6th, 2016, 06:38 PM #2107\nНяма проблеми с осветлението. Вечерно време пускат цялото осветление, а след определен час изгасват една част. Сега, причините за това да оставят да светят само тези в централната част може да са различни. Аз само предполагам, че може живущите там да са подавали сигнали, че им е твърде светло. И наисинта: получава се един вид светлинно замърсяване, когато всичко свети. Друго обяснение е заради птиците. Прекомерната светлина може да им вреди. Не изключвам варианта и да се пести ел. енергия. Все пак след 12 ч. и без това, освен пияници и клошари, там не минават други минувачи. Освен това дори и с изключеното осветление, пак е достатъчно светло. Каквито и да са мотивите, аз подкрепям.\nChilio, born electric, the dogi liked this post\nFebruary 8th, 2016, 08:08 AM #2108\n... И аз не съм привърженик на това че в някои междублокови пространства на бг градове има някакви неразбираеми скулптури, които още си стоят там...\nТова изречение веднага ме подсети за изсипаните преди доста години камънаци, пардон - произведения на изкуството, в Южния парк, по отношение на които не съм чул нито едно ласкаво изказване. Само не съм сигурен дали в началото не бяха повече като бройка, като в последствие една част някак си изчезна. Иде реч за тази грозотия: ЦЪК.\nFebruary 9th, 2016, 08:03 PM #2109\nкусури колкото щеш...\ni.meh, deutscherI, b0097, kraxx, pltrip and 13 others liked this post\nFebruary 9th, 2016, 10:49 PM #2110\nМалииии, баце то много зле бре. Нали рИмонт правиха, нали -найсе милиона взеха...България - държавата на ламинатите\nFebruary 10th, 2016, 12:55 AM #2111\nИзключително лош краен резултат, за такъв скъп ремонт! Никаква трева няма - кал и маркучи за капково поливане, извиващи се навсякъде по калта, но няма какво да поливат.. храстчетата като гледам какви за изсъхнали, мъртви! И ако това трябва да се нарече парк..\nb0097, couples liked this post\nFebruary 10th, 2016, 07:44 PM #2112\nСлагайте бързо розовите очила, че ей сега феновете на управляващите ще ви обвинят в к'во ли не. Най-вече, че сте нихилисти и не оценявате "добре" свършената им работа. Това е само един пример за безумие. Всичко може да се прави у нас изключително добре. Но ние така си предпочитаме. Да правим ремонти на ремонтите и да се прахосват едни пари.\nbg_pop, Preste liked this post\nFebruary 10th, 2016, 09:03 PM #2113\nКакто се вижда, оставили са си ръцете, та чак и ръкавиците\nFebruary 10th, 2016, 09:06 PM #2114\nНикаква трева няма -\nСпоред теб кога се сади и никне трева? Февруари може би?\nChilio, vpeychev, the dogi liked this post\nFebruary 11th, 2016, 10:13 AM #2115\nВсичко е за едни пари!! Бъдете сигурни, че глоби няма да има, а някой ще вземе още пари, за да "оправя" това безумие!!!!\nFebruary 11th, 2016, 10:58 AM #2116\nМного видими са ми резултатите нещо...\nFebruary 11th, 2016, 11:02 AM #2117\nКато не се виждаше - защо не се вижда?\nКато са видими - по-добре да не ги бяхме виждали!\nНяма угодия :P\nПък и хората говорят за видими, а не за добри, позитивни, полезни, трайни резултати...\nmlazarov, Milen67, the dogi liked this post\nFebruary 11th, 2016, 05:44 PM #2118\nfori, racata, benjaminn, VeskoAtamianS40, Azuro and 5 others liked this post\nFebruary 11th, 2016, 08:48 PM #2119\n[QUOTE=wiivn;130602394]кусури колкото щеш...\nИ тук има ремонт така ли? Ужас! А доскоро си мислих, че Фъндъкова е добър кмет,ама напоследък май доста се насъбраха подобни изцепки.\nТя като кмет не трябва да ги ремонтира лично,но при такова изпълнение има правото да глобява.\nТова е срамота.Да се изхарчат толкова много пари за ремонт,който на вид прилича направен с една средна заплата в София.\nНа тази снимка по-горе е ужасно мръсно,кално,счупено,мизерно...никви очертания,никакви бордюри...\nFebruary 12th, 2016, 07:20 AM #2120\nТо бордюри по проект няма, ама може изпълнителите поне на собствените си работници да споделят, че при прясно насипана земна маса и то в мокър сезон е противопоказно да минава техника през зелените площи...\nСега, защо липсват павета и спукани или просто некадърно монтирани кран или тръба има отдолу ...


От реабилитация към реставрация\nНосталгията по социализма и по Тодор Живков благоприятства възраждането на тоталитарни практики\n„Българската комунистическа партия е отговорна за управлението на държавата във времето от 9 септември 1944 г. до 10 ноември 1989 г., довело страната до национална катастрофа... Българската комунистическа партия е била престъпна организация, подобно на други организации, основаващи се на нейната идеология, които в дейността си са били насочени към потъпкване на човешките права и демократичната система.”\nОт Закона за обявяване на комунистическия режим в България за престъпен, приет от 38-ото Народно събрание на 26 април 2000 г.\nТози закон все още е в сила. Той е съвсем кратичък - съдържа едва четири члена, но за сметка на това ясно посочва престъпленията, извършени по време на тоталитарния режим.\nЗа престъпен например е обявен т.нар. Народен съд, както и установяването на централизирано директивно управление на икономиката, „довело я до разруха”. Престъпно според законодателя е и провеждането на непрекъснат терор срещу несъгласните със системата, както и срещу цели групи от населението (разбирай т.нар. възродителен процес).\nПреди 12 години българските народни представители от тогавашното синьо мнозинство са гласували единодушно, че комунизмът преднамерено е унищожил традиционните ценности на европейската цивилизация и е нанесъл на обществото ни непоправими морални вреди, поради което всеки опит за неговата реабилитация също представлява престъпление.\nНикой не е отменял този закон, ще повторя, а на 1 февруари 2012 г. България за втори път отбеляза Деня на признателност и почит към жертвите на комунистическия режим. Идеята за такъв ден беше на президентите Желю Желев и Петър Стоянов, но заслугата за прокарването й е на Бойко Борисов. Премиерът, отново ще повторя, я „облече” с официално решение на Министерския съвет – факт, който критиците му често спестяват, предпочитайки да припомнят неговата реплика от ноември 2010 г.: „Една стотна от това, което е построил за България Тодор Живков и което е направено за тези години, да направим, да достигнем икономическия ръст на тогавашната държава, би било огромен ръст за всяко правителство.“\nИ така, ще повторя за трети път, в страната ни е в сила закон, който обявява комунизма за престъпен; възпоменателно честваме ден на признателност и почит към жертвите на този режим; дължим решението за последното на настоящия министър-председател. Това ще рече, че ако видим някого с фланелка „Сталин – наш рулевой”, с каквато се разхождаше един младеж на Бузлуджа, трябва мигновено да сезираме прокуратурата. Ще рече още, че ако зърнем билборд с лика на бившия първи държавен и партиен ръководител, спешно следва да попитаме правораздавателните институции по какви причини си затварят очите. Т.нар. гражданско общество пък е длъжно да реагира с изострена морална чувствителност, когато от телевизионния екран се изливат панегирици в чест на Тодор Живков, от които би изпитал неудобство и Григорий Цамблак, авторът на тропари и на „Похвално слово за св. Евтимий Търновски”...\nБи трябвало да реагираме, ще повторя за четвърти път, само че на практика се получава друго. През последните месеци, особено в дните около и след Девети септември, беше задвижена ударна кампания за реабилитацията на бившия Първи и неговото 33-годишно управление. Възражението срещу облъчването ни с внушения за славното социалистическо минало обаче се свежда само до няколко коментара, предимно в „дисидентски” блогове, а отпорът в социалните мрежи (ако въобще може да се говори за такъв) не излиза от рамките на забавните забележки. Досега няма критично мнение на авторитетни гласове с достъп до (официозна) публичност, нито някоя институция се е притеснила, че става дума за манипулация и пропаганда в полза на режим, осъден от българския парламент като престъпен.\nИзползвам думите манипулация и пропаганда, защото, ще повторя за пети път, не говорим единствено за носталгия, захранена от илюзията, че в България преди 23 години е имало ред и правила, благодарение на едноличната власт. Не говорим за опити да бъде направена разумна равносметка на миналото, не говорим и за търсене на причините, които засилиха носталгията по онези времена повече от две десетилетия след началото на „прехода”.\nНе, говорим тъкмо за умишлено насаждане на тезата, че някога България е просперирала под мъдрото ръководство на „човека от народа”, а тоталитарната машина е произвеждала единствено благини. Този човек се е грижил за малките хора, давал им е работа, спокойствие и сигурност – все прелести, които голямата промяна през 1989 г. е помела като ураган, а иже нарицаемата демокрация е доунищожила.\nВпрочем фактите, събрани на едно място, „говорят” достатъчно:\nСега всеки час, всяка минута има матри`ал за демонстрация!*\nВ една августовска утрин кметството на врачанското село Бели извор осъмна с огромен билборд, направен по поръчка на кмета Кирил Илиев. На постера с размери 140/160 см изгря ликът на бившия пръв партиен и държавен ръководител, под който се мъдреше надпис: "Тодор Живков обичаше хората и остави една силна и уважавана България".\nПовечето жители на Бели извор, както се разбра от репортажите, харесали идеята на кмета си, избран с листата на ВМРО. Самият Кирил Илиев обясни, че не бил живковист, но билбордът представлявал „спомен за времето, когато в България имаше сигурност, работа за всички и хората можеха спокойно и с месеци напред да планират какво да правят”.\nСега не било така, въздишаше тежко Илиев, а старците в селото клатеха глави в знак на съгласие. Един дори каза, че децата му вече си изпатили „от тая пуста демонстрация, ъъъ, демокрация”, ама се молел поне внуците му да случат на „власт от народа и за народа”.\nПо случая няма реакция от областния управител или от прокурор, въпреки че кметът е длъжностно лице.\nКметът на с. Бели извор не е първият, който се опита да реабилитира бившия диктатор с подобна инсталация. Кирил Илиев е малко нещо плагиат, тъй като идеята Тодор Живков да ни наблюдава от билборд принадлежи на 50-годишния Дочо Дочев от Несебър.\nМиналата година Дочо даде последните си 1600 лева, за да постави на пътя към Слънчев бряг плакат „Сто години от рождението на другаря Тодор Живков”, а това лято се погрижи на същото място да грейне огромен билборд с надпис „Тодор Живков – дългогодишен ръководител на майка България!”.\nДочев според многобройните очерци из вестниците бил болен фен не само на Тато, но и на всичко, свързано с комунизма. Домът му се превърнал в нещо като музей на соцреализма – там имало портрети на Сталин и Ленин, както и бюст на Георги Димитров, „спасен” от рушащ се пионерски лагер. Дори телефонът му звънял не с някаква мелодия, а с реч на Тодор Живков от конгрес...\nДа преговорим: две поредни години по пътя към най-големия ни (държавен!) курорт туристите биват посрещани с лика на бившия диктатор. Отново липсва реакция на прокурор и областен управител, макар че по същата логика утре някой може да извади пари, за да провиси на билборд любимия си фюрер, дуче, каудильо или баща на народите. Болният фен има пълното право да накачули стените на къщата си с каквито портрети пожелае, но натрапено публично, подобно фенство се превръща в сериозен обществен проблем.\nДобър журналист е тоя, който пише не това, което се говори, а това, което трябва.\nВпоследствие няколко издания на предаването „Отечествен фронт” през септември бяха посветени на Тодор Живков, като за него беше оставен да говори дитирамби някогашният му близък съветник Костадин Чакъров. Въпросният господин се изказа толкова ласкаво за бившия Първи, че осветеното в кървавочервено студио, в което водещият се появи на финала, като че ли се изчерви още повече.\nИнтервюто на запис с Чакъров, понастоящем председател на Съюза на комунистите в България, всъщност се оказа един предълъг монолог от типа на онези, с които кардиналите във Ватикана излагат аргументацията си в полза на беатификацията (обявяването за блажен) на човек, вършил само добрини и духовни подвизи. Върху образа на Живков се появи нимб от възторжени думи, които идеха да убедят ошмуления днес зрител, че е напуснал един оазис на благоденствието и се е озовал в нещо като пустинята Гоби, където демокрацията не е оставила камък върху камък, единствено пясъци.\nЗа да е безсъмнен триумфът на пропагандата, в предаването бяха излъчени и „сензационни” кадри от 1997 г. с участието на Тодор Живков на митинг в родния му Правец. Оставени без коментар, те показваха един самодоволен човек, който се перчи с огромните постижения на управлението си, гарнирани с дебелашки шегички като тази колко говеда били оцелели след погрома над ТКЗС, въпреки че не били „червени”. Публиката на митинга му отвръщаше с искрена симпатия и сърдечен смях, дори когато Живков започна да сипе безподобни простотии, които изискват незабавното появяване на червена точка в някой ъгъл на екрана.\nМеждувременно в шоуто „хМилионер търси съпруга” се появи внукът Тодор Славков, за когото също се изсипаха пороища от суперлативи, а самият той съответно ги изсипа за дядо си. Отнякъде цъфна и бившата снаха на Милко Балев (една от най-одиозните фигури на някогашния режим), за да обясни колко готин е бил човекът, оказвал натиск да бъде уволнен всеки инакомислещ и критикуващ системата, поради което тя, макар да се била омъжила за швейцарец, си запазила старата фамилия – Балева.\nПриземяване, приземяване, приземяване. Другари, ние решихме да изчакаме да видиме и най-накрая, ако тряба, че се преустройваме. Ето така да са поогледаме, да видиме, така че се поснижиме да мине тая буря. Снишаване, другари! "Комунистическият режим в България създаде тоталитарна държава, фалира три пъти икономически държавата и произведе няколко национални предателства. Надявам се историята да посочи същото!", отговори президентът Плевнелиев на журналистически въпрос за възраждащата се носталгия към комунизма. Това той направи на знаковата дата 9 септември, нищо че мястото беше малко необичайно – стартирането на колоездачна обиколка на България.\nСамо две седмици по-късно същият човек, който се явява наш държавен глава, смени коренно позицията си, заявявайки пред австрийския вестник „Дер Щандарт”, че в страната ни е била извършена най-лошата приватизация в Европа. „Активи за 30 милиарда ние продадохме само за 3 милиарда”, каза убедено Плевнелиев, от което излезе, че или е излъгал на Девети септември, или е излъгал австрийските журналисти, или пък...въобще не мисли, когато говори.\nМного е вероятно да става дума за третото, макар че лидерът на ДСБ Иван Костов, по време на чието управление беше извършена голяма част от приватизацията, веднага заподозря президента в реабилитация на комунистическата диктатура, завещала ни „не предприятия за 30 милиарда евро, а огромен външен и вътрешен дълг, финансова разруха и стопанска катастрофа.” От реабилитацията според Костов ще се възползват тъкмо тези, които внушават носталгия по тоталитарния режим. Близкият му съратник Димитър Бъчваров пък упрекна Плевнелиев, че се мъчи да бъде втори глас на премиера Борисов в комуникирането с левите избиратели. "Не може да се реабилитира икономически най-катастрофалният режим в страната", каза още Бъчваров, който впрочем е член на Надзорния съвет на Агенцията за приватизация и следприватизационен контрол.\nТъй като излязоха от средите на една доволно маргинализирана партия, изказаните мнения бяха цитирани в не особено обемисти дописки, а анализът напълно липсваше...\nДоскоро се намирахме на ръба на една бездънна пропаст. Вече направихме съдбоносна крачка напред!\nФактите дотук очертават следната картина:\nНосталгията по „развития социализъм” се разраства, защото критична маса хора загубиха работата и сигурността си, привилегиите си дори. По-важното – те бяха лишени от перспективи за бъдещето, които предишната система им гарантираше чрез илюзорното създаване на усещане за равнопоставеност и чрез неписаните правила, че можеш да преуспееш без задължението да притежаваш ярки лични качества. Достатъчно беше да „слушкаш и да папкаш”, както ни казваха в детска градина „Чавдарче”, за да се нагласи някак професионалната ти и житейска реализация.\nТогава разделението на „наши” и „обикновени” хора беше не по-малко фрапиращо и озлобяващо, но поне всеки си знаеше (с изключение на малцината, оттеглили се в нишата на доброволното аутсайдерство), че ако се снишаваш, не разказваш политически вицове и се подмазваш на началника, ще се „радваш” на безпроблемно съществуване, макар и мизерно – с три вида хляб, два вида вафли, един вид локум и нула видове свобода.\nДнес тези хора вероятно са забравили опашките за банани по Нова година; чувството, че си следен от вездесъщото око на силовите структури; страха да не „настъпиш котето по опашката”, както го беше настъпил Сашо Сладура; кошмарът, докато получиш софийско жителство; унижението да не те пуснат зад граница и т.н., и т.н.\nТе обаче помнят онова гарантирано от Партията-държава съществуване, което т.нар. демокрация, смятат те, им отне завинаги. Също като крепостните селяни, които руският цар Александър Втори (онзи, който гледа от коня си към българския парламент) освободил, но те останали при господарите си, защото не знаели къде да отидат, нито какво друго могат да правят, преди 23 години мнозина се оказаха неподготвени за свободата. Не знаеха какво е конкуренция и лична инициатива. Нямаха и представа, че свободата върви с огромни отговорности.\nНачинът, по който се разви българският преход, прокопавайки гигантски пропасти между „елит” и „други”, допълнително обърка българското общество. То отново закопня за държавата майка и за някой „от народа”, който познава неговите болки и му говори човешки, без клишетата от додеялите парламентарни дебати. Някой, който ще накаже виновните за несправедливостите, натрупали се като грамада – несправедливости, с които впрочем немалко хора оправдаваха и оправдават собственото си бездарие и липса на характер.\nВ крайна сметка мнозинството от българите видя такъв човек, хареса го, избра го и му възложи големи надежди. За нещастие обаче, България си остана най-бедната държава в ЕС, а обещаното овъзмездяване за неправдите така и не се случи. Това ще да е заради тая пуста „демонстрация, ъъъ, демокрация”, рекоха си унизените и оскърбените, защото я да си спомним колко добре си живяхме при Живков и колко добре щяхме да си живеем, ако не ни се беше стоварила на главите!\nИ ето тук е големият проблем с българската носталгия. Тя започна да се захранва с по лъжичка на час и да разширява териториите, из които може да броди.\nНосталгията е вече официализирана – насаждат я от телевизора, цял кмет си опакова кметството с ликове на бившия диктатор, Живков ни маха по пътя към морето („Ах, помните ли ведомствените станции?”, въздишат носталгиците), цял президент се тюхка, че сме загробили една цветуща държава. Така, де, не сме виновни ние, нито текущото управление, че не успяваме да се измъкнем от кризата, а онова, което направо попиля „реда” и „сигурността”, предоставяни от едноличното управление.\nБазата, върху която стъпва внушението, че такова управление е по-подходящо за нас, отдавна е налице. И вероятно върху нея ще продължи да бъде надграждано, доколкото и в момента имаме прекалено много държава там, където тя не бива да се бърка; и в момента виждаме тенденции към упражняване на силови практики в сферата на сигурността; и в момента повечето процеси се дирижират с палката на един-единствен човек, който се закани да управлява поне 30 години.\nПредставата ни за демокрация, с други думи, вече е силно изкривена (което прави впечатление на все по-малко хора) и това позволява да бъде деформирана като пластилин в ръцете на ловки манипулатори.\nДали крачката от реабилитацията към реставрацията ще бъде дълга или къса, може да се спекулира, което ще е нечестно. Същинският проблем обаче е в обстоятелството, че тя е възможна (случи се например в Унгария), а фасадата, която създаваше илюзия за някаква демократичност, е толкова крехка, че все някога ще поддаде пред засилващия се пропаганден повей.\nВсичко това прави носталгията на хора като Дочо Дочев да не изглежда мило, нито симпатично, още повече безобидно. И съпротивата срещу нея би трябвало да е задължителна, ако гледаме на свободата си като на ценност. Защото току-виж младите, които не помнят, се заблудили, че навремето сме живели чудесно с шегите на Бай Тошо. И им хрумнало да влязат в отбора на носталгиците, за да превъртят резултата от прехода (дълъг и доста печален, но все пак някакъв преход) до пълния му обрат на 360 градуса...\n*Цитатите в курсив са от различни речи на бившия първи държавен и партиен ръководител Тодор Живков.


Въздушни снимки на предприятия. Аеро снимки на заводи, производствени бази :: снимка : A-584\nВъздушни снимки на предприятия. Аеро снимки на заводи, производствени бази :: снимка : A-584 : Заснемане от въздуха на производствени бази. Аеро снимки на предприятия. Въздушни снимки на заводи. Панорамни снимки от въздуха на предприятие, завод, производствена база.\nпроизводствени бази :: снимка : A-584 снимки от въздуха на заводи предприятие Въздушни снимки на предприятия. Аеро снимки на заводи фото заснемане\nпанорамно заснемане завод видео заснемане производствени бази въздушни снимки на производствена база


Делник – Регионална среща между младежи от ПГ „В. Левски“ и отговорните за младежката политика\nРегионална среща между младежи от ПГ „В. Левски“ и отговорните за младежката политика\nРегионална среща между младежи и отговорните за младежката политика по проект „Диалози на бъдещето. Иновации и устойчивост на младежките политики“, по който Профилирана гимназия „Васил Левски“ е участник, се проведе днес, 30 септември, от 10 часа в залата на Безистена. Проектът се финансира по програма „Еразъм+“ – Подкрепа за реформиране на политиките. Официалното откриване направи Живка Томова, представител на организатора – Институт за риск мениджмънт и комуникация при кризи. Приветствие отправиха Стамен Янев – изпълнителен директор на Българската агенция за инвестиции, кметът на Ямбол Георги Славов и директорът на ПГ „Васил Левски“ Петя Сярова.\nЖивка Томова припомни, че част от присъстващите в залата младежи са посетили Националната младежка среща в началото на юли в София, на което се е говорило за предприемачество, имало е срещи с представители на бизнеса, на институции, те са разказали за житейския си път. Настоящата среща е продължение на започнатия диалог.\nВ диалога, в комуникациите можем да търсим иновациите и устойчивостта на младежките политики, заяви Стамен Янев – изп. директор на Българската агенция за инвестиции. Той пожела на присъстващите младежи този ден да не бъде напразна инвестиция и прибави, че „колкото е по-рискова една инвестиция, толкова е по-печеливша. Най-добрият начин да предскажем бъдещето е като го създадем днес“.\nТатяна Кирилова, ученичка в 11 клас, сподели впечатления и представи видеоматериал от Първата национална младежка среща по проект на програма „Еразъм+ Диалози на бъдещето“. Тя запозна присъстващите с младежката активност и опит в участие в състезания и проекти.\nГергана Петрова, старши учител по информатика и информационни технологии, направи презентация по темата „Европейски младежки портал – възможности за намиране на партньорски организации, обучение и работа в Европа“.\nПо програма в следобедните часове е предвидено представители на фирмите „Язаки“ и Баумит“ да се включат по темата: „ Местният бизнес в подкрепа на младежки инициативи. Приемственост в бизнес развитието на регионите“. Изпълнителният директор на Българската агенция за инвестиции Стамен Янев представя темата: „ Лидерство, иновации, инвестиции“. Последните теми са: „Бранд; комуникационно бранд позициониране“ – от Живка Томова, експерт „Комуникации и медии“ и „Пътят до NYТ и състезанието с най-добрите – онлайн в реално време от Ню Йорк – споделяне, въпроси, отговори“ от Надежда Коритарева, студентка в NYU.


Днес целят свят се побира в разни джаджи: смартфони, таблети и други цифрови техники. Заедно с това в света прониква вирусът на цифровото слабоумие. И това не е шега, това е диагноза. През 2007 година специалистите са открили, че от година на година все повече деца - представители на цифровото поколение страдат от разстройство на вниманието, загуба на памет, ниско ниво на самоконтрол, когнитивни нарушения, потиснатост и депресии. Изследователите доказват, че мозъка на представителите на цифровото поколение се наблюдават изменения, подобни на тези, които се появяват след черепно-мозъчна травма или ранните стадии на деменция - слабоумие, което обикновено се развива в старческа възраст.\nТова е трудно да се провери, но средностатистическият седемгодишен европеец вече е прекарал пред екрана повече от година от живота си, а 18-годишният - повече от четири години!\nСигурно ще кажеш, че сега децата са съвсем други. Да, децата са други, но мозъкът им е същият както и преди хиляди години - 100 милиарда неврона, всеки от които е свързан с десетки хиляди себеподобни.\nМозъкът може да се развива и подхранва. Всички наши мисли, действия, решения на сложни задачи и размишления оставят следа в мозъка ни. „Нищо не може да замени това, което децата получават от собствено, свободно и независимо мислене, когато те изследват физическия свят и се сблъскват с нещо ново", - казва британският професор по психология Таня Бирон.\nЩе бъдеш шокиран, но от 1990 година радиусът на активност на децата (пространството около дома, в което децата свободно изследват околния свят) е намалял с 90%. Светът се свива до екрана на смартфона. Децата забравиха, а което е още по-лошо, те просто не знаят какво е това да бягаш под дъжда, да пускаш корабчета, да се катериш по дърветата или просто да бъбриш с приятели. Те стоят с часове, втренчено в смартфона си. А нали трябва да развиват и мускулите си, да научат за рисковете, които им е приготвил света и просто да общуват с другарчетата си. „Удивително колко бързо се сформира съвършено друг тип среда, където вкусът, обонянието и осезанието не се стимулират, където повечето време се прекарва пред екрана, а не в разходки на чист въздух и в разговори лице в лице", - казва Сюзън Гринфилд. Определено има за какво да се разтревожим.\nПиташ се как цифровите технологии могат да променят мозъка на детето? Първо, количеството на външните стимули се ограничава поради еднообразното прекарване на времето в интернет. Детето не получава необходимия опит, за да развива важните участъци на мозъка, които отговарят за съпреживяването, самоконтрола, вземането на решения... А това, което не работи, не се натоварва, отмира. Та нали на човек, който престава да ходи, му атрофират краката? Децата не привикват да запомнят информация - много по-лесно им е да я намерят в търсачките. Ето ти и проблема с паметта. Те изобщо не я тренират.\n„Опасявам се, че цифровите технологии инфантилизират мозъка, превръщайки го в подобие на мозъка на малките деца, които привличат жужащите звуци и ярките светлини, които не могат да се концентрират и живеят в настоящия момент", - казва Сюзън Гринфилд.\nКрис Андерсон, главният редактор на американското списание „Wired", един от основателите на 3D Robotics, също ограничавал децата си в използването на джаджите. Правилото на Андерсон било - никакви екрани и джаджи в спалнята! „Аз, като никой друг, виждам опасността от прекомерното увлечение по интернет. Самият аз се сблъсках с този проблем и не искам същите проблеми и при децата си".\nЕто ти отговор на въпроса „какво да се прави"? Погрижи се за подрастващото поколение. Помисли какво бъдеще ги очаква след 10-20 години, ако те днес стоят по половин ден пред екрана на своите съперсъвременни джаджи.


Език и публичност. Философски и социологически подходи - магистърска програма НБУ\nМагистърски програми - Каталог 2019/2020 | Език и публичност. Философски и социологически подходи\nЕзик и публичност. Философски и социологически подходи\nПрограмата има интердисциплинарен характер. Тя се предлага в две области - философия и социология. Обща характеристика на съвременното състояние както на философия, така и на социологията е голямото многообразие на тематични ориентации, изследователски методи и категориални езици. Това многообразие включва дори и най-общите въпроси за предмета, познавателните задачи и обществените функции на философията и социологията. Нарастването на плурализма е обща тенденция в развитието на двете науки. При цялото разнообразие на философията и социологията в наши дни обаче, темата за езика си остава едно от важните пресечни полета между двете науки. Програмата предлага специфичен изследователски профил, доколкото студентите се запознават със съвременните философски и социологически подходи за анализ на езика и биват въвлечени в практически изследвания на публичните употреби на езика в България.\nСпециализация: Философски аспекти на публичната употреба на езика\nКвалификация: магистър по философия\nСпециализация: Социологически анализи на публичната употреба на езика\nКвалификация: магистър по социология\nПрограмата предлага богат набор от практически курсове и стажове в различни издателства и медии. Като част от практическите занимания са предвидени и стажове в издателството на сп. "Критика и хуманизъм" и на сп. "Социологически проблеми", както и участие в теренни проучвания, семинари и изследователски проекти.\nПрограмата осигурява възможност за международна студентска мобилност в университети във Франция, Германия и Турция.\nЗавършилите програмата ще са усвоили знания и умения:\n- да познават основните философски и социологически парадигми и методи на изследване на езика;\n- да разграничават един от друг и да прилагат различни философски и социологически методи на изследване на езика и комуникацията в най-важните нейни измерения;\n- да разбират, да анализират и да оценяват самостоятелно от философска и социологическа гледна точка значими публични дискурси;\n- да възпроизвеждат, да преформулират и да критикуват съществуващи философски и социологически тези; да изграждат убедителна аргументация;\n- да разпознават, да анализират и да създават текстове от различни философски и социологически стилове.\nЗавършилите програмата могат да се реализират в печатните и електронните медии, в публичната администрация, в политиката, в неправителствените организации, в издателската, рекламната, консултантската. логичстичната и прогностичната дейности, в научната сфера и в сферата на образованието.\nтел.: 02/8110 130\nОфис: корпус 2, офис 406\nПонеделник- Петък: 10:00 - 12:30 ч.


Семеен хотел Тетевен - нощувка със закуска от Семеен хотел Тетевен | Оферти | Опознай.bg\nПочивки в България 866 Почивки в чужбина 110 Хапване и пийване 117 Култура и изкуство 64 Забавления 185\nПочивки в чужбина 110\nТетевен\t4 бр. 1 нощувка\t45лв/ден 4 бр. 10 бр. Оферта от Grabo.bg\nРелакс в Тетевенския Балкан! Нощувка със закуска и възможност за риболов - в Рибарица\n1 нощувка\t34лв/ден 1 бр. Оферта от Grabo.bg\nот 11 Ноември до 29 Април 2021г.\nВилно селище Комплекс Върбака\nУикенд за двама в Рибарица ! 2 нощувки със закуски, обеди и вечери\n5 бр. 2 нощувки\t2\t40лв/ден 5 бр. 4 бр. Оферта от Grabo.bg\nот 30 Октомври до 20 Декември 2020г.\n5 бр. 2 нощувки\t2 40лв/ден 5 бр. 4 бр. Оферта от Grabo.bg\nНовооткритият семеен хотел ”Тетевен” е разположен на 415 м. надморска височина по двата бряга на река Бели Вит и си намира на 115 км от София. Хотелът предлага уют и атмосфера като същевременно сте в центъра на града, имате достъп до всички комуникационни и туристически услуги.\nРазполага със 12 бр.стаи и 4 бр.студиа обзаведени в класически стил. Оборудвани с кабелна телевизия, интернет и сейф. Баните са с вани или душ кабина, сешоар и известителна система в случай на инцидент.\nРесторантът към хотела е с 80 места и лятна градина, която предлага своята уникална атмосфера за бизнес или семейна вечеря, както и за частни партита, тържества и семинари. Менюто включва различни специалитети от българска и европейска кухня.\nВ близост до хотела има басейн, който е напълно безплатен за гостите на хотела.\nРум сървиз, ютия, масаж, бебешко легло\nЕдин от най-интересните и живописно разположените старопланински манастири е Гложенският "Свети Великомъченик Георги Победоносец". Той не е сред големите български манастири и за разлика от останалите не е закътан в пазвите на планински вериги. Приличащa на замък Божията обител е кацнала на висока каменна тераса, отделена от околната среда със стръмни скатове и отвесни скали. Манастирът се намира на 870 метра надморска височина. Разположен на източния склон на планинския рид Лисец от Западния Предбалкан, под връх Камен Лисец, висок 1 095 метра надморска височина, и на 3 км югозападно от село Гложене. Манастирското братство се състои се от черква и жилищни сгради. Последните сключват около черквата затворен отвсякъде двор, което, както и спускащите се от три страни отвесни скали му придават живописния и непристъпен вид на манастир-замък.\nСпоред легендата един ден стените на манастира започнали да се рушат по необясним начин и чудотворната икона отново изчезнала. Дълго време не могли да я открият. Скоро иконата, носена по божие вдъхновение била намерена на клоните на едно дряново дърво на източния край на високата и непристъпна скала под връх Камен лисец. Зарадвали се, че са я намерили, жителите върнали иконата на мястото й в църквата, намираща се в крепостта “Градището – Кулата”. На другия ден те с тревога разбрали, че иконата отново я няма. След нови многодневни търсения я намират на клоните на същото дряново дърво. И така три пъти изчезвала и се появявала чудатата икона на “Свети Георги”. Сега тя се съхранява в Ловчанската митрополия, а в черквата има нейно копие.\nМанастирът е бил често посещаван от Васил Левски. Тук все още се пази скривалището му. Този тунел фигурира още през 13-ти век. Тогава е бил направен да свързва този манастир с другия, който се е намирал долу под манастирската скала. Този тунел е съчетан и с пещери, но в момента тунелът е зазидан и представлява само помещение, чиято дълбочина е около 3 метра. По-късно тази дупка е станала скривалище на апостола Васил Левски. Манастирът му е бил като централно място на действие. В близост се намира и село Голям извор, където е бил учреден и първият революционен комитет. Дяконът тук е идвал при тогавашния игумен на Гложенския манастир Хаджи Евтимий Симеонов, с когото са били приятели от Сопот. Гложенският манастир е обявен за паметник на културата.\nПараклиса в гр.Тетевен\nНа 20 юли историческият Тетевенски манастир събра огромно множество народ на своя храмов празник. Св. прор. Илия традиционно е силно тачен в красивия старопланински град. Тетевенци обичат светията и го почитат, обричат му множество корбани и оброци. Радват се, че техният древен манастир, живописно разположен на едно възвишение над града, носи името на този велик старозаветен пророк.\nНачалото на еко-пътеката тръгва от централната градска част на Тетевен. От там туристът има възможността да се придвижи изцяло пеша като премине през един от кварталите на Тетевен „Козница” или да използва до някъде превозно средство и след това да измине пеша последните 600 м. от екопътеката, вървейки по изключително живописното дефиле на река Козница. В самия край на този малък каньон се намира водопадът „Скока”. Той се намира от лявата страна на пътеката и е висок 15 м, а отдясно има друг водопад, висок около 50м, но непостоянен. За да достигнете началото на еко-пътеката: точно срещу централния площад на Тетевен има мост над реката, тръгва се по него ( като пресечете от лявата страна е градския пазар. Продължавате все направо по пътя, който леко извива наляво и преминава през малко мостче. Точно след мостчето се завива в дясно. Там е началото на самата еко-пътека. Продължава се нагоре по асфалтирания път до достигане на информационната табела.\nЕКО-пътеки: Връх Червен,Трескавец, Острич,Равни Камък и Петрахиля\nПещерата впечатлява с многобройните си зали и галерии притежаващи невероятна акустика. Причудливите скални образувания – сталактити, сталагмити и сталактони – без съмнение ще донесат наслада за окото на всеки посетител.\nИсторическата местност Костина - лобното място на Бенковски, се намира на 3 км южно от квартал Костина в село Рибарица. Тук на 15 май 1876 година е предаден и убит водачът на Априлското въстание Георги Бенковски. Всяка година на 25 май в местността "Костина" се провеждат тържества в памет на загиналите. Актьори пресъздават събитията разиграли се непосредствено преди смъртта на Георги Бенковски. Гнусното предателство на говедарят Въльо Стоилов е известно на всички. Същият повежда Георги Бенковски и тримата му спътници - отец Кирил, Захари Стоянов и Стефо Далматинеца към река Костина. Според замисления от турците план Въльо ги е превел по специално построеното за целта мостче. От тук нататък всички знаем за последвалите събития. Легендарният войвода, душата и сърцето на Априлското въстание Георги Бенковски е застрелян на място, отец Кирил е ранен и заловен. Захари Стоянов се спасява по чудо като скача в реката и течението го отнася. Главата на Бенковски е отрязана и измита в близкото кладенче, което и до днес в памет на жестокото убийство се нарича "Кървавото кладенче". След това тя е носена през Орхание до София и е изложена на поругание. По-късно един свещеник я погребва в околностите на тогавашната София. Тялото на войводата е погребано тайно от една възрастна жена - баба Удреница - в тетевенската църква "Всех Светих".\n29.03.2019г. преди 2 години\nДобави в любими 267 Искам да посетя 685 Бил съм тук 521\n29 695\tпреглеждания за последните 30 дни 34\t34 снимки за обекта 08.09.2014г.\t2\t2 видеа за обекта\nДобави в любими 87 Искам да посетя 220 Бил съм тук 56\n5 621\tпреглеждания за последните 30 дни 13\t13 снимки за обекта 21.03.2016г.\nДобави в любими 13 Искам да посетя 46 Бил съм тук 35\n3 162\tпреглеждания за последните 30 дни 11\t11 снимки за обекта 17.03.2015г.\nдо Тетевен ~3км.\nТетевен\t1 нощувка\t506 дни 2\t35лв/ден Оферта от Nastani.bg\nТетевен\t1 нощувка\t506 дни 2 35лв/ден Оферта от Nastani.bg\n0.141 сек. на 03.12.2020 03:20


Макдоналд: Вместо Г-7 виждаме фарс - Национално Движение Русофили\n09.06.2015 at 11:01\nТова, което сега представлява Г-7, едва ли съответства на образа на клуб на най-влиятелните държави в света, пише ирландският журналист Брайън Макдоналд в RT, предаде РИА Новости.\nАко си представим, че членството в Г-7 се основава на БВП с отчет на покупателната способност, пише авторът, то би трябвало да се състои от САЩ, Китай, Индия, Япония, Германия, Русия и Бразилия. В такъв състав Г-7 би имал огромно влияние, защото ще съсредоточи 53% от БВП, освен това на срещата биха присъствали три световни военни свръхдържави.\nПроблемът на Вашингтон е, че в подобен състав Г-7 ще е място за действително обсъждане на световния ред.\n„Вместо реална среща на Г-7, ние виждаме фарс, доминирана американска говорилня. Там няма място за инакомислие. Доминирането на Вашингтон не се поставя под съмнение и всички се веселят” – пише журналистът.\nМакдоналд напомня, че Владимир Путин бе единственият, който миналата година отправи предизвикателство на този консенсус, заради което всъщност Русия не беше поканена сега на срещата в Елмау.\nЖурналистът подчертава, че на този „удобен” формат на Г-7 е изтекъл срокът на годност.\n„Участниците твърдяха, че могат да управляват света, икономически също са далеч от истината, като епохата на грънджа и попа. Сега Г-7 може да претендира едва за 32% от световния БВП. Вместо такива играчи „тежка категория” като Китай и Индия, там са представени второстепенни страни като Италия и Канада, чиято икономика е на границата на банкрута. БВП на Канада едва ли е по-голям отколкото на такива кризисни като Испания, Мексико и Индонезия”, счита Брайън Макдоналд.\n#Г-7 #Макдоналд #фарс\nLast reply was 09.06.2015\nМакдоналд: Вместо Г-7 виждаме фарс | РАДИО ЗВЕЗДА\n[…] post Макдоналд: Вместо Г-7 виждаме фарс appeared first on Национално Движение […]


Фламенго оспори рекорда на Меси - bTV Новините\nФламенго оспори рекорда на Меси\nНай-много голове за календарна година бил вкарал Зико\nПубликувано в 09:26 ч. 13.12.2012 г. - Обновено в 10:29 ч. 13.12.2012 г.\nБразилският футболен гранд Фламенго оспори головия рекорд на Лионел Меси за най-много попадения в една календарна година.\nОфициално Меси има 88 попадения на сметката си през 2012 година, с което подобри рекорда на Герд Мюлер. От Фламенго обаче твърдят, че легендарният бразилски футболист Зико е вкарал 89 гола през 1979 година.\n"Меси още не е достигнал рекорда за най-много голове в една година", твърди статистикът на Фламенго - Бруно Лусена пред вестник „Лансе”.\nЛусена изчисли, че Зико има 81 гола за Фламенго плюс седем за Бразилия и още един в демонстративен мач между Аржентина и останалия свят през 1979 година. Той добави, че Зико не е играл два месеца през тази година заради контузия между септември и ноември.\n"Ако беше играл през цялата година, щеше да вкара повече от 100 гола", каза още статистикът.


Жестомимичен език е език, при който общуването се извършва с помощта на жестове и чрез езика на тялото, без да се разчита на звукови символи.\nМислите на говорещия се изразяват в жестове – промяна в ориентацията и движението на ръцете, раменете и тялото, както и в мимики. Жестомимичните езици обикновено се използват от общности на хора с увреден слух. Съществува и опростен международен жестомимичен език, наречен жестуно.\nГрупа хора, разговарящи на жестомимичен език\nЖестомимичен знак със значението „преводач“\n1 Брой хора ползващи жестомимични езици\n2.3 1700 – 1880 г.\n2.4 1880 г. – забрана на жестовия език\n2.5 1960 г. – завръщане на жестовия език\n3.1 Калкиращ и разговорен език\n4 Четене по устните\n4.1 Отчитане по устните\n4.2 „Реч с подсказване“\n5 Класификация на жестомимичните езици\n5.1 Според начина на възникване\n5.2 Генетична класификация на Вунд\n5.3 Класификацията на Фатер\n5.4 Класификацията на Моророзова\n5.5 Класификацията на Звонко Юрас\n5.6 Класификацията на Л. Савич\n6 Езиково развитие при увреден слух\n7 Езикът като средство за мислене\n8 Специфика на граматиката\n8.1 Именни знаци\n9 Погрешни схващания за жестомимичните езици\nБрой хора ползващи жестомимични езициРедактиране\nЛипсва официална статистика, но около 1 на 1000 души, имат за свой първи език жестомимичния език (около 7000 в България). По света има около 70 милиона глухи хора, които използват жестомимичен език като свой първи език.\nБритански жестомимичен език (BSL) е ползван за първи език от 30 – 70 000 души.\nАмерикански жестомимичен език (ASL) се използва от над 500 000 души.\nФинландия – 5000 \nФранция – 100 000\nРумъния – 20 – 30 000\nКогато хоминидите (включително човеците) се изправили, ръцете им били свободни да ползват сечива и да общуват. Bender предполага, че с възникването на Хомо еректус се появява за първи път жестовия език.\nПиктографичното писмо, като египетското и линеарното писмо подсказва първоначален опит да се преведат жестове като допълнение или част от речта.\nЛуиджи Ромео посочва, че съществуват данни за използването на жестове в религиозни ордени през 12 век и дори по-рано. Ромео има убеждението, че спорадичните изследвания не са открили това, което би могло да се окаже тайник от монографии върху жестовите езици, използвани по времето на гръцко-римската цивилизация на знанието дори и през Средните векове.\nШироко разпространен е възгледът, че глухите са неспособни да вярват, което по онова време било равносилно на това да си неспособен да бъдеш истински човек. За основание се посочва, че вярата идва от чутото слово Божие, според Послание към Римляните: „И тъй, вярата иде от слушане, а слушането – от слово Божие.“ (Рим. 10:17)\nДо Новото Време е валидно схващането на Аристотел, че глухите са неспособни на учене и на преценка. Пръв на тази догма противоречи италианският лекар Джироламо Кардано, който пише: „немите могат да чуват чрез четене и да говорят чрез писане“.\nДа приложат тези революционни идеи на практика се паднало на двама испански свещеници – Хуан Пабло Бонет и Педро Понсе де Леон.\nБезмълвните религиозни ордени (дали обет за мълчание) използват форма на жестова комуникация от векове. В началото измислени като сигнали за определени ситуации, с времето тези знаци започнали да добиват формата на език. Barakat изучава комуникацията в цистериански манастири, в които тишината е задължителна част от живота, но жестовете са позволени от поне 328 г. Опитите на Понсе де Леон били успешни при обучението на глухи и много благороднически семейства довели глухите си синове в манастира. От друг испански свещеник – Хуан Пабло Бонет – са оцелели публикувана и методология. Той използвал дактилната азбука и жестове, успоредно с изучаване на говор и отчитане по устните.\n1700 – 1880 г.Редактиране\nСредствата за комуникация и методите за обучение на хората с увреден слух се делят на мануален и устен (орален). В исторически план двата метода в образованието се борят за надмощие.\nФренският свещеник Шарл Мишел де Л'Епе направил заключение, че „естественият език на глухите е езикът на жестовете; природата и нуждите им са единствените им учители и докато нямат други учители, те нямат и друг език.“. Събрал група глухи и развил жестова версия на френския език. Създадените методични знаци днес са известни като мануален френски.\nПрез 1775 г. френският свещеник де Л'Епе основава първото училище за глухи в Париж. Дотогава, за широката маса от глухи, не е съществувала никаква надежда за образование и социално-педагогическо подпомагане. Под инициатива и образец на Л'Епе се развил жестовият език и бил въведен мануалния метод за децата с увреден слух.\nПо същото време Самуел Хайнике открил в Германия училище за глухи, в което било преподавано по чистия устен метод. Жестовият език бил отхвърлен, но дактилната азбука била употребявана като помощно средство при обучението.\nПрез 1817 г. Томас А. Галодет основава училище за деца със слухови нарушения, в което занятията се водели на жестов език от чуващи и глухи преподаватели.\n1880 г. – забрана на жестовия езикРедактиране\nПовратната точка за позициите на жестомия език е Международния конгрес в Милано, Италия през 1880 г. Приета е резолюция, която приканва глухите да не бъдат отхвърляни от обществото и да получават по-добра езикова подготовка. Кулминацията на много от по-ранните нападки върху жестовата комуникация се отразила във вота – вотът се оказал в полза на оралния метод. Неоснователен страх бил че децата със сериозно увреден слух владеещи жестов език няма да се научат да говорят. Но научните изследвания показват обратното – жестовата комуникация помага на децата да развият езиковите си умения, жестови и словесни.\n1960 г. – завръщане на жестовия езикРедактиране\nОт 1880 до 1960 г. жестовият език бил забранен в училищата за глухи. През 1960 г. Уилям Стоко публикува „Структура на жестовия език“ – монография, която представя новаторската теза, че жестовият език е език, а не система за кодиране на английския.\nПрез 1964 г. Стоко и колегите му издават „Речник на американския жестов език“. Подобреният статут на жестовия език рефлектирал положително върху самосъзнанието на глухите: техният език бил равен на другите словесни езици, с което общността им придобила повече легитимност.\nОт 17 век до втората половина на 20 век Германия и Англия имат много силни програми по орално обучение, в които говорът е основно средство за общуване.\nДо края на 19 век жестовият език бил признаван като език на глухите, когато в обществото се формирали негативни настроения срещу това. Един от най-влиятелните защитници на чисто устното възпитание бил Ал. Греъм Бел. На Конгреса на учителите на глухи през 1880 г. в Милано, на който глухите учители нямали право на глас, победило „оралното“ обучение. Употребата на жестовия език била официално забранена в училищата за глухи. Последвало драматично редуциране на постиженията в ученето на глухите ученици. Провалът на оралния образователен метод се обосновава с това, че само малка част от речта може да се разбере визуално. Отчитането по устни е не просто визуална способност, при която около 75% се състои от предполагане и отгатване. Laborit пише следното. „Отчитането по устни е изкуство, което не всички глухи владеят. То изисква концентрация и известна доза фантазия, за да се схване също и интонацията, и – посредством това – значението на думите, които глухото дете никога не е чувало.“\nДнес по света се използват стотици различни жестомимични езици. Уеб изданието „Ethnologue“ изброява през 2015 г. общо 138 жестомимични езика и множество диалекта. Всяка страна е формирала собствен, а понякога и няколко жестомимични езика.\nЧаст от жестомимичните езици са получили правно признание. Измежду тях не е българският жестомимичен език.\nЗаради приликите между жестомимичните и акустични езици (сложна, йерархически организирана система от знаци, възниква спонтанно и служи като основно средство за осъществяване на комуникацията и реализацията на мисловните и познавателните процеси във всички сфери на обществения живот) лингвистите определят и двете като естествени езици.\nКалкиращ и разговорен езикРедактиране\nВ англоезичната и руската литература се разграничават два вида жестомимичен език – калкиращ и разговорен.\nКалкиращият език се реализира чрез посредничеството на съответния вербален език, разчита на предварително създадени речеви конструкции на вербалния език, след което ги калкира. Той заменя всяка дума или израз със съответния жест или група жестове. Калкиращият език се ползва от хора, за които жестомимичният език не е първи и предполага владеене до някаква степен на вербалния език и неговите структури. Той заема лексикалната система на разговорния език.\nСпоред Bornstein калкиращия език е форма на речта, която е смесица между жестовия и словесния език и е предназначена за употреба при общуване с глухо дете или такова с трудности при овладяването на езиковата система.\nНе е възможно да се говори на български език и да се жестикулира на български жестов език едновременно, тъй като двата езика имат различни граматични правила и структури.\nРазговорният жестомимичен език извършва непосредствено, пряко преобразуването на мисълта в реч по специфични за този език принципи и правила. Това е езикът, който се използва активно в глухата общност.\nЧетене по устнитеРедактиране\nОтчитане по устнитеРедактиране\nГлухият наблюдава промените във формата на устните както и други промени по лицето на събеседника и така дешифрира казаното.\n„Реч с подсказване“Редактиране\nПрез 1966 г. Орин Корнет разработва система (Cued Speech) за подпомагане на отчитането по устни, основавайки се на английския език. Това не е друга форма на жестов език, нито на мануалната азбука. Чрез сигнали на ръката се предават звукове, които не могат да се разчетат по устните. Това е метод на комуникация, каквито са мануалният и устният.\nКласификация на жестомимичните езициРедактиране\nСемейство I на жестомимичните езици\nСемейство II на жестомимичните езици: френски (в розов/оранжев цвят), американски (розов), смесен американски (светло розово), британски, австралийски и новозеландски (син), шведски (небесно син), японски (лилав), германски (зелен), арабски (кафяв), индийски (жълт), кенийски (резеда), уругвайски и парагвайски (охра), изолирани (тъмно сив), некласифицирани и неизвестни (светло сив)\nСпоред начина на възникванеРедактиране\nМетодът е относителен, защото е трудно да се разграничи всеки знак.\nГенетична класификация на ВундРедактиране\nПоказни жестове – първобитни изразни форми. Явяват се, когато глухият човек живее сам между чуващи хора.\nУказателни жестове – за лица или предмети, които са в непосредственото зрително поле. Например: аз, ти, той, това и т.н.\nИзразителни жестове – техен първи облик са копиращите жестове. Жестът, който означава предмет се превръща в символичен образ или действие. Примерно: „Вали дъжд“.\nКопиращите жестове Вунд разделя на:\nчертаещи – жестове, при които с пръст или с цяла ръка се очертават контурите на предмета във въздуха. Например:„рамка“, „табла“ и т.н.\nпластични жестове – това са стабилните чертаещи жестове, които преминават в нестабилни, при които жестовите очертания се губят постепенно. Например: „оръдие“, „майстор“, „училище“ и т.н. За тях е характерно едновременното използване на ръцете, лицето, движенията на цялото тяло.\nСимволични жестове – най-висшата и най-късна проява.\nКласификацията на ФатерРедактиране\nЕстествени – онези жестове, които нямат определено значение, всеки човек ги изразява по свой начин. Например: жеста за "вода”.\nУсловни – жестове свързани със строго определен знак, който трябва да се възприема от говорителя и от слушателя. Например: понятията „мисля“, „гледам“, имат строго определен знак.\nКласификацията на МоророзоваРедактиране\nДескриптивни (описателни) – действието се изразява чрез описване.\nПластични – действията или понятията се показват пластично.\nКласификацията на Звонко ЮрасРедактиране\nЕстествен жест – „безусловна рефлекторна моторика, която може да бъде придружена и от други физиологични процеси“. Например: жестове, чрез които инстинктивно се проявяват и съобщават собствените преживяния, емоционално състояние и личните физиологически желания.\nИзкуствен жест – измисленият жест е създаден на базата на естествените движения, създадени в социалната среда, с цел да се съобщят преживяванията на друго лице.\nКласификацията на Л. СавичРедактиране\nПървичен жест (естествен жест) – без словесна основа.\nПоказни жестове – онези, с които се показва обекта, намиращ се в зрителното поле. Когато предметът е извън зрителното поле, за да е ясно за какво става дума, показването се свързва с описанието на целия предмет или само на част от него, като се използват неговите характерни белези. Например: „параход“.\nЧертаещи жестове – с тях се описва предмет или действие. Те могат да бъдат статични – „къща“ и динамични – „ходя“.\nИмитиращи жестове, които подражават на определено действие, което е характерно за съответното действие или предмет. При тях има обобщено и пластично изразяване, примесено с пантомима.\nПреводният жест (на говорна основа):\nЕзиково развитие при увреден слухРедактиране\nЕзиковото усвояване при глухите деца не протича по начин, различен от този при нормално чуващите, само че е с по-забавено темпо. Според Sacks, на около 6-годишна възраст глухото дете разполага със словесен запас само от около 50 или 60 думи, докато този на нормално чуващото дете обхваща 3000 думи. Съгласно сведенията на Haudum, глухите деца достигат словесния запас на 3-годишни чак на 8-годишна възраст. 14-годишно глухо дете има речеви запас, който отговаря на такъв на 7-годишно чуващо дете.\nСтепента на езиковото забавяне зависи от различни фактори, които от части зависят от самия човек (интелектуални, вербални и моторни дадености) и донякъде се влияят – от възпитателните отношения и тези на средата (ранно езиково подпомагане, внимание и т.н.).\nГлухите, които са лишени от слух от най-ранно детство, не разполагат с аудитивни спомени или представи. Те могат да изучат говора на чуващите чрез другите сетива (визуално, тактилно).\nЕзикът като средство за мисленеРедактиране\nНие мислим в сферата на речта, така че извън емоции и усещания, рационалните ни настройки са на конкретен език. Хората, които никога не са го чували, мислят в езика, който познават, а това е жестомимичният език. Изследвания на хора, родени със слухово увреждане и неучени на никакъв жестомимичен език, показват известно забавяне в мозъчното развитие, което обаче може лесно да се преодолее при научаването на жестомимичен език. Дори когато глухи хора научават формално езика на страната, в която живеят, той не се превръща във вътрешния им глас, в езика, на който мислят. Жестомимичният си остава основен.\nСпецифика на граматикатаРедактиране\nГлухите обикновено се изразяват със съществителни и глаголи, по-рядко с допълнения и определения.\nНа първо място се изтъкват предметите или лицата (съществителните), след тях действието (глагола) и едва след това с жест се показва самото действие. Например:\n„Учител ученик показва“.\n„Иван ябълки много“ – тук по смисъл трябва да се предположи дали „Иван яде много ябълки“ или „Иван има много ябълки“, както и дали под ябълка се има предвид плода или дървото. Ако нечуващият иска да каже, че „Иван има много ябълкови дървета“ би използвал по-скоро този начин на изразяване: „Иван ябълки градина“.\nНечуващите деца имат беден речников фонд и владеят не повече от 300 думи за елементарно изразяване и общуване.\nПреживявания си нечуващите излагат по реда, по който са преживени, без да се съобразяват със словореда. Например:\n„Аз уплашен много“.\n„Аз мразя, отмъщава Иван“.\nЧесто с един жест се означават съществителното и глагола. Например:\n„Аз – автомобил“, за да кажат „Аз се качих на автомобила“.\n„Гледам телескоп“ вместо „Аз гледам с телескоп“.\nЛипса на съюзите и предлози. Например:\n„Колба маса“ вместо „Колбата е на масата“.\n„Има вали“, вместо „Навън вали дъжд“.\nПри първа среща се ползва мануалната азбука. След това, за улеснение, именните жестове обозначават отделни личности с кратки знаци, които най-често включват отличителен белег на човека или инициал. Например жена с трапчинки на име Емилия може да получи именен жест от дактилема Е, докосващо мястото на лицето, където Емилия има трапчинки.\nИменуването зависи и от културата. Примерно в Сао Паоло, Бразилия именните жестове рядко включват самото име, докато в САЩ почти винаги се ползва инициал. В България именните жестове се формират предимно на база физическите характеристики.\nПогрешни схващания за жестомимичните езициРедактиране\nТрябва да се отбележи, че за жестомимичните езици битуват няколко мита:\nВ миналото жестомимичния език е наричан „език на глухонемите“. Погрешно е мнението, че хората с пълна или частична глухота са неми.\nПогрешно е да се приема, че съществува само един жестомимичен език, както и че хора, владеещи различни жестомимични езици, непременно ще се разбират помежду си.\nЖестомимичният език (превеждан буквално като „знаков език“) борави както с жестове (с ръце, глава и тяло), така и с мимики (вкл. артикулация с устата отговаряща на съответните звуци, независимо дали такива се издават). Съвременният български жестомимичен език борави единствено с пръстите на една ръка.\nНачало на образованието на глухонемите в България // deafbg.blogspot.bg\n↑ „Брой ползващи жестомимични езици“, архив на оригинала от 15 декември 2013, https://web.archive.org/web/20131215103912/http://wfdeaf.org/human-rights/crpd/sign-language, посетен 15 декември 2013\n↑ Брой говорещи жестомимични езици\n↑ Естествен език\n↑ Калкиращ и разговорен език\n↑ Езикът като средство за мислене\nВзето от „https://bg.wikipedia.org/w/index.php?title=Жестомимичен_език&oldid=10971264“.\nПоследна промяна: в 18:41, на 4 май 2021\nПоследната промяна на страницата е извършена на 4 май 2021 г. в 18:41 ч.