Непобедими юнаци и неподкупни съдии — китайският средновековен приключенски роман – КНИГОСВЯТ ~ BOOKWORLD ~ 中保书界\nКъсна династия Цин. Над Китай лежи мракът на корупция и подкупничество, дълбока криза в стопанската икономика, разоряване, гнет и страдание, глад и следващи едно подир друго бедствия на обикновения човек. На места несносният живот на народа предизвиква бунтове и въстания. Империята се тресе. простолюдието жадува за справедливост и спокоен живот. И хората с копнеж си спомнят за своите герои от миналото и в несретата си ги увенчават с нови и нечувани подвизи. Един от тези народни китайски герои е съдията Бао — Бао Джън, живял в края на X и началото на XI век, епохата Сун (960—1279).\n„Чудните дела на съдията Бао“, чието оригинално заглавие е „Седмина юнаци и петима справедливци“, е книга богата с герои и случки. Тя неслучайно е съставена и отпечатана именно в късния период на династия Цин (втората половина на XIX век) — за да възкреси пленителния образ на неподкупния съдия Бао и неговите сподвижници — великият майстор на бойните изкуства Джан Джао, известен като Южния юнак или Императорската котка заради безподобната си ловкост, четиримата воеводи, напуснали четата си и благородното си разбойничество в планината Рид на глинения дракон, и посветили живота си на изкореняване на неправдата в човешкия свят чрез предано служение на чистия съдия Бао, и ученият Гунсун Цъ — един истински образец на китайски ерудит, лекар и мъдър тактик, незаменим помощник на съдията в неговите затруднителни случаи.\nКнигата и героите ѝ са сред любимите четива и театрални постановки на китайците от векове. През последните петдесет години на съдията Бао са посветени повече от десет телевизионни сериала, поколения китайци израстват с подвизите и добродетелния му пример. Не само това — едва отшумял един, появява се нов сериал с неговия образ и любимите актьори вече повече от тридесет години се явяват на сцената — защото са обичани от китайците и също като героите в романа са неразделни; защото човешкият копнеж по справедливост и тържество на доброто над злото е неугасим; и може би защото в нашата епоха повече от всякога имаме нужда от един такъв чист по душа и сърце справедлив до неподкупност съдия! В този смисъл романът за съдията Бао се появява на българския книжен пазар тъкмо навреме — а може би дори и с тъжно закъснение.\nСъдията Бао е наричан от някои „китайският Шерлок Холмс“, но това сравнение ми се струва преувеличено, освен ако не приемем, че Бао Джън е сравнен с великия детектив единствено по слава и всенародна любов или пък по решимостта си да доведе борбата си до пълно тържество на правдата и истината. В такъв случай: да, съдията Бао е китайският Шерлок Холмс и дори повече от това — днес неговото име носят реката Бао, градчето Баогун („Господин Бао“), дори има храм, посветен на него. Името му Бао Цинтиен е символ на това, че дори един-единствен съдия може да събере решимостта да застане срещу море от корумпирани събратя и да служи на държавата си с непреклонна честност. И ако Китай има божество на неподкупността, то това божество е съдията Бао.\nКитайските загадки в България\nС тая книга издателство „Изток-Запад“ туря начало на една известна вече по име, но все още твърде непълна поредица от увлекателни китайски книги — „Китайски загадки“. Казвам начало, защото книгите на Роберт ван Хюлик, с изключение на преведената като „Ди Гунан“ преводна негова книга, са негови лични творби. В предговора си към английското издание на „Ди Гунан“ (което означава не друго, а „Съдебните дела на господин Ди“), той ясно обяснява какви са мотивите му да преведе именно тая недотам представителна за китайския „криминален“ роман анонимна творба.\nАвтентичните „Китайски загадки“ са всъщност средновековните „романи за честни съдии“ (гун’ан сяошуо, 公案小說). Не съвсем правилно определяни като криминални, те коренно се отличават от съвременните романи за детективи и престъпници — самото название „криминален“ вече отклонява вниманието към престъплението и престъпника, докато китайските романи от типа „гун’ан“ (нека ги наречем „съдийски романи“) не разкриват неизвестния престъпник, а пътя, по който в една корумпирана среда един самотен в честността си съдия побеждава несправедливостта, въздавайки заслуженото на престъпника според имперския Наказателен кодекс. Ван Хюлик е търсил да намести китайския роман в представите на западния читател и затова се е отказал от превода на множество други съдийски романи, които според мен са останали незаслужено пренебрегнати и до днес. Дори за превода на „Съдията Ди“ Хюлик пише: „Може би книгата щеше да има по-голяма привлекателност, ако бе пренаписана изцяло във форма, по-добре позната на нашите читатели“. За съжаление и в руския, и в английския превод на „Седмина юнаци и петима справедливци“ тази тенденция — да се приспособи Китай към Запада — е станала причина романът да се представи съкратен повече от наполовина. На български превеждам оригиналната книга без съкращения, защото макар че — както пише Роберт ван Хюлик за своя превод на „Съдията Ди“ — „някои места ще се окажат може би по-малко интересни на западния читател от други, аз съм уверен, че в настоящия точен превод романът ще излезе по-удовлетворителен от явните глупости, които се натрапват на многострадалния читател от някои автори на фалшиви ‘китайски’ разкази, които описват някакъв Китай и китайци, които съществуват единствено в плодовитото им въображение.“\nРоманът на Ши Юкун „Седмина юнаци и петима справедливци“, чийто български превод нарекох „Чудните дела на съдията Бао“ (читателят сам ще се увери защо), съдържа 120 глави. В българския му превод той ще бъде издаден в четири тома, всеки от по трийсет глави, с обем от около 350-400 страници на том. Книгата съчетава два типа китайски средновековен роман: а) приключенския роман (наричан на запад и „рицарски“ или уся сяошуо с ранен и образцов представител — „Крайречно царство“ от Ши Найан; бих го нарекъл още „робинхудовски“ или, по български, хайдушки тип) и б) съдийския роман (гун’ан сяошуо), в който се описват деянията на прочут с честността си китайски съдия. В първия тип романи сладкодумно и често с поетично-песенни вметки, се описват приключенията и подвизите на легендарни юнаци, като например нашите Крали Марко или Момчил юнак, или пък на български воеводи и хайдути от турско време. Юнаците в китайските приключенски романи са майстори на бойните изкуства, прочути с невероятните си дарби. Главен герой на втория тип романи е неподкупният императорски служител и съдия, който винаги е на страната на справедливостта, на невинно страдащите, онеправданите, обезкрилените, дори когато рискува да изпадне в немилост и изгуби всичко. Обикновено съдийските романи почват още от раждането и ранното детство на бъдещия съдия и обикновено тези честни съдии са действителни исторически лица.\nВ китайските съдийски романи, подобно на детективските в западната литература, се разследват и разкриват различни престъпления. Много често те са сложно заплетени загадки. Затова напълно естествено и оправдано е обединяването им в поредица „Китайски загадки“. В много от тях присъстват и елементи на това, което днес наричат „фентъзи“, а в класическата литература — просто вълшебна приказка. В „Чудните дела на съдията Бао“ присъства и очарованието на приказката, налице е магичният чар на недосегаемия за сетивата свръхестествен и труден за описване духовен свят. В този роман се срещаме и със същества от задгробния свят, които вземат дейно участие в живота и съдбините на описваните от Ши Юкун герои.\nКакво отличава един роман за съдии и юнаци от класическия криминален роман на Запада?\nПреди всичко, липсата на неочаквана развръзка. Което обаче не означава липса на изненада и напрежение. Напротив, в „Чудните дела на съдията Бао“ читателят ще намери много повече неочаквани и странни обрати на действието. Вярно, че престъпникът не е скрит — с много малки изключения, но този привиден недостатък се компенсира с множество скокове във фабулата, непознато в един европейски криминален роман. Ето какво пише за тая им особеност Роберт ван Хюлик:\n„При четенето на криминални загадки китайците ценят чисто интелектуалната наслада подобно на зрителите, които наблюдават шахматна партия: всички условия са предварително известни; интересът е в съответните ходове на следователя и на виновника до неизбежния финал с шах и мат за престъпника. На нас, обратно, ни харесва със затаен дъх да гадаем кой е виновникът, за да го научим едва на последната страница. Така че съставката неизвестност отсъства от повечето китайски криминални романи.“\nСпоред мен, обяснимата грешка в подхода на Хюлик е в предварителното поставяне на китайския приключенски съдийски роман на същата плоскост със западния криминален роман. С това той априорно е създал очакване за „криминален жанр“, което в случая с китайските загадки е неоправдано. В много (ако не и в повечето) случаи, когато се опитваме да говорим за китайска литература на езика на собствената ни литературна култура и философия, ние допускаме именно тази изначална грешка — създаваме неправилно очакване, тъй като анализираме в чисто европейски категории. Тъй че, нека още от самото начало се откажем от мисълта, че средновековните китайски съдийски романи са криминални.\nСпоред мен точно тази особеност — незаинтересоваността на китайския читател от някакъв мистериозен престъпник, — отразява една потребност от душевно напрежение, което намира катарзис не в интелектуалното удовлетворение от разкриването на загадката, а най-вече в нравственото удовлетворение от възмездието, постигащо — макар и мъчно, след много трудности, спънки и усилия, — нечестния, подлия, престъпния, корумпирания, въплъщаващия злото човешки и дори демоничен субект. В този смисъл китайският съдийски разказ, новела и роман отразяват, подхранват и удовлетворяват потребността на читателя от справедливост и заслужена награда или наказание. Това обяснява и защо обикновеният китаец, самият китайски народ е постоянен герой на съдийския роман и като зрител и като оценител на постъпките на героите в романа. Това навярно е „недостатък“ от гледище на очакванията към един криминален роман, ала според мен то е и предимството на съдийските романи, тъй като от тях едновременно с умствената наслада трябва да се очаква, и то в много по-голяма степен, нравствено удовлетворение от награденото добро и наказаното зло. Ето защо тези романи са особено близки по дух на приказките. Правдата в тях изтънява, ала не се къса. Те са изпълнени с дълбоко искрена, народна, чиста вяра, че няма ненаградено добро и ненаказано зло. Че Небето е върховният съдия, а земният съдия трябва да следва небесните закони, защото рано или късно и той ще бъде съден според тях. А земните закони са справедливи дотолкова, доколкото отразяват небесните — това отразява традиционният за китайското мислене принцип на единството между Небето и човека (天人合一).\nНа съдийските романи не трябва да се гледа като на загадки с неочакван край, а като на игра на шах, в която неочаквани са действията, тактиката, чрез която справедливостта побеждава злата хитрост. Цялата виртуозност на сюжета е съсредоточена не в развръзката, а в действието. В някакъв смисъл, тук имаме и черти на авантюризъм. Много често ясно показаният престъпник действа неочаквано. Много често юнаците и съдиите предприемат странни за нас, хората от запада, дори абсурдни действия. В тези романи се проявява една от най-привлекателните за мен черти на китайските повествования — сложните и преплетени сюжети, преливането на една история в друга, повторното връщане към отдавна разказана история, имаща връзка с някакъв напълно нов сюжет. Очарователно е богатото въображение на автора, което не спира пред нищо в устрема си да увлече читателите в нови и нови приключения.\nКитайските съдии, закони и съдебна система през епохата Сун\nПредставете си средновековния китайски град — ограден с крепостна стена, понякога и с ров, а наоколо му земеделска земя и селца в кръг от осемдесет, сто, че и повече километри. Назначен с императорски указ, местният управител е и съдия на града и окръга. Местното управление, наречено ямън, е и бюро за събиране на данъците, регистратура и съдилище. Според китайското разбиране за държавна администрация, нейната основна функция е поддържането на обществения ред и мир. Съдията, в такъв случай, на едно селище, окръжно или областно, е бил — ако е честен и почтен — „и баща, и майка“ на местното население, ако ли пък не — той е и колел, и бесел. В „Чудните дела на съдията Бао“ тази бащино-майчина роля на добрия съдия е показана недвусмислено и живописно.\nБарабан за оплакване пред местното съдилище (ямън)\nВ случай на извършено престъпление или неправда всеки човек от народа можел да отиде и да „вика за справедливост“ (хан юан, 喊冤), като удари барабана, поставен вертикално пред входа на ямъна. Съдията веднага „свиква съдебно заседание“, на което той е и председател, и комисия, и обвинител, и адвокат. Съдебното слушане започва направо в залата, в която „той се изкачва“ (шън тан, 升堂) и „сяда на престола“ (жу дзуо, 入座, “包公升堂入座”) — писалището му се намира в противоположния на входната врата край, издигнато нависоко, тъй че подсъдимият — обвиняем или просто тъжител — се обръща нагоре, обикновено с коленопреклонение, земен поклон, удряне на чело в земята (израз, който често се среща в съдийските романи: 朝上磕頭、朝上口頭、朝上跪倒). Можем да си представим цялата строгост на съдебния процес — от двете страни на трибунала стоят, с „големите бухалки“ с дълги дръжки в ръце, служителите на ямъна — наречете ги полицаи, стража, охранители… на китайски те се наричат просто леви и десни (дзуойоу) — и още с влизането на съдията или подсъдимия те протяжно викат: уе-е-е-е-е-ей у-у-у-у-у-у! („авторитет и мощ“, 威武).\nТе изпълняват и изтезанията на разпитваните, а също възгласят думите на съдията, когато е нужно да подсилят страховитата обстановка по време на следствието. Зад тях са разсилните, които тичат и разнасят вести, изпълняват всевъзможни поръчения.\nВ залата — просторна и внушителна — са още писарите, може би и помощникът на съдията, с когото той се съветва по тънкостите на съдебния процес. Съдията може да има и трима-четирима доверени помощници, каквито са четиримата воеводи Уан Чао, Ма Хан, Джан Лун и Джао Ху при съдията Бао. Той ги избира внимателно в началото на своята кариера и обикновено те го съпровождат при всяко преназначаване в друга област или окръг. Те са неговия „разузнавателен“ екип, дясна ръка и тайни агенти. Както пише Хюлик, „във всички китайски детективски истории те се описват като безстрашни силачи и експерти по китайско бойно изкуство. И във всяка китайска детективска история те са ‘от братството на зелените гори’,“ или както ние ги наричаме — горски пилета, хайдути, поборници на правдата. Също като българските хайдути, те са избягали от обществото, след като са били лъжовно набедени или мъчени от корумпиран властник или поради несправедливост, оказана на самите тях или на техен близък и т. н. Когато чуват за някой справедлив и честен съдия, те се привързват към него и служат на раздаването на правда по един законен начин.\nВ съдебната зала писалището на съдията е покрито с ален брокат. В залата няма украса — по стените могат да се видят единствено надписи от класическите книги, превъзнасящи закона и справедливостта. Върху съдийското писалище има два важни елемента: вазата с „назначителни дъсчици“ (циен, 簽), които се дават (出簽，抽簽) при получаване на задание от съдията или се хвърлят на пода при заповед от него за незабавно изпълнение на присъдата; и съдийското чукче (驚堂木) — блокче, с което съдията удря по масата (將驚堂木一拍).\nЗад писалището има вход към вътрешните помещение, където съдията живее и работи. Там някъде е неговият кабинет с библиотека. Вратата — както впрочем всички вътрешни врати на китайските домове, — е „затворена“ с тежка завеса. На нея има извезан еднорог — символ на проникновението и разсъдливостта. Зад частните помещения се отваря вътрешен двор, където са разположени малки канцеларии за разните служители на ямъна — архивари, преписвачи и други, заети с обслужването и администрацията. По-навътре следва друг, по-голям двор, където има градина, езеро с лотоси и рибки, бамбукови горички и изкуствени планини, а в дъното му се намира залата за приеми на важни гости и други особени събития — просторна и светла. А зад тоя двор следва още един, там живее съдията-управник и семейството му. Естествено, и тук „женската половина“ на дома е отделена и в нея достъпът за външни лица е забранен, както ще видим в някои описания на романа.\nСлед откриване на заседанието, въвеждат ищеца или обвиняемия. Той задължително коленичи пред съдилището и удря чело в земята. „Всичко е устроено тъй, че да внуши на подсъдимия собствената му незначителност пред величието на закона,“ пише Р. ван Хюлик. „Вероятно на пода все още има кървави петна от битите на предишен съдебен процес, от двете страни на подсъдимия пък са наредени стражарите на ямъна, готови да го наругаят или набият при най-малката провокация. Положението на подсъдимия едва ли може да се нарече благоприятно. Дори самото стоене на колене на каменния под е вече неприятно и става същинска мъка, ако някой загрижен стражар постави синджир под коленете му, което се практикува при случаи на упорити престъпници.“\nВажна особеност на китайското средновековно съдилище е, че всички подсъдими — от министър до простолюдие — влязат ли в залата, са абсолютно равни пред закона и съдията. „Деветдесет и пет процента от съдебните ни тъжби се уреждат извън съдилищата,“ пише по този повод Лин Ютан . Затова един спор или тъжба се вкарват в съдебната система едва след като са се провалили всички опити тя да се уреди без помощта на съдията. Удари ли веднъж барабанът на оплакването, връщане назад няма.\nНавярно българският читател ще бъде озадачен, дори шокиран от това, че средновековните китайски закони позволяват прилагането на изтезания по време на разпита. Това се дължи на една особеност на тогавашното законодателство: никой не може да бъде осъден, преди да е признал вината си. Следователно, целта на изтезанията е да не се допусне истинският престъпник да избегне справедливата присъда поради упорит отказ да признае стореното от него. Някои закоравели престъпници отричали деянията си дори когато са им представени неопровержими доказателства за тях. В такъв случай китайският съдия е можел да налага позволени от закона изтезания. За да доведе до самопризнание главния евнух Гуо Хуай, извършил особено тежко престъпление срещу императорското семейство, съдията Бао възлага на своя съветник Гунсун Цъ задачата да измисли нов вид изтезание, „някакво средство, което само да нарани плътта му, ала да не засегне жилите и костите му, за да не издържи и направи самопризнания“. Ала след като и това не „помага“, Гунсун Цъ изобретява още по-смела стратегема и постига крайната цел на съдебния процес — престъпникът подписва собствената си присъда чрез самопризнание пред свидетели.\nОсобено тежките изтезания обаче могат да доведат до смъртта на подсъдимия преди да е признал вината си. Как тогава — с основание би попитал читателят — може да се гарантира справедливостта на присъдата, ако съдията е изтезавал невинен човек и той е направил самопризнания, или дори е умрял при изтезанията? Според китайските закони, ако след това се докаже, че подсъдимият наистина е бил невинен, на смърт се осъжда не само съдията, но и всички негови служители, свързани с невинната смърт. Имало е за какво да треперят подкупните и несправедливите съдии!\nЗаконните изтезания включвали бой по гърба с лек камшик, бой по задната част на бедрата с бамбукови пръчки или дървени бухалки (дабан, 大板), притискане на пръстите със стегала (дзандзъ, 拶子), бой по лицето и т. н. Когато съдията заповядвал да се изтезава разпитвания, той хвърлял на пода една или няколко дъсчици и според броя на ударите, които трябвало да се нанесат.\nСтегало за пръсти (обикновено с него измъчвали жени)\nЩе си позволя малко по-пространно цитиране от Хюлик, който с точността на професионален историк обобщава особеностите на китайското наказателно законодателство от епохата на съдията Бао:\n„Когато обвиняемият си признаел — пише Р. ван Хюлик, — съдията издавал присъда според предвиденото в Наказателния кодекс. Този свод от закони, чийто произход може да се проследи докъм 650 г. пр.Хр., все още е бил в сила преди няколко десетилетия. Той представлява изключително интересен, монументален труд и, като цяло, възхитителен образец на законодателство. Неговите достойнства и недостатъци са талантливо обобщени от видния авторитет по китайско наказателно право, сър Шалонер Алабастър в изказването му: ‘Що се отнася до наказателния закон на китайците, макар допускането на изтезания при разпита на затворниците да е петно, което не може да бъде пренебрегнато, макар наказанието за предателство и отцеубийство да е чудовищно и наказването с дървена яка или преносим позорен стълб да не може да бъде оправдано, все пак Кодексът — когато разберем съдопроизводството според него — е безкрайно по-точен и удовлетворителен от нашата собствена система и е много далеч от варварската отвратителна жестокост, която обикновено му приписват.’ („Бележки и коментари върху китайския наказателен закон“, Лондон, 1899).\nЗаконът предоставя огромна свобода на съдията при прилагане предвиденото в Кодекса. Китайският средновековен съдия не е така строго скован от прецеденти при тълкуването на свода, както нашите съдии. Освен това съдията притежава пълната власт да изпълни присъдата, включително и смъртна, по свое усмотрение. В романа се срещат два вида присъди: незабавна (лидзюе, 立決) и чакаща изпълнение след одобрение на есенното разглеждане от императора (хоу, 候). Условна присъда не съществува, както не съществува и условна виновност, тъй като всяка присъда влиза в сила след подписване на собствените показания от подсъдимия.\n„На пръв поглед така обобщена, китайската съдебна система може би създава впечатлението на пародия на справедливостта. Но всъщност тя като цяло е функционирала възхитително в течение на много векове,“ пише Хюлик и е напълно прав в твърдението, че и през XVIII, когато е написан романът „Делата на съдията Ди“, а аз бих добавил — и XIX век, когато се появява „Седмина юнаци и петима справедливци“, „тя е по същество същата система, която е действала и във времената на династия Тан (VII-X в.), когато се развива действието в романа.“ През тия девет-десет века, които делят автора от епохата на съдията Бао съдопроизводството в Китай се е променило незначително и, по уместното сравнение на Хюлик, представлява копие на автентичната картина от епохата Сун.\nКакво, тогава, е възпирало злоупотребата със съдебната власт?\nДаровитият учен, медик и пръв помощник на съдията Бао — господин Гунсун Цъ\n„На първо място, регионалният съдия е бил малък чарк в колосалната административна машина на империята. Той е бил длъжен да докладва всяко свое действие на непосредственото си началство и към докладите си е трябвало да прилага всички свързани с тях документи“ — това ясно се вижда от докладите на съдията Бао, които е изготвял и преписвал неговият пръв помощник Гунсун Цъ.\nВторо, съдията е носел пълна отговорност не само за собствените действия, но и за тези на своите подчинени, поради което всички негови доклади и документи са били проверявани изключително внимателно и при най-малкото съмнение се е извършвало повторно разследване.\nТрето, всеки човек е имал правото да поиска разглеждане от по-висока инстанция, дори от самия император.\nНай-накрая, всички са се бояли до смърт от императорските цензори, които често пътували под прикритие из страната, облечени в абсолютни пълномощия и отговарящи единствено пред императора. Те са имали власт да арестуват всеки чиновник и да го пратят в столицата за разследване. Това е първата имунна защита на китайската съдебна система от злоупотреба.\nВторото ниво на имунитет на наказателната власт в средновековен Китай е във възможността всеки държавен служител да обвини официално своя началник пред по-висока инстанция. Дори е било задължително да го стори в случай на нужда, за да се предпази сам от гибел, тъй като при една несправедлива присъда, както бе посочено по-горе, „го отнасят“ и непосредствените подчинени на неправедния съдия. Самооправданието „Ама аз изпълнявах заповед!“ не се приема от китайския закон като обяснение на нечии престъпни действия. Както читателят сам вижда, това е силна автоимунна защита на китайското правосъдие от вътрешна корупция. Ако, например, невинен задържан умре при изтезанията, след доказване невинността на жертвата заедно със съдията ще бъдат екзекутирани и всички лица, свързани с изпълнението на тази присъда. Защото по закон са можели да я предотвратят чрез обръщане към по-висша инстанция, но не са го сторили!\nТретото ниво на имунитет, според Хюлик, е самият китайски народ. „Чест прави на китайците техният демократичен дух, че въпреки автократичната форма на древното им държавно управление, най-силната спирачка срещу злоупотребата със съдебната власт е било общественото (народното) мнение.“ Неслучайно споменах, че важен герой на всички съдийски романи е именно народът, простолюдието, обикновените селски и градски хора на Китай. „Всички заседания на съдилищата са били отворени за обществеността и целият град е знаел и е обсъждал открито ставащото в съда. Един жесток и тираничен съдия много скоро би настроил срещу себе си цялото население. Многолюдните китайски маси са били силно сплотени помежду си. Тясно свързаните обществени единици — семейството и рода, — са произвели тясната връзка между по-широките организации като професионалните гилдии, търговските асоциации и тайните братства. Ако едно местно население реши да саботира властта на един съдия, данъците няма да бъдат платени навреме, административните дела (най-вече регистрациите) ще се объркат до невъзможност, пътищата няма да бъдат ремонтирани и след някой-друг месец на сцената ще се яви императорският цензор да разследва положението.“ И — познахте! — корумпираният съдия ще отиде на разходка до столицата.\n„Основният недостатък на системата е, че при нейната пирамидална структура твърде много е зависело от върха. Когато нравите на столичните областни управители падали, тяхната гнилота бързо се разпространявала надолу. Известно време това гниене е можело да бъде задържано от някой честен провинциален управник, ала ако централната власт боледувала твърде продължително време, болестта ѝ засягала и районните управници.“ Особено гнила става тая власт именно през епохата на манджурското владичество в Китай и то именно през десетилетията, когато се появява, отпечатва и разпространява настоящата книга. И тъй като чудните дела на съдията Бао много живописно и ярко изобразяват китайското общество, нрави и съдилища, спирам дотук — подробностите читателите ще узнаят от самия роман.\nСъдията Бао, книгите за него и раждането на „Седмина юнаци и петима справедливци“\nБао Джън (包拯), с второ име Бао Сижън (包希仁), е прочут с неподкупната си честност съдия, живял през епохата Сун. Роден е през 999 г. в град Хъфей, област Луджоу. Умира през 1062 г. През 1027 г. се сдобива със степен дзинши и е назначен за младши съдия и управител на окръг Дзиенчан. Не встъпва в длъжност поради старостта на родителите си. После е назначен в надзора по събиране на данъците в Хъджоу, ала родителите му отново не го пускат. Затова той остава при тях до смъртта им и едва след края на траурния срок встъпва в длъжността си на управник на окръг Тиенчан. По-късно е областен управител преди да достигне поста си съветник на Тиенджан-гъ, или „Палатата на небесните писмена“ (天章閣待制), и велик учен на Лунту-гъ, или „Палатата на драконовите писмена“ (龍圖閣大學士). Оттам идва и прозвището му Бао Лунту. Другите му названия са Бао-гун (господин Бао, 包公) и най-разпространеното днес — Бао Цинтиен (Бао „Синьото небе“, 包青天), което внушава, че както никакъв облак не накърнява безупречната синева на ясното небе, тъй и никакъв порок като корист, алчност или самолюбие, не накърнява ясната съвест на съдията Бао. Дадено от народа, това е най-високото признание за делата на Бао Джън и не е случайно, че именно с това прозвище той е влязъл в историята на Китай и с това име днес го знаят дори китайските деца.\nПрез 1044 г., при царуването на действащия и в романа император Жъндзун, съдията Бао съставя „Прошение да не се назначават користни чиновници“, в което той изтъква, че честността и безкористието са образеца, т.е. нормалното поведение, за един държавен служител, докато користните и нечестни чиновници са просто „народни изедници-злодеи“. Бао Джън седем пъти подава до императора жалби срещу Уан Куй, началника по превоза на хлебния данък на провинция Дзянси, в които го изобличава като „човек със сърце на змия и скорпион“, изедник на народа; освен това в своите послания той критикува сурово и имперската система на Сун за назначаването на чиновници. През 1050 г., когато Бао заема длъжността началник на императорския цензорат, той три пъти подава жалба срещу императорския сродник Джан Яодзуо, като го нарича „позор за чистата ни династия, зъл дух, действащ посред бял ден.“ А разбулването на делото на магьосника Лън Цин, представящ се за син на императора, потриса целия императорски двор и народа. Много от тези истински случаи по един или друг начин намират отражение в „Чудните дела на съдията Бао“.\nСлед смъртта на Бао Джън сред народа паметта за него не само не угасва, но около името и делото му се раждат нови и нови легенди. Повече от дузина истории от живота му са адаптирани в дзадзю, поетично-музикална драма, разпространена през епохата Юан (1280—1367). През династия Мин (1368—1683) се появява романът „Стоте деяния на съдията Бао Лунту“ (《包龍圖判百家公案》), в който са събрани над сто случая, разрешени от Бао Джън. Към тях народното въображение е примесило и свръхестествени и религиозни елементи, превръщайки неподкупния съдия в божество. Оттогава съществува народната поговорка: „Където е Бао Премъдрия, тъмните сделки и подкупи бягат оттам“. На места дори има „праотечески храмове“ на божествения Бао. Според народните вярвания, отразени в първата глава на книгата, съдията Бао се е въплътил от съзвездието Уънцю, обител на покровителите на просвещението и учеността, а след смъртта си е станал петия поред владетел на подземното царство (Йенлуо, или Яма-раджа), поради което в храмовете, посветени на него е наречен „престолонаследника на Яма-раджа“ (閻羅天子).\n„Праотечески храм на Бао-гун, престолонаследника на Яма-раджа“, Тайван.\n„Седмина юнаци и петима справедливци“ се състои от сто и двадесет глави, в първите двадесет и седем от тях главно действащо лице е съдията Бао. Съдебните случаи, разглеждани в книгата, не са измислица на Ши Юкун, но са заимствани най-вече от опери, новели и разкази от по-стари времена. Най-поразителен сред тях е случаят със замяната на новородения императорски син с одран труп на дива котка. Императорската наложница княгиня Ли ражда наследника на император Джъндзун (997—1022), ала завистливата ѝ съперница, княгиня Лиу извършва подмяна и издейства на княгиня Ли смъртна присъда, задето е „родила чудовище“. Истинското бебе на княгиня Ли е отгледано като син на княгиня Лиу и престолонаследник и по-късно се възкачва на трона с името император Жъндзун (1022—1063). За щастие княгиня Ли е спасена и продължава да живее като обикновена жена, докато един ден пътят ѝ се пресича с пътя на прочутия вече съдия Бао. Той се заема със случая и успява да отстрани императрицата-лъжемайка Лиу и да възвърне положението на истинската майка на Жъндзун — княгиня Ли. Според летописната книга „Сун-ши“ — официалната история на династия Сун, — майката на Жъндзун е действително княгиня Ли, а не Лиу, ала замяната на бебето с одран котешки труп е литературна измислица.\nНовото, което внася Ши Юкун в романа си, са юнаците (武俠、俠士、俠) — дивни майстори на бойни изкуства, и справедливците (義士、義), които заемат своето подобаващо място в повествованието. Най-видният сред „седмината юнаци“ е Южния юнак Джан Джао (南俠展昭), прочут с прозвището „Императорската котка“ (御貓), но по слава не му отстъпват и петимата справедливци, известни с прякорите „петте плъха“ (五鼠). Това обаче не са плъховете, които вредят на народните хамбари, а са благородни и неуловими „плъхове“, които открадват подареното на лукавия министър злато, помагат на изпадналия в беда учен, избавят от затруднение лесно уязвимата жена, пребиват изнасилвача и залавят развратния негодник. „Коприненият плъх“ Бай Ютан (錦毛鼠白玉堂) се промъква в царския дворец в източната столица и отмъква императорското богатство, ала това служи единствено като предизвикателство към „Императорската котка“ Джан Джао. Джан Джао, Бай Ютан и останалите от великолепната седморка юнаци и доблестната петорка справедливци не са типичните за запада галантни рицари — въпреки юначните си подвизи срещу световната неправда, в края на краищата те се покоряват на императорската власт и стават нейни предани служители.\nХрабри юнаци са съществували още от най-древни времена в Китай. В „Животописите“ (《列傳》) на великия китайски историк Съма Циен (145—87 пр.Хр.) са включени и някои благородни воини и според летописеца „макар техните постъпки да не съответстват винаги на общоприетите закони и морални принципи, думите им са верни, те постъпват според казаното, обещаното изпълняват, не жалят и живота си, когато се притичат на помощ на изпадналия в беда; закалени от изпитания на живот и смърт, те не се гордеят със способностите си и не се хвалят с добродетелите си, макар и да ги имат в преизобилие.“\nТри са основните черти на тези китайски хайдути: първо, те не са сковани от етикета и ритуалите на своето конфуцианско общество; второ, държат на обещанието си дори с цената на живота си; и трето, за доблестните си подвизи не търсят награди, звания или богатства. За такива герои се разказва в много книги от древност до сега — например Ган Дзян и Мо Йе в „Издирени и записани чудновати истории“ (《搜神記》): за да отмъсти за тяхната смърт, странникът от планината — един истински юнак, — убива безсърдечния и тираничен владетел на Чу, след което отсича собствената си глава и я хвърля в котел с вряща вода. Този планински юнак не е познавал Ган Дзян и Мо Йе, не е оставил и името си, ала по дух е бил истински рицар. Подобни на него са Кунлунския слуга, Червената нишка и Ние Иннян от „Тански предания“ (《唐傳奇》).\nСедмината юнаци и петимата справедливци са принципни люде със силно чувство за справедливост, затова решават да се присъединят към безкористния и праведен съдия Бао. Техният избор да станат от горски пилета не съвсем свободни служители на справедлив министър, според някои тълкователи на книгата, е продиктуван от амбиции за държавна кариера, но на мен това ми се струва пресилено и чуждо на техния характер. Тяхното повишаване в ранг е по стечение на обстоятелствата, или както сам Южния юнак казва на Юнака-близнак Дин Малкия, „Я по-добре не споменавай длъжността ми — нито съм я искал, нито съм я търсил сам. И вие, и аз сме навикнали на волен живот, обичаме да обхождаме планини и реки, като птиците сме — нищо не може да ни задържи да едно място. А сега съм станал като кон с букаѝ, в душата ми не е тъй радостно, ала наистина нямаше как да се откажа.“ В отговор той получава от Юнака-близнак справедлив укор, в който проличава истинската причина за тяхната особена мисия в служба при съдията Бао:\n— Великите личности са дар от Небето — възрази Малкия близнак, — и подобава да послужат с дарбите си на своята държава, защо говориш такива работи, братко? Или думите и сърцето се разминават, а?\n— Не, аз никога не лъжа! — отрече Джан Джао. — Ако нищо не пречеше на желанието ми, аз отдавна щях да съм съблякал официалната дреха и да съм изчезнал от обществото.\nАвторът на „Седмина юнаци и петима справедливци“ Ши Юкун сътворява романа си през годините на императорите Даогуан (1820—1850) и Сиенфън (1850—1861). Годините на рождението и смъртта му са неустановени, знае се, че е родом от Тиендзин. Според ред исторически свидетелства той е бил забележителен разказвач и с това се е прочул из цял Пекин. Сред неговите устни разкази най-любими на слушателите са били историите за съдията Бао. Именно те са били записани в книга, като устната проза е запазена, а песните са съкратени, а цялата книга е дообработена, разделена на 120 глави и издадена под заглавието „Чути и записани истории за Лунту“ (《龍圖耳錄》). По времето на император Гуансю (1875—1908) неизвестен и до днес съставител с псевдонима „Господаря на бамбука“ (問竹主人) прави редакция на това издание, като запазва оригиналните 120 глави, но променя заглавието на „Сказания за доблестни юнаци и справедливци“ (《忠烈俠義傳》). В предговора той споменава, че „първоначалното заглавие на книгата бе ‘Съдебните дела на Лунту’ или ‘Делата на съдията Бао’, книгата собствено съдържаше трийсет глави, а към нея после са добавени шейсет продължения. Макар в нея да се говори за чудните подвизи на дивни герои, неизбежно в разказите са примесени и странни сили, и разни духове. Затова при новото ѝ издание се наложиха съкращения и допълнения, отстраняване на някои истории с еретични елементи и изправление на текста на места, за да бъдат достойно прославени преданите и доблестни служители на престола и неустрашимите юнаци.“ Ако съдим от този предговор, Господаря на бамбука се е намесил доста надълбоко в оригиналния текст на романа „Чути и записани истории за Лунту“, който всъщност представлява записи на устните разкази на Ши Юкун.\nСтаринно издание на романа «Седмина юнаци и петима справедливци»\nКоректорът на текста, скрит под псевдонима Омаяния даоист (入迷道人), също е оставил предисловие, в което е описал процеса на редактиране и отпечатване на романа:\n„Получих тая книга в дома на моя приятел Господаря на бамбука през пролетта на десетата година на Тунджи (1871) и тя направо ме омая, изобщо не можех да се разделя с нея, нищо, че е просто повествование без задълбочени размисли. Словото в тая книга се лее като ручей, историите не са банални и в тях няма непристойни думи и описания. В нея доброто и злото винаги получават заслуженото и с това книгата дълбоко трогва добрите сърца. Изобщо, тя може да се нарече полезна от първата до последната страница, затова и я преписах и скътах като истинско съкровище. През първата година на Гуансю (1875), бидейки данъчен управник в Хуайан, в свободното си време отново я прочетох, сверих и редактирах, сетне я разделих на четири тома и за повече от година успях да завърша тоя труд. Миналата зима мой близък другар, Господаря на самовглъбението, също се влюби в тая книга, взе ми я и дълго не ми я върна, та дори му се присмивах — не можеш да прочетеш една книга за толкова дълго време! А той с мънкане ми обясни, че от любов към книгата е предал ръкописите ми за отпечатване с подвижен шрифт.“\nКой е тоя „Господар на самовглъбението“ (退思主人) също не е известно; в своя предговор към печатното издание на романа той съобщава, че е заел редактирания от Омаяния даоист ръкопис през 1878 г., дал го е за преглед на двама свои приятели, след което го е отпечатал. Всеки от четирите тома на „Сказания за доблестни юнаци и справедливци“ — поправен от Господаря на бамбука и прегледан и сверен от Омаяния даоист, — носи заглавието „Трима юнаци и петима справедливци“. През петнайсетата година на Гуансю (1889) видният книжовник на късна Цин, Ю Юе, прочита романа и го оценява изключително високо, след което сам се заема да го редактира и обогати художествено. Ю Юе (1821—1907), който всъщност дава съвременното заглавие на книгата „Седмина юнаци и петима справедливци“, е именит учен, писател, специалист по каноническа литература и палеография, и калиграф от епохата Цин, дядо на великия китайски аленолог, поет и писател Ю Пинбо.\nВ своя „Предговор към поправеното издание на ‘Седмина юнаци и петима справедливци’“ той пише следното:\n„В миналото секретарят на министерския кабинет Пан Джън’ан живееше на покой у дома си, пазейки траур. Домът му бе съвсем наблизо до моя и така се сдружихме. Веднъж аз изразих тъга, че днешните учени изобщо не могат да се сравняват по познания с учените от миналото, и че литературата, която се твори сега, а именно драмите, разказите за удивителни случки, устните сказания и романите до един са много по-слаби от написаните преди времената на император Циенлун и Дзяцин. Ала министърът ми рече:\n— Има една книга, ‘Трима юнаци и петима справедливци’, която въпреки, че е съвсем наскоро издадена, заслужава да бъде прочетена.\nВзех я от него и като се върнах у дома, почнах да я чета и още в началото със смях си рекох: Оказва се, че книгата е ‘Съдебните дела на Лунту’, ала как Джън’ан не е разбрал това? Когато обаче я прочетох докрай, останах очарован от чудните и оригинални случки, разказани в нея, от подробните и прецизни описания, от леещото се слово и многото неочакваности! Все едно слушах ‘У Сун отсяда в странноприемницата’ в изпълнение на прочутия разказвач Лиу Мадзъ [от романа „Крайречно царство“]: когато У Сун влязъл в странноприемницата, там не намерил жива душа. След това той неочаквано изкрещял и празните делви и кани вътре заехтяли. Ето такова живописно и спиращо дъха повествование е същина на разказвачеството и така именно е разказана тая книга, затова неслучайно секретарят на министрите така ѝ се възхищава.“\nОсвен общата художествена редакция, Ю Юе внася и три по-значителни промени в „Трима юнаци и петима справедливци“: първо, той приспособява случката с подмяната на бебето-престолонаследник в първата глава към наличните исторически свидетелства. Второ, името Йен Часан той преправя на Йен Шънмин и трето, тъй като юнаците са реално седмина, а не трима, той променя и самото име на книгата от „Трима юнаци…“ на „Седмина юнаци и петима справедливци“. След отпечатването двете версии са се разпространявали заедно.\nХудожествената редакция на тоя велик учен всъщност само прави текста по-елегантен, без да засегне същината и съдържанието на „Чудните дела на съдията Бао“ като произведение на майсторския устен разказ. Основната линия на повествованието запазва седмината юнаци и петимата справедливци като близки съратници на съдията и Йен Шънмин, а около тях са навързани редица самостоятелни истории, независими от главния сюжет. В структурно отношение отделните епизоди на едно продължително устно повествование са относително самостоятелни и завършени, но изграждат основния сюжет като органично цяло — това е важно майсторство на уличните разказвачи на истории в средновековен Китай. Освен това авторът е и майстор в поддържането на напрежение у слушателите и винаги прекъсва нишката на интересно място, оставящо множество въпроси за „следващия път“ или „среща“ (точно така се наричат главите в такива романи, 回 — път, връщане, среща). Българският читател ще намери именно в това една основна разлика с романи като „Сън в алени покои“, където животът на героите, предметите от техния бит и всекидневните им действия се описват най-обстоятелствено. За сметка на липсата на „статични описания“, в „Чудните дела на съдията Бао“ имаме множество „динамични“ такива — високата „глаголна температура“, изобилието от разговорни изрази, народни поговорки, диалози и театралните „казано настрани“ (или, както е в книгата — „мълком си рече той“, вместо „си помисли“) показват дълбоката връзка на този роман с традицията на устното разказвачество.\nИзлизането на „Седмина юнаци и петима справедливци“ на бял свят в Китай се превръща в обществена сензация. Издателствата се надпреварват да отпечатват и преиздават книгата. Ключ за успеха ѝ са увлекателните, наистина „чудни дела“, описани в нея, но най-интересното е, че тя еднакво завладява сърцата и на простолюдието, и на високообразованата китайска интелигенция, като споменатите министър-секретар Пан Джън’ан и Ю Юе, който е бил завеждащ делата на образованието в провинция Хънан и редактор-съставител в императорската академия Ханлин.\nКато се замислим, не е случайно издаването на „Чудните дела на съдията Бао“ точно във времето, когато Цинската империя се тресе от вътрешни брожения и външни бедствия, а императорската власт поставя „китайските хайдути“ наравно с пладнешките разбойници и искайки да настрои народа против тях, ги нарича хао-юн-доу-хънджъ (好勇鬥狠者), „пъчещи се злодеи и улични побойници“ (думи на император Дзяцин). Същевременно народът обиква своите робинхудовци и техните подвизи се появяват на театралните сцени един подир друг, а книгите за тях се разпространяват под път и над път. Пишат се продължения на романа. В „Седмина юнаци…“, например, един от справедливците, Бай Ютан, намира смъртта си в „Проникваща до облаците кула“, преди да се сдобие с твърди доказателства за заговора на Сянянския княз и по тоя начин заговорникът остава ненаказан. Историята обаче не свършва с това — тя се доразвива в продължението на романа, „Петимата младши справедливци“ (《小五義》). През 1890 г. собственикът на книжарница Уънгуан-лоу („Литературна светлина“, 文光樓) издава тоя роман в 124 глави, като действието поема нишката, прекъсната в стотната глава на „Седмина юнаци…“ След смъртта на Копринения плъх (Бай Ютан) в капана с медната мрежа под „Проникваща до небесата кула“, Лу Джън (синът на Небесния плъх), Хан Тиендзин (племенник на Копринения плъх), Сю Лян (син на Планинския плъх Сю Цин), Бай Юншън (племенник на Копринения плъх) и Младия юнак Ай Ху — събирателно наречени Петимата младши справедливци, — поемат на плещите си незавършената мисия на предишното поколение юнаци и справедливци, за да се борят срещу княза на Сянян до смърт. Но и в тая книга борбата им не приключва, затова се появява „Петимата младши справедливци — продължение“ (《續小五義》), отново издание на Уънгуан-лоу, състоящо се също от 124 глави, в което петимата герои преодоляват капана с мрежата и най-накрая залавят княза в царство Нинся. С това историята приключва. В предговора на „Петимата младши справедливци“ собственикът на Угуан-лоу твърди, че оригиналният устен разказ на Ши Юкун „Делата на съдията Бао“ представлявал три тома, от които първият бил „Трима юнаци и петима справедливци“, вторият „Петимата младши справедливци“, а третият — „Продължение на Петимата младши справедливци“. Неговите претенции, че съставителството на второто и третото продължение на оригиналната книга следва нейния замисъл може и да е вярно, ала в художествено отношение „Петимата младши справедливци“ трудно може да се тури наравно с „Трима юнаци и петима справедливци“, а продължението ѝ стои дори още по-ниско. Дори да приемем, че в основата и на трите книги стоят разказите на Ши Юкун, ще се окаже, че съставителят и редакторът на вторите две книги е далеч под равнището на Ши Юкун.\nОт първото издание на „Седмина юнаци и петима справедливци“ книгата е препечатвана многократно, като първите издания с пунктуация датират от 20-те години на XX век. Настоящето издание е превод от едно от по-новите издания на книгата от реномираното Шанхайско издателство „Шанхай Гудзи Чубаншъ“ („Шанхайско издателство за старокитайска литература“), което е издало и други романи за съдии, юнаци и справедливци. „Чудните дела на съдията Бао“ е първият български превод на един от тези вечно любими на китайския читател романи — дай, Боже, здраве и мир не само за завършване на пълните четири тома, но и за други увлекателни романи за непобедими юнаци и неподкупни съдии.\nЖелая ви приятни приключения!\n22 февруари 2016 г., гр. Севлиево\nNext story Сън в алени покои – том 2\nPrevious story «Бит и душевност на моя народ» и «Сън в алени покои» — две книги, чрез които познаваме душата на Китай


Отново за застраховките: Бележки по Застраховката „Финансов риск“ по договора за лизинг в полза на банка | Aдвокатско дружество "Добрев и Люцканов"\nОтново за застраховките: Бележки по Застраховката „Финансов риск“ по договора за лизинг в полза на банка\n04_1RL_Back to Insurance_VY\nПрез последните години с бума на договорите за финансов лизинг на автомобили, се наложи и практиката за сключване на застрахователни договори в полза на трето лице- т.е. лизингодателят застрахова очаквания финансов приход от договора за лизинг, като уговаря, че при неплащане на две и повече вноски по лизинга застрахователят дължи плащане на банката, отпуснала кредита за закупуване на автомобила.\nТретото ползуващо се лице, в случая банката, не е страна по договора за застраховка. То черпи права от договора си със застрахования (уговарящия, стипуланта), в който е предвидено, че като обезпечение на договор за кредит за лизинговия автомобил, е предвидена клауза в полза на трето лице по застрахователната полица за Финансов риск. Клаузата в полза на третото лице в договора за застраховка е под условие – тя поражда действие от подписване на договора, но ако бъде отменена, респ. ако се направи отказ от страна на третото лице, тя отпада с обратна сила.\nКакво се случва, когато настъпи застрахователното събитие. Банката е легитимирана да получи обезщетението. Тя трябва да прояви активност и да предяви иск в съда. Но банката по чисто обективни, икономически причини предпочита да си получи парите от лизингодателя наведнъж и да не влиза в дългите и тягостни спорове по съдебни процедури със застрахователя.\nЛизингодателят като застраховано лице има правен интерес от решаване на казуса, но не може да предяви иск за получаване на застрахователното обезщетение за себе си, защото то е прехвърлило това свое право на банката. Лизингодателят следва да предяви иск, с който да поиска присъждане на застрахователното обезщетение не в своя полза, а в полза на третото лице – това е банката, отпуснала кредита за лизинговия автомобил. Негативите се натрупват върху лизингодателя – правят се разходи, разглеждат се дела с години – публично известно е, че и при новия ГПК преминаването на едно дело през всички инстанции отнема все още от 2 до 4години.\nВъзможно е и намиране на по-благоприятни решения за лизингодателя. Уредени са законово хипотези за изменение на договора за застраховка, като застрахованият, който е обещал получаване на застрахователното обезщетение може да отмени тази клауза преди да бъде приета от третото лице, или да запази в самия договор правото си да отмени клаузата в полза на банката по всяко време на действие на договора. Самото ползуващо се лице – банката, има възможност да се откаже от облагата по договора. Има и възможност да се замени ползуващото лице, или ако е удовлетворено третото лице – банката, да се получи застраховката от самия застрахован.\nВ много случаи банката не е приела изрично тази клауза в нейна полза, уговорена в застрахователния договор и при спиране на плащанията по договора за лизинг, предоставя това свое право на лизингодателя (т.е. отказва се от уговорената клауза преди да има приемане на клаузата) – основно срещу неговото задължение да води съдебни дела със застрахователя.\nС редица съдебни решения на ВКС се приема, че след отказа на третото лице да се ползва от облагодетелстващата го клауза, правото остава в патримониума на уговорителя. С тълкуване на разпоредбата на чл.22 от ЗЗД може да се приеме, че след отказ на посоченото ползуващо се лице (банката) и ако не е посочено друго ползуващо се лице, то правото да получи застрахователното обезщетение се връща в патримониума на уговорителя, на лизингодателя в разглежданите случаи. Това касае имуществените застраховки, при които няма елементи на intuitopersone (с оглед на личността).\nВ хипотеза на отказ на банката от уговорката в нейна полза по договора за застраховка, се приема от ВКС, че застрахованият може сам да поиска, вкл. и пред съда и да получи застрахователното обезщетение за себе си.\nВ други случаи пък банката е напълно удовлетворена от лизингодателя междувременно и за нея не е налице правен интерес да води съдебни дела срещу застрахователя, защото тя е получила своето вземане от самия застрахован лизингодател.\nСпорен въпрос в съдебната практика са и случаите на пълно удовлетворение на банката, преди да приеме , както и в случаите, когато вече е приела уговорената клауза в нейна полза по застрахователната полица. При подобни случаи – на пълно удовлетворение на банката като трето ползуващо се лице, следва да се приеме, че за нея липсва правен интерес да получи застраховката в разглежданите случаи, защото ако я получи ще се обогати неоснователно.\nВ съдебната практика възникнаха спорове по решаването на подобни случаи. Има образувани съдебни дела. ВКС дължи отговор на този въпрос, който в същност е решен от действуващото законодателство и може безпогрешно и категорично да бъде изведен чрез правоприложение на точните правни норми.\nСледва да се отбележи едно важно обстоятелство за избягване на споровете между отделните търговци и други участници в тези правоотношения. Това е нуждата да се уредят правоотношенията във всеки един от разглежданите по-горе случаи при стриктно спазване на изискванията от формална страна. Търговският закон и ЗЗД залагат на писмената форма за изменение на съществуващите договори, не само за нуждите на доказателствената дейност, но и като условие за действителност на постигнатата договореност. Застрахователният договор е формален – изискуемата форма е писмената. Следователно всяко негово изменение или допълнение, вкл. произтичащо от отмяна на уговорката в полза на третото лице или при отказ, за да породи желаните правни последици, следва да е извършено в писмена форма. Този извод се основава на разпоредбата на чл. 293, ал. 6, във вр. с ал. 1 Търговския закон.\nИма едно изключение и търговският оборот го потвърждава – това са случаите при пълното удовлетворение на третото лице – тогава поради липсата на правен интерес не бихме могли да очакваме то да участвува в уреждане на договора като прави писмен отказ от клаузата. В подобни случаи сме в хипотезата на отказ от клаузата в полза на третото лице, извършено чрез конклудентни действия.\nПо правило Законът не изисква специална форма за отказ на третото лице – т.е. би могло отказът да се направи изрично в писмен вид, вкл. и чрез размяна на писма, отправени до застрахования и до застрахователя, което се препоръчва. Има и възможност за отказ чрез конклудентни действия, с които категорично, ясно и недвусмислено изразено, се демонстрира отказа пред двете страните по застрахователната полица, облагодетелствуваща банката като трето ползуващо се лице, със забележката че този начин на отказ все още е предмет на спорове в съдебната практика.


Shiveluch е най-северният активен вулкан в Камчатка, и един от най-големите на полуострова. Диаметърът на основата му е петдесет километра. Състои се така, сякаш на две части - стари и млади Shiveluch.\nРазмерите на стария вулкан\nСтари Камчатка вулкан Shiveluch е стратовулкан. Той скръсти едрозърнест материал, който сме interbedded с лава. Това увенчан естествена структура кратер голям диаметър, който е девет километра. На нея много добре запазена, височината им варира от стотици метри до един и половина километра в областта на основния пик. В процеса на формирането му от земята е хвърлена над шестдесет кубични километра pyroclastic материал, който се е разпространил в продължение на доста голяма площ: той идва в леглото на река Камчатка и извън него.\nРазмери млад вулкан\nВ долната част на калдерата в близост до северозападния край на това е най-младият вулкан Sheveluch. Тя е представена от няколко кондензирани extrusive куполи (двойна, Suelich, централно и други) с незначителни лава потоци, които имат андезит и andezitodatsitovy състави. Диаметърът на основата е образуването на седем километра. През 1964 г. е имало вулканично изригване Sheveluch, в резултат на силни експлозии, тези куполи са били почти напълно унищожени, както и огромен кратер двойно се е образувал на тяхно място. Диаметърът му е 1,7 км на север от и на 2 километра на юг. Изригването е било хвърлено от дълбините на материала, който е твърд наметало депозиран на южния склон, качеството му - от една до петдесет метра. Покритието е в продължение на стотици квадратни километра, а сумата - половин кубически километра. През 1980 г. в северната част на кратера се превърна в нова форма extrusive купол, който се състои от андезит. Растежът на това образование продължава и до днес. Той е придружен от различни експлозии на властта. Най-активният изстискване купола случи през 1993 година. Тогава той взе почти цялата територия на Северна кратера.\nИсторията на възникването на вулкан\nБез да се ограничава горе структура, вулкана Sheveluch дължи на вулканична структури клас Somma-Везувий. Тази формация е най-голямата структура на този тип. Появата и развитието на вулкана, геолози се твърди, че са настъпили по време на Горна плейстоцена, преди около седемдесет хиляди години. Най-сериозните катастрофални изригвания извършва на интервали от сто - триста години. Последният се наблюдава при 1854 и 1964, което означава, интервал от 110 години. Средно сила и слаби изригвания се появяват по-често, те обикновено са придружени от растежа на extrusive куполи. Това се наблюдава в момента.\nОбща информация: където вулкана Sheveluch?\nОт теглото и обема вулканични продукти честотни силни обриви при снемане на материал е естествено формация е един от най-уникалната вулканична Камчатка и Курилските острови. Това действие на древния геоложки обект - един от най-големите на полуострова. Sheveluch намира осемдесет километра северно от Klyuchevskoy. Той е разположен на река Камчатка, в разгара на разтягане на десетки километри от низини, покрити с блата. Ако преди художникът е да обрисуват под формата на природен обект обиден живот, зъл старец, а след това на природата трябва да Shiveluch. Това е един огромен природен обект, състоящ се от конична формации от различни видове и възрастта, набраздени от долини, кратери и неуспехи, които са съществували в продължение на много хиляди години, все още продължава да изригне от време на време на катастрофално изригване, унищожавайки всичко живо.\nСлед формирането на основната конуса на вулкана в резултат на аварии и експлозии в южната част е образуването на огромен кратер. Вътре имаше един млад конус. По-късно в първичната калдерата роза друг калдерно кратер. Унищожени са част от младата конус. Тук на това място, като най-фините и започна да се проведе следващото изригване. Съществуващи на древния конуса се нарича "основния пик", това е най-високата точка на геоложки обект. По-млад конус се нарича "кратер отгоре". височина Shiveluch най-високата точка е 3,335 метра, а в младата част - 2700 метра.\nИсторията на изригвания\nИзригването на вулкана в Камчатка Sheveluch е взривоопасен. През миналия век, емисиите са настъпили през 1925 г., 1944 г., 1950 г., 1964. Последното изригване е много кратък, но изключително силна. В резултат на взривни облак се издигна на височина pyatnadtsatikilometrovuyu и се премества в посока на океана. Дебелината му е отрязана постоянно през светлата светкавицата. Цялата площ източно от вулкана, до Уст-Kamchatsk и извън него, потъна в мрак. Изключително голям брой прострелян рок бе изхвърлена на 15-километровата дистанция на, тя е покрита с дебел слой почва, че места достигат няколко десетки метра. Всички храстите и гори са били или изгорените или заровени всяко живо същество, което не е в състояние да преминете към избяга или да летят, са били убити. Известно е, че много птици и животни могат да очакват приближаването на земетресения и вулканични изригвания: изпълзи от дупката си, започват да се покаже загриженост, стремейки се да се измъкнем от помещенията. Така че, катастрофално изригване на вулкана Sheveluch предшествано от сеизмични движения през ноември 1964 г., която започна месец преди самите емисии. цялата си интензивност се увеличава с всеки изминал ден. И два дни преди изригването на броя достига повече от сто на ден. Както добре възпитани по времето на животните?\nИстории на ветераните\nЕто какво местен ловец А. Chudinov (в момента той е на деветнадесет години). В продължение на два или три дни преди изригването може да се види по-масивни и твърде необичайни преход мечки от левия бряг на реката, на десния бряг на Камчатка долина. И това въпреки факта, че през ноември, всички животни лежи в зимен сън, но предчувствие за предстоящо бедствие ги принуждава да напуснат своите топли бърлоги са обитавали и отидете на гладните и студа през зимата в гората за тях. Едновременно с това, на десния бряг значително увеличи броя на други животни като зайци, лисици. Очевидно е, че те също са мигрирали от Shiveluch.\nСамо да може да се наблюдава визуално увеличава сеизмична активност, точно преди началото на изригването. По този начин, според разказите на жителите на клавишите, разположени доста над морското равнище, се вижда на повърхността на голям, покрити с лед езеро Kurchazhnoe лежеше от другата страна на реката, той е преминал серия от вълни.\nСлед изригване през 1964 г. само fumarolic активност се наблюдава на SHEVELUCH. Самият вулкан се намира в труден терен, посетете редките си експедиции.\nНа сутринта От 1 юни 2014 г. вулканът Sheveluch прави мощни пепел експлозии. Неговата височина е повече от седем километра. Допълнителна струйка започва да се разпространява в посока на югоизток към залива Камчатски. Днес, тази геоложка обекти възложени оранжев код (най-опасните). Дейността му започна да се увеличава през 2009 г., този път на върха на образуван пукнатина дълбочина от 30 метра. Въз основа на увеличението на сеизмична активност, учените съставили до извода, че в момента се "подготвя" за още един мощен изригване Shiveluch.\nBetta на курортното селище, пансион "Юг": описанието, снимки, отзиви\nLake Rubskoye - пълноценна почивка в района на Иваново\nАмониевият нитрат: прилагане и метод за производство на\nИзненадващ Днепропетровск: ресторанти Свободно време и тържества\nКак да се увеличи капацитета на натоварване "газела"\nКакви са най-популярната страна за туризъм?\nКак да се прекъсне ухото? Възможно ли е да увреди хрущяла?\nКак да направя събития в "Maynkraft" всяка версия?\nЗа да научите как да се готви вкусно сладко от Виктория\nНай-верният приятел - мини играчка териер\nКак Москва Досадно градина? Как да стигнем до там с обществен транспорт?\nШапки жените усещат: нейните видове, какво да облека, как да изглежда, къде да се съхраняват\nУпражнение "лента" за загуба на тегло: мнения, снимки. Как бара отслабване корем?


by ATLETICO DE MADRID\nTopic: 4-5 Април Карантина Уйкенд :)\nRe: 4-5 Април Карантина Уйкенд :)\nУплашен е, затова мисли така. Естествено е да има уплаха в хората, но не трябва да спираме само до страха. Отделно от това - звездата на Ванга пак изгрява 👀🙌 Една от идеите беше да се лее страх от медиите и успя. Навсякъде те гледат накриво маскирани субекти, купуваме тоалетна хартия като за послед...\n04 Apr 2020 16:04\nУплашен е, затова мисли така. Естествено е да има уплаха в хората, но не трябва да спираме само до страха. Отделно от това - звездата на Ванга пак изгрява 👀🙌 Не съм уплашен, Атлети. Още далеч преди вируса да се поява съм се примирил с онази с косата, даже се изненадвам, че оживях цяла година. На 16...\nУплашен е, затова мисли така. Естествено е да има уплаха в хората, но не трябва да спираме само до страха.\nОтделно от това - звездата на Ванга пак изгрява\nTopic: 12.03.2020 - Aupa Atleti ❤\nRe: 12.03.2020 - Aupa Atleti ❤\nС цялото ми уважение към Ливърпул, Юрген Клоп, историята и публиката на Ливърпул - след жребия за осминфиналите, след първия мач и след реванша снощи чух коментари от Клоп в този смисъл: След жребия: “Едва ли Диего Симеоне се радва на жребия” След първия мач: “Защо се радват, има реванш на Анфийлд” ...\n12 Mar 2020 00:58\n12.03.2020 - Aupa Atleti ❤\nАтлети не е ФК Барселона.\nAupa mi Atleti\n30 Dec 2019 23:07\nTopic: 30123019 Monday Morning\nRe: 30123019 Monday Morning\nНе е бачо и си го знаем... Не вярвам скоро БГ футбол да стане прозрачен... а вас си ви бъзикаме и ще го правим още дълго... докато ви има ... а сините привържени ще оредават от поколение на поколение за да се помни. Да се помни какво се случи, как се случи и т.н. Вие нас ще бъзикате?!?!?! :lol: Отб...\n22 Dec 2019 10:50\nTopic: 21.12-22.12.19 КУР ЗА бай ракия/Илия/дедо Ильо минета//на хуя ми сайбия\nRe: 21.12-22.12.19 КУР ЗА бай ракия/Илия/дедо Ильо минета//на хуя ми сайбия\n:nargile: В преходна година сме, очаквах повече от Атлети през есента, но :nargile: ще трябва да хвърляте боНбата https://forum.levski.com/images/smilies/bii_chorbata.gif https://mlpnk72yciwc.i.optimole.com/w:auto/h:auto/q:auto/https://www.bleedingcool.com/wp-content/uploads/2013/01/bomber-world-wa...\n22 Dec 2019 10:15\n22 Dec 2019 09:07\nнямате ли силни резерви? В края на гевруари играем с вас за ШЛ и затова се интересувам.\nВ преходна година сме, очаквах повече от Атлети през есента, но


Германската лига не уважи молба на поразения от коронавирус Хофенхайм - Германия - Европейски футбол - Sportal.bg\n19 ноември 2020 | 18:09 - Обновена\nЕвроучастникът Хофенхайм се е опитал да премести предстоящия си мач от Бундеслигата срещу Щутгарт от събота за неделя заради случаи на заразени с коронавирус, но молбата му е била отхвърлена. Седем играчи от тима са дали положителен тест за Ковид-19 през последните две седмици. Клубът се надяваше, че забавянето ще позволи на повече футболисти да приключат своите карантинни периоди и да подновят тренировките.\nСпортният директор на Хофе Александър Розен заяви, че лигата е отхвърлила молбата. Той обясни, че приема решението, но съжалява за него.


май 2017 - Аудио книги на български\nPosted on май 23, 2017 май 23, 2017 by Йоана Орманова\nЗдравейте! Докато слушах аудио книгата на Дейл Карнеги – Как да печелим приятели и влияем на другите, си записвах всички важни неща, за които се говореше там. Сега, докато си четях записките, попаднах на едно доста интересно съждение. “За да накараш някого да закупи твой продукт, трябва той сам да го поиска.” Това най – […]\nЗдравей! Усмихни се! Точно в края на седмицата си мислех колко важно е да се усмихваме. Животът е прекрасен и трябва да му се наслаждаваме! Точно това се опитва да каже и Дейл Карнеги в аудио книгата – Как да печелим приятели и влияем на другите. Нашата енергия и щастие може да промени живота на другите […]\nPosted on май 13, 2017 юни 4, 2017 by Йоана Орманова\nЗдравейте! Тъй като някои хора ме попитаха как да оставят отзив за аудио книгата, която са изслушали, реших да напиша статия, в която да покажа нагледно как става. Благодарен съм на всички, които оставят отзиви на аудио книги, защото по този начин помагате на другите хора да изберат правилната аудио книга за себе си. Ето […]\nПЕТЯ МИТОВА за Марк Твен – Писма от Земята • Автобиография (Аудио книга)\nНевяна за Работа от вкъщи\nДиляна Стоева за Работа от вкъщи\nГлория Костова за Работа от вкъщи\nЕва Здравкова за Работа от вкъщи


Контрол представиха ново видео - вижте "Шанс за Земята" Контрол представиха ново видео - вижте "Шанс за Земята"\nОсновна Новини БГ сцена Контрол представиха ново видео – вижте “Шанс за Земята”\nНашите пънк рок легенди Контрол представиха новото си официално видео – “Шанс за Земята”\nГрупата коментира: “Не помним от кога не сме имали ново видео, но ето, че се случва и това! Представяме Ви с шумно барабанене “Шанс за Земята”. Дайте ѝ го! Песента е сингъл от “Червената книга”, а в него рисува очарователната петгодишна Дамяна Кьосовска и мастър Владимир Попчев, който е и продуцент на видеото. Тази и още пънк хитачки – в петък! Очакваме Ви!“\nКонтрол правят голям концерт в Mixtape 5 този петък, ще представят новия „Червената книга“\nПредишна статияEnvy of None на Alex Lifeson с ново видео, “Never Said I Love You”\nСледваща статияПоследни подробности за концерта на Epica в София


Luxury studio apartment Minsk - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nПовече за Luxury studio apartment Minsk\nУдобно разположен в Минск, Luxury studio apartment Minsk е чудесна стартова точка, от която можете да започнете да проучвате този оживен град. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nLuxury studio apartment Minsk предлага безупречно обслужване и необходимите удобства, за да удовлетвори гостите си. Този хотел предлага множество удобства, за да задоволи и най-изискания вкус.\nКато допълнение всяка хотелска стая предлага широка гама от удобства. Много от стаите са с климатик, отопление, бюро, звукоизолация, големи легла с дължина над 2 метра, за да удовлетворят и най-изискания вкус. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. Открийте интригуващата комбинация от професионално обслужване и широка гама удобства в Luxury studio apartment Minsk.\nВсички типове туристи (26)Двойка (4)Самостоятелно пътуващ (9)Семейство с малки деца (4)Семейство с големи деца (2)Група (7)


EU premarket: рисковите активи отстъпват, паричните потоци търсят посока | Varchev Finance\nEU premarket: рисковите активи отстъпват, паричните потоци търсят посока\n14.01.2020 / 08:19\nПаричните потоци в ранните часове преди европейската сесия подсказват, че ще имаме по-слабо отваряне спрямо вчерашните нива и не индикират очаквания risk on сентимент.\nСпоменавам очаквания, защото станаха ясни условията по Phase I Deal, които включват закупуването на производствени и селскостопански американски стоки от страна на Китай, а Китай вече не е обявен за валутен манипулатор. Предстоят още детайли, превода на споразумението е готов, а самата сделка се очаква утре да бъде подписана.\nС това обаче имаме повече “sell the fact” отколкото ново рали. Очакваме да се потвърди окончателния размер, с който тарифите ще бъдат намалени и кога точно ще се случи това и евентуално повече яснота и информация за следващата стъпка между двете страни.\nОтлива от рисков активи обаче не води и до очаквания ефект спрямо дефанзивните активи. Японската йена, швейцарския франк и златото отстъпват, както и петрола.\nПазарните участници се настройват и за сезона на корпоративните отчети в САЩ, който започва днес, начело с три от най-големите US банки.\nДнес ще очаквам сесията да е по-скоро предпазлива именно заради изброените по-горе събития, като всичко ще зависи от техния развой.\nДнес в икономическия календар имаме така важните данни за инфлацията на САЩ и предварителните данни за инвентара от петрол.


Настояват бъдещето на площад Централен да бъде решено с публичен дебат - Под Тепето - Истината за Пловдив\n9 януари, 2018 28 септември, 2018 admin1 коментар за Настояват бъдещето на площад Централен да бъде решено с публичен дебат\nНастояват бъдещето на площад Централен да бъде решено с публичен дебат\nВ противен случай Пловдив ще бъде поставен в унизителната ситуация през 2019г. да посрещне Европейска столица на културата с разкопан център\nКак общината е калкулирала, че проектът ще струва точно 12,3 милиона лева, пита лидерът на Да, България Христо Иванов\nКметът да излезе от изолацията и да се обърне към обществеността, призовават от движението\nБъдещето на площад Централен да бъде решено с публичен дебат. Кметът Иван Тотев да излезе от изолацията и да се обърне към общността за най-адекватното реализиране на един от знаковите градски проекти. За това призоваха от Да, България днес. Местната организация на движението изрази крайното си притеснение от факта, че се очертава сърцето на града да бъде разкопано през цялата 2019 г., когато Пловдив ще е Европейска столица на културата.\nКметът Тотев е на път да постави града в унизително положение- да посрещнем ЕСК на строителна площадка. Такива са фактите. С огромно забавяне през декември Община Пловдив е обявила обществена поръчка, която предвижда реновирането на площада да приключи чак в средата на 2020г. , тъй като срокът за изпълнение е 800 дни. Излиза, че архитектурата на това знаково градско пространство ще е в ръцете на строителна фирма. Проектът е за инженеринг- проектиране, строителство и авторски надзор. Никой не казва какво точно ще се прави на площад Централен, каза председателят на местната организация на Да, България адв. Веселина Александрова.\nКак точно Община Пловдив е калкулирала, че проектът ще струва 12,3 милиона публични лева?, попита лидерът на движението Христо Иванов. Да не би да става въпрос за заложени параметри и заложен предизвестен край на поръчката, който не стъпва на прозрачност, даде примерен отговор на въпроса си Иванов. Да не би да се окаже, че през 2020г. Пловдив ще има ужасно скъпа кръпка в центъра на града, без разкрита археология. По всичко личи, че градът няма да има този знаков площад, който очаква и който заслужава, а ще има просто едни подменени плочки за 12 милиона лева. Имаме едно добро начало на този процес от преди няколко години с организирането на прозрачен международен архитектурен конкурс, имаме победител в него, одобрен от самата община и после имаме рязко завиване към провал. Тъй като този избран прозрачно проект на португалското студио ФОРА няма да бъде реализиран, въпреки откупените авторски права от общината и въпреки немалкото похарчени публични средства за целия конкурс. Затова призовавам кметът Тотев да се обърне към културната общност, за да търси решение в диалог с нея. Общината доказа, че няма капацитета да реализира подобен проект дори при такъв международен архитектурен конкурс, който не успя да довърши адекватно. Но капацитет има пловдивската културна общност. Нека не става така площад Централен да се превърне в илюстрация на провала на проекта Европейска столица на културата, призова Христо Иванов.\nТой припомни, че ЕСК не е проект на Тотев или Борисов. Тук става дума за национален приоритет, който може да бъде похарчен за халтура. Пловдив има нужда от по-високо самочувствие, но това изисква по-адекватно управление. Затова кметът Тотев трябва да се обърне отново към хората, които спечелиха Европейска столица на културата, но бяха изтласкани от този процес, допълни Иванов.\nТвърденията на кмета, че няма проблем площадът да е строителна площадка през 2019, тъй като там ще се случват археологически разкопки в реално време, което би представлявало атракция за гостите на града, Иванов определи като „непохватно ученическо замазване и импровизация”. Пловдив не може да бъде успешна Европейска столица на културата с ученически изпълнения и импровизации. Ще възстановяваме бригадирското движение ли? Ще каним хората да копаят и да редят плочки ли? Това не е сериозно, категоричен е Иванов.\nТой каза още, че Да, България има готовност за организиране на обществен и експертен дебат по казуса, но това трябва да дойде от общината. Ние искаме да бъде намерено решение. Но ако продължи изолацията на кмета имаме готовност за реакция. Ако видим, че кметът се обърне за помощ към обществеността, ще престанем с политическия натиск, защото искаме този национален проект да бъде реализиран успешно, коментира Иванов.\nСпря се и на култовата Анка, която според общината спира реализирането на знакови проекти за ЕСК. Анка е необходимост на някой, който има нужда от оправдание за огромното забавяне. Анка е Борисов и Рашидов. Анка е евтин сценичен трик. Този сюжет е политическа халтура, смята лидерът на Да, България.\nЕто фактите и детайлите по проекта за площад Централен, предоставени от движението:\n1. Срокът за изпълнение, заложен в публикуваното на 11.12.2017г. обявление за обществена поръчка с предмет „Облагородяване на територията на Площад „Централен“ – гр. Пловдив“, е 800 дни, които се равняват на 2 години и 2 месеца. Така, дори ако изпълнението стартира веднага след сключване на договора с Общината, през цялата 2019-та Площад Централен ще е разкопан – строителна площадка в сърцето на ЕСК.\n2. От публикуваната поръчка също е видно, че няма да се изпълнява проектът на португалското дружество FORA, който през 2014г. спечели първо място след класация от международно жури и обществено обсъждане, а е за инженеринг – проектиране, строителство и авторски надзор. Т.е. тепърва ще се изработва проект и не е ясен резултатът – каква визия ще се постигне.\nПрез юни 2014г. стартира международен конкурс за площад Централен, в който са подадени 125 проекта от 41 държави. Международно жури избира 3-ма финалисти, а победителят е избран от Община Пловдив след проведено обществено обсъждане и гласуване. Победител в международния конкурс е проектът на португалското архитектурно бюро FORA. Той предвижда мащабен подземен музей на античния Филипопол, който в по-голямата си част да е покрит с метална конструкция, облицована с дърво, което представлява съвременния площад, където започва съвременното ниво. На Античния площад е предвидено да се слиза по специални рампи. Този идеен проект предвижда двата площада да имат отделен живот, което позволява непрекъсната работа по разкопките. Най-отличителното в този проект са двете нива на площада: подземен – с археологията и надземен – с настоящето. Община Пловдив реши да не възложи на португалските архитекти разработването на детайлния проект, а им предложи да закупи авторските права върху идейния им проект срещу 95 000 лв. Отделно от това Общината плаща общо 40 000 лв. на спечелилите 1-во, 2-ро и 3-то място в международния конкурс, както и всички разходи около организирането му.\nСега – една година преди 2019-та – бе обявена обществена поръчка за площада, която няма нищо общо с проекта на FORA. Обявената поръчка е на стойност 12, 3 млн.лв. с ДДС и в техническото задание, изпратено за одобрение до Министерство на културата едва ноември 2016г., се казва че “Цялостната интервенция концептуално се подчинява на класираната на I-во място разработка на FORA, Португалия“ а същевременно че „Не е предмет на настоящото задание концепцията за двупланов площад и създаването на подземен музей, предвид крайната дата на реализация на проекта – до 2019 г.“. Министерство на културата, обаче скоростно изпраща становище, в което се казва, че „Премираният проект (разработката на FORA), не е представян за съгласуване по реда на Закона за културното наследство и е недопустимо да се третира като база за изработване както на заданието, така и на бъдещия проект.“ Вследствие на това писмо в Допълнение към техническото задание Община Пловдив посочва, че проектът на FORA се изключва от Плановото техническо задание и ще трябва да се изготви нов проект, който и да се изпълни.\n3. Резултатът ще е частичен (изключени са южна и източна разкрити зони на Форума, което противоречи на заявеното намерение за цялостно обвързване на археологическото наследство, визуално и като маршрути) и с наблягане на цена и срокове, вместо на качеството.\n1 милион лева за спортна зала на Руската гимназия\n10 януари, 2018 в 12:24 am\nФактът, че Тотев не знае какво ще се прави на площада, защото проект няма, а това, което ще се проектира тепърва зависи от желанията на избрания строител, но пък знае, колко милиона ще струва всичко и колко години ще се строи, означава едно, че пак ще бъде избрана подходящата фирма и пак ще бъдат преразпределяни едни пари. Нещо като колелото при Водната палата, ремонта на Руски със скоростта на охлюв или безсмисления грозен мост на Копривщица.


Блогът на Ати! :: Неизмислени разкази: Тротоарен борец за демокрация\n14.07 09:13 - Неизмислени разкази: Тротоарен борец за демокрация\nПрочетен: 954 Коментари: 8\tГласове:\nПоследна промяна: 14.07 09:22\nАти Милуш -тота\nТагове: снимка от нета, ати милуш тота, неизмислени разкази тротоарен борец за демокрация,\nМузика от Brian Crain\n1. sande - Тротоарните борци -имитация на промяна...\nЗащо се провали прехода в България !\nНай-вероятно заради тротоарните борци.\nМасово се появиха нови "другари ", които изместиха професионалистите, доказалите си в практиката кадри.\nНо на новите властници те не вършат работа. Трябва да възнаградят активистите на т.н. промяна.\nИ се започва. Новите, и те си имат нужда от свои хора,от други тротоарни дружки.\nИнтересно. Шивач не можеш да станеш за един ден. Обущар - също.Но ръководител - може.\n2. aip55 - Надежди\nразпилени, потънали в анархията на криво-разбраната демокрация.\nУлични борци за демокрация с тоталната простотия на улицата...\nХубав постинг Ати. Поздрав!\nПриспособенците това не разбират! Че да отричаш нещо, не е достатъчно Трябва да предложиш нещо в замяна ! И то да е работно, да дава резултат!\nСпомням си ,как бе сменен директорът ни, малко преди"революцията"\nИ аз бях надъхан! Имахме право да избираме директор\nНо от самото начало ми стана ясно, че има постановка- . Вниманието ми се заостри И ми стана ясно\nЧовекът, честен, посиня! Взех решение, че в убийство няма да ставам съучастник!\nИ не гласувах срещу него!\nСмениха го все пак!\nПри него просперирахме, търсеха ни навсякъде\n4. tota - Защо се провали прехода в България ...\nСанде, споделяме истини, от които боли, защото разбираме, че целта е била друга. Разграбване на собствеността. Никой не се е вълнувал, какво ще стане, поставяйки на възлови места некомпетентни хора. Това, което направиха псевдодемократите с подмяната на подготвени кадри бе морално убийство, завършващо твърде често и със смърт. Повтореният сценарий от предишния преход, дори и с кадифени ръкавици съсипа човешки животи, деморализира обществото...Преход беше необходим, но не като този, който срина всичко до нулата и после уж да гради....И се получи имитация на промяна.\n5. tota - разпилени, потънали в анархията на ...\nАнгеле, наистина разпилени надежди...и очаквания....Да съсипеш всичко, да прогониш чедата си по чужди земи, да направиш държавата си територия.... и да нямаш очи да виждаш случващото се...\nИмам усещането, че заемащите определени длъжности не знаят защо са там и се вълнуват коя дестинация да изберат за почивка или разходка...Споделям това, заради случващото се с наводненията и унищожаването на животните в района на Странджа. Така ли не намериха един човек от онези години да им каже какви мерки предприемаха при такава ситуация. Без поголовно да се унищожава стоката. Вероятно се цели нещо друго.\n6. tota - Изстрел в десятката! Приспос...\nИване, този смерч, не унищожи само ръководителите, той унищожи и заетите във всички области, където се извърши трансформация на собствеността. После продължи и в бюджетната сфера - експерти от администрацията, учители професионалисти, преподаватели, военнослужещи ...не остана област, която да не е засегната от имитацията на преход. Сменяха се политици, които бяха удовлетворени, че са успели да станат "хранени хора", за да са добре. Другите - под чертата, да се спасяват както могат. Всичко това си каза своето.\n7. planinitenabulgaria - Азх имах съседка по вила майка на едно архиченге в Турция.\nТя кязваше,х СДС е БСП, имапси план за всичко. Синът й се въна от Турция, купи много фмагазини магазини по Граф Игнатиев, неговият син "хвана" зърното на Благоевград, което изнасяше в чужбина, тогава бе кризата с башното. Архиченгето инвистира при една мошеничка, с прякор "Футлолистката", която ме сви 5000000 лв, но това бе нищо за него. Вксичко това по времето на СДС, на голямата измама с архигекти Иван Костов, Хубавото Наде, Иван Кръстев, Огнян Минчев. Демокрацията бе уйдурма, лъжа подмяна, оот които спечечелиха Догана, бившите от ДС, а тия от тротоарите бяха нерачбалиите играта на ограбниците на България. Аз също имах такъв директор няколко години, определям го като крадец, но се предсатви, че когато бил трудовак го тормозели.Изхвърчаха го от поста му, но вкара в предприятието мошеници, отхкоито то нехможа да се изчисти.\nВсичкох бе сценарий за разграбванепнапБългария, който успя. Бившите ДС служители присвоиха труда на цяло поколение...\nСамо еди мотив в подкрен.па на това мое мнение:\nОт къде пиянището Владко Живков има пари да живее хкато крез в Америка толкова години без да работи, от къде Жени живкова има пари за този дворец в Лозенец, опиращф в морето?\n8. tota - Коста, коментарът ти допълва картината за троторните борци, употребени в сценария...\n"Всичко бе сценарий за разграбване на България, който успя. Бившите ДС служители присвоиха труда на цяло поколение..."\nНе мога да си обясня само факта, как хора, които клетва са давали, направиха така, че все едно смерч е минал през Родината ни. Днес отново показаха картини от селата в Странджа. Какво ни разкриват, освен разрухата на селското стопанство и опита на малкото останали там да го съживят по някакъв начин. Сравнявам със селата в Австрия, там животът си тече ритмично, без сътресения. Защо ние, все ние сме "прикачени към някоя чужда каруца." Само, заради това, че сме малки, ли? Или в борбата за власт сме се обезсилили...


Арда надви Етър и изскочи пред ЦСКА в класирането - Novapress - Директните новини Днес\nНачало/Спорт/Арда надви Етър и изскочи пред ЦСКА в класирането\nАрда (Кърджали) постигна нова победа – 3:2 над Етър в мач от 25-ия кръг на Еfbet Лига. След успеха тимът на Николай Киров събра 45 точки и излезе на трета позиция в класирането – на точка пред ЦСКА, който обаче е с мач по-малко (б.р. – утре от 18:15 часа приема Монтана). Както е известно, „армейците“ и Арда ще спорят на финала за Купата на България на 19 май.\nПопаденията за победата на Арда днес вкараха Иван Тилев, Тонислав Йорданов и Милен Желев. Точни за „виолетовите“ бяха Миси Мезу и Даниел Младенов.\nВ 21-ата минута „сините“ се възползваха от грешка в защитата на Етър и поведоха. Иван Тилев се разписа във вратата на Христо Иванов за 1:0.\nПет минути по-късно „сините“ направиха перфектна атака, която завърши с гол на Милен Желев. Халфът на тима Иван Тилев технично центрира на далечната греда, където Желев с глава матира Христо Иванов.\nВ 90-ата минута „болярите“ се върнаха в двубоя. Даниел Младенов се възползва от лошо изчистване на защитата, след което опитният футболист прати топката неспасяемо в мрежата на Иван Караджов.


Тренирай извън фитнеса ако се налага - от Светльо Николов | Тренирай.БГ\nПубликувано на 07 дек. 21 от Светльо Николов\nЗдравейте приятели на Тренирай.БГ! Защо да прекъсваме любимите си тренировки когато не сме в залата, а например сме в командировка или почивка? Няма причина, може да ги направим и на открито! Нека да разчупим монотонността и да се възползваме според обстоятелствата. Тук вече трябва да бъдем креативни и изобретателни. Може да пригодим почти всичко, което се намира под ръка, стига да искаме да тренираме! И, за това, не чакай ами тренирай, намери начин и напомпай мускулите!\nНе търсете причини, да не тренирате, а търсете начини да тренирате!


МАРТИН ПЕТРУШЕВ - Едно пътешествие в центъра на Европа: Хайделберг - Страница 3 от 3 - АРТизанин\nМАРТИН ПЕТРУШЕВ – Едно пътешествие в центъра на Европа: Хайделберг\nСелинджър, Кастанеда и много неочаквани находки като пиесите на Тенеси Уилямс, “The Corrections” от Джонатан Франзен и „The crying of lot 49“ на Томас Пинчън. Но това не е единственият ми литературен късмет тук. Две седмици след като се нанесох, на входната врата на общежитието се появи бележка, че събират хора за литературен клуб, посветен на поезията на Райнер Мария Рилке. Това е не само любимият ми немски поет, но да мога да го чета в оригинал, беше една от най-сериозните причини да навляза дълбоко в дебрите на немския език. Мисля че охраната на кооперацията се стресна и излезе да види какво става, а аз стоях без да съзнавам че викам от щастие пред листче хартия. Всеки със своите странности, но присъствам на всяко събиране на кръга и едни от най-силните ми изживявания тук са свързани именно с близките ми срещи с този колос на модерната поезия, при който разбулването на една мистерия едва открехва врата към други синтези от значения, които от своя страна също са покрити с воал.\nТук има литературни четения и представяния, poetry slams и други литературни клубове, но самият факт, че се намираш в центъра на Европа, ти дава възможност да пътуваш до много места, на които има по-големи по рода си литературни събития и с развитите системи на Flixbus и Blablacar това става бързо и евтино. По този начин пътувах два пъти до Цюрих, където имаше представяния на книги. Първото пътуване беше, защото Джордън Питърсън – известен психоаналитик и автор, представяше последната си книга и мисълта да видя един от най-влиятелните оратори на западния свят на живо ме качи в автобуса за Швейцария преди да имам време да ù се противопоставя. А и нямаше защо. По-рано използвах думите на Льо Бон, за да кажа, че масовият читател прави по-неинтелигентния избор. Може би тук Питърсън прави изключение. Книгата му към днешна дата е продадена в над три милиона екземпляра, което е възхитително, като се има предвид, че говори за автори като Елиът, Достоевски и Солженицин, цитира ги и кръстосва историята на човешката мисъл в търсене на път към това как човек би могъл да живее по-добре. Не става дума за велика книга, но самият факт, че чрез придобитата от интернет популярност Питърсън успява да предаде на толкова много хора идеите на титанични умове като Ницше и Юнг, без да ги опростява или вади от контекст, е достоен за уважение.\nДругото пътуване, беше свързано с представянето на немски на „И всичко стана луна“ от Георги Господинов, който е поканен за първите шест месеца на 2019 в писателска резиденция в Цюрих. Пътуването от Хайделберг до там е пет часа, но винаги съм намирал, че едно от най-приятните неща е да пътуваш и четеш, защото тялото и съзнанието ти са в движение едновременно и пейзажите през прозореца някак прелитат като буквите от страницата. Проблемът този път беше, че рейсът ми закъсня и пристигнах в Цюрих след началото на представянето. След като слязох от рейса, без никакво двоумение се качих на случаен трамвай и той ме отведе точно до мястото, до което трябваше да стигна. Залата беше пълна и имаше много българи, което можеше да се разбере по реакцията преди симултанния превод. Беше уютно. Домашно. Като присъствието на Господинов. След разпродаването на книгите и дългото раздаване на автографи, той ме представи като свой студент и говорихме за престоя му в Ню Йорк, за Цюрих и Хайделберг, за писателите днес и тези, които преди повече от пет години съм чул за първи път от него. Имена, които все се връщат и откриват пътищата си към мен по най-разностранни начини с всичките си перспективи и форми, революции и сънища. Един миг и после пътуване на обратно. Литературата е пътуване.\nИ отново Хайделберг. По подобен начин от тук започнах да чертая нишките на присъствието си в различни европейски градове – Амстердам и Ван Гог, Брюксел и Магрит, Виена и Хундертвасер, Кьолн и Кирхнер, Франкфурт и Тициан, Берлин и графитите на берлинската стена. И после отново Хайделберг. Тук, където в някои дни мъглата се спуска от двете страни на реката и прикляка над стария мост, а в други – от него можеш да видиш как най-дългите залези в Европа потъват в отражението ù. Хай-дел-берг. Едно място, на което оставаш, дори и след като си си тръгнал.


Пострадалото 8-годишно дете, което оцеля при катастрофата в с. Белгун снощи, е по-добре и се очаква неговото възстановяване - 2020.08.18 - Регионални - новини от Добрич\nПострадалото 8-годишно дете, което оцеля при катастрофата в с. Белгун снощи, е по-добре и се очаква неговото възстановяване\n18.08.20, 09:10 часа Преглеждания: 15390\nПострадалото в жестоката катастрофа снощи 8-годишно дете, чието състояние беше критично, е по-добре, очаква се неговото възстановяване. Това съобщи на брифинг днес окръжният прокурор на Добрич Радослав Бухчев.\nДиректорът на Главната дирекция „Национална полиция” гл. комисар Николай Хаджиев заяви, че са проведени необходимите процесуално следствени действия и е образувано досъдебно производство. По думите му причините и обстоятелствата за възникване на катастрофата тепърва ще се изясняват. „Към момента се извършва повторен оглед на местопроизшествието, имаме загинали 4 лица и 2 настанени в болница. Водачът управлявал автомобила е на 36-години, той е правоспособен водач от 7 години, няма налагани глоби и наказания по Закона за движението по пътищата”, заяви гл. комисар Хаджиев.\nДобрич Новини Добрич Каварна Новини Каварна с. Белгун катастрофа загинали пострадало дете


Вики Политова става шеф в Нова ТВ | BG TV News\n21/05/2014 · by The TV Boy\t· в Ексклузивно!.\t·\nОт днес бившият Главен изпълнителен директор на bTV Media Group Вики Политова се присъединява към екипа на Нова Броудкастинг Груп. Тя ще заема длъжността Главен оперативен директор и заместник председател на Управителния съвет на групата. Политова става част от Нова ТВ четири месеца, след като нейното място в bTV бе заето от Павел Станчев, който пък е бивш кадър на Нова ТВ. С нейното присъединяване се затваря серията на сезона, изпълнен с множество своеобразни трансфери и промени както в bTV, така и в Нова ТВ. Серията започна с водещите на сутрешния блок Ани Цолова и Виктор Николаев, след това шефката на новините Дарина Сарелска и водещата Ани Салич. През последните дни в някой медии се появиха и слухове, че към екипа на Нова ТВ може да се присъединят и бившият шеф на спорта в bTV Красимир Минев, както и спортният водещ Тодор Кирков.\nЕто какво казаха Дидие Щосел и Вики Политова за прес-съобщението на NBG:\n„Много се радвам, че Вики се присъединява към екипа на Нова ТВ. Тя е един от най-добрите и силни конкуренти, които съм срещал в моята кариера. Присъединяването и към екипа е сериозно предимство за компанията. Нейният богат професионален опит ще допринесе за постигането на стратегическата ни цел – затвърждаване позицията на Нова Броудкастинг Груп на водеща медийна група в страната”, каза Дидие Щосел, Главен изпълнителен директор и заместник-председател на Борда на директорите на Нова Броудкастинг Груп.\n„Това е едно различно предизвикателство, което ще поема с огромен ентусиазъм. За мен е чест да приема поканата да се присъединя към екип от изключителни таланти и професионалисти, които са високо конкурентни, решителни и добре позиционирани да уловят новите възможности на съвременния медиен свят. Много се вълнувам и очаквам с нетърпение да стана част от бъдещето на Нова ТВ”, коментира Вики Политова.\nВики Политова бе част от bTV още от нейният старт от 2000 година като директор по продажбите, а от 2005 е управляващ директор на медията. От средата на 2011 е Генерален директор на най-гледаната телевизия до февруари 2014, когато на нейният пост бе назначен Павел Станчев. Вики Политова завършва Американският университет в България със специалностите Бизнес администрация и политология, както и международни отношения.\nНова ТВ за момента остава единствената национална телевизия в България, която не е преминала в актуалния формат на картината 16:9. Нова Броудкасинг Груп оперира каналите Нова ТВ, Диема, Диема Фемили, Кино Нова, Нова Спорт, списание Ева, както и групата интернет сайтове на НетИнфо.\n← Бърз ТВ обзор на 20 май\n"!Коментарът": bTV и "Нова ТВ" – смяна на местата →


Станка Златева почти приключи участието си на първите Европейски игри в Баку още на старта. В схватка от осминафиналите в категория до 75 килограма многократната ни световна и европейска шампионка\nГросмайстор Веселин Топалов започна с изключително престижен успех участието си на супертурнира по шахмат в Ставангер (Норвегия). Най-силният ни шахматист победи с черните фигури световния шампион Магнус Карлсен (Норвегия) в\nВасил Божков се е ангажирал на 100 процента за спасението на ЦСКА. Това съобщиха група фенове, присъствали на срещата с бившия собственик на “червения” клуб. Така бе потвърдена новината, която\nБългария се сгромоляса срещу Турция и загуби с 0:4 в контрола в Истанбул. Това бе най-тежкото ни поражение от пет години насам, установи проверка на БЛИЦ. За последно инкасирахме загуба