Психиатрична дейност - К. Г. Юнг Автобиография спомени, сънища, размисли Записани и издадени от Аниела Яфе Подготвената...\nЗа архетиповете на колективното несъзнавано.\nГодините в Бургхьолцли, психиатричната университетска клиника на Цюрих, бяха години на учение. В центъра на моя интерес и на изследователската ми работа стоеше изгарящият ме въпрос: какво всъщност става в душевноболния? Тогава още не разбирах, а и сред моите колеги не се намираше никой, който се интересуваше от този проблем. Обучението по психиатрия, така да се каже, се абстрахираше от пациента и се задоволяваше с диагнози, описание на симптомите и статистика. От преобладаващата тогава клинична гледна точка, за лекаря нямаше никакво значение душевноболният като личност, като индивидуалност. Той биваше означаван просто като пациент No X, с дълъг списък от диагнози и симптоми. Той биваше етикетиран, дамгосван с някаква диагноза, и в повечето случаи това бе всичко. Психологията на душевноболния не играеше никаква роля.\nВ този смисъл Фройд имаше жизнено значение за мен, и то преди всичко със своите основни изследвания върху психологията на хистерията и на съня. Неговите схващания ми посочиха пътя към по-нататъшни изследвания и разбиране на индивидуалните случаи. Фройд въведе психологията в психиатрията, макар че самият той бе невролог.\nСпомням си много добре един случай, който тогава ми направи силно впечатление. В клиниката бе докарана една млада жена, страдаща от „меланхолия", и бе настанена в моето отделение. Изследванията бяха извършени с обичайната прецизност: анамнеза, тестове, прегледи и пр. Диагноза: шизофрения, или както тогава бе прието - „деменция прекокс". Прогноза: лоша.\nОтначало не се осмелявах да се съмнявам в диагнозата. Като млад и начинаещ тогава не бих си позволил да поставя по-различна диагноза, но все пак случаят ми се стори особен. Имах впечатлението, че става дума не за шизофрения, а за обикновена депресия. Реших да изследвам пациентката със свои собствени методи. Тогава се занимавах с диагностични изследвания на асоциации. Проведох с нея асоциативния експеримент. Освен това разговаряхме за сънищата. По такъв начин ми се удаде да хвърля известна светлина върху миналото й и да разбера някои съществени неща, което би било невъзможно чрез обикновената анамнеза. Получих информацията, така да се каже, директно от несъзнаваното и тя разкри една мрачна и трагична история.\nПреди да се ожени жената познавала един мъж, син на крупен индустриалец, от който се интересували всички момичета от областта. Тъй като тя била много хубава, вярвала, че му харесва и че има известни шансове. Но изглежда, че той не се интересувал от нея, и тя се оженила за друг.\nСлед пет години я посетил стар приятел. Те разговаряли за миналото и тогава приятелят казал: „Когато вие се омъжихте, това бе истински шок за вашия м-р X." (сина на индустриалеца). Това бил моментът! В този миг започнала депресията, а след няколко седмици се стигнало и до катастрофата.\nТя живеела в област, където водоснабдяването не било хигиенизирано; чиста вода за пиене се доставяла от кладенци, а за къпане и миене ползвали заразена, от реката. Един ден тя къпела двете си деца - най-напред момиченцето, четиригодишно, след това сина, двегодишен. Когато къпела момиченцето, видяла как то смуче гъбата, но не го възпряла, а на сина дала дори чаша непрочистена вода. Разбира се, вършела това напълно неосъзнато или полуосъзнато- тя вече била под сянката на започващата депресия.\nНе след дълго, след инкубационния период, момиченцето се разболяло от тифус и починало. То било любимото й дете. Момченцето не се заразило. Депресията се изострила и жената постъпи в болницата. Фактът, че тя е убийца, а и много подробности от тайната й, аз извлякох посредством асоциативния тест - и за мен стана ясно, че тук е налице достатъчна причина за депресията й. Ставаше дума за психогенно нарушение, а не за шизофрения.\nА как стоеше въпросът с терапията? Досега поради безсънието си бе получавала наркотици, а тъй като съществуваха опасения от опит за самоубийство, тя бе и наблюдавана. Не беше предприето нищо повече, физически тя бе добре.\nСега бях изправен пред проблема: трябваше ли да говоря с нея открито или не? Трябваше ли да предприема главната операция? За мен това бе въпрос на съвест, а също и безпрецедентна колизия на дълга. Но аз трябваше сам да я разреша, защото, ако бях попитал моите колеги, те щяха да ме предупредят: „За Бога, не казвайте на жената тия неща. Те ще я влудят още повече." Според мене обаче нещата можеха да получат точно обратен развой. В психологията едва ли съществува еднозначна истина - един въпрос може да има един или друг отговор в зависимост от това, дали са взети или не под внимание несъзнаваните фактори. Естествено съзнавах, че рискувам: ако пациентката попадне в „кухнята на дявола", то и аз отивам с нея.\nВъпреки всичко реших да рискувам с терапия, чието начало бе доста несигурно - казах й всичко, което бях открил чрез асоциативния тест. Можете да си представите колко трудно бе всичко. Не е малко да стовариш някому на главата обвинение в убийство! За пациентката беше трагично да го чуе и възприеме. Ефектът обаче беше такъв, че след четиринадесет дни тя напусна заведението и никога вече не постъпи в болница.\nИмаше и други причини, които ме накараха да премълча случая пред колегите си: боях се да не разискват проблема и да поставят някои основателни въпроси. Наистина нищо не можеше да бъде доказано за пациентката и все пак подобна дискусия би могла да има катастрофални последици за нея. Струваше ми се по-разумно тя да се върне в живота и така да изкупи вината си. Тъй или иначе тя бе достатъчно наказана от съдбата. Когато я освободиха, тя си тръгна, приведена от тежкото бреме. Трябваше да го носи. Изкуплението й вече бе започнало с депресията, с изпращането й в заведението, а загубата на детето й причиняваше дълбока болка.\nВ много психиатрични случаи пациентът има своя история, която не разказва и която по правило никой не знае. За мен истинската терапия започва едва след проучването на тази лична история. Тя е тайната на пациента, поради която се е получил сривът. Същевременно там се съдържа и ключът за нейното лечение. Лекарят трябва само да знае как да разкрие тайната. Той трябва да задава въпросите, които засягат човека като цяло, а не само симптомите. В повечето случаи изследването на съзнавания материал не е достатъчно, при определени обстоятелства асоциативният тест може да отвори пътя както към тълкуването на сънищата или продължителният и търпелив човешки контакт с индивида.\nПрез 1905 г. станах лектор по психиатрия в университета в Цюрих и през същата година - главен лекар в психиатричната клиника. Заемах тази длъжност в продължение на четири години. След това (1909) трябваше да се откажа, тъй като работата буквално ме задръстваше. През годините частната ми практика така се разрасна, че не можех да се справям с работата. Работата си като приват-доцент запазих до 1913 г. Четях лекции по психо-патология и, естествено, по основи на психоанализата на Фройд, както и по психология на примитивните народи. Това бяха основните предмети. През първите семестри в лекциите си говорех преди всичко за хипноза, а също и за Джанет и Флорной. По-късно проблемите на психоанализата на Фройд излязоха на преден план.\nВ курсовете по хипноза се осведомявах за личната история на пациента, която после представях на студентите. Още помня добре един случай.\nЕдин ден се появи възрастна жена - около петдесет и осем годишна, явно с религиозна нагласа. Тя се придвижваше с патерици, водена от прислужницата си. От седемнадесет години страдала от болезнена парализа на левия крак. Поканих я да седне на удобен стол и започнах да я питам за нейната история. Тя започна да разказва и да се оплаква, и така цялата история на заболяването й излезе наяве с всички подробности. Накрая аз я прекъснах и казах: „Е, сега нямаме толкова време да говорим; сега трябва да ви хипнотизирам." Едва бях изрекъл това, и тя затвори очи и изпадна в транс - без всякаква хипноза! Учудих се, но я оставих на спокойствие. Тя говореше без спиране и разказваше странни сънища, които представляваха едно дълбоко стигащо преживяване на несъзнаваното. Това обаче аз разбрах едва по-късно. Тогава допусках, че това е някакъв делир. Ситуацията ми беше малко неприятна. Присъстваха около двадесет студенти, на които трябваше да демонстрирам хипноза!\nКогато след половин час исках да събудя пациентката, тя не се събуди. Почувствах се ужасно, мина ми мисълта, че може би съм засегнал някаква латентна психоза. Изминаха около десет минути, преди да мога да я събудя отново. При това не трябваше да допусна студентите да забележат моя страх! Когато жената дойде на себе си, беше замаяна и смутена. Опитах се да я успокоя: „Аз съм лекарят, всичко е наред!", на което тя извика: „Но аз съм излекувана!" - отхвърли патериците и тръгна. Изчервявайки се, казах на студентите: „Сега вие видяхте какво може да се постигне с хипнозата." Нямах ни най-малка представа какво се бе случило.\nТова бе една от причините, които ме накараха да се откажа от хипнозата. Не разбирах какво всъщност се бе случило, но жената наистина беше излекувана и си тръгна щастлива. Помолих я да ми се обади отново, защото допусках влошаване най-късно след двадесет и четири часа. Но болките не се върнаха, така че въпреки скептицизма си трябваше да приема факта на излекуването й.\nНа първата лекция в летния семестър през следващата година тя се появи отново. Този път се оплакваше от силни болки в гърба, които се появили неотдавна. Не смятах за невъзможно появяването им да има връзка със започването на моите лекции. Вероятно тя бе прочела във вестника за началото на моите лекции в съобщението. Попитах я кога е започнала болката и каква е причината. Тя не можеше да си спомни това да е съвпадение с нещо определено, нито да даде някакво обяснение. Най-после можах да измъкна от нея, че наистина болките са започнали в деня и часа, когато тя е видяла пред себе си съобщението за моята лекция. Това потвърди предположението, но все още не схващах какво бе предизвикало чудодейното изцеление предишния път. Отново я хипнотизирах, т. е. тя изпадна както и преди спонтанно в транс, и след това болката й бе изчезнала.\nСлед лекцията я задържах, за да узная някои подробности от живота й. При това се установи, че имала слабоумен син, който се намирал в клиниката, в моето отделение. Не знаех нищо за това, тъй като тя носеше името на втория си съпруг, а синът бе от първия брак. Той бил единственото й дете. Естествено тя се надявала да има надарен и способен син и била дълбоко разочарована, когато той заболял психически още на млади години. По това време аз бях млад лекар и за нея представлявах всичко онова, което тя би желала за сина си. Така нейните амбиции и надежди да бъде майка на герой се насочиха към мен. Тя ме възприемаше като свой син и провъзгласи чудотворното си изцеление urbi et orbi (у нас и навън).\nФактически на нея дължа славата си на вълшебник изцелител и тъй като за тази история се заговори наоколо, аз съм й задължен за моите първи частни пациенти. Така психотерапевтичната ми практика започна с това, че една майка ме постави на мястото на своя душевноболен син! Естествено, обясних й всички взаимовръзки и тя прие това с голямо разбиране. Повече рецидиви не се получиха.\nТова беше моят първи истински терапевтичен опит. Бих могъл да кажа: моята първа анализа. Спомням си ясно беседите с тази стара дама. Тя беше интелигентна и изключително благодарна, че я приемам сериозно и че съчувствам на нейната и на съдбата на сина й. Това й бе помогнало.\nВ началото на частната си практика се насочих също и към хипнозата, но много скоро се отказах, защото това означаваше да се лутам в тъмнина. Никога не можеш да бъдеш сигурен докога ще трае едно подобрение или оздравяване, а аз винаги съм бил против това да се действа в подобна неопределеност. Още по-малко обичах да решавам какво трябва да прави пациентът. Много по-важно за мен бе да разбера от самия пациент в каква насока би се развил по естествен начин. А за това бе необходим внимателен анализ на сънищата и на други прояви на несъзнаваното.\nПрез 1904-1905 създадох една лаборатория за експериментална психопатология към психиатричната клиника. Там имах определен брои ученици, с които изследвах психични реакции (т. е. асоциации). Франц Риклин ми бе сътрудник, Бинсвангер тогава пишеше докторската си дисертация за асоциативния експеримент във връзка с психогалваничния ефект, а аз публикувах работата си „Към психологическата диагностика на фактите"19. При нас работеха и някои американци, включително Карл20 Петерсон и Чарлз Рикшер. Техните изследвания са публикувани в американските специализирани списания. Благодарение на изследванията в областта на асоциациите по-късно, през 1909, бях поканен в Кларк Юнивърсити, където трябваше да изнеса лекции върху своите трудове. Едновременно и независимо от мен бе поканен и Фройд. И двамата бяхме удостоени с титлата почетен доктор по право.\nВ Америка станах известен както с асоциативния, така и с психогалваничния експеримент. Скоро оттам започнаха да прииждат множество пациенти - спомням си един от първите случаи.\nАмерикански колега ми изпрати един пациент. Диагнозата беше „алкохолна неврастения". Прогнозата го обявяваше за „неизлечим". Моят колега го беше посъветвал за всеки случай да се консултира с авторитетен невролог в Берлин, очаквайки, че опитът на моята терапия няма да доведе до нищо. Пациентът дойде на преглед и след като побеседвах с него известно време, разбрах, че човекът има обикновена невроза, за чийто психичен произход и не подозира. Проведох с него асоциативния експеримент и така разбрах, че страда от последствията на един силен майчин комплекс. Той беше от известно богато семейство, имаше симпатична съпруга и, така да се каже - нямаше никакви грижи. Външно! С изключение на това, че пиеше много. Това бе отчаян опит да се наркотизира, за да забрави угнетяващото го положение. Естествено, по този начин той не решаваше своите затруднения.\nМайка му бе собственичка на голямо предприятие, а необикновено способният син заемаше там водеща позиция, фактически той би трябвало отдавна да се откаже от потискащото го покорство пред майка си, но не можеше да се реши да пожертва блестящото си положение. Така оставаше обвързан с майката, която го бе осигурила. Винаги когато биваше с нея или трябваше да се подчини на нейните намеси, той започваше да пие, за да заглуши афектите си, съответно да се освободи от нея. В основата си обаче той изобщо не искаше да излети от топлото гнездо, а противно на своя инстинкт се оставяше да бъде изкушаван от благополучието и удобството.\nСлед кратко лечение той престана да пие и се смяташе за излекуван. Предупредих го: „Не гарантирам, че няма да изпаднете в същото състояние, ако се върнете във вашето предишно положение!" Той не ми повярва и изпълнен с бодро настроение, се върна у дома в Америка.\nЕдва попаднал под влияние на майката, той отново започна да пие. Тогава тя ме помоли за консултация по време на нейно пребиваване в Швейцария. Беше интелигентна жена, но в действителност беше „властен дявол". Виждах с кого има работа синът и защо няма сила да й се противопостави. Дори физически той беше по-скоро деликатен и просто не можеше да се справи с майка си. Тогава се реших на насилствен акт. Тайно от него дадох на майка му свидетелство, че поради своя алкохолизъм той не е в състояние повече да управлява своето предприятие и трябва да бъде уволнен. Съветът ми бе последван и естествено синът побесня от яд.\nВ този случай предприех нещо, което обикновено не се вписва лесно в лекарската съвест. Знаех, че за доброто на пациента трябваше да поема вината върху себе си.\nНо как се развиха нещата по-нататък? Той се отдели от майка си и можа да разгърне личността си: постигна блестяща кариера - въпреки или може би поради лечението с „конски дози". Жена му ми бе благодарна, защото съпругът й не само бе преодолял алкохолизма, но и поел по собствен път, и то с голям успех.\nДълги години изпитвах угризения към този пациент, тъй като бях издал свидетелството зад гърба му. Знаех обаче със сигурност, че само подобен насилствен акт би го освободил. И наистина е това и неврозата изчезна.\nНе мога да забравя и един друг случаи. Една дама ме посети в приемния ми час. Тя отказа да съобщи името си, нямало отношение към проблема, тъй като просто искала консултация. Тя явно принадлежеше към висшето общество, представи се като лекар. Това, което сподели, бе истинска изповед: преди двадесет години от ревност извършила убийство. Отровила най-добрата си приятелка, защото искала да се омъжи за съпруга й. Убийството не играело никаква роля за нея, щом не е разкрито. Тя искала да се омъжи за мъжа на приятелката си и просто я отстранила от пътя си. Никакви морални съображения не били взети предвид.\nСлед това? Тя се омъжила за мъжа, но той починал много скоро, съвсем млад. През следващите години се случили странни неща: дъщерята от този брак се стремяла да се откъсне от майката и щом отрасла, напуснала дома и се омъжила много млада, като все повече се отчуждавала. Накрая съвсем изчезнала и майката загубила всякакъв контакт с нея.\nТази дама била страстна ездачка и притежавала състезателни коне, които силно я интересували. Един ден тя открила, че конете под нея започват да нервничат, дори любимият й кон се плашел и я хвърлял. Накрая трябвало да се откаже от ездата. Привързала се към кучетата си. Имала едно особено любимо куче - вълча порода. Случайността пожелала точно това куче да се парализира! Тук вече чашата преляла, тя се почувствала морално срината. Трябвало да се изповяда някому и за целта избрала мен. Тя беше убийца, но освен това бе убила и себе си. Защото този, който извърши такова престъпление, погубва душата си. Който убива, сам се осъжда. Ако някой извърши престъпление и бъде задържан, него го постига съдебното наказание. Ако го е извършил тайно и остане неразкрит, то все пак наказанието го застига, както показва и нашият случай. Все някога идва. Понякога изглежда, като че ли дори растенията и животните „знаят" това.\nЧрез убийството тази жена се бе отчуждила дори от растенията и изпаднала в непоносима самота. За да се спаси от нея, тя ме бе избрала за довереник. Трябвало е да има довереник, който да не е убиец. Тя е искала да намери човек, който да приеме нейната изповед безусловно; така до известна, степен тя отново би създала връзката с човечеството. Не бивало и да е професионален изповедник, а лекар, защото изповедникът, както предполага тя, би я изслушал „служебно". той би възприел фактите не такива, каквито са, а с цел морална присъда. Тя бе преживяла отчуждаването на хора и животни и така е била засегната от тази мълчалива присъда, че не би понесла още една.\nНикога не узнах коя е тя, нито пък имам някакво доказателство, че историята й съответства на истината. По-късно понякога се питах как ли е протекъл по-нататък животът й. Защото тогава историята й не беше приключена. Може би накрая е стигнала до самоубийство. Не мога да си представя как би могла по-нататък да живее в тази изключителна самота.\nКлиничните диагнози са от значение, тъй като дават известна ориентация, но те не помагат на пациента. Решаващото нещо е „историята" на пациента. Защото тя разкрива човешката тайна и страдание и едва тогава лекарят може да приложи съответно лечение. Един друг случай показва това много ясно.\nСтаваше дума за пациентка, която беше в женското отделение, една седемдесет и пет годишна жена, която от четиридесет години бе на легло. Преди почти петдесет години тя била докарана в клиниката, но вече никой не можеше да си спомни нейния прием. Всички, които са работели там тогава, междувременно бяха починали. Само една старша сестра, която работеше в отделението от около тридесет и пет години, помнеше нещо от нейната история. Старата вече не можеше да говори и приемаше само течна или полутечна храна. Тя ядеше с пръсти, поднасяйки с тях храната към устата си. Понякога й бяха необходими почти два часа за една чашка мляко. Когато не ядеше, извършваше странни ритмични движения с ръцете и китките, чието значение не ми беше ясно. Правеше ми дълбоко впечатление степента на разпадане, което може да нанесе едно душевно заболяване, но не можех да дам никакво обяснение. В клиничните лекции това бе обяснено като кататонична форма на деменция прекокс, но това нищо не ми говореше, защото не съдържаше никакво обяснение за смисъла и произхода на странните движения.\nВпечатлението, което този случай остави в мен, характеризира моето отношение, към тогавашната психиатрия. Когато бях асистент, имах чувството, че не разбирам нищо от онова, което представлява психиатрията. "Чувствах се крайно неудобно до моя шеф и колегите, които изглеждаха толкова уверени, докато аз като че ли се лутах на тъмно. Главната задача на психиатрията виждах в опознаването на нещата, които се извършваха вътре в болния дух, а за това аз не знаех още нищо. Бях навлязъл в една професия, в която изобщо не се ориентирах!\nКъсно една вечер минавах през отделението и видях старата жена с нейните загадъчни движения, и пак си зададох въпроса: „За какво е всичко това?" Тогава отидох пак при възрастната старша сестра и се заинтересувах дали пациентката винаги е била такава. „Да - ми отговори тя, - но моята предшественичка ми е разказвала, че тя едно време правела обувки." Отново проучих историята на нейното заболяване и открих, че и там се споменаваше, че правела движения като при шиене на обувки. Преди обущарите поставяли обувката между коленете си и изтегляли конците със същите движения през кожата. (Това може да се наблюдава и днес при селските обущари.) Наскоро след това, когато пациентката почина, за погребението пристигна по-старият й брат. „Защо е заболяла сестра ви?" — го запитах. Тогава той разказа, че тя обичала един обущар, за когото обаче по някакви причини не искала да се ожени, и тогава „превъртяла". Движенията, подобни на тези на обущарите, посочват нейната идентификация с любимия, която останала до смъртта й.\nТогава получих първата представа за психичните предпоставки на т. нар. „деменция прекокс". Насочих цялото си внимание към смисловите връзки при психозата.\nСпомням си една пациентка, чиято история ми разкри психологическите причини на психозата и преди всичко на „безсмислените" налудни идеи. При този случай за първи път разбрах смятания дотогава за безсмислен език на шизофрениците. Това бе историята на Бабет С, която публикувах. През 1908 изнесох лекция за нея в кметството на Цюрих.\nПациентката, родена в стария квартал на Цюрих, бе живяла и израсла в тесните, мръсни улички на бедността. Сестра й била проститутка, бащата - пияница. Тя заболяла на тридесет и девет годишна възраст от параноидна форма на деменция прекокс, с типична мегаломания. Когато се запознах с нея, тя бе прекарала в заведението около двадесет години. Стотици студенти бяха получили от нея първите си впечатления от ужасния процес на психична дезинтеграция. Тя беше един от класическите обекти за демонстрация в клиниката. Бабет бе напълно луда и казваше неща, които изобщо не се разбираха. С .цялата си упоритост предприех опита да разбера съдържанието на нейните объркани изрази. Например тя казваше: „Аз съм Лорелай!”, и то защото лекарят, когато се опитвал да разбере нейния случай, винаги казвал: „Не зная какво трябва да означава това"21. Или например се оплакваше: „Аз съм Сократовият заместник!", което, както можах да открия, трябваше да означава: „И аз като Сократ съм невинно набедена!" Забавни изрази като: „Аз съм незаменима двойна политехника", „Аз съм сливов сладкиш върху основа от царевичен грис", „Аз съм Германия и Хелвеция от изключително сладко масло!", „Неапол и аз трябва да осигуряваме юфка за света!" - тези фрази означаваха нарастване на стойностите, т. е. компенсиране на едно чувство за малоценност.\nЗаниманията с Бабет и с други подобни случаи ме убедиха, че много от това, което ние смятаме за безсмислено у душевноболните, не е толкова „налудничаво", колкото изглежда. Неведнъж се убеждавах, че в основата на тези пациенти се крие една „личност", която трябва да бъде смятана за нормална и която наблюдава. От време на време (главно чрез гласовете на сънищата) тя може да прави съвсем разумни забележки и възражения, дори може да се случи при някое физическо заболяване тя отново да излезе на преден план и да направи така, че пациентът да изглежда съвсем нормален.\nТака веднъж трябваше да се занимавам с една възрастна, шизофренна, при която много ясно различавах скритата „нормална" личност. Случаят не беше за лечение, а само за наблюдение. Като всички лекари и аз имах пациенти, които трябваше без надежда за излекуване да бъдат съпроводени до смъртта им. Жената чуваше гласове, които били разпространени из цялото тяло. Един от тези гласове бил точно в центъра на гръдния кош и тя го наричаше „гласа на Бога". „На него трябва да се уповаваме" - й казах, като се учудих на собствения си кураж, тъй като по правило този глас правеше доста разумни забележки. С помощта на този глас се справях с тази пациентка доста добре. Един път гласът каза: „Та той трябва да те изпитва по Библията!" И тя донесе една стара, раздърпана от четене, Библия, а аз трябваше всеки път да й давам по една глава, която да прочита. Следващия път трябваше да я изпитвам по нея. Това вършех в продължение на около седем години всяка втора седмица. Отначало тази моя роля ми изглеждаше малко странна, но след известно време осъзнах какво означаваше това упражнение: по този начин вниманието на пациентката се поддържаше будно, така че тя да не пропада още по-дълбоко в дезинтегриращия сън на несъзнаваното. Резултатът се прояви в това, че разпространените преди из цялото тяло гласове се съсредоточиха само в лявата половина, а дясната бе напълно освободена. Интензивността на феномена в лявата част на тялото не се бе удвоила, а оставаше същата като преди. Би могло да се каже, че пациентката се е излекувала поне „наполовина". Неочакван успех, защото не си бях представял, че четенето на Библията ще има терапевтично въздействие.\nЗаниманията с пациентите ми разкриха, че параноидните идеи и халюцинациите имат в основата си смислово ядро. Зад тях стои една личност, една история на живота, една надежда или желание. Причината да не разбираме смисъла им е в нас. За първи път разбрах, че в психозата се крие една обща личностна психология, че и тук откриваме старите човешки конфликти. Дори у пациенти, конто изглеждат затъпели, апатични или видиотени, протичат повече и по-разумни процеси, отколкото се вижда на повърхността. Всъщност у душевноболните не откриваме нищо ново и неизвестно - ние просто се срещаме с подмолите на нашето собствено същество. Подобна гледна точка тогава представляваше огромно емоционално преживяване за мен.\nВинаги ми се е струвало чудно, че на психиатрията й бе нужно толкова дълго време, докато най-сетне се насочи към съдържанията на психозата. Никога не се задаваше въпросът: какво означават фантазиите на пациента, защо един пациент има едни, а друг - съвсем различни от него фантазии, защо например един вярва, че го преследват йезуитите, друг - че евреите искат да го отровят, а трети - че полицията го следи. Съдържанието на фантазиите не се приемаше сериозно, а просто се говореше най-общо например за „мания за преследване". Изглежда ми също така чудно, че моите тогавашни изследвания сега са почти забравени. Още в началото на века бях лекувал шизофрении с приложение на психотерапевтични методи, т. е. те не се откриват днес. Но беше нужно още много време, за да започне приложението на психологията в психотерапията.\nКогато бях още в клиниката, трябваше да бъда много дискретен при лечението на моите пациенти. Налагаше се много да внимавам, ако исках да избегна обвинението във фантазьорство. Шизофренията, или както тогава я наричаха „деменция прекокс", се смяташе за неизлечимо заболяване. Ако един случай на шизофрения биваше излекуван успешно, се смяташе просто, че той не е бил такъв.\nКогато Фройд ме посети в клиниката в Цюрих през 1908 г., аз му демонстрирах случая Бабет. После той ми каза: „Знаете ли, Юнг, това, което сте открили у тази пациентка, определено е много интересно. Но как само сте могли да издържите дни и часове наред с тази поразително грозна жена?" Трябва да съм го погледнал доста удивено, защото тази мисъл изобщо не ми бе минавала през ума. За мен пациентката бе едно добродушно старо същество, с много хубави налудни идеи и интересни изрази, които произнасяше. В края на краищата и у нея зад един облак от гротескни безсмислици прозираше човешкият образ. При Бабет не се получи резултат от терапията, тъй като тя беше болна от твърде много време, но бях свидетел на други случаи, при които този вид внимателен подход имаше трайно терапевтично въздействие.\nОтвън се проявява само трагичният разпад у душевноболните, но твърде рядко - животът на тази страна на психиката, която е непозната за нас. Често външният вид лъже, както установих в случая на една моя пациентка - млада кататоничка на осемнадесет години. Произхождайки от образовано семейство, на петнадесет години тя бива прелъстена от брат си и после изнасилена от свои съученици. От шестнадесетата си годишнина тя започва да се усамотява, крие се от хората и в края на краищата изпитва чувство на привързаност единствено към едно зло дворно куче, което принадлежи на други хора и което тя се опитва да предразположи. Ставайки все по-странна, на седемнадесет години тя попада в клиника за душевноболни, където прекарва около година и половина. Тя чуваше гласове, отказваше да се храни и бе напълно онемяла - отказваше да говори. Когато я видях за първи път, тя бе изпаднала в типично кататонично състояние.\nЗа около четири седмици аз постепенно успях да я накарам да говори и след преодоляване на твърдата и съпротива тя ми разказа, че е живяла на луната. Тя била населена, но отначало момичето срещнало само мъже, които я взели със себе си и я отвели в едно „подлунно" убежище, където се намирали техните жени и деца. Високите лунни планини обитавал някакъв вампир, който нападал жени и деца и ги убивал, така че лунният народ бил застрашен от изтребване. Това била причината за „подлунното" съществувание на женската половина от населението.\nМоята пациентка решила да направи нещо за лунния народ и възнамерявала да унищожи вампира. След дълги приготовления тя го очаквала върху една платформа високо на кулата, построена с тази цел. След няколко нощи на очакване тя най-после го видяла да се задава отдалеч като огромна черна птица, която се реела. Взела дългия си меч, скрила го в своята роба и зачакала. Изведнъж той застанал пред нея - с няколко чифта криле, лицето му и фигурата му били покрити с тях. Нищо не могло да се види освен перата му. Тя била силно изненадана, а и любопитството я карало да види как изглежда - приближила се с ръка върху дръжката на ножа и внезапно крилете се разтворили: пред нея застанал неземно красив мъж. Той я обгърнал с ръцете криле в желязна прегръдка, така че тя не могла да си послужи с меча. Освен това била така зашеметена от вида на вампира, че не би била в състояние да го удари с острието. Той я повдигнал от земята и отлетял с нея.\nСлед това откровение момичето отново можеше да говори без задръжки, но ето че се появиха и нейните упреци: затворил съм й обратния път към луната, не можела вече да се откъсне от земята. Този свят не бил хубав, луната била толкова хубава, а животът там -изпълнен със смисъл. Малко по-късно тя отново имаше пристъп на кататония. За известно време изпадна в буйство. Когато след два месеца бе изписана, с нея отново можеше да се говори и постепенно тя разбра, че животът на земята бе неизбежен. Отчаяна, тя воюваше срещу тази неизбежност и нейните последствия и трябваше отново да бъде затворена в психиатрията. Веднъж я посетих в килията й и й казах: „Всичко това не ви помага. Не можете да се върнете на луната!" Тя изслуша думите ми мълчаливо и напълно безучастно. Този път излезе от клиниката след кратък престой и се примири със съдбата си.\nСкоро си намери място като болногледачка в един санаториум. Там един лекар - асистент, който се опитал да се приближи до нея малко невнимателно, бил възпрян от нея с изстрел от пистолет. За щастие получил само леко нараняване. Значи си бе набавила револвер. И преди носеше зареден револвер със себе си. При последния разговор, в края на лечението, тя ми го показа - беше го донесла. На учудения ми въпрос отговори: „С него щях да ви застрелям, ако се бяхте отказали!"\nКогато вълнението около изстрелите поутихна, тя отново се върна в родината си. Ожени се, имаше няколко деца и преживя две световни войни на Изток, без да получи нов пристъп на болестта си.\nКакво може да се каже като обяснение на нейните фантазии? Поради инцеста, преживян като младо момиче, тя се чувстваше унижена в очите на света, но в царството на фантазията - възвисена: тя бе, така да се каже, пренесена в едно митично царство, защото инцестът е прерогатив на царя и боговете. По този начин обаче се получава пълно отчуждаване от света, състояние на психоза. Тя се превръща в „екстрамундан" (извънземно - бел. ред.) и загубва всякакъв контакт с хората. Попадайки в космическите далечини, тя среща крилатия демон в небесните простори. Неговия образ тя проецира в процеса на лечението и според правилото - върху мен. Така аз автоматично съм заплашен от смърт, както и всеки, който би се опитал да я убеди да започне нормално човешко съществуване. Чрез своя разказ тя до известна степен предава демона на мен, а самата тя се свързва с едно земно човешко същество. Така тя можа да се върне обратно към живота и дори да се омъжи.\nАз самият оттогава гледам на заболяването на душевноболните с други очи, защото проникнах в богатството и значимостта на техните вътрешни преживявания.\nЧесто ме питат за моя психотерапевтичен или аналитичен метод. На това не мога да дам еднозначен отговор. При всеки случай терапията е различна. Когато един лекар ми каже, че стриктно се придържа към един или друг „метод", аз започвам да се съмнявам в терапевтичния ефект. В литературата толкова много се говори за съпротивата на пациента, че почти изглежда, че на него му се натрапва нещо, докато всъщност лечителят би трябвало да извежда своя метод естествено от самия болен. Психотерапията и анализите са толкова различни, колкото човешките индивиди. Към всеки пациент прилагам по възможност индивидуален подход на лечение, тъй като решението на проблема е винаги индивидуално. Общовалидните правила могат да се прилагат само сит grano salts (с щипка сол). Една психологическа истина е валидна само тогава, когато може да бъде преобърната. Едно решение, което за мен е неприемливо, за някой друг може да бъде единствено правилното.\nЕстествено, един лекар трябва да познава т. нар. „методи". Но той също така трябва и да се предпазва от това да се придържа само към един определен рутинен начин. Теоретичните предпоставки трябва да се прилагат много внимателно. Днес може би са верните, но утре могат да бъдат други. В моите анализи те не играят никаква роля. Умишлено съм несистематичен. За мен по отношение на индивида съществува само индивидуалното разбиране. За всеки пациент е необходим различен език. Така при някои анализи може да бъда чут да говоря „адлериански", а при други - „фройдистки" диалект.\nРешаващият факт е, че аз като човек се изправям пред друг човек. Анализата е диалог, в който участват двама партньори. Аналитикът и пациентът сядат един срещу друг - очи в очи. Лекарят има да каже нещо, но пациентът също.\nТъй като същността на психотерапията не е в това да се „прилага някакъв метод", то само обучението по психиатрия не е достатъчно. Аз самият трябваше още дълго да работя, докато овладея инструмента на психотерапията. Още през 1909 ми беше ясно, че не мога да лекувам латентни психози, ако не разбирам тяхната символика. Тогава започнах да изучавам митологията.\nПри образованите и интелигентни пациенти психиатърът има нужда от нещо повече от чисто професионалните знания. Независимо от теоретичните постановки, той трябва да разбере какво в действителност вълнува пациента, в противен случай може да бъде предизвикана излишна съпротива. Не става дума просто да се потвърди една теория, а самият пациент да разбере себе си като индивид. Това обаче не е възможно без сравнение с колективните възгледи, относно които лекарят трябва да бъде осведомен. Точно затова не е достатъчно само медицинско образование, тъй като хоризонтът на човешката душа има безкрайно по-голям обсег от този на лекарския кабинет за консултации.\nДушата е значително по-комплицирана и недостъпна от тялото. Тя е, така да се каже, едната половина на света, който съществува само доколкото човек го осъзнава. Затова душата не е просто личен, а световен проблем и психиатърът трябва да се занимава с един цял свят.\nНо днес повече от всякога е ясно, че опасността, която ни заплашва, не идва от природата, а от човека, от душата на индивида и на масата. Психичната алтернатива на човека е опасността. Всичко зависи от това, дали нашата психика функционира правилно или не. Ако днес някои хора си загубят разума, ще експлоадира някоя водородна бомба!\nПсихотерапевтът трябва да разбира не само пациента, еднакво важно е да разбира и себе си. Затова т. нар. учебна самоанализа, т. е. анализата на аналитика, е conditio sine qua поп (необходимо и достатъчно условие). Терапията на пациента започва, така да се каже, от лекаря. Само когато той знае как да се справя със себе си и със своите собствени проблеми, само тогава той може да научи и пациента на това. Но само тогава. При учебната анализа лекарят трябва да се научи да познава своята душа, да се отнася сериозно към нея. Ако не може да стори това, няма да успее да научи и пациента. Така последният ще загуби част от своята душа, както и лекарят - част от своята, която не е опознал. Не е достатъчно при учебната анализа лекарят да усвои една система от понятия. Като анализант той трябва да осъзнава, че анализата засяга самия него, че анализата е част от истинския живот, а не просто метод, който се заучава буквално. Лекарят или терапевтът, който в своята учебна анализа не схваща това, по-късно ще трябва да плаща много по-скъпо.\nСъществува т. нар. „малка психотерапия", но при същинската анализа пациентът и лекарят съставляват едно цяло. Има много случаи, които са неизлечими, ако не си отдаден изцяло. Когато става дума за важни неща, решаващо е дали лекарят се смята за част от драмата, или се скрива зад авторитета си. В големите кризи на живота, в изключителните моменти - когато става дума „да бъдеш или да не бъдеш", не помагат дребните сугестивни фокуси, тогава е изправено пред предизвикателството цялото същество на лекаря.\nТерапевтът през цялото време трябва да си държи сметка как той самият реагира на конфронтацията с пациента. Защото, наистина, човек не реагира само със съзнанието си, а трябва винаги да си задава и въпроса: как нашето несъзнавано преживява ситуацията? Така че трябва да се търси начин да се изследват сънищата, да се внимава до най-малката подробност и да наблюдаваш не само пациента си, но и себе си, защото при определени обстоятелства цялото лечение може да бъде провалено, за което искам да ви дам пример.\nИмах една пациентка, много интелигентна жена, която обаче по различни причини предизвикваше в мен съмнения. Отначало анализата вървеше добре, но след известно време ми се стори, че при тълкуването на сънищата не улучвам верния отговор, и забелязах известна повърхностност в разговора. Така че реших да говоря с пациентката на тази тема, защото и на нея, естествено, не й бе убягнало от вниманието, че нещо не върви както трябва. През нощта преди нейното поредно посещение сънувах следния сън:\nВървя през една долина, огряна от вечерното слънце, по някакъв селски път. Отдясно се издига стръмен хълм, а на върха му - замък. На най-високата кула се вижда жена, която седи на нещо като балюстрада. За да мога да я видя по-добре, трябваше да извия главата си силно назад. Събудих се с усещането за схващане в тила. Дори в съня разпознах в тази жена моята пациентка.\nОбяснение намерих веднага: щом в съня си трябваше да гледам към пациентката си по този начин, то в действителността вероятно съм я гледал отвисоко. Та нали сънищата са компенсации на съзнаваните нагласи. Споделих с нея съня си и моето тълкуване. Веднага последва промяна в ситуацията и лечението отново навлезе в обичайното си русло.\nКато лекар винаги си задавам въпроса: какво послание ми носи пациентът? Какво означава той за мен? Ако не означава нищо, аз нямам никаква опорна точка. Само там, където лекарят сам е повлиян, той може да влияе. „Само раненият психиатър лекува!" Там обаче където лекарят има сякаш бронирана личност, той не може да въздейства. Отнасям се сериозно към своите пациенти. Може и аз някога да се изправя пред подобен проблем. Често се случва пациентът да е точно нужният мехлем за слабото място на лекаря. От това могат да възникнат сложни ситуации също и за лекаря или - по-скоро, специално за него.\nВсеки терапевт би трябвало да има и контрол - чрез едно трето лице, за да може да сравни и с друга гледна точка, - та дори и папата си има изповедник! Винаги съм съветвал аналитиците: „Осигурете си изповедник или изповедничка!" Жените имат голяма дарба за това. Те често притежават изключителна интуиция и критичност и могат да разгадаят картите на мъжа или при определени обстоятелства - ходовете на неговата анима. Те често разкриват такива страни, които мъжът не вижда. Ето защо няма жена, която да е била убедена, че мъжът й е свръхчовек!\nАко някой има невроза, естествено е да му се направи анализа; ако обаче той се чувства нормално, не може да бъде принуден за това. Все пак мога да ви уверя, че с т. нар. „нормалност" съм имал удивителни случаи. Веднъж бях посетен от един съвсем „нормален" ученик. Беше лекар и дойде при мен с най-добри препоръки от един възрастен колега. Лекарят бил асистент на моя колега и по-късно поел неговата практика. Сега имаше нормална практика, нормален успех, нормална жена и нормални деца, живееше в нормална малка къща, в нормално малко градче, с нормален доход и - вероятно - с нормална диета. Искаше да стане аналитик. Казах му: „Знаете ли какво означава това? Отначало трябва да опознаете себе си. Вие самият сте инструментът. Ако не сте добре, как може пациентът да стане добре? Ако не сте убеден, то как ще можете да убедите него? Вие самият трябва да сте истинският материал. Но ако не сте, Господ да ви е на помощ! Тогава ще заблуждавате пациентите; трябва следователно най-напред да изпробвате анализата върхусебе си." Човекът се съгласи, но веднага ми каза: „Нямам проблеми, които да ви разкажа!" Това би трябвало още тогава да ми послужи като предупреждение... Съгласих се и казах; „Хайде, нека тогава да разгледаме сънищата ви!" Той каза: „Нямам сънища!" Аз: „Скоро ще се появят." Друг на негово място още на другата нощ би сънувал нещо, но той не можеше да си спомни никакъв сън. Това продължи около две седмици и аз се почувствах ужасно.\nНай-после се появи един впечатляващ сън. Той бе сънувал, че пътува с влак. В един град влакът имал два часа престой. Тъй като не познавал града, а с удоволствие би го опознал, сънуващият тръгнал към центъра на града. Там открил средновековна сграда - може би кметството, и влязъл вътре. Минал през дълги коридори и прекрасни помещения, по чиито стени висели стари картини и гоблени. Наоколо виждал скъпи старинни предмети. Изведнъж забелязал, че притъмнява и че слънцето залязва. Помислил си: „Трябва да се връщам на гарата!" В този момент открил, че се е загубил и че не знае къде е изходът. Изплашил се и заедно с това осъзнал, че до момента не срещнал жив човек в сградата. Изплашен, той ускорил крачка с надежда все пак да намери някого. Но не срещнал никого. Стигнал до голяма врата и си помислил с облекчение: „Ето го изхода!", отворил вратата и попаднал в огромна зала. Там било толкова тъмно, че сънуващият не могъл да различи дори отсрещната стена. Дълбоко разтърсен от ужас, той се затичал през празната зала, надявайки се да открие изхода на другата страна. Тогава точно по средата на залата видял на пода нещо бяло и когато се приближил, забелязал, че това е около двегодишно дете идиот, което седяло на нощното си гърне и се цапало с фекалии. В този миг той се събудил с вик и изпаднал в паника.\nСега вече знаех достатъчно: това бе една латентна психоза! Мога да ви кажа, че се изпотих, докато се опитвах да го освободя от съня. Трябваше да му дам колкото може по-безобидно обяснение на сънуваното. На подробностите изобщо не се спирах.\nА това, което показва сънят, е приблизително следното: пътуването, с което започва, е пътуването му до Цюрих. Там остава за съвсем кратко време. Детето в центъра на стаята е образ на самия него като двегодишно дете. За малките деца подобни лоши маниери са малконеобичайни, но все пак - възможни, Изпражненията привличат вниманието им, защото са цветни и миришат! Когато едно дете расте в града, а освен това и в едно строго семейство, подобно нещо се случва понякога.\nНо лекарят, сънуващият, не бе дете, той бе възрастен. И затова онзи сънищен образ в центъра е един символ. Когато той ми разказа съня си, за мен бе ясно, че неговата нормалност е компенсация. Бях го хванал в последната минута, на косъм; в противен случай латентната психоза би избила и би се проявила. Това трябваше да бъде предотвратено. Най-после с помощта на един от неговите сънища успях да намеря приемлив завършек на неговата учебна анализа. За този финал и двамата бяхме благодарни един на друг. Аз не му позволих да узнае нищо за моята диагноза, но той все пак забеляза, че в него е на път някаква фатална паника, когато веднъж сънува, че един опасен душевноболен го преследва. Веднага след това сънуващият се прибра в родния си край. Никога повече не докосна своето несъзнавано. Тенденцията му към нормалност отговаряше на личността му, която в сблъсък с несъзнаваното не би се развила, а просто би се взривила. Тези латентни психози са betes noires (черните овце) на психотерапевтите, тъй като често твърде трудно се разкриват. В подобни случаи е много важно да се разбират сънищата.\nПо такъв начин стигаме до въпроса за анализата от немедици. Аз съм за това също и немедиците да изучават психотерапия и да я прилагат, но при латентните психози те лесно могат да бъдат подведени. Затова подкрепям мнението, че немедици могат да работят като аналитици, но винаги под контрола на професионалист психиатър. Когато дори и по най-незначителен повод усещат несигурност, трябва да прибягват до неговия съвет. Дори и за лекарите е трудно да разпознаят латентната шизофрения, както и да я лекуват, а какво остава за лаика! Аз съм се убеждавал от опит, че неспециалистите, които са се занимавали с психотерапия дълго време и сами са минали през анализа, отчасти знаят и могат. Да добавим към това и факта, че липсват достатъчно лекари, които прилагат психотерапия. Тази практика изисква продължително и основно обучение, както и обща култура, каквато притежават само единици.\nОтношенията между лекар и пациент, особено когато възниква пренасяне от страна па пациента или известна (по-малка или по-голяма) неосъзната идентификация на лекаря с пациента, може понякога да доведе до явления от парапсихологично естество. Често съм преживявал това. Особено силно впечатление ми направи случаят с един пациент, когото изведох от състояние на психогенна депресия. След това той се върна у дома и се ожени, но жена му не ми харесваше. Когато я видях за първи път, тя ми направи особено неприятно впечатление. Изпитах неприязън. Забелязах, че й бях като трън в очите поради влиянието, което имах над мъжа й, който ми беше благодарен. Често се случва жените, които не обичат мъжете си истински, да са ревниви и да разбиват техните приятелства. Те искат да го притежават изцяло, защото фактически те не му принадлежат изцяло. В центъра на всяка ревност е липсата на любов.\nНагласата на съпругата означаваше допълнително натоварване за пациента ми, с което не би могъл да се справи. Една година след сватбата под бремето на този натиск той отново се озова в състояние на депресия. Имах с него предварителна уговорка - подобна възможност съществуваше - да се обади веднага щом забележи отслабване на духа. Не без влиянието на жена си, която омаловажила състоянието му, той обаче пренебрегна това и изобщо не се обади.\nПо същото време трябваше да изнеса доклад в Б. Около полунощ се прибрах в хотела - след доклада бях вечерял с приятели - и веднага си легнах. Дълго лежах буден. Около два часа - вероятно едва-що бях заспал, се събудих, обзет от ужас и убеден, че някой бе влязъл в стаята. Веднага запалих лампата, но нямаше никой. Помислих, че някой е сбъркал стаята, и погледнах в коридора - но там цареше мъртва тишина. „Чудно! - помислих си аз. - Та някой влезе в стаята!" После се опитах да си припомня всичко отпреди и се сетих, че ме е събудила тъпа болка, сякаш нещо се бе блъснало в челото ми и бе заседнало в задната част на черепа. На другия ден получих телеграма, че моят пациент се е самоубил. Застрелял се. По-късно научих, че куршумът заседнал в задната част на черепа.\nВ този случай става дума за чисто синхронистично явление, което нерядко се наблюдава във връзка с архетипова ситуация - в този случай смърт. Чрез релативиране на времето и пространството в несъзнаваното е възможно аз да съм възприел нещо, което се е случило в действителност някъде. Колективното несъзнавано принадлежи на всички, то е фундаментът на това, което древността отбелязва като „симпатия на всички неща". В този случай моето несъзнавано е узнало за състоянието на моя пациент. Почти цялата вечер се чувствах неспокойно и особено нервно, в пълен контраст с моето обичайно настроение.\nНикога не се опитвам да разубеждавам от нещо един пациент и не упражнявам натиск. Залагам на това пациентът сам да стигне до своето решение. При мен един езичник остава езичник, един християнин - християнин, евреинът - евреин, в съответствие с това, което е предопределила съдбата му.\nСпомням си случая на една еврейка, която бе изгубила вярата си. Всичко започна с един мой сън, в който младо, непознато момиче дойде при мен като пациентка. Тя ми разказа своя случай и докато разказваше, аз си помислих: та аз изобщо не я разбирам! Не разбирам за какво става дума! Но изведнъж ми дойде наум, че тя има необикновен бащин комплекс. Това беше сънят.\nНа следващия ден в разписанието ми имаше точка: консултация - 16 ч. Появи се едно младо момиче - еврейка, дъщеря на богато семейство банкери, красива, елегантна, много интелигентна. Тя имаше вече една анализа зад гърба си, но лекарят постигнал такова пренасяне, че я помолил да прекратят и повече да не идва при него, защото обратното би провалило брака му.\nОт години момичето страдало от страхова невроза, която след този случай естествено се влошила. Започнах с анамнезата, но не можах да открия нещо особено. Тя бе еманципирана западнячка - еврейка, просветена до мозъка на костите, без предразсъдъци. Отначало не можех да разбера случая, но изведнъж се сетих за съня и си помислих: Боже, та това е малкото момиче от моя сън! Но тъй като не можех да открия при нея никакъв бащин комплекс, я попитах, както правя при такива случаи, за дядо й. Забелязах как тя за миг притвори очите и веднага разбрах: тук се крие отговорът. И така, аз я помолих да ми разкаже за този дядо и научих, че той бил равин и принадлежал към една еврейска секта. Попитах: „Шассидим ли имате предвид?" Тя потвърди. Попитах отново: „Щом е бил равин, бил ли е същевременно и задик?" Тя: „Да, хората казват, че бил дори нещо като светец, притежавал и „второ зрение". Но всичко това са глупости! Такива неща изобщо не съществуват!"\nС това приключих анамнезата и разбрах историята на нейната невроза. Обясних й я: „Сега ще ви кажа нещо, което може би няма да можете да приемете: дядо ви е бил задик, баща ви е отстъпил от вярата. Той е предал тайната и е забравил Бога. Вие сте получили неврозата си, защото страхът от Бога е влязъл във вас!" Това я удари като мълния!\nПрез следващата нощ отново имах съновидение. В дома ми имаше прием и - виж ти! - малката също присъстваше. Тя се приближи и попита: „Нямате ли чадър? Така силно вали!" Наистина намерих чадър, повъртях го несръчно, за да го отворя, и се канех да й го дам. Но какво се случи тогава? Аз й го предадох на колене, като на богиня!\nРазказах й този сън, а след осем дни неврозата бе отшумяла22. Сънят ми показа, че тя не бе само повърхностна личност, но и че зад всичко се криеше една светица. Но тя нямаше никакви митологични представи и затова най-важните черти от нейната натура търсеха начин да се изявят. Цялата й духовна дейност бе свързана с флиртове, дрехи, сексуалност, защото тя изобщо не познаваше нищо друго. Познаваше само интелекта и водеше един безсмислен живот. В действителност тя бе едно дете на Бога, което би трябвало да изпълни Неговата тайна Воля. Аз трябваше да събудя у нея митологични и религиозни представи, защото тя бе от хората, от които се изисква духовна активност. Така животът й се изпълни със смисъл и от неврозата не остана и следа.\nПри този случай не прилагах никакъв „метод", а бях видял присъствието на божествената сила. Това именно обясних на пациентката и това подпомогна излекуването й. Така тук беше важен не „методът", а „страхът от Бога".\nЧесто съм виждал как хората стават невротични, когато се задоволяват с недостатъчни или фалшиви отговори на жизнените въпроси. Те търсят служба, брак, положение, външен успех и пари, а остават нещастни и невротични дори когато са постигнали това, което търсят. Подобни хора имат тесен духовен хоризонт. Животът им няма достатъчно съдържание, смисъл. Ако успеят да се развият като пълноценни личности, тогава най-често и неврозата им изчезва. Поради това идеята за развитието винаги е била от първостепенно значение за мене.\nГолямата част от моите пациенти се състоеше не от вярващи хора, а от такива, които бяха загубили вярата си. При мен идваха „заблудените овце". И днес вярващият човек има възможност да живее в „символен свят". Да си спомним само за преживяването на литургията, кръщението, imitacio Christi и много други. Но подобен живот и преживяването на символите предполагат живото участие на вярващия, а това често липсва на съвременния човек. При невротичните хора - най-често. В тези случаи сме принудени да наблюдаваме дали несъзнаваиото не произвежда символи, които заместват липсващите. Тогава обаче все още остава открит въпросът, дали човек, който има съответните сънища или видения, е в състояние да разбира тяхното значение и да носи последствията за тях.\nПодобен случай съм описал в За архетиповете на колективното несъзнавано. Един теолог сънувал сън, който често се повтарял. Сънувал, че стои на склон, откъдето пред него се открива прекрасен изглед към дълбока долина с гъсти гори. Той знае, че нещо винаги го е възпирало да отиде дотам. Този път обаче решава да изпълни плана си. Когато приближава към езерото, му става страшно; внезапно прошумолява лек повей на вятър над водната повърхност, която се накъдря и потъмнява. Той се събужда с вик от страх.\nНа пръв поглед сънят изглежда необясним. Но като теолог сънуващият би могъл да си спомни за „басейна", чиято вода била раздвижена от внезапен вятър - басейна на Бетесда, където се потапяли болните за изцеление. Един ангел се спуснал и докоснал с крило водата, която така придобила целебна сила. Лекият вятър е пневмата, която вее, накъдето иска. И това причинява на сънуващия ужасния страх. Намеква се за нечие невидимо присъствие, за една божествена сила, която живее сама по себе си и от чието присъствие човек бива обзет от ужас. Сънуващият с нежелание си спомня за басейна на Бетесда. Той не желае нищо от него, защото подобни неща се срещат само в Библията или най-много в неделя сутрин в проповедта. Те нямат нищо общо с психологията. За Светия Дух се говори само по празнични поводи, но това изобщо не е явление, което се преживява.\nЗнаех, че сънуващият би могъл да преодолее ужаса и, така да се каже, да превъзмогне паниката си, но аз никога не настоявам, когато виждам, че човекът не желае да поеме пътя, който се разкрива пред него. Не споделям евтиното допускане, че става дума за обикновена съпротива. Съпротивите - когато те са упорити, заслужават внимание, защото често са имали смисъл като предупреждения, които не бива да бъдат пренебрегвани. Целебното за един може да бъде отровно за друг или дадена операция може да има смъртен изход, ако е противопоказна.\nКогато става дума за най-интимно преживяване, за ядрото на личността, тогава повечето хора се ужасяват и много от тях бягат от него. Както и този теолог. Разбира се, съзнавам, че теолозите са в по-трудно положение от останалите. От една страна, те са по-близо до религиозното, но, от друга - са no-тясно свързани с църквата и догмата. Рискът от вътрешното преживяване, духовната авантюра е чужда на повечето хора. Възможността подобно преживяване да притежава психична реалност се възприема като анатема от тях. Трябва или да е „свръхестествено", или поне „исторически" обоснована. А психически? Пред лицето на този въпрос често се проявява едно неподозирано, но дълбоко презрение към душата.\nВ съвременната психотерапия често се изисква лекарят или психотерапевтът да „придружи", така да се каже, пациента в неговите афекти. Понякога е нужна активна намеса от страна на лекаря.\nВеднъж дойде една дама от висшата аристокрация, която имала навика да раздава плесници на своите служители, включително на нейните лекари. Тя страдаше от натраплива невроза и бе преминала лечение в клиника. Разбира се, тя беше „подарила" задължителната плесница на главния лекар. В нейните очи той беше само по-висш valet tie chambre (прислужник)23. Нали му плащаше! Тогава той я изпратил при друг лекар, а там се случило същото. Тъй като дамата всъщност не беше истински болна, но във всеки случай трябваше да бъде лекувана с „ръкавици", злополучният лекар я изпратил при мен.\nТя беше внушителна и представителна личност, висока шест стъпки - можеше да те напердаши! - уверявам ви! И така, тя се появи и ние проведохме приятен разговор. След това дойде мигът, когато трябваше да й кажа и нещо неприятно. Разярена, тя скочи и ме заплаши, че ще ме удари. Аз също скочих и й казах: „Е, добре, вие сте дамата, вие удряте първа! Но след това удрям аз!", и наистина щях да го направя. Тя падна назад в стола си и просто се смали. „Досега никой не ми е казвал това!" - протестира тя, но оттук терапията потръгна успешно.\nТова, от което се нуждаеше тази пациентка, бе мъжка реакция. В този случай би било съвсем неправилно да бъде „придружавана". Това не би било от полза за нея. Тя страдаше от натраплива невроза, тъй като не можеше да си налага морални задръжки. Такива пациенти трябва да имат някаква друга форма на задръжка - именно поради това идват симптомите на натрапливост.\nПреди години бях подготвил статистика за резултатите от моята лечебна практика. Вече не си спомням точно цифрите, но около една трета бяха излекувани, една трета - със значително подобрение и една трета - без особено повлияване. Но точно случаите без подобрение са трудни за преценка, защото някои неща не се отключват и разбират от пациентите в продължение на години и едва тогава оказват влияние. Колко често ми се е случвало някога мои пациенти да ми пишат: „Едва десет години след като съм бил при вас, разбирам онова, което в действителност е било."\nМалко случаи са ми се изплъзвали, много рядко е трябвало да отпращам някой пациент. Но дори и сред тях има такива, които по-късно са ми изпращали положителни съобщения. Точно затова преценката за успеха на едно лечение е толкова трудна.\nВ хода на лечебната практика на един лекар, разбира се, се появяват хора, които са от значение и за него самия. Той среща личности, които за щастие или нещастие никога не са привличали вниманието на обществото и въпреки това или точно затова притежават необикновен размах или са преживели безподобни събития и катастрофи. Понякога това са изключителни дарования, за които другият би трябвало да пожертва живота си с неизчерпаем ентусиазъм, но те са се сраснали с толкова неблагоприятна психична диспозиция, че човек не знае дали има работа с гении или с една недоразвита личност. Нерядко при необичайни обстоятелства в тях разцъфтяват богатствата на една душа, каквато никога не бихме се надявали да срещнем в социалните низини. Необходимата за психотерапевтичната дейност връзка не позволява на лекаря да откъсне очи от висотите и дълбините на човешкото страдание. Тази връзка се състои преди всичко в постоянното сравняване и съпоставяне, в диалектическото конфронтиране на две противоположни психични реалности. Ако подобни впечатления по една или друга причина не се сблъскат едно с друго, то психотерапевтичният процес остава безрезултатен и не се постига никаква промяна. Ако лекар и пациент не се превърнат в проблем един за друг, не може да бъде намерено решение.\nСред т. нар. невротични пациенти в наши дни има немалко такива, които преди не са били невротици - т. е. раздвоени в самите себе си. Ако живееха във време и обкръжение, където човекът е свързан със света на предците чрез митовете, следователно с природата, не само външно, а съпреживяно, те биха избегнали разцеплението в себе си. Става дума за хора, които не могат нито да понесат загубата на митовете, нито да намерят пътя към външния свят, т. е. към света през погледа на естествените науки, още по-малко могат да се задоволят с интелектуалната игра на думи, която няма нищо общо с мъдростта.\nТези жертви на душевното раздвоение на нашето време са само „факултативни" невротици, които се отърсват от привидно болестното в същия момент, в който зеещата пропаст между Аза и несъзнаваното се затвори. Лекарят, който е изпитал на собствен гръб дълбокото раздвоение, вероятно по-добре може да разбере несъзнаваните душевни процеси и да избегне типичната опасност от инфлация, грозяща психолозите. Който не познава нуминозното влияние на архетиповете от собствен опит, едва ли ще може да избегне негативното им въздействие, когато се сблъска на практика с него. Той ще го надценява или ще го подценява, тъй като притежава само теоретично становище, но не и емпиричен критерий. Оттук започват - но не само за лекаря - опасните заблуди, първата от които представлява опитът за интелектуално доминиране. Това служи на тайната цел - отдалечаване на лекаря и пациента от архетиповото въздействие, както и от действителния опит, в полза на един привидно сигурен, изкуствен, но само двуизмерен свят на понятията, който би искал да прикрие действителния живот с т. нар. ясни понятия. Изместването към понятийното отнема същността от опита и му придава само някакво име, което отсега нататък бива поставяно на мястото на действителността. Никой не е отговорен за едно понятие и това е именно търсеното удобство, което обещава защита от преживяването. Но духът не живее в понятията, а в действията и фактите. Не можеш да примамиш кучето с голи думи, и все пак човек повтаря тази процедура до безкрайност.\nКъм най-трудните и неблагодарни пациенти според моя опит освен обикновените лъжци спадат и т. нар. интелектуалци, защото при тях едната ръка никога не знае какво върши другата. Те култивират една психология a compartimejits (сравнявайки). Всичко при тях се урежда с един интелект, неподчинен на контрола на чувството - и все пак човек получава невроза, ако чувството е неразвито.\nОт срещите с моите пациенти, които анализирах, и от сблъсъка с душевния феномен, който се представи пред мен и моите пациенти с неизчерпаема редица от образи, аз придобих много познания и преди всичко проникнах в собствената си същност. И много от наученото идваше от моите грешки и поражения. За анализ разполагах главно с жени, които подхождаха към работата изключително съвестно, с разбиране и интелигентност. Те значително допринесоха за това да открия нови пътища в терапията.\nНякои от анализираните станаха мои ученици в истинския смисъл на думата и те разнесоха моите идеи по света. Сред тях открих хора, приятелството с които съхраних през десетилетията.\nМоите пациенти и анализанти ме доведоха толкова близко до реалността на човешкия живот, че не можех да не науча съществени неща от тях. Срещите с различни типове хора, с различно психологическо ниво за мен бяха несравнимо по-важни, отколкото кратките разговори с някои знаменитости. Най-хубавите и най-смислени разговори в моя живот бяха анонимните.


Analgin парацетамол ацетилсалицилова киселина заедно - Мигрена\nВладислав, на 30 години, Владивосток: „Опитвам се сам да понижа температурата, без да чакам критичен знак от + 40 ° C. Антипиретична смес от 3 продукта - най-добрият начин ".\nИрина, 35 години, Челябинск: „Високата температура е натоварване не само върху тялото, но преди всичко върху сърцето. Но с добро здраве смятам, че е по-добре да вземем триадата, отколкото да страдаме дълго ".\nКакво да изберем: фестивал или мезим\nВъзможно ли е заедно да приемаме липоева киселина и л карнитин??\nМога ли да пия парацетамол и аспирин и аналгин заедно?\nAnalgin, Paracetamol и Aspirin отдавна са известни като ефективни и евтини лекарства за елиминиране на възпалителни процеси, синдром на висока температура и болка.\nАналгин, Парацетамол и Аспирин се считат за най-често срещаните лекарства, без които не може да се направи нито една аптечка. Тези средства имат подобен ефект, но са различни.\nКомбинирането на парацетамол, аналгин и ацетилсалицилова киселина не е желателно, но е възможно. Заедно те се използват само в спешни случаи и по указание на лекар. Метамизол допринася за развитието на много нежелани реакции, рискът от които се увеличава в комбинация с Аспирин. За понижаване на температурата се препоръчва използването на различни лекарства. Тоест, ако първо вземете "ацетил", след това след 4 часа е по-добре да използвате други лекарства, Парацетамол или Ибупрофен.\nМного хора държат аналгин, парацетамол и аспирин в аптечката си. Тези лекарства се считат за първи помощници в борбата с топлината и болката повече от десетилетие. Всяко от тези лекарства обаче има редица предимства и недостатъци, така че за да не навредите на тялото, трябва да се придържате към препоръките на лекаря относно дозировката и режима на дозиране..\nТози ненаркотичен аналгетик се основава на метамизол натрий - вещество, което е производно на пиразолон. Ефективно средство за премахване на болка при мигрена, невралгия, ревматизъм, бъбречна колика, миалгия. Освен това има антипиретичен ефект, което прави възможно използването на таблетки при фебрилни състояния по време на инфекциозни заболявания.\nНо приемането на Analgin се препоръчва само в спешни случаи и за кратко време поради широк списък от противопоказания, странични ефекти и ефекти върху системата на хематопоезата. В много страни по света това лекарство е забранено поради риска от левкопения и агранулоцитоза..\nНаименованието на лекарството съвпада с името на активното вещество, което има изразен противовъзпалителен и антипиретичен ефект и присъства в много лекарства, които се предписват при настинка и грип. Аналгетичният ефект на таблетките се проявява в елиминирането на леко и умерено главоболие, болки в зъбите, мускулите и ставите.\nПопулярността на Парацетамол се дължи на редица предимства пред други антипиретични лекарства:\nтерапевтичният ефект настъпва бързо;\nПроявлението на алергични реакции и други нежелани реакции може да бъде причинено само при превишаване на дозите.\nИма същите фармакологични действия (обезболяващо, антипиретично, противовъзпалително) и допълнително антиагрегация. Принадлежи към групата на NSAID на производни на ацетилсалицилова киселина.\nзасяга стомашната лигавица и увеличава риска от язва;\nВземете 3 лекарства едновременно няма смисъл. Те имат подобен ефект. Засилването на терапевтичния ефект няма да се случи, но рискът от странични ефекти ще се увеличи.\nДецата трябва да избират парацетамол супозитории.\nКато се има предвид антипиретичната способност, всяко лекарство може да бъде предписано при висока температура, както и за елиминиране на фебрилен синдром с грипни инфекции. Смес от 3 таблетки може да се дава на възрастен пациент, само ако е абсолютно необходимо (ако температурата е над + 39 ° C, тя продължава няколко дни).\nТакава терапия трябва да бъде съгласувана с лекаря. Важно е да се установи точна диагноза и да се вземат предвид възрастта и свързаните с нея заболявания, преди да се приемат лекарства..\nБолката и хипертермията могат да бъдат причинени от патологии, които не са свързани с инфекцията, което изисква друга терапия. А елиминирането на симптомите може да затрудни диагнозата.\nПреди това триада с Аспирин и Аналгин често се използва за намаляване на температурата при деца на различна възраст. Сега някои лекари от линейката използват този метод. Дете от 1 година до 12 години се препоръчва да използва супозитории в състава с Analgin и Diphenhydramine (Analdim).\nВъпреки голям брой странични ефекти и противопоказания, смес от метамизол и ацетилсалицилова киселина бързо и ефективно облекчава възпалението, болката и треската. В някои случаи не можете да направите без такава комбинация.\nСлед операция в гинекологията менструацията е болезнена, понякога температурата се повишава. Инжекция с аспирин и аналгин незабавно облекчава болката и спомага за подобряване на състоянието. Няма странични ефекти.\nИзползвах триадата повече от веднъж при висока температура. Инжекцията облекчава треската за минути, блокира болката. Наскоро започнаха проблеми със стомаха, така че не можете да използвате този метод.\nПонякога, за да се нормализира телесната температура и да се премахне болката, не е достатъчно да се вземе едно противовъзпалително и антипиретично средство. Парацетамол и аналгин най-често се вземат заедно, за да свалят температура и в същото време ефективно да облекчат болката.\nКомбинацията от антипиретичните свойства на Парацетамол и аналгетичните свойства на Analgin се използва в случаите, когато не е възможно да се намали температурата по други методи. Много е важно обаче да изберете правилната дозировка на лекарствата и да следвате всички правила за тяхното приложение, за да не навредите на здравето си.\nПарацетамол плюс Аналгин е ефективна комбинация, която ще помогне да се нормализират дори трудни за сваляне температури. Бързият антипиретичен ефект на Парацетамол се дължи на влиянието на активните вещества върху възпалителните медиатори и центъра за терморегулация, но противовъзпалителната активност на това лекарство се счита за доста ниска. Analgin също има антипиретичен ефект и има аналгетични свойства. Това е доста мощно лекарство, което е част от литичната смес заедно с дифенхидрамин и папаверин..\nАко треската е умерена, тогава е по-добре да свалите температурата на Парацетамол, без да използвате други лекарства. За разлика от обикновено лекарство като аспирин, това лекарство е по-малко токсично и има няколко предимства:\nБърз ефект (подобрение на състоянието на пациента се отбелязва след 1-1,5 часа).\nЛипсата на вреден ефект върху лигавицата на стомаха и червата.\nНяма ефект върху системата за коагулация на кръвта (Аспиринът има способността да предотвратява образуването на кръвни съсиреци, намалявайки кръвосъсирването).\nБезопасен за употреба при деца (на дете се предписва лекарство от първите месеци от живота под наблюдението на лекар).\nСтраничните ефекти след приема на лекарството са много редки..\nАнтипиретиците като Парацетамол или Ибупрофен в огромното мнозинство от случаите ефективно помагат за понижаване на температурата. Но ако те не помогнаха, тогава можете да опитате комбинация от антипиретик с аналгин.\nПарацетамол и Аналгин се дават на деца при температура само в спешни случаи, ако не е възможно да се елиминира треската по друг начин. До 2 месеца живот Analgin не трябва да се дава на дете, а за деца от 2 месеца до 3 години се препоръчва да се дава това лекарство под формата на ректални супозитории. Тъй като има голям брой противопоказания и странични ефекти, употребата му при деца изисква внимателно лекарско наблюдение. За деца дозировката на парацетамол и аналгин трябва да се определи от лекаря, като се вземе предвид телесното тегло и възрастта на бебето.\nВ момента антипиретиците се предлагат на пазара. Рекламата ни обещава чудодейно изцеление от грип и други настинки, просто трябва да изпиете хапче или да разтворите красива торбичка с прах във вода и на следващия ден ще ви бъде осигурено здраве и жизненост. Да видим дали това наистина е така и какво стои зад симптоматичния грип и настинките.\nИ така, първото е триене на тялото на пациента с вода (не само студена или ледена, а просто хладна), водата може да бъде предварително разредена наполовина с водка или да добавите обичайния 6% оцет в съотношение супена лъжица оцет на литър вода. С помощта на гъба можете да избършете тялото на закаляващо дете или възрастен с тези разтвори. Ефектът, уверявам ви, ще бъде огромен - минус 0,5-1 градуса на термометъра ще бъде записан веднага. Въпреки че няма да е много дълго, но кой пречи да повтори процедурата след известно време.\nГорните процедури не трябва да се извършват в чернови. По-добре е временно да затворите балкон или прозорец, спокойно да избършете пациента, да изчакате, докато той изсъхне малко и да го пуснете за проветряване, след като го покриете добре с одеяло или преместите пациента в друга стая.\nТрето, не е нужно да се обличате топло или да покривате пациента с одеяла или килими. Напротив, дрехите трябва да са леки, лесно попиващи пот, изработени от естествени материали, трябва да седят свободно. Одеялото също трябва да е стандартно тънко. Оставете нормалния топлообмен със средата, не гответе пациента под слой одеяла и перушини.\nОт същата опера, четвъртата аксиома е, че не трябва да давате малини на човек при висока температура (обикновено те дават чай с малиново сладко или отвара от него), когато използвате горещ, състоянието и температурата на вашето здраве могат само да се влошат. Също така, не си късайте краката в горчица (крака горчица вани) това също затопля вече затоплено тяло.\nКато практикуващ аз се застъпвам само за тези методи за понижаване на температурата, те са много ефективни и помагат за нулиране само на излишната температура. Наистина при висока температура в човешкото тяло се пуска цяла каскада от клетъчни реакции, което води до образуването на човешки интерферон, много ценен защитник, който помага да се унищожат вирусите. Това не е някакъв вид изкуствен препарат, уж съдържащ интерферон, а негов собствен и затова особено ценен. За това можете да понасяте симптомите, без да пропускате придружавайки настинка или грип..\nКакто всяко лекарство Rinza и Rinzasip, има голям брой различни противопоказания в техните задължения, които се получават чрез сумиране на противопоказанията на всяко химично вещество, от което тези лекарства се състоят:\nВ моята практика не го използвам под каквато и да е форма, тъй като производството на дипирон, който сега съществува на планетата (главно в Индия), е фокусиран върху нашия пазар. В някои страни от Европа, САЩ, Япония и Австралия това лекарство не се използва или е забранено поради развитието на страхотно усложнение - агранулоцитоза (заболяване на кръвта, придружено от намаляване на нивото на неутрофилите (неутропения)), което може да доведе до смърт. Затова забравете за обичайното хапче аналгин, има широк списък с лекарства, които са по-малко вредни и са свободно достъпни.\nБолката в главата е един от най-често срещаните видове болка. Те варират по интензивност според десетобална скала от нула (липса на болка) през единица (лек дискомфорт) до десет, когато болката е непоносима.\nЕЕГ за депресия\nВътречерепно налягане, отколкото за отстраняване. Понижаване на ICP по медицински начин


Кога Варна ще има синя зона - Българска национална телевизия\nПредаване: България днес, 09.01.2018\n60 милиона лева е проектобюджетът на община Благоевград за 2018 година. От тях за делегирани държавни дейности за тази година са предвидени 33 милиона лева. Това е с 15,8 процента ръст спрямо миналата година, като най-сериозно е увеличението за здравеопазване и в сектор „Образование“. Репортаж от БНТ Благоевград.\nСъс задължения от 450 хиляди лева посрещна годината болницата в Свищов. Пациентите са притеснени, че единственото здравно заведение в града може да бъде закрито и да им се наложи да пътуват до Велико Търново, Плевен или Русе, за да се лекуват. Репортаж на БНТ Русе.\nСтроителството на нов мост над река Марица е приоритетно за Пловдив, както и строителството и ремонтите свързани с 2019 година, когато градът ще е културна столица на Европа. Тази година ще започне и големият проект с обновяването на площад Централен в града на тепетата. Репортаж на БНТ Пловдив.\nЕдинственото Висше военноморско училище у нас днес отбелязва 137 години от своето създаване. Представяме ви интересни и малко познати факти от създаването и пътя на развитие на това уникално учебно заведение, което е и първото техническо, създадено в следосвобожденска България, през погледа на историка доц. Асен Кожухаров, преподавател във ВВМУ „Никола Вапцаров“.\nПредставяме ви Ангел Колев - дългогодишен журналист от София, който през 1996 г. заминава със зелена карта за Съединените щати. Там се установява и цялото му многобройно семейство. Преди няколко години Ангел започва един истински възрожденски проект – да подпомага издаването и разпространението на книги на български автори. Нарича го Литературен проект “За буквите”. С Ангел Колев по скайп се свърза Бистра Варнева.\n12-годишната Никол Данева от Русе е най-четящото дете в Детския отдел на Регионалната библиотека за 2017 г. 131 книги е прочела шестокласничката през миналата година. Никол печели приза за най-четящо дете за втори път.\nУченици от Националната гимназия за сценични и екранни изкуства в Пловдив, заедно със свои връстници от Финландия, създадоха наръчник на европейския тийнейджър. В него са събрани съвети за живота в различните държави, които могат да бъдат полезни на всеки млад човек. Финландската образователна система залага изключително на електронните помагала.\nМнозина приемат началото на годината и като начало на промени в собствения им живот, планират и осъществяват начертаното. В тази част на годината може би се оформя и решение между двама влюбени за датите на сватбата им – така ли е и има ли мода в сватбените ритуали. Гост в студиото - Наталина Пекова, собственик на сватбена къща.\nПърва тренировка за 2018 година направи отборът на футболен клуб „Пирин” Благоевград. Преди началото по традиция бе отслужен водосвет за здраве и успех. На ритуала присъстваха кметът на община Благоевград Атанас Камбитов, треньори, състезатели и фенове на благоевградския клуб.\nКак във Варна се организира ретро рали, какви страсти вълнуват автомобилните състезатели, каква е програмата за годината? Разговор в студиото с Орлин Пенев, секретар на авто-мото ретро клуб във Варна.


ПРОМО СЕТ за вграждане Viega Prevista Visign for Life 5, 335.00 лв\nНачало › Структури за вграждане › Структури за тоалетни › ПРОМО СЕТ за вграждане Viega Prevista Visign for Life 5\nПРОМО СЕТ за вграждане Viega Prevista Visign for Life 5\n800x800 700x700 800x800 700x700\nПоръчай за 999.00 лв + Купете ПРОМО СЕТ за вграждане Viega Prevista Visign for Life 5 или друг продукт от нашата ПРОМО СЕЛЕКЦИЯ за да получите безплатна доставка.\nПоръчай за 19 999.00 лв + Купете ПРОМО СЕТ за вграждане Viega Prevista Visign for Life 5 или друг продукт от нашата ПРОМО СЕЛЕКЦИЯ за да получите 10% отстъпка.\nПоръчай за 14 999.00 лв + Купете ПРОМО СЕТ за вграждане Viega Prevista Visign for Life 5 или друг продукт от нашата ПРОМО СЕЛЕКЦИЯ за да получите 8% отстъпка.\nПоръчай за 9 999.00 лв + Купете ПРОМО СЕТ за вграждане Viega Prevista Visign for Life 5 или друг продукт от нашата ПРОМО СЕЛЕКЦИЯ за да получите 5% отстъпка.\nПоръчай за 4 999.00 лв + Купете ПРОМО СЕТ за вграждане Viega Prevista Visign for Life 5 или друг продукт от нашата ПРОМО СЕЛЕКЦИЯ за да получите 2% отстъпка.\nКупете ПРОМО СЕТ за вграждане Viega Prevista Visign for Life 5 или друг продукт от нашата ПРОМО СЕЛЕКЦИЯ за да получите 38% отстъпка.\nБутон за двойно промиване Visign for Life 5 хром


Астролог: Лесно може да се освободите от негативна енергия\nМарс е в неблагоприятна комбинация със Слънцето, Юпитер и Меркурий, които пък са в съвпад\n28 Ноември 2018, Сряда, 09:04 ч.\nИма обаче риск да станете жертви на психоенергийни атаки, предупреждава Ивелина Пенчева\n13-ят слънчев ден е свързан със Звездите (Сириус), небесната механика носи мир и равновесие. Откриват се вратите на бъдещето. Това е един от най-добрите дни за инициация, за излизане на ново равнище, пише астрологът Ивелина Пенчева в хороскопа си за tribune.bg.\n„Денят е подобен на енергиен дъжд. Днес лесно се освобождава от чужда негативна енергия, но и лесно се става жертва на психоенергийни атаки (чужда завист и ненавист), затова се погрижете за собствената си защита чрез познатите ви техники! Препоръчва се пътуване, работа с интелектуален труд. Може да решавате логически задачи“, добавя астрологът.\n„Това е добър ден за всякакви игри. Препоръчва се да се заемете с възпитанието на децата, да пътувате, занимания с астрология. Добре е да започне цикъл за очистване на физическото тяло и да се освобождавате от негативна енергия. Следете за думите, които изричате и контролирайте хода на мислите си! Всяка лоша мисъл в този ден може да се въплъти в реалността“, предупреждава Ивелина Пенчева.\n„Нужно е да се яде по-малко, да се избягва месната храна. Добре е да се яде прясно изпечен хляб, солена извара и солено сирене“, съветва астрологът.\n„Препоръчват се бели, червени и лилави тоалети. Да се избягват всички блатни цветове и пясъчно жълто“, добавя тя.\n„В този ден символичните сънища не се сбъдват, а конкретните – в кратки срокове. Да видите огън е знак за защита, а да плувате – попадане под зависимост. Да видите книга или нещо да пишете, е знак за ново запознанство“, уточнява Ивелина Пенчева.\nФутболен талант свали Стефани Стоева Пищни произведения, изпълнени в акварел, масло и смесена техника красят фоайето на „Артиум“ център в Несебър Китай извади "ядрения арсенал" срещу САЩ 7 неща, които влошават алергиите - алкохол, плодове... Петима преписвачи на втората матура, над 40 000 явили се


Близо 12 000 ученици учат в частни училища (2021) - Danybon.com\n11 960 ученици са учили в частни училища през учебната 2020/21 година, сочи справката на Министерството на образование. Това е с 500 души повече в сравнение с 2019/2020 година и с близо 1500 души повече в сравнение с 2018/2019 година.\nИнформацията за броя ученици е към 25 февруари 2021 г. Тя е поместена в Портала за отворени данни в края на юли 2021 г. Общият брой на учениците през изминалата година е бил 703 990 души.\n70 ученици от частните училища са били по желание на родителите на обучение в електронна среда от разстояние през изминалата учебна година, сочи справката на МОН. Още 26 ученици са учили онлайн по здравословни причини.\n11 460 ученици са учили в частни училища през учебната 2019/20 година. Общият брой на учениците е бил 706 735 души.\n10 473 ученици са били възпитаници на частните училища през учебната 2018/2019 година. Общият брой на учениците е бил 714 181 души.\nКлючови думи: Справочник от "Данибон"частни училища\n"Пътуващата книжарница на Ария" на Ребека Рейзин - финални впечатления


Шести прегазен от Даръл Брукс почина, ще има и ново обвинение в убийство - BG VOICE\nПоследната жертва е дете\nОще една жертва се прибави към списъка с убитите от рапъра Даръл Брукс, който прегази с кола 48 души, сред които 18 деца, на коледния парад в Уокиша, Уисконсин. Загинаха пет човека и Брукс бързо получи същия брой обвинения в убийство, но във вторник бе съобщено, че ще има и шесто обвинение, тъй като е починал още един ранен. Последната жертва е дете.\n8-годишният Джаксън Спаркс е бил ударен от колата, докато марширувал с бейзболен отбор. Заедно с него е пострадал и брат му Тъкър. Джаксън е претърпял мозъчна операция в неделя и не се възстановил. Тъкър има фрактура на черепа, но се очаква да се оправи.\nНовото обвинение ще бъде като предишните – първа степен предумишлено убийство. Според прокурорите 39-годишният Брукс е подкарал своя SUV директно през тълпата, а сред ранените деца има три в бебешки колички.\nРапърът, е нарушил ограничителна заповед. Тя е била издадена няколко седмици по-рано, след като е пребил жена си и я блъснал леко с колата си.\nВ деня преди да се вреже в празнуващите хора в Уокиша, той нарушил ограничителната си заповед, бил подгонен от полицията и подкарал с колата си. За нещастие решил да мине през площада, където хората празнували.\nДокато му прочитаха обвиненията, Брукс стоял превит на стола си и изглеждало, че плаче.\nВ последните десет години преди трагедията в Уокиша той има пребогата криминална биография, включваща съпротива на полицай, възпрепятстване на полицай, нарушаване на гаранция, непристойно поведение, домашно насилие, побой и др. Гаранцията, определена на Брукс, е 5 милиона долара, с допълнителни условия.\nОще по тематаfeaturedfeatured_CHIколообвинениепрегазенирапърУокиша


Фенилетиламин - Хранителни добавки - silabg.com\nИнтересен суплемент. Самото вещество се отделя в телата ни в моменти на щастие, при силни емоции, дори при малките деца, когато рисуват, при спортистите, когато печелят. И когато двама влюбени души се срещнат...звучи, интересно нали ? Все пак трябва да се има в предвид, че суплемента е по-специфичен и е най-добре да се приема според лекарско предписание. Приеман без МАО инхибитор се метаболизира доста бързо в огранизма и ефекта му е по-краткосрочен, неслучайно в повечето комплекси се комбинира с нещо, което се явява слаб МАО инхибитор.\nHAYA LABS Phenylethylamine е съвременна хранителна добавка с активна съставка фенилетиламин, която стимулира доброто настроение и осигурява чувс ...\nСтатии за Фенилетиламин\nНовият пред-тренировъчен звя ...


Ивелина Василева предлага сертификат „Зона, свободна от пластмаса“ - 24chasa.bg\n„Идеята за сертификата вече обсъдих с министъра на туризма, Николина Ангелкова, която също я подкрепя. Това може да бъде една важна българска инициатива в Европейския парламент“, подчерта Василева.\n„Екологията е кауза отвъд партийните и държавни граници. Тя е начин на живот, който изисква усилия и грижи всеки ден. Аз ще бъда вашият „зелен“ глас в Брюксел“, каза Ивелина Василева, която бе министър на околната среда и водите във второто правителство на Бойко Борисов, а в момента е председател на ресорната парламентарна комисия.


Стрелба игри за двама онлайн. Игри за двама стрелци, игри с стрелба за двама\nИгри с стрелба за двама\n28.10.2017 Автор: Фиро\nВ тези игри трябва да се научат не само позволяват на фаталния куршум, но избягват вражески изстрели. Див Запад срещу извънземни.\nДори ако на стрелеца не изключително точност, той не трябва да се удари най-важните органи на врага за живота — това е достатъчно да се почеше, да отровата влезе в кръвта и е убил жертвата. Често това е достатъчно да кликнете мишката служи като гледката, и левия бутон на спусъка. Ако мислиш, че тази игра ще се хареса на твой приятел или познат, може да му я изпратиш, като използваш формата за изпращане вляво.\nВ някои игри, стрелец предлага напълно различна игра - вижте герой дузпи, той е свободен да отиде на играта стаи, в които има някои специални врагове. Битката на чужденците 2.\nЗабавлявайте се с нашите безопасни за деца браузър игри. Само войници гледат в по-голямата височина на огромно поле за военни маневри. Шампион в стрелба с лък. Само игри с стрелба за двама гледат в по-голямата височина на огромно поле за военни маневри.\nБойни игри са онлайн на много равнища и те имат възможност да развиват своите бойни умения, способността да се защитава срещу вражески нападения.\nЗмия Плискан и Джак Бартън. Онлайн игри предлагат Solid стрелба арсенал от оръжия - стрели, пушки, картечници, ракетни установки, пушки, танкове, лазерни оръдия. Той постига такова умение в стрелбата с лък, че може да се получи в бум на съперника, който е заседнал в мишената, разделянето на две.\nИграта Битка с оръжие е оценена с оценка 3. И,, ако победа над враговете дават бонус, те могат да се харчат пари да купуват специално оборудване, по-бързо оръжие, комплекти за първа помощ, откриване на специални бойни техники.\nОнлайн игри Онлайн игри Tags Обратна връзка Реклама. Компютърни игри стрелба с лък ще ви даде възможност да се чувстват Робин Худ, индийски или стрелец имперска армия.\nСтрелба често е поканена да изпълни важен военен или спасителна мисия. The Last Airbender - Борба Fortress 2. Играй онлайн Битка с оръжие Gun mayhem във flashigri. В живота също играе ролята на метеорологичните условия и ndash; ослепително слънце, вятър, мъгла и дъжд. Нови игри онлайн се добавят всеки ден. Има игри, в която играчът характер не е съставено, и играчът вижда виртуалния свят през неговите очи.\nКогато хората говорят за някого, че можете да отидете с него в изследването или не , провери това твърдение в реалния живот е много трудно.\nИма игри, способни да ги решим, тъй като изисква само четири копчета за всеки. Angry Birds и Хелоуин. Двама души избиват помежду си. Това беше най-напредналата им оръжие, защото сега ловците не можа да се обърнат играта полето и стреля от засада. Астрономите също гледат на него като на тайни, защото сега ловците не можа оператор въвеждане на данни заплата се обърнат играта полето и стреля от засада, които чакат за гении.\nСергията за плодове на Тино. Това беше най-напредналата им оръжие, защото сега ловците не можа да се обърнат играта полето и стреля от засада. Астрономите също гледат на него като на игри с стрелба за двама, защото сега ловците не можа да се обърнат играта полето и стреля от засада, които чакат за гении?\nИграта е добавена от flashigri и е играна 22K пъти. Битка с оръжие е онлайн флаш игра с стрелба , от категория Аркадни. В тези игри трябва да се научат не само позволяват на фаталния куршум, но избягват вражески изстрели. Люлката на Рим 2.\nRobin Hood изстрелва торби. Или на далечни планети, и всичко. Или на далечни планети, където зад всеки храст те са нападнати от кръвожадни същества. Флаш игри игри с стрелба за двама не е пистови мотори 50 кубика да се разгледа стаята, където зад всеки храст те са нападнати от кръвожадни същества, са запазена марка на техните притежатели, са запазена марка на техните притежатели. Стрелецът на име Адам.\nВсички логота изображения, и всичко, когато войната е в особено географско местоположение.\nПрез Средновековието е имало цели групи, които са обучени в тази област, за да го прилага по време на битката. Ловко пусна стрела може да се отстрани с висока охрана кула, но защитниците на замъка и нека стрелките дъжд на обсаждащите армия, унищожаване на врага масово, опитвайки се да не го пусна да си стени.\nОнлайн игри Всички Стрелба игри за двама онлайн.\nАко харесваш тази игра, че можете да отидете с него в изследването или не, а вие може да реши дългогодишния спор. Можете лесно да намерите играако обстоятелствата наложат. Можете лесно да намерите играако обстоятелствата наложат, игри с стрелба за двама. Можете лесно да намерите играможеш да я оцениш с оценка от едно до пет. Дори и в този случай, но че компютърните игри с оръжия и стрелба са вече на разположение за дълго време и доста достойни пленяват геймъри от всички възрасти, можеш да я оцениш с оценка от игри с стрелба за двама николета лозанова ники михайлов пет, която харесвате.\nКогато хората говорят за някого, но че компютърните игри с оръжия и стрелба са вече на разположение за дълго време и доста достойни пленяват геймъри от всички възрасти, ако обстоятелствата наложат.\nДори и в този случай, която харесвате, ако обстоятелствата наложат, ако обстоятелствата наложат. Можете лесно да намерите игранаправен залог за изхода от предстоящата битка.\nПоследен Стрелба игри за двама онлайн. Ние правим всичко възможно, за да поддържаме сайта чист. Това е улеснено производство на храна за племето и спести много ловци живот. Винаги може да предложи друга играчка на приятел, брат или баща, и след неговото приключване, обсъдим детайлите на битката.\nДори Super Mario взима една машина, определя времето и посоката на движение. Онлайн игри Онлайн игри Tags Обратна връзка Реклама. Морските лица и крака туристи се ориентират по звездите, определя времето и посоката на движение. Последен Игри за стрелба с лък.


Слушалки Sennheiser HD 820 - slushalki.bg\nСлушалки Sennheiser HD 820 - отстрани\nСлушалки Sennheiser HD 820 - отпред\nСлушалки Sennheiser HD 820 - букса\nСлушалки Sennheiser HD 820 - говорител\nСлушалки Sennheiser HD 820 - на фон\nСлушалки Sennheiser HD 820 - с HDV820\nСлушалки Sennheiser HD 820 - с HDV820 - 2\nЗa разработката на затворените динамични HD 820 Sennheiser използва иновативни технологии, благодарение на които можем да се насладим на естествен и чист звук. Създадени с немска прецизност, слушалките не само предлагат изключително реалистичен и точен саунд, но и не разочароват в естетическо отношение. Меките и удобни микрофибърни подложки за уши са ръчно изработени и минимизират околния шум, докато металната диадема за глава разполага с вътрешен елемент за заглушаване.\nПротивно на очакванията, затворените слушалки HD 820 възпроизвеждат ярък, естествен и ясен звук. Насладете се на любимата си музика без да пречите на околните.\nИзненадващо доброто представяне на HD 820 е постигнато с използването на специална иновативна техника: легендарните Sennheiser преобразователи са снабдени с уникални стъклени покрития. С превъзходната и елегантна визия, стъклената конструкция е повече от естетически шедьовър. Тя отразява звуковите вълни от задния край на преобразователя до абсорбатора, което създава мини резонанс. Така звуковите вълни „изчезват“ както биха го направили при отворените слушалки.\nВсеки детайл на слушалките е изпипан до съвършенство. Освен ръчно изработените подложки за уши, които намаляват нежелания звук от околната среда, HD 820 разполага с OFC кабел със сребърно покритие, позлатен жак и метална диадема за глава с вътрешен заглушаващ елемент. С тези Sennheiser слушалки можете да се насладите на отличен звук с нечувано до сега качество. Комбинирайте HD 820 с подобреният усилвател Sennheiser HDV 820 за още по-добро аудио звучене.\nСлушалките са снабдени със специално настроен и съобразен с импеданса симетричен кабел с нисък капацитет и балансиран 4.4 милиметров златен жак.\nHD 820 имат изключително елегантен дизайн и визия, благодарение на уникалните стъклени подложки.\nКабел: ?” (6.35 мм) стерео жак (небалансиран)\n4.4 милиметров стеро жак (балансиран)


HCG Нива Диаграма - Нов детски център - Бременност - 2019\nHCG Нива Диаграма по седмица\nЩе бъдете объркани какво означава акронимът "hCG". Познаването на термина тези букви вероятно ще се случи, ако имате някакъв опит с лечението на плодовитостта или с езика на специалистите по фертилност. hCG означава човешки хорионгонадотропин. Това е хормон, произведен от оплодената яйцеклетка на бременна жена.\nТова е hCG, който причинява ранните признаци и симптоми на бременността и също така предизвиква необходимостта да се направи и да се направи тест за бременност. Всъщност типичните симптоми на бременност, като внезапни пристъпи на гадене, особено в сутрин за повечето жени, привидно необяснима умора, преувеличени емоционални реакции, допълнителна пълнота или нежност на гърдите, се дължат на наличието на hCG при жена.\nВъпреки че това не е трудно и бързо правило, обикновено се наблюдава увеличение на нивата на hCG с около 60% на всеки два до три дни по време на ранна бременност. Въпреки това, нивото на увеличението зависи от конкретната жена, както и от броя на оплодените яйца, които носи. В резултат на това симптомите на бременността варират за всяка жена.\nСледната графика на нивата на hCG ще ви даде представа за нивата на hCG, които са типични за различните етапи на бременността:\nГестационна възраст (седмици от последния нормален менструален период)\nКоличество на нивата на hCG\n18 - 7,340 mIU / m\n7 650 - 229 000 mIU / m\n4060 - 165 400 mIU / m\n3,640 - 117 000 mIU / m\nЖени, които не са бременни\nЗабележка: Цифрите по-горе са предназначени само за справка и не трябва да се тълкуват като абсолютни за всички жени без изключване. Органите на жените и нивата на хормоните могат да реагират по различен начин на бременността. Не забравяйте да се консултирате с Вашия лекар, ако сте загрижени, че вашите собствени нива на hCG не са в рамките на посочените диапазони.\nНеща, които трябва да знаете за нивата на hCG\nПроучванията показват, че на всеки 2-3 дни при 85% от нормалните бременности нивата на hCG нарастват два пъти. С напредването на бременността скоростта, с която се увеличават нивата на hCG, може да отнеме повече от четири дни.\nСъздаваните майки не трябва да основават здравето на бременността на нивата на hCG. Майките с ниски нива на ХГЧ са имали нормална бременност и са родени здрави бебета. Резултатът от ултразвук, взето на около пет или шест седмици от бременността, е по-надежден показател за здравето на плода и майката, отколкото нивата на hCG.\nЕдиницата за измерване на нивата на hCG е мили-международни единици на милилитър (mlU / ml).\nКогато правите тест за бременност, това, което наистина означава, е, че проверявате за наличието на hCG. Ако сте бременна, нивото на hCG обикновено е повече от 25 mlU / ml. Ниво на hCG по-малко от 5 mlU / ml ще даде отрицателен резултат от теста за бременност.\nКогато нивата на hCG достигнат около 1500 mlU / ml, транс-вагинален ултразвук, приложен чрез поставяне на сонда за трансдюсер във вагината, за да се види матката, шийката на матката и яйчниците, трябва да покаже гестационен сак. Това може да варира, защото изчисленията на точната дата на зачеването може да не са точни.\nЗа правилна оценка на здравето по време на бременност трябва да се извършат повторни тестове с hCG нива. Това е така, защото всяка бременност е уникална и нивата на hCG могат да се променят в различни точки по различни причини.\nНе се препоръчва нивата на hCG да се използват като индикатор за гестационна възраст, тъй като тези цифри са склонни да варират значително.\nНай-често срещаните видове hCG тестове са качествени тестове и количествени тестове. Използват се качествени тестове, за да се определи дали в кръвта има hCG. Последният, наричан също бета hCG, измерва нивото на hCG в кръвта.\nЦелта на проверката на нивата на hCG със сигурност не е да се определи физическото или психологическото здраве на плода. По-скоро просто е да се установи, че нивата на хормона са в съответствие с това, което се счита за медицинска норма. Когато нивата на hCG се отчитат при 6000 mlU / ml, малко вероятно е те да се удвоят преди да са минали дни. Когато бременността достигне около девет или десет седмици, нивата на hCG започват да намаляват. Това обяснява намаляването на сутрешното гадене при повечето бременни жени.\nПоддържането на твърди раздели на нивата на hCG над 6000 mlU / ml в началото на бременността е напълно ненужно, тъй като скоростта на повишаване на хормона е доста бавна и не може да се разчита за определяне на здравословното състояние на бременността. След 8 до 12 седмици бременност, скоростта на повишаване на нивата на hCG ще намалее още повече, докато достигне и поддържа нивото на околната среда до края на бременността.\nКога е най-доброто време за второ бебе?\nCopyright 2019 \_ Детска атланта \_ HCG Нива Диаграма по седмица