Конформизмът е това. Понятието и особеностите на конформизма - Аутизъм 2022\nДори древните философи са вярвали, че човек, живеещ в обществото, не може да бъде независим от него. През целия си живот индивидът има различни връзки с други хора (косвени или директни). Той действа върху другите или сам е изложен на тях. Често се случва човек да промени мнението или поведението си под влияние на обществото, съгласен е с нечия друга гледна точка. Това поведение се обяснява със способността за конформизъм.\nКонформизмът е адаптация, както и пасивно съгласие с реда на нещата, с мненията и възгледите, които съществуват в определено общество, където се намира индивидът. Това е безусловно придържане към някои модели, които оказват най-голям натиск (признат авторитет, традиции, мнението на повечето хора и т.н.), липса на собствена гледна точка по някакви въпроси. Този термин е преведен от латинския език (конформис) означава „последователен, подобен“..\nИзследвания за конформизъм\nМузафер Шериф през 1937 г. изучава появата на групови норми в лаборатория. В тъмна стая имаше екран, на който се появява точков източник на светлина, след което той се движи на случаен принцип за няколко секунди и след това изчезва. Човекът, който се подложи на теста, трябваше да забележи колко далеч се измества източникът на светлина в сравнение с първата му поява. В началото на експеримента, субектите го подминаха сами и независимо се опитаха да отговорят на поставения въпрос. На втория етап обаче трима души вече бяха в тъмната стая и те се съгласиха да дадат отговор. Наблюдавано е, че хората са променили мнението си относно средната групова норма. И на следващите етапи на експеримента те се стремяха да продължат да се придържат към тази съща норма. Така че шерифът е първият с помощта на експеримента си, който доказва, че хората са склонни да се съгласяват с мнението на другите, често се доверяват на мненията и мненията на външни лица, в ущърб на техните собствени.\nПрез 1956 г. Соломон Аш въвежда концепцията за конформизъм и обявява резултатите от своите експерименти, в които участва фронтова група и един наивен субект. Група от 7 души взе участие в експеримента, който имаше за цел да проучи възприемането на дължината на сегментите. По време на него беше необходимо да се посочи един от трите сегмента, който беше нарисуван на плаката, съответстващ на стандарта. По време на първия етап манекените, един по един, почти винаги дават правилния отговор. Във втория етап цялата група се събра. И членовете на манекена умишлено дадоха грешен отговор, но наивният субект не беше наясно с това. Чрез категорично мнение всички участници в експеримента оказват силен натиск върху мнението на обекта. Съдейки по данните на Аша, около 37% от всички, които са преминали теста, въпреки това са слушали грешното мнение на групата и по този начин са показали конформизъм.\nВ бъдеще Аш и неговите ученици организираха още много експерименти, като варираха материала, представен за възприемане. Ричард Крахвилд, например, предложи да се оцени площта на кръг и звезда, като същевременно убеди предната група да твърди, че първата е по-малка от втората, въпреки че звездата е равна по диаметър на окръжността. Въпреки такъв изключителен опит, бяха открити хора, които проявиха конформизъм. Спокойно може да се твърди, че по време на всеки експеримент Шериф, Аш и Крахвилд не са използвали твърда принуда, няма санкции за противопоставяне на мнението на групата или награди за съгласие с възгледите на групата. Хората обаче доброволно се присъединиха към мнозинството и по този начин показаха конформизъм.\nУсловия за съответствие\nС. Милграм и Е. Аронсън смятат, че конформизмът е явление, което в по-голяма или по-малка степен се проявява при наличието или отсъствието на следните условия:\n• тя се увеличава, ако задачата, която трябва да бъде изпълнена, е доста сложна или темата е некомпетентна по този въпрос;\n• размер на групата: степента на конформизъм става най-голяма, когато човек срещне едно и също мнение на трима или повече хора;\n• личностен тип: човек с ниска самооценка е по-податлив на влиянието на групата, за разлика от преувеличения човек;\n• съставът на групата: ако в състава има експерти, членовете й са значими хора и ако в нея присъстват хора от същата социална среда, съответствието се увеличава;\n• сплотеност: колкото по-сплотена е една група, толкова повече власт има над членовете си;\n• присъствието на съюзник: ако човек, който защитава мнението си или се съмнява в мнението на другите, има поне един съюзник, тогава тенденцията да се подчинява натиска на групата;\n• авторитет, статус: човекът, който има най-голям статус, има най-голямо влияние, по-лесно е да упражнява влияние върху другите, той е по-подвластен;\n• обществена реакция: човек е по-податлив на конформизма, когато трябва да говори с другите, а не когато записва отговорите си в тетрадка; ако дадено мнение се изрази публично, то по правило те се опитват да го придържат.\nПоведения, свързани с конформизма\nСпоред С. Аша конформизмът е отказ на човек от смислени и скъпи възгледи за него за оптимизиране на процеса на адаптация в група, това не е просто никакво привеждане в съответствие на мненията. Конформалното поведение или конформизмът показва степента, в която индивидът подлага на натиска на мнозинството, приемането му на определен стереотип на поведение, стандарт, ценностни ориентации на група, норми, ценности. Обратното е независимо поведение, устойчиво на групов натиск. Във връзка с него има четири типа поведение:\n1. Външният конформизъм е явление, когато човек приема нормите и мненията на дадена група само външно, но вътрешно, на нивото на самосъзнание, не е съгласен с нея, но не говори за това на глас. Като цяло това е истинският конформизъм. Този тип поведение е характерен за човек, който се адаптира към група..\n2. Вътрешният конформизъм се осъществява, когато човек действително асимилира мнението на мнозинството и напълно се съгласи с него. По този начин се проявява високо ниво на внушаване на личността. Този тип е адаптивен към групата..\n3. Негативизмът се проявява, когато човек по всякакъв възможен начин се съпротивлява на груповото мнение, много активно се опитва да защити своите възгледи, показва своята независимост, доказва, спори, стреми се да гарантира, че мнението му най-накрая стане мнението на цялата група, не крие това желание. Този тип поведение показва, че индивидът не иска да се адаптира към мнозинството, а се стреми да ги адаптира към себе си.\n4. Неконформизмът е независимостта на нормите, преценките, ценностите, независимостта, неспазването на груповия натиск. Този тип поведение е характерен за самодостатъчния човек, когато мнението не се променя поради натиска на мнозинството и не се налага на други хора..\nСъвременните изследвания на конформизма го правят обект на изучаване на четири науки: психология, социология, философия и политическа наука. Следователно е необходимо да се раздели като феномен в социалната сфера и конформното поведение като психологическа характеристика на човек.\nКонформизъм и психология\nКонформизмът в психологията е гъвкавостта на човек към въображаемия или реален натиск на дадена група. С това поведение човек променя лични нагласи и поведение в съответствие с позицията на мнозинството, въпреки че преди това не го е споделял. Индивид доброволно се отказва от собственото си мнение. Конформизмът в психологията е и безусловното съгласие на човек с позицията на хората около него, независимо от това доколко е в съответствие с неговите собствени чувства и идеи, приети норми, морални и етични правила и логика.\nКонформизъм и социология\nКонформизмът в социологията е пасивно приемане на социалния ред, който вече съществува, на преобладаващите в обществото мнения и т.н. възгледи поради убедителна аргументация. Конформизмът в социологията е дадено лице да приема определено мнение под натиск, „под натиск“ на група или общество като цяло. Това се дължи на страх от всякакви санкции или нежелание да бъдем сами. При изучаването на конформисткото поведение в група се оказа, че около една трета от всички хора са склонни да проявяват такова поведение, тоест подчиняват поведението си на мнението на цялата група.\nКонформизъм и философия\nКонформизмът във философията е широко разпространена форма на поведение в съвременното общество, неговата защитна форма. За разлика от колективизма, който включва индивида, участващ в разработването на групови решения, съзнателно асимилирайки ценностите на колектива, съпоставяйки поведението си с интересите на цялото общество, колектива и, ако е необходимо, подчинявайки се на последното, конформизмът е отсъствието на собствена позиция, безкритичен и безпринципно следване на какъвто и да е модел който оказва най-голям натиск.\nЧовекът, който го използва, напълно усвоява типа личност, който му се предлага, престава да бъде себе си, напълно става като другите, както другите членове на групата или обществото като цяло очакват да го видят. Философите смятат, че това помага на индивида да не се чувства самотен и тревожен, въпреки че той трябва да плати за това със загубата на своето "Аз".\nКонформизъм и политология\nПолитическият конформизъм е психологическо отношение и поведение, което представлява адаптивно (адаптивно) придържане към нормите, които бяха приети преди това в общество или група. Обикновено хората не винаги са склонни да следват социалните норми, само защото приемат ценностите, които са в основата на тези сами норми (спазващи закона). Най-често някои хора, а понякога дори и повечето, ги следват поради прагматична целесъобразност или поради страх от прилагане на отрицателни санкции към тях (това е конформизмът в отрицателен, тесен смисъл).\nСледователно конформизмът в политиката е начин на политическо приспособяване като пасивно приемане на съществуващите порядки, като сляпо имитиране на стереотипите на политическо поведение, които преобладават в обществото, като отсъствие на собствени позиции.\nСоциалният конформизъм е некритично възприемане и придържане към мненията, които преобладават в обществото, масовите стандарти, стереотипите, авторитетните принципи, традиции и нагласи. Човек не се опитва да устои на преобладаващите тенденции, въпреки че не ги приема вътрешно. Индивидът възприема икономическата и социално-политическата реалност без никаква критика, не изразява никакво желание да изрази собствено мнение. Социалният конформизъм е отказ да се носи лична отговорност за извършени деяния, сляпо подчинение и следване на инструкциите и изискванията, които идват от обществото, партията, държавата, религиозната организация, семейството, лидерът и т.н. Такова представяне може да се обясни с традиции или манталитет.\nПлюсовете и минусите на конформизма\nИма положителни черти на конформизма, сред които са следните:\n• Силното сближаване на екипа, особено в кризисни ситуации, това помага да се справят с тях по-успешно.\n• Организацията на съвместни дейности става по-лесна.\n• Времето за адаптация на нов човек в екипа е намалено.\nКонформизмът обаче е явление, което носи в себе си негативни аспекти:\n• Човек губи способността самостоятелно да взема всякакви решения и да се ориентира в необичайни условия.\n• Конформизмът насърчава развитието на тоталитарните секти и държави, извършването на масови геноциди и убийства.\n• Развиват се различни предразсъдъци и предразсъдъци спрямо малцинството.\n• Конформизмът на личността намалява способността да даде значителен принос към науката или културата, тъй като творческата и оригинална мисъл се корени.\nКонформизмът и държавата\nКонформизмът е явление, което играе важна роля, като е един от механизмите, отговорни за вземането на групово решение. Известно е, че всяка социална група има степен на толерантност, която е свързана с поведението на нейните членове. Всеки от тях може да се отклони от приетите норми, но до определена граница, докато позицията му не е подкопана и усещането за общо единство не се навреди..\nДържавата е заинтересована да не губи контрол над населението, затова третира това явление положително. Ето защо конформизмът в обществото много често се култивира и налага от преобладаващата идеология, образователната система, медиите и пропагандните служби. На първо място, държавите с тоталитарни режими са предразположени към това. Независимо от това, във "свободния свят", в който се култивира индивидуализъм, стереотипното мислене и възприятие също е норма. Обществото се опитва да наложи стандарти и начин на живот на своя член. В контекста на глобализацията конформизмът действа като стереотип на съзнанието, въплътен в общата фраза: „Целият свят живее така“.\nКонформизмът в психологията е определение\nКонформизъм - желанието на индивида да координира своите мнения и действия с мненията и действията на членовете на групата.\nПри проучвания на групов натиск и конформизъм проблемът с взаимодействието на индивидите и малка група се появява като проблем с влиянието на мнозинството от членовете на групата върху поведението на отделни индивиди или малцинства.\nИма два вида на тази концепция:\nСъответствие - проявява се в демонстрация на външно съгласие, което не засяга истинското положение на човека.\nОдобрението е действителната трансформация на човешките нагласи.\nФактори, влияещи върху степента на конформизъм:\nЛични характеристики (възраст, пол, културни различия, професионални дейности и т.н.)\nХарактерно за групата под налягане. Като правило, ако групата е до петима души, тогава мненията могат да варират. Ако групата има повече от петима души, тогава конформното поведение на членовете на групата се проявява.\nОписание на проблема: колкото по-сложна е задачата или проблемът, толкова по-податливи са членовете на групата.\nХарактерът на връзката между индивида и групата: статутът на индивида влияе върху нивото на конформизма.\nХората проявяват конформизъм поради информационно влияние и поради нормативно влияние, тоест проявяват конформизъм, защото не искат да бъдат отхвърлени.\nКласически пример за конформизъм е положението на „Голия крал“ G.-H. Андерсен.\nПо-лесно е да се задържи властта в групата, ако самата група упражнява постоянен натиск върху членовете си, за да гарантира, че техните действия, мисли и ценности съвпадат със средната група. В променлива и нееднозначна социална реалност, най-простото решение на този проблем за даден човек е да се придържа към колективни истини ("ако не можеш да правиш това, което харесваш, нека харесаш това, което правиш"). Нещо повече, в този, който се отклонява от нормата, те започват да виждат източника на социалната заплаха и затова мнозинството започва да оказва натиск върху него - натискът на съответствието - под формата на подигравки, социално осъждане или дори пряко отхвърляне на „девиантния“ човек.\nСъответствието тук се разбира като съответствие с някакъв признат или необходим стандарт. Конформизмът (конформните реакции) като асимилация на определени групови норми, навици и ценности в общия случай е необходим аспект на социализацията на личността, но социално-психологическите механизми на подобна асимилация и степента на индивидуална самостоятелност по отношение на групата са различни.\nНалягането на съответствие засяга човек особено силно, ако той:\nНеобходимо одобрение или поддръжка;\nТой не вярва достатъчно в себе си;\nПример е класическият експеримент на Ashe, 1951. В стаята има 7 предмета, които сравняват два еднакви сегмента по дължина. Шестима (примамка) дават грешен отговор. Седмият е истински тест. В тази ситуация 77% са дали грешен отговор поне веднъж, а 33% системно са се съгласили с грешното мнение на групата.\nНатискът за съответствие липсва, ако има едно „примамка“, и достига максимум, когато има 5-8 от тях. В малка група тя се появява само при липса на социална подкрепа от субекта (достатъчно е да въведете поне една съгласна с субекта в групата и тя изчезва).\nЕкспериментите показват, че налягането на съответствието е най-силно засегнато при малки групи юноши. На 12-13-годишна възраст всеки втори подвластен на него, от 19 до смърт - всеки трети.\nНа натиска за съответствие, осъществяван в цялата страна (различни тоталитарни режими), е много по-трудно да се устои. Тук в голяма група броят на хората, изложени на него, е много повече от 1/3. Хората започват искрено да променят мнението и действията си, губейки собственото си лице.\nЗначителен брой от предимно европейски експериментални проучвания са посветени на проблема за социалното влияние на малцинството, което показва, че сравнително малка част от общността, която се защитава в противоречие с общоприетите възгледи, може и наистина променя позицията на мнозинството. Тълкувайки феномена на подобно влияние по различни начини, авторите са единодушни в едно нещо: нямайки власт, нито априоритен авторитет, малцинството пряко и косвено влияе върху мисленето и поведението на мнозинството, а резултатите от това въздействие в крайна сметка са сравними с дълбочината на влияние на мнозинството върху малцинството.\nПоследователност в доказателствата.\nУвереност в правилността и мотивите на твърденията.\nПрисъствието на отстъпници от мнозинството.\nПоследици от влиянието на малцинствата:\nНаличието на разногласия в групата води до по-голямо разнообразие от предложени решения.\nВ проучванията на С. Московичи субектите (група от 6 души) бяха помолени на глас да определят цвета и интензитета на цвета, проектиран върху екрана на прозрачните фолиа. Двама членове на групата - манекени - през целия експеримент наричаха синия цвят на слайдовете зелен. Според резултатите от експеримента обаче е регистрирано влиянието на оценките, дадени от малцинството, върху оценките на останалите членове на групите. Около 10% от неинформираните лица са дали оценки, които съвпадат с манекените. Когато субектите бяха представени с последователна поредица от нюанси между синьо и зелено, в експерименталната група субектите по-често възприемаха цвета, представен от тях, като зелен, отколкото в контролната група, чиито членове не влизаха в контакт с фалшиво малцинство. Нещо повече, най-често пристрастието в полза на малцинството се проявява в онези субекти, които по време на експеримента най-силно се противопоставят на мнението на мнозинството.\nОт бизнес практиката човек може да даде пример за ситуация на такъв план: в работния колектив идва нов човек, индивид, който ще бъде малка група. В екипа има някои правила и нагласи, например всеки отива да обядва не в трапезарията, предвидена от организацията, а в малко кафене отсреща. Човек, който може да не счита решението на групата за грешно и счита това за незадължително, вероятно ще излезе на вечеря с всички. В тази ситуация индивидът е обект на регулаторно влияние и не иска да бъде отхвърлен от останалата част от групата..\nПсихология и етика на бизнес комуникацията: учебник за студенти / Изд. V.N. Лавриненко-5-то изд. М: UNITY-DANA, 2006.\nКричевски Р.Л., Дубовская Е.М. Социална психология на малка група. - М.: Аспект-Прес, 2001.\nАндреева Г.М. Социална психология. М.: Аспект-Прес, 1996.\nСвентицки А.Л. Социална психология: Учебник.- М.: ООО "ТК Велби", 2003.\nAronson E. Public animal.- M.: Aspect-Press, 1998\nPochebut L.G., Chiker V.A. Организационна социална психология. - SPb.: Реч, 2000.\nКак да изразите мнението си\nКонформизмът е понятие, което показва тенденцията винаги да имитира мнението на други хора и да споделя любопитни очи за нещата. Често се наблюдава при хора със слаб характер и нерешителност в действията. Така човек се поддава на влиянието на околната среда и оцелява за своя сметка. Най-голямото разпространение на такова поведение се наблюдава в страни с тоталитарен режим на власт. Налагайки идея на цялото население, се създава идеален ред и подчинение в държавата.\nПричини за конформизма\nПонятието конформизъм съществува в нашия свят от най-древни времена. Можете дори да кажете, че днешното общество изпитва само някои от своите остатъчни ефекти. Работата е там, че подобна тенденция възниква главно поради значението на съществуването на единно мнение в определен кръг от хора. В среда, в която този морал се поддържа най-много, започват да се появяват подобни знаци. Много фактори на околната среда могат да причинят конформизъм.\nЛичните причини за конформизма\nСклонността за бързо преминаване към страната на мнозинството понякога е характерна за самия човек като негова черта на характера. Разбира се, има определени фактори, които допринасят за появата му. Но всички те са свързани с конкретен индивид, а не да влияят от.\nОсновните лични причини за конформизма:\nВродени тенденции. Някои видове на това понятие са изцяло зависими от наличието на генетична предразположеност на човек. От най-ранните години детето вече е склонно към подчинение, забелязват се нерешителност и слабост на духа. Такива деца винаги са послушни, подкрепят мнението на другите и също така рядко стават лидери в групите и изразяват лични предпочитания. Пораствайки, те запазват в себе си всички същите качества през следващия живот. Засега все още не е възможно да се обясни появата на такава зависимост. Необходимо е ясно да се заяви само, че такива прояви на характера са умишлени, а не случайни.\nЕфектът от родителството. В голяма маса от случаите на такава насилствена зависимост, родителското влияние е от голямо значение. Основният проблем е, че майките и бащите се опитват твърде силно да защитават авторитета си пред детето си. Те буквално потискат всеки опит за активност или изразяване на мнение. Фрази, които децата дори не трябва да управляват личното си време и пространство, ги лишават от способността им да се изразяват в бъдеще.\nСтрах от внимание. За да изразите мисъл, трябва да се примирите с факта, че някой така или иначе ще я критикува. Някой не го харесва, някой от коварността иска да възрази, но такъв момент има право да съществува. За съжаление, не всеки човек е готов за подобни изявления. Следователно, предварително предвиждайки възможно фиаско на собствената си идея, той предпочита да мълчи за нейното присъствие изобщо. По-добре е да подкрепите някого отвън, отколкото да рискувате сами.\nМързелът. Най-лошият враг на хората също е в състояние да предизвика конформизма. В този случай човекът просто не иска самостоятелно да излезе с някакво решение на проблема или план за действие. Следователно е избрана най-очевидната от съществуващите опции..\nНиско самочувствие. Страшната несигурност, която е характерна за хората с този проблем, не им позволява дори да мислят за популяризиране на собствените си идеи и планове. Следователно остава само да се вкопчиш в най-разпространеното мнение и да се скриеш в сянката на масата. Причината е характерна както за деца, така и за възрастни, добре оформени личности.\nНекомпетентността. Ако човек почувства липса на познания в определена област, тогава разумното решение от негова страна е да приеме общопризнат вариант. Това прави повечето хора в подобни ситуации. Благодарение на този ход те няма да могат да се окажат в неудобно положение поради неправилни преценки в случай на фиаско и ако всичко приключи успешно, те също ще бъдат възнаградени.\nСоциални причини за конформизма\nИма и причини, които въпреки личното мнение на човек допринасят именно за това поведение. Вземането на правилно решение става необходимост в тази ситуация поради хората и обстоятелствата, които го заобикалят..\nПо този начин конформизмът възниква поради такива социални причини:\nКолективно налягане. Има известна зависимост между агресивността на хората в група и появата на конформизъм в нея. Колкото по-строго и критично в това общество се отнасят към противниците на колективното мнение, толкова по-сериозно потисничество се съпътства от него. Хората са сплашени от такова отношение и на практика никой не подбужда към самоизразяване. Такава група придобива формата на въображаема идеалност, поради тенденцията да се поддържа не най-добрият вариант, а решението на мнозинството.\nМатериална зависимост. В някои случаи конформизмът може да бъде подхранван от някакво възнаграждение. Тогава той придобива не само психологическа зависимост, но и социални отговорности. Най-често това се случва в работна среда от властите. Хората, разбирайки нечия грешка, все още подкрепят този човек, ако в крайна сметка получат някакво плащане.\nВлиянието на силен лидер. Почти във всяка група хора, от детската пясъчна кутия и семейството до служителите на работното място, има изрична глава. Често такъв човек е в състояние неформално да води всички останали хора в обкръжението си. Харизмата и амбициозността му позволяват сто процента подкрепа без допълнително обожание. Останалите по това време предпочитат да дадат своя вот за него, само за да не изпаднат в немилост на лидера.\nКласификация на конформизма\nТози психологически феномен често се нарича конформизъм. Подобна тенденция за поддържане на общественото мнение се е отразила в голямо разнообразие от сфери на човешката дейност. Многобройни проучвания при различни групи хора доведоха до идентифицирането на няколко варианта за това поведение.\nПомислете за видовете конформизъм в зависимост от отношението към човека:\nВътрешните работи. Състои се в потискане на личните интереси от едно и също лице. Тоест мислите му не могат да станат реалност поради формирането на личен конфликт. Наличието на каквито и да е убеждения предотвратява опити за самореализация и води до единодушно подкрепа на идеите на другите от страна на индивида.\nВъншен. Този вид мислене е обвързан с обществото, в което е човекът. Именно той ще определи неговото мнение и амбициозност. Понякога хората, може би, биха искали да не са съгласни с мнозинството, но поради някои обстоятелства те приемат обратната страна. Най-често това е голям авторитет на колегите или страх от противник.\nРазновидности на конформизма във връзка с околната среда:\nПасивен. В този случай поддържането на мнението на другите се влияе от някой отвън. Човек е подложен на натиск, за да вземе решение и в крайна сметка той преминава на страната на мнозинството. В такъв процес самите хора рядко могат да бъдат наречени виновни, защото аргументите в повечето случаи са доста важни.\nАктивен. При тази опция именно този конкретен човек е лидерът на своите действия. Човек сам изпитва свръхвисока нужда да поддържа идеята на някой друг и целенасочено я следва. Има дори отделен вид конформация, наречена „войнствена“. В същото време хората не само сами преследват идеята за единно мнение, но и карат другите да мислят по същия начин..\nКакво е конформизъм на осъзнаването?\nУмишлено. Много рядък вариант на конформизъм, при който човек разбира наличието на такава характеристика на своето поведение. Освен това той приема това и го счита за не само нормално, но и за най-правилното решение в тази ситуация..\nБезсъзнание. Всички други видове патология са включени в тази категория. Наистина в повечето случаи хората не виждат нищо особено в действията си. Струва им се, че поддържаното решение е най-правилното и изборът им е обективен. Много рядко, без поглед и коментари отстрани, човек е в състояние да промени подобно мнение или да види нещо нередно в него.\nОсновните прояви на конформизма\nПодобна психологическа тенденция се открива доста лесно при всеки кръг от хора. Но, за съжаление, този момент винаги се предоставя не на самия човек, а на наблюдателя. До ден днешен целият свят организира дискусии за въздействието на подобно поведение върху междуличностните отношения, във връзка с които бяха идентифицирани няколко основни проявления на конформизма.\nЗа достатъчно дълъг период от време много ръководители на екипи се опитват по всякакъв начин да развият такава черта на характера на абсолютно всички служители. Освен това присъствието му при хора се счита за предимство по време на работа или във всеки друг екип. Работата е там, че има няколко предимства:\nФормирането на сближаване. Въз основа на факта, че всеки човек има лично виждане за всеки проблем, ако е необходимо, не е лесно да се стигне до консенсус. Но склонността към конформация е много полезна в подобни ситуации. Тогава този проблем почти никога не възниква, защото наличието на само едно мнение е достатъчно, за да се постигне съгласието на цялата група.\nУскоряване на адаптацията. Хората, склонни да поддържат общо мнение, много по-бързо се присъединяват към всеки екип. За тях е по-лесно да изградят отношения и да започнат работния процес. Основното е да се следват съществуващите правила и разпоредби, което ще избегне конфликт на интереси и конфликтни ситуации като цяло.\nОпростяване на организацията. Много по-лесно е да ръководите група хора, които бързо се съгласяват с предложените сценарии. Те почти никога не спорят и приемат иновации като норма. Това играе в ръцете на не само началници, но и други служители.\nВъпреки всички добри характеристики на конформацията, изброена по-горе, отрицателното й влияние също има право да съществува. Това поведение може да доведе до много лоши последици, които трябва сериозно да помислите:\nЗагуба на независимост. Ако човек за дълъг период от време е лишен от необходимостта да взема каквито и да било решения, тогава скоро ще забрави как да го направи. Също така е лошо, че такъв „идеален“ екип ще загуби своята стойност, ако загуби лидера си, хората просто няма да могат да събират мислите си и работният процес ще спре.\nПредпоставки за тоталитаризма. Не може да се забележи колко важно е наличието на сто процентов консенсус на мнения за всяка държава. Представеният режим, както нищо друго, предвижда този параграф. В крайна сметка, той е в състояние да гарантира успешното управление, без да се страхува от разцепления или опозиционни мнения. Растежът на конформизма може да улесни идването на власт на привържениците на тоталитаризма, което само по себе си не е много добро.\nПотискане на оригиналността. Постигането на общо решение води до факта, че в този кръг от хора изчезва възможността за раждането на напълно нова мисъл. Хората не трябва да мислят за други опции, така че има подпечатване на идеи и действия. Създава огромен брой идентични мнения, но нито едно уникално.\nПредразсъдъци към малцинствата. Поддържането на конформация кара хората да презират онези, които мислят различно. Здравата конкуренция между хората изчезва, противниците са укорени и осъждани. Следователно става много трудно да се образува всяко друго движение или компания. На хората не им е позволено да развиват и създават нови направления във всякакви области на живота..\nВсеки човек има уникален начин на мислене, следователно резултатите от този процес ще бъдат напълно различни. Винаги си струва да се помни, че личното мнение е неразделна част от индивида като личност. Естествено е много важно да сравните мислите си с нормите на обществеността, понякога да коригирате тяхното съответствие. Във всеки случай, формирането на собствена представа за случващото се винаги трябва да стои на първо място.\nОнези, които намират трудно този процес, трябва да вземат съвет:\nТърсете съмишленици. Ако човек е тормозен от страх да бъде неразбран или несигурен, тогава трябва да се опитате да намерите подкрепа. Винаги можете да потърсите човек, който споделя вашите интереси. И колкото повече такива хора, толкова по-добре. Те ще помогнат не само да се провери правилността на преценките, но и ще ви кажат как най-добре да представите тази мисъл или решение.\nАктивно действие. Без да се опитвате, е невъзможно да разберете последствията от действието. Затова трябва да спрете да се страхувате и да преминете към себеизразяване. За да го улесните, трябва да сте последният, който говори, когато всички вече са говорили. Това ще ви помогне да намерите предимствата и недостатъците на вашата собствена опция. Освен това човек може да бъде убеден в уникалността на този подход..\nАргументация. За да не попаднете под вълна от критики, трябва да сте напълно сигурни в точността на вашето мнение. Когато го изразявате, човек трябва да разчита на факти и достоверна информация. Тогава ще бъде по-лесно да се защити гледната точка и шансът за приемане от нейната среда ще се увеличи.\nФормирането на независимост. Не всички дори най-големите и известни хора бяха разпознати веднага от обществото. Следователно, не се разстройвайте, ако всеки момент средата не разбере какво му се предлага. Ако човек е уверен в правилността на своите действия, тогава трябва да защитите тази позиция докрай. Освен това човек не трябва да се отказва след първия провал.\nКакво е конформизъм - вижте видеото:\nОще в древни времена философите се съгласявали, че човек не може да живее в обществото и да не бъде зависим от него. През целия живот индивидът има директни или косвени връзки с други хора, като действа върху тях или е подложен на социални влияния. Често човек променя поведението или мнението си под влияние на обществото, съгласявайки се с нечия друга гледна точка. Това поведение се дължи на конформизма..\nТерминът конформизъм идва от латинската дума конформис (подобен, конформируем), представлява морална и политическа концепция, обозначаваща опортюнизъм, пасивно съгласие със съществуващия ред на нещата, преобладаващи мнения и т.н. Това включва липсата на собствена позиция, безусловното придържане към всеки модел, който има най-голям натиск (традиции, признат авторитет, мнение на мнозинството и т.н.).\nЯвлението конформизъм е описано за първи път от американския психолог С. Аш през 1951г. Съвременните изследвания го правят обект на изучаване на 3 науки: психология на личността, социална психология и социология, следователно е препоръчително да се раздели конформизмът като социално явление и конформното поведение като психологическа особеност на човек.\nВ психологията личностното съответствие се разбира като неговото съответствие с реалния или въображаем натиск на групата, докато човекът променя поведението и личните си нагласи в съответствие с мажоритарната позиция, която не е споделял преди. Човек отказва собственото си мнение и безусловно се съгласява с позицията на другите, независимо доколко то съответства на собствените му идеи и чувства, приети норми, морални и етични правила и логика.\nСъществува и социален конформизъм, който се разбира като некритично възприятие и придържане към преобладаващите мнения, масови стандарти и стереотипи, традиции, авторитетни принципи и нагласи. Човек не се съпротивлява на преобладаващите тенденции, въпреки вътрешното им отхвърляне, възприема всякакви аспекти на обществено-политическата и икономическата реалност без критика, не иска да изрази собствено мнение. При конформизма индивидът отказва да носи лична отговорност за действията, които извършва, сляпо се подчинява и следва изискванията и изискванията на обществото, държавата, партията, религиозната организация, лидер, семейство и др. Такова представяне може да се дължи на манталитет или традиции..\nСоциалните форми на съответствие включват всички форми на колективистично съзнание, които предполагат подчиняването на индивидуалното поведение на социалните норми и изискванията на мнозинството.\nКонформизъм в групата\nКонформизмът в група се проявява под формата на социално влияние върху човек, докато индивидът трябва да следва груповите норми и правила, да се подчинява на интересите на групата. Тя с помощта на въведените от нея норми на поведение принуждава всеки да ги следва, за да поддържа интеграцията на всички свои членове.\nЧовек може да устои на този натиск, това явление се нарича неконформизъм, но ако отстъпи, подчинява се на групата, той става конформист. В този случай той, дори осъзнавайки, че действията му са грешни, ще ги извърши, както прави групата.\nОпределено е невъзможно да се каже кой тип отношения между човек и група са правилни и кои не. Един обединен колектив не може да бъде създаден без социален конформизъм. Когато дадено лице заеме строга неконформистка позиция, той не може да стане пълноправен член на групата и в крайна сметка ще бъде принуден да я напусне.\nУсловия за конформално поведение\nУстановява се, че характеристиките на групата и индивидуалните характеристики на човек влияят върху развитието на съответствието на индивида по отношение на изискванията на групата. Следните условия допринасят за появата на това явление:\nНиска самооценка на индивида;\nУсещането за собствена некомпетентност на човек, който трябва да реши трудна задача;\nСближаване на групата - ако поне един от членовете й има мнение, което е различно от общото, ефектът от натиска намалява и става по-лесно човек да възрази и не се съгласи;\nРазмер на групата - максималното влияние може да се наблюдава в група от 5 души, по-нататъшно увеличаване на броя на нейните членове не води до увеличаване на ефекта на конформизма;\nВисокият статут и авторитет на групата, присъствието в нейния състав от експерти или значими хора;\nПубличност - хората демонстрират по-високо ниво на конформно поведение, ако трябва открито да изразят мнението си пред другите.\nВ допълнение, поведението на индивида зависи от взаимоотношенията, харесванията и нехаресванията между членовете на групата: колкото по-добри са те, толкова по-висока е степента на конформизъм. Установено е също, че склонността към конформизъм зависи от възрастта (намалява с възрастта) и пола (жените са малко по-податливи на нея от мъжете).\nСред положителните характеристики на личностния конформизъм могат да бъдат идентифицирани:\nПовишено сближаване в кризисни ситуации, което помага на екипа да се справи с тях;\nОпростяване на организацията на съвместни дейности;\nНамаляване на времето за адаптация на човека в екипа.\nНо явлението конформизъм е придружено от отрицателни черти, включително:\nЗагуба на способност за вземане на решения и навигация в необичайни условия;\nСъздаване на условия и предпоставки за развитието на тоталитарните секти и държави, осъществяването на масови убийства и геноциди;\nРазвитие на различни предразсъдъци и предразсъдъци към малцинствата;\nНамалете способността на човек да даде значителен принос в културата или науката, тъй като конформизмът премахва оригинална и творческа мисъл.\nВ груповото взаимодействие феноменът на конформизма играе важна роля, тъй като е един от механизмите за вземане на групови решения. В същото време всяка социална група има определена степен на толерантност по отношение на поведението на членовете си, докато всеки от тях може да си позволи определена степен на отклонение от приетите норми, без да подкопава позицията си на член на групата и без да се засяга усещането за общо единство.\nКонформизмът е морално-психологическа и морално-политическа концепция, която предполага опортюнистична позиция в обществото, неактивно възприемане на съществуващата социална тъкан, политически режим. В допълнение, това е готовност да споделят преобладаващи възгледи и убеждения, да се съгласи с общото отношение, разпространено в обществото. Също така, съответствието се разглежда като отказ да се бори с преобладаващите тенденции, дори с вътрешното им отхвърляне, самостоятелно отстраняване от осъждане на различни аспекти на политическата реалност и социално-икономическите реалности, нежелание да изразяват собствените си възгледи, нежелание да носят лична отговорност за извършени действия, сляпо подчинение и неотчетност следвайки всички изисквания и директиви, произтичащи от държавния апарат, религиозната организация, семейството.\nВсяко общество се състои от групи, които са асоциация от образувания, които споделят общи морални и ценностни ориентации и цели. Социалните групи са класифицирани като средни, малки и големи в зависимост от броя на участниците. Всяка от тези групи определя свои собствени стандарти, правила за поведение и нагласи..\nСъвременните изследователи разглеждат феномена на конформизма от четири гледни точки: психологическа, социологическа, философска и политическа. Тъй като те го разделят на феномен в социална среда и конформно поведение, което е психологическа особеност на човек.\nСмята се, че социалният конформизъм на индивида е робско (некритично) приемане и безмислено придържане към светогледа, преобладаващи в определено общество, социалните стандарти, масовите стереотипи, авторитетните вярвания, обичаите и нагласите. Индивидът не се опитва да противоречи на преобладаващите тенденции, дори без вътрешно да ги приеме. Човешкият субект възприема социално-икономическата и политическата реалност абсолютно безкритично, не проявява никакво желание да изрази собствените си възгледи. По този начин социалният конформизъм е отказът да се носи лична отговорност за извършените дела, безмислено подчинение и несъзнавано следване на обществени нагласи, изисквания на партията, религиозната общност, държавата, семейството. Такова представяне често се обяснява с манталитет или традиции..\nЕ. Аронсън и С. Милграм смятат, че човешкият конформизъм е явление, което се проявява при наличието или отсъствието на следните условия:\n- тя се усилва, когато задачата, необходима за изпълнение, е доста сложна или индивидът не знае за проблема, който се изпълнява;\n- степента на конформизъм зависи от размера на групата: тя става най-голяма, когато индивидът срещне един и същ светоглед на три или повече субекти;\n- хората с ниска самооценка са по-склонни да бъдат засегнати от колектива, отколкото хората с висока самооценка;\n- ако екипът има специалисти, членовете му са значими хора, ако в него има индивиди, принадлежащи към един и същи социален кръг, съответствието се увеличава;\n- колкото по-сплотен е колективът, толкова повече власт има над членовете си;\n- ако субект, който защитава собствената си позиция или се съмнява в мнението на останалите членове на групата, показва поне един съюзник, конформизмът намалява, тоест тенденцията да се подчинява натиска на групата пада;\n- обектът с най-голяма тежест (социален статус) също се характеризира с най-голямо влияние, тъй като за него е по-лесно да оказва натиск върху другите;\n- субектът е по-предразположен към конформизъм, когато трябва да се обърне към останалата част от колектива, отколкото когато излага позицията си в писмена форма.\nКонформизмът се характеризира с връзка с определени видове поведение. Според С. Аш понятието конформизъм предполага съзнателен отказ на индивид от значителна мирогледна позиция и скъпи възгледи за подобряване на процеса на адаптация в група. Конформалният поведенчески отговор показва степента на представяне на индивида на мнението на мнозинството, натиска на индивидите с най-голяма „тежест“ в обществото, тяхното приемане на установения стереотип на поведение, морални и ценностни ориентации на колектива. Обратното на конформизма се счита за независимо поведение, устойчиво на групов натиск.\nРазграничават се четири типа поведенчески отговор..\nВъншният конформизъм на човека е поведение, при което индивидът приема само външните нагласи и мнения на групата, на ниво самосъзнание (вътрешно), не е съгласен с тях, но не говори на глас за това. Тази позиция се счита за истински конформизъм..\nВътрешният конформизъм на личността възниква, когато субектът действително приема, асимилира мнението на групата и абсолютно е съгласен с нея. Така се проявява висока степен на внушеност на личността. Описаният тип се счита за адаптивен към групата..\nНегативизмът се разкрива, когато индивидът по какъвто и да е начин се противопостави на груповия натиск, активно защитава собствената си позиция, изразява независимостта по всякакъв възможен начин, дава аргументи, спори и е съсредоточен върху резултата, в който собствените му възгледи ще станат мирогледна позиция на мнозинството. Този тип поведение показва нежеланието на субекта да се адаптира към социална група.\nНонконформизмът се проявява в независимостта на нормите, мненията, ценностите, независимостта и имунитета към групов натиск. Този поведенчески тип е присъщ на самодостатъчните индивиди. С други думи, такива личности не предават собствения си мироглед и не налагат обкръжението си..\nИма такова нещо като социално одобрено поведение, тоест чист конформизъм в обществото. Хората, принадлежащи към категорията „чист конформист“, се стремят максимално да съответстват на груповите норми и социалните нагласи. Ако поради редица обстоятелства те не са в състояние да направят това, тогава те се чувстват като по-низши лица (комплекс за малоценност). Често такива норми и нагласи са противоречиви. Едно и също поведение може да бъде позволено в определена социална среда, а в друго - то е наказуемо.\nТова води до объркване, което води до поредица от разрушителни процеси за самочувствие. Затова се смята, че конформистите в по-голямата си част са нерешителни и несигурни хора, което значително усложнява комуникативното им взаимодействие с другите. Трябва да се разбере, че всеки индивид е в различна степен конформист. Проявлението на това качество често е много добро..\nПроблемът на конформизма е изборът на хората, когато го правят стил на собствено поведение и начин на живот. Така конформистът е човек, който подчинява на социалните основи и изисквания на обществото. Въз основа на това можем да заключим, че всеки индивид е свързан с описаната концепция, тъй като в различна степен той се придържа към груповите норми и социални принципи. Следователно не е необходимо да се считат конформистите за обезверени членове на обществото. Конформистите сами избраха този модел на поведение. Те могат да го променят по всяко време. Изхождайки от това, следният извод: конформизмът в обществото е жизнен модел на поведение, привичен начин на мислене, който претърпява промяна.\nКонформизмът на малка група се характеризира с наличието на плюсове и отрицателни аспекти.\nПоложителни характеристики на груповия конформизъм:\n- силно сближаване на групата, това се проявява особено в кризисни ситуации, тъй като конформизмът на малка група помага да се справят по-успешно с опасностите, сривовете, бедствията;\n- простота в организирането на съвместни дейности;\n- намаляване на времето за адаптация в екипа на нов човек.\nГруповият конформизъм обаче носи и отрицателни аспекти:\n- индивидът губи способността да взема самостоятелни решения и способността да се ориентира в непознати условия;\n- допринася за формирането на тоталитарни държави и секти, за появата на геноцид или кланета;\n- поражда различни предразсъдъци и предразсъдъци към малцинството;\n- намалява способността да даде значителен принос за научно и културно развитие, тъй като творческата идея и оригиналното мислене са изкоренени.\nОписаният феномен конформизъм е открит през петдесетте години на миналия век от С. Ашем от американски психолог. Това явление играе ключова роля в социалната организация, тъй като е един от инструментите, отговорни за формирането и приемането на колективни решения. Всеки социален колектив има определена степен на толерантност, която е свързана с поведението на неговите участници. Всеки член на социална група може да се отдалечи от установените норми до определена рамка, при която позицията му не е подкопана и не се уврежда чувството за общо единство. Тъй като всяка държава е заинтересована да поддържа контрола над населението, тя третира положително конформизма..\nЧесто в тоталитарните държави конформизмът се характеризира с отглеждането и имплантирането на доминираща идеология с помощта на масова информация и други пропагандни услуги. Освен това, в така наречения „свободен свят“ (демократичните страни), където се култивира индивидуализъм, стереотипът на възприятие и мислене също е норма. Всяко общество се стреми да наложи жизнения стандарт, модел на поведение на всеки свой член. В условията на световно политическо, икономическо, културно и религиозно обединение и интеграция понятието конформизъм придобива нов смисъл - започва да действа като стереотип на съзнанието, който е въплътен в една фраза: „Целият свят живее така“.\nНеобходимо е да се разграничи конформизмът като феномен от съответствието, което е лично качество, открито в желанието да се демонстрира зависимост от груповото мнение и натиска в различни ситуации.\nКонформизмът се характеризира с тясна връзка с важността на условията, при които се осъществява групово въздействие върху темата, със значението на групата за индивида и нивото на груповото единство. Колкото по-голяма е тежестта на тези характеристики, толкова по-ярък е ефектът от груповия натиск.\nВъв връзка с обществото феноменът негативизъм, тоест изразената постоянна съпротива срещу обществото и противопоставянето му с него, не представлява обратното на конформизма. Негативизмът се счита за отделен случай на проява на зависимост от обществото. Обратното на концепцията за конформизма е независимостта на личността, самостоятелността на нейните нагласи и поведенчески реакции от обществото, съпротива срещу масовото влияние.\nСледните фактори влияят на степента на тежест на описаната концепция за конформизъм:\n- полът на лицето (повече жени, отколкото мъже са обект на конформизъм);\n- възраст (черти на конформизма се наблюдават по-често в младия и старчески възрастов период);\n- социален статус (индивидите с по-висок статус в обществото са по-малко податливи на групово влияние);\n- физическо състояние и психично здраве (умора, лошо здраве, психически стрес увеличават проявата на съответствие).\nПримери за конформизъм могат да бъдат открити в голям брой в историята на войните и масовите геноциди, когато обикновените хора стават брутални убийци, поради факта, че не могат да устоят на директната заповед за убийство.\nСпециално внимание се обръща на такъв феномен като политическия конформизъм, който е начин на опортюнизъм и се характеризира с пасивно признаване на съществуващите принципи, отсъствие на собствена политическа позиция и безмислено копиране на всякакви политически поведенчески стереотипи, които доминират в тази политическа система. Адаптивното съзнание и конформисткото поведение се формира активно при условията на определени политически режими, като например: тоталитарен и авторитарен, в който общото свойство е желанието на индивидите да не изпъкват, да не се различават от основната сива маса, да не се чувстват като човек, защото те ще мислят и правят това за тях, т.е. добрите владетели се нуждаят от това. Конформисткото поведение и съзнание е характерно за тези политически режими. Резултатът от такова съзнание и адаптивен модел на поведение е загубата от индивида на неговата собствена уникалност, оригиналност и индивидуалност. В резултат на обичайния опортюнизъм в професионалната сфера, в дейностите на партиите, на избирателната секция се деформира способността на индивида да взема самостоятелни решения, нарушава се творческото мислене. Резултатът - хората се научават да функционират безмислено и да стават роби.\nПо този начин политическият конформизъм и опортюнистичната позиция унищожават зараждащата се демокрация и са показател за липсата на политическа култура сред политиците и гражданите.\nГрупата, оказвайки натиск върху темата, го принуждава да следва установените норми, да се подчинява на интересите на групата. Така се проявява конформизмът. Индивидът може да се противопостави на такъв натиск, проявявайки неконформизъм и може да се подчини на масата, тоест да действа като конформист.\nНонконформизъм - това понятие включва желанието на индивида да наблюдава и да се бори за собствените си възгледи, резултатите от възприятието, да поддържа собствения си модел на поведение, което пряко противоречи на преобладаващия в това общество или екип.\nНе може да се посочи недвусмислено, че един от тези видове връзки на субекта с колектива е истина, а другият - не. Безспорно е, че основният проблем на конформизма е да промени модела на поведение на личността, тъй като индивидът ще извършва действия, дори осъзнавайки своята некоректност, защото повечето го правят. В същото време е очевидно, че създаването на сплотена група без конформизъм е невъзможно, тъй като не може да се намери баланс в отношенията между групата и индивида. Ако човек е в тежки неконформистки отношения с колектива, тогава той няма да стане пълноправен член. В резултат на това той ще трябва да напусне групата, тъй като конфликтът между тях ще се засили.\nПо този начин основните характеристики на конформизма са спазването и одобрението. Съответствието се проявява във външното придържане към изискванията на обществото с вътрешно несъгласие и отхвърляне на тях. Одобрението се намира в комбинация от поведение, което отговаря на социалния натиск и вътрешното приемане на изискванията на последното. С други думи, съответствието и одобрението са форми на конформизъм.\nВлиянието, което масите оказват върху поведенческия модел на индивидите, не е случаен фактор, тъй като той изхожда от тежки социално-психологически предпоставки.\nПримери за конформизъм могат да се видят в експеримента на социолога С. Аша. Той си постави задачата да открие естеството на въздействието на групата на връстници върху нейния член. Аш прилага метода на скандална група, която се състои в предоставянето на неправилна информация от членовете на групата в размер на шест индивида от двата пола. Тези шестима души дадоха грешни отговори на въпросите, поставени от експериментатора (експериментаторът се съгласи предварително с тях). Седмият член на този колектив от хора не е бил информиран за това обстоятелство, тъй като в този експеримент той е играл ролята на субекта.\nВ първия завой експериментаторът задава въпроса на първите шест участника, а след това - директно на темата. Въпросите, свързани с дължината на различните сегменти, които бяха предложени за сравнение помежду си..\nУчастниците в експеримента (шест манекена) твърдяха по споразумение с изследователя, че сегментите са равни една на друга (въпреки наличието на неоспорима разлика в дължината на сегментите).\nТака тестваният индивид е поставен в условия на конфликт между собственото му възприятие за реалността (дължина на сегментите) и оценката на същата реалност от членовете на групата, която го заобикаля. В резултат на което субектът имаше труден избор, без да подозира съгласието на експериментатора със своите спътници, той трябва или да не вярва на собственото си възприятие и оценка на видяното, или да опровергава гледната точка на групата, в действителност да контрастира с цялата група. В хода на експеримента се оказа, че по принцип субектите предпочитат „да не вярват на очите си“. Те не искаха да противопоставят мнението си на групата.\nПодобно приемане от субектите на очевидно погрешни оценки за дължината на сегментите, които другите участници в процеса са му дали, се счита за критерий за подчиняване на изпитваното лице на групата и обозначено с концепцията за конформизъм.\nХората със среден статус, слабо образовани лица, юноши, хора, нуждаещи се от социално одобрение, са обект на конформизъм.\nКонформизмът често се противопоставя на неконформизма, но по-подробният анализ на тези модели на поведение разкрива много прилики. Неконформната реакция, подобно на конформалната, се причинява от групово налягане, зависи от налягането на мнозинството, въпреки че се прилага в логиката на "не".\nРеакциите на неконформизъм и конформизъм са в много по-голяма степен противоположни на феномена на самоопределянето на личността в обществото.\nУчените отбелязват също, че по-вероятно е да се появят неконформни и конформни поведенчески реакции при социални групи с ниско ниво на социално развитие и психологическа формация и главно не присъщи на членовете на силно развити просоциални групи.\nЖенска депресия - как да се отървем от депресивно състояние?\nПърво, не забравяйте, че неврозата е обратимо разстройство на психическото състояние на човек, без да изкривява картината на света. Какво означава? Че ако се е появила невроза, трябва да се отървете от нея и да отървете детето си.\n3 най-самотни и кризисни възрасти в живота според учените


Малко жилище – много гости. Как да се справим? | Az-jenata.bg\nКак да поканите гости в малкото си жилище по празниците без да се чувствате дискомфортно?\nПоканили сте гости за празниците, но живеете в кибритена кутийка? Чудите се как, по дяволите, ще успеете да ги приютите, камо ли да ги разположите удобно? Ами ястията – къде ще ги сервирате?\nЗа да не изпаднете в паника, вижте няколко съвета за това как да действате, когато имате празничен повод с много гости в малкото ви жилище!\nИзчистете възможно най-добре\nКолкото по-малко е пространството, толкова по-лесно се вижда, ако то е мръсно. Не си позволявайте да оставяте гостите си да видят това. В малката бърлога всичко е на показ. Лошото при малките жилища е, че много от нещата са струпани на едно място, което прави почистването по-трудно, а събирането на прах и кълба мръсотия – по-лесно.\nКогато поднасяте меню е добре да действате стратегически. Колкото и да ви се иска да презентирате всички менюта, които сте подготвили, бъдете хитри и умни.\nСервирайте първо салатите и предястията, за да остане достатъчно място. Чак след това преминете към основните блюда. Така няма да създадете усещане за допълнителен дискомфорт.\nИзползвайте всеки сантиметър пространство\nЗа да си помогнете, осигурете достатъчно свободно място на помощните плоскости, на които можете да сервирате или да поставите чистите съдове и прибори. Имаме предвид шкафовете и етажерките наоколо. Така гостите ви ще имат достатъчно място да се разположат на спокойствие на масата.\nОсвободете местата около входната врата, както и вътрешните врати. В останалото време жизненото ви пространство ви върши работа, но когато е изпълнено с гости, трябва да освободите пътеките, местата около вратите и около масата.\nОсигурете сгъваеми столове наоколо\nЗа да сте сигурни, че за всички ще има достатъчно място, осигурете резервни сгъваеми столове. Те ще стоят настрана и ще влязат в употреба, само ако това се налага. Така няма да имате усещането, че сте се напъхали в дядовата ръкавичка.\n5 класически трика да направим жилището по-голямо\nНезависимо колко малко е вашето лично пространство у дома, не е никак лоша идея да създадете приятна атмосфера. Това е задължително за всяка празнична обстановка.\nСложете свещи на разни места, пуснете приятна и приглушена музика, украсете подобаващо и празнично. Всяко жилище и всеки дом заслужава уют, независимо колко е малък или голям.\nМожете да освободите допълнително място като преместите книгите от рафтовете си и ги използвате като минибар, докато гостите ви са вкъщи. Идеята е страхотна, а и подканва всеки да се обслужва сам. Така е по-лесно и за вас.\nСъщо така например, вместо да поставяте ледарка за вино или шампаниера на масата, използвайте мивката си за целта. Запушете я и поставете в нея много лед. Сложете бутилките си там. Така ще спестите наистина много място!


Богослов | Каталог за сайтове\nКаталог сайтове > Богослов\nИнформация за страница Богослов\nБогослов, освен че е професия от духовен характер, също така е име на едно от известните села в област Кюстендил. Следователно населеното място се намира в западната част на страната, на около пет километра разстояние от областния град в посока югозапад. Няма как при такава близост да няма връзка и с планината Осогово, като климатът въпреки това не е изцяло планински, а по-скоро умерен и континентален. Селото се състои от няколко отделни махали, които в по-големите градове биха могли да минат и за квартали. След продължителни преминавания от една територия в друга от гледна точка на административните граници на селото, то най-накрая от 1971-ва година се води изцяло под юрисдикцията на кюстендилската околия. Тенденцията за намаляване на населението през годините е все по-очевидна, като за последно през 2010-та година са отчетени 378 жители, живеещи там. Най-много са жителите през 1946-та година, като по тогавашните данни живеят 800 човека.\nНе могат да се посочат с точност датата и годината на възникването на село Богослов, въпреки че историята му започва още от епохата на античността. Свидетелство за това са направените в района разкопки от археологическо естество, при които са намерени останки от селище от късноантичния период. Грамагье е име на една от местностите, в която се счита, че селото се е разполагало в миналото. Но на сегашното си място то се озовава по-скоро по принуда, а не по собствено желание на местните жители. Самите османски власти прилагат тука политиката си на принудителност и то с един важен аргумент предвид. На мястото, на което преди се намира селото, се стига до често замръзване на тръбите през зимата. А тези тръби отговарят за снабдяването с вода на цялата околия. Името на селото се споменава иначе и в още по-ранен период от българската история и по-точно с управлението на цар Петър. По негово време възниква учението на поп Богомил, иначе Петър е син на Симеон 1-и, при когото постигаме своя Златен век. Чешмеджийството е силно застъпено по време на османците, като според тогавашните стандарти тези жители имат стату на привилегирована рая за сметка на обикновените хора.\nВ замяна на поддръжката на градските водопроводи, жителите от Богослов получават освобождение от куп тежки и иначе непосилни данъци. Така например от тях не се изисква поземлен данък, но има още един негатив от всичко това. Именно на водоподдръжниците не се позволява отгеждането на домашни свине, защото тези животни, както добре знаем, са в състояние да нанасят сериозни замърсявания. 46 е броят на домакинствата, а на жителите е 632 през 1866-та година, малко преди страната ни да узрее за борбите от църковен и освободителен характер. През 1893-та година, когато страната вече е освободена, за местното население основният поминък си остава селското стопанство. То се специализира в отглеждането на лук и картофи. Домашните занаяти също получават добра почва за развитие, а отделно от това функционират и две на брой воденици. Има също така сериозен напредък в добиването на дървен материал, който винаги е ценен за селата и по-големите градове.


Кои храни помагат срещу умора — Хранене и възстановяване\nНачало / Статии / Хранене и възстановяване / Кои храни помагат срещу умора\nПубликувано на: Септември 24, 2008 в 22:39 ч\nАко животът ви се е превърнал във вечно състезание с часовника, умората е ежедневния ви спътник. Представяме ви няколко храни и хранителни вещества, които ще ви помогнат да се чувствате по-свежи и да посрещнете предизвикателства на деня.\nЗакуската: Не може без нея. Тя подобрява функцията на мозъка и концентрацията и ви спасява от сутришната умора. Тя трябва да се състои от млечни продукти, зърнени храни и плодове.\nМагнезий: Tой е най-добрият естествен продукт срещу умората. Най-богатите на магнезий храни са сиренето тофу, слънчогледовото и сусамовото семе, авокадото и бананите.\nЧесън: Kолкото и да е неприятна миризмата му за околните, чесънът прави чудеса с изморения организъм. Вече има сух чесън и хранителни добавки с чеснови съставки, които не миришат, така че смело го направете част от менюто си. В чесъна има витамин С и В6. Освен това с негова помощ се неутрализират вредните вещества от пържените храни, месата и сладките неща.\nЖелязо: Oрганизмът има нужда от него, за да транспортира кислорода към клетките. Най-много желязо се съдържа в червените меса, птиците, рибата, в зелените зеленчуци, пълнозърнестите храни, яйцата. И един малък трик: при всяко ядене приемайте задължително храна, богата на витамин С, който подобрява усвояването на желязото.\nХраненията на ден: При по-малко умората ще ви победи. Хранете се по-обилно, с по-малко мазни храни.\nЛечебни растения: Растенията и подправките също могат да премахнат умората. Жен-шен, канела, мащерка... Магданозът също помага при временна слабост и анемия.


Колко продължава перфектният отпуск - Здравословно | Vesti.bg\nКолко продължава перфектният отпуск\nНезависимо дали почивката е била активна, или отморяваща, след края ѝ човек има нужда от известно време за адаптация. Вижте няколко предложение как да се справите по-лесно с депресията след отпуск\n8 август 2016, 14:20, oбновена в 14:42\nФ изиологическите нужди изискват поне месец без работа, за да има време организмът да се настрои, да се адаптира към промяната и да има "простор" и за почивка, коментира психологът от Института за изследване на населението и човека към БАН доц. Маргарита Бакрачева.\nАко отпускът ви тепърва предстои, вижте кои са най-красивите плажове на Черноморието ни, където може да си починете във видеото горе.\nЧисто психологически също е необходим възможно най-продължителен период, за да се усетите добре на мястото, на което сте, да обиколите интересни места, да имате време и за релакс.\nЗа съжаление месец в отпуск на практика е почти невъзможен, затова специалистът препоръчва да извлечете максимума от малкото свободни дни и да се забавлявате.\nВсеки трябва да отделя поне един час на ден за неща, които обича да прави,\nбез работа и домашни задължения. Това има водещо значение за вътрешния тонус. Добре е и половината от уикенда да посветите на себе си и нещата, които искате. Това ще ви донесе усещането, че контролирате живота си и ще ви осигурява пространство за отпочиване, обяснява доц. Бакрачева.\nНагласата, а не количеството време, могат да предпазят от прегряване, тъй като в повечето случаи носите всички проблеми със себе си и не ги затваряте, за да си починете от тях, коментира психологът.\nНезависимо дали почивката е била активна, или отморяваща, след края ѝ човек има нужда от известно време за адаптация.\nВижте няколко предложение как да се справите по-лесно с депресията след отпуск:\n1. Направете нещо ново за вас. Посетете непознато заведение, излезте с познати или колеги, с които не сте били навън досега. Купете си нови дрехи или друго, което пожелаете. Всичко ново и непознато, което направите ще ви отдалечи от тъгата по прекрасно изкараната почивка.\n2. Организирайте си кратко пътуване през уикенда. Тъгата по почивката може да бъде заменена с още малко приятно време, прекарано извън града и далече от работата и задълженията. Това ще ви помогне да запазите усещането, че летните емоции не са приключили.\n3. Не по-малко важни са и срещите с приятели за преодоляване на постотпускарския стрес. Споделянето на хубавите спомени от лятото може да има положителен ефект върху психичното ви здраве. Добра идея е на работното си място да сложите сувенири от ваканцията - снимки, картички, предмети.\n4. Намерете си ново занимание - кулинария, спортуване, изработване на бижута, предекориране на дома или нещо друго, което ще запълни вниманието ви и ще ви отдалечи от тъгата по изминалия отпуск.\nТЕСТ: Кой европейски град е подходящ за твоята почивка?\nКак да оцелея до отпуската?\nКак е най-добре да си почиваме през годината\nотпуск почивка работа депресия


Посттравматично стресово разстройство след изнасилване\nPosted април 10, 2011 февруари 25, 2019 Асоциация ИМАГО\nПосттравматично стресово разстройство /ПТСР/ – преживяване, при което миналото подкопава основите на настоящето. При ПТСР травмата непрекъснато се повтаря „тук и сега“. Едно завладяващо минало-което-е-настояще.\nТова разстройство е свързано с преживяването на травматично събитие – опасност за живота, насилие или заплаха за насилие, нараняване. След като премине, личността постоянно си припомня и преживява отново и отново събитието, което и причинява силен дистрес и нарушава равновесието в живота й.\nСлед 1980 г. в ДСМ-ІІІ /Американският класификатор на заболяванията/ влиза: синдром на психологическата травма. Тогава се поставя равенство между синдрома на войниците, изнасилването и домашното насилие. След 70-те години има бум на „движение за освобождаване на жените“, което приема, че ПТСР най-често имат не ветераните по време на война, а жените в мирно време.\nДушевното или психичното убийство се предизвиква от травма, която е толкова завладяваща, че психичният апарат е залят от чувства …“ужасяваща прекомерност на чувствата“ – /“Убийството на душата“, Ленард Шенголд/.\nТравматичните събития разрушават конструкцията на Аз-а, формиран и поддържан във взаимоотношенията с другите. Настъпва изгаряне на мостовете, които свързват индивида с неговата общност. Аз-ът се променя и никога вече не става същият.\nТравматичното събитие се преживява по един или повече от посочените начини:\nПовтарящи се и нахлуващи спомени за събитието, включващи образи, мисли или усещания.\nПовтарящи се тревожни сънища за събитието, кошмари.\nДействия или чувства, като че ли травматичното събитие се случва в момента (включително чувство за повтарящи се преживявания на събитието, илюзии, халюцинации).\nСтрах от травматичното преживяване. Жертвата се стреми никога да не изпита усещането, преживяно по време на травмата, постоянно избягване на стимули и ситуации, свързани с травмата.\nПостоянни усилия да се избягват мисли, чувства или разговори, свързани с травмата.\nПостоянни усилия да се избягват места, дейности и хора, които предизвикват спомен за травмата.\nНевъзможност за припомняне на важни подробности от травматичната ситуация.\nРеакция на лицето, преживяло травма включва силен страх, безпомощност, ужаса.\nСимптоми на повишена възбуда – нарушен сън, трудности в концентрация, раздразнителност или изблици на гняв.\nПарализа на волята – жертвата стои там, където я остави престъпникът. Сякаш овладява волята й за действие. Естествената реакция „бий или бягай“ е блокирана в първите моменти на травмиращата ситуация.\nПресъздавания на травмата – компулсия на повторението /Фройд/. Повторното преживяване на травматичния опит би трябвало да представлява спонтанно, неуспешно усилие за изцеление – опит да вкараш случилото се в рамките на нормата, да се овладее завладяващите тревожни преживявания /ужаса, безпомощността, гнева от „смъртната опасност“/.\nЛенор Тер работи с деца, преживели травматични събития – те пресъздават травмата в игрите си. Човешката нужда да се преодолее непоносимото страдание чрез действия води до пресъздаванията.\nПреиграване – в ситуация, наподобяваща травматичната, се отключва свръхсилна реакция, която изглежда неадекватна на реалността, но всъщност е напълно адекватна на миналото. Чувства като страх, провал, безпомощност отключват травмата и тя излиза на повърхността.\nРазковничето на ПТСР може би се крие в химията на мозъка.\nЗавладяващият страх, дори еднократното му въздействие, може да промени физическата структура на мозъка завинаги.\nМозъчната структура, която произвежда адреналин и норадреналин /катехоламините/, мобилизират тялото в критични моменти. Тези вещества правят спомените по-силни и по-жизнени. Физиологичните промени, които съпровождат увеличената секреция в подобни моменти, са свързани с временно вливане на допълнителна енергия, а споменът за критичните моменти запазва мощта си в продължение на години.\nНаучаваме, че житейските преживявания никога не могат да бъдат същите след завладяващото преживяване, защото мозъкът, който живее този живот, всъщност вече не е същият.\nПоради посттравматичното стресово разстройство, което остава у жената, преживяла ужаса на изнасилване, е добре жертвата да се обърне към психолог, който със сигурност ще помогне за по-лесното преодоляване на травмата от сексуалното насилие. Затова не чакайте прекалено дълго и се свържете с екипа на Асоциация ИМАГО, състоящ се от професионални психолози и психотерапвети.\n⟵Психология на семейните кризи\nПсихични реакции на изнасилването⟶


Росен Плевнелиев: Силата на българите не e била в оръжията, а в духа, високия морал и общата национална кауза!\nВ словото си на тържествената заря-проверка по повод 100-годишнината от Балканската война и освобождението на град Кърджали президентът Росен Плевнелиев заяви:\n„Тържествените чествания на 100-годишнината от началото на Балканската война ни дават възможност да изразим искрената си признателност и дълбоко преклонение пред подвига на нашите деди, които записаха едни от най-ярките страници в нашата история. Желанието за свобода и национално обединение се превърнаха в кауза за цяло едно поколение. Балканската война е израз на стремежа за ревизия на крайно несправедливите решения на Берлинския конгрес, който раздели България и остави под чужда власт територии с изконно българско население. Българите, независимо от възраст и политически убеждения се вдигнаха като един в желанието си да видят свободни своите братя в Македония и Родопите, в Беломорието и Одринска Тракия.\nОбединена около общата кауза, България успява да мобилизира най-голямата и най-боеспособната армия сред държавите от Балканския съюз и с цената на най-много дадени жертви изнася победоносно най-тежките сражения.\nНа 18 октомври Хасковският отряд, ръководен от генерал Васил Делов, заедно с ротите от 28-и Пехотен Сремски и 40-и пехотен полк настъпват към град Кърджали и само за три дни разгромяват силите на противника. Te дават блестящ урок по смелост и жертвоготовност. Те дават и друг урок – по хуманно отношение към пленените чужди войници. С това си спечелват възхищението на чуждите кореспонденти и уважението на пленените. Светът е силно респектиран от великодушието и човешкото отношение на българския войник.\nТова е един от големите уроци на Балканската война и за нас – потомците на героите от войната. Съхранявайки националната си идентичност, да пазим културната толерантност, която ни завещаха нашите деди освободители. Тя да напътства действията ни и да бъде повод за гордост за нашия народ.\nСилата на българите не e била в оръжията, а в духа, високия морал и общата национална кауза. И днес това, което ни обединява е идеята за мир, демокрация, просперитет, хуманност и добросъседство. Общата кауза за доброто, мирното бъдеще и благоденствието на България в общността на демократичните европейски народи.\nНека днес бъдем достойни наследници на славните ни прадеди и да помним и предаваме героичното им дело на бъдещите поколения. Нека, следвайки общи приоритети и цели, да работим за просперитет, за съхраняването на най-хубавите черти на нашата българска духовност и традиционните ни национални ценности”.


13 неща, които да не правиш на сватба - нещата от живота - GoGuide.bg\nНай-трудното нещо в една сватба е да оцелееш по време на нея. Като всеки ивент и тук има милион променливи, които могат да се объркат,като вместо най-щастливият момент в живота, сватбата може да се превърне в най-големия ти кошмар. Правилата за държание търпят вариации от компания до компания и все пак има няколко ситуации, които гарантирано трябва да избягваш.\nЕто кои са нещата, които не бива да се правят по време на сватба:\nДа прекалиш с пиенето\nМалките чашки обикновено обръщат колата. Без значение дали си кумът, бащата, първият братовчед, булката или младоженецът, никога не е добра идея да заваляш на копеле и да ходиш, сякаш си насред буря в океана.\nДа няма достатъчно пиене\nДругата крайност също не е препоръчителна – прекален светец на никого не е симпатичен, особено на сватба. Пък и как ще го изтърпиш цялото това море от емоции трезвен? Няма начин.\nДа предложиш брак\nТрендът да се пада на колене с предложение за брак по време на чужда сватба е един безумен тренд. Това не е вашият ден\n– оставете вниманието насочено върху хората.\nДа спрете да крадете, ей!\nДа се облечеш в бяла рокля\nКакво би те накарало да заложиш на бял цвят за тоалета си, при условие че си с ясното съзнание на какъв точно вид събитие отиваш, това е мистерия. При всички случаи не е добра идея да вбесяваш булката.\nДа направиш грешна изненада\nПравилото с изненадите по време на сватба е, че трябва да са единствено приятни. В мигове на крайно напрежение е най-добре да се изолира рискът от какъвто и да било фейл.\nДа пуснеш неподходяща песен\nМузикалната селекция се определя спрямо гостите и младоженците – има сватби без чалга, има такива без една дума на английски в текстовете. Познати са и случаи, в които първият танц на младото семейство е куфеене под звуците на Slayer "Raining Blood".\nДа обясняваш кой с кого е спал на висок глас\nВсички двойки идват с известно количество предистория и емоционален багаж.\nНякои с малко повече от останалите. Даже случайно разполагаш с пикантна информация за младото семейство, сватбата не е място за такива разговори. Ако цениш живота си, разбира се.\nДа танцуваш неподходящи танци\nИма време и място за всичко. Сватбата по традиция не е място за танци на пилон и еротика, която минава добрия тон. Също така брейк, капоейра и акробатичен рокендрол не са добра идея в затворени пространства, пълни с пияни хора.\nДа загубиш пръстена\nАко загубиш пръстена, очаквай да се простиш с главата си. Венчалната халка е единственият пръстен, който бие по сила онзи от „Властелина“. В тази връзка, ако някак си успееш да го затриеш –\nпо-добре отиди до Съдбовния връх и се хвърли от там.\nДа поканиш екс гаджета\nАко не виждаш къде е проблемът в това да поканиш човек, с когото не са се получили нещата, на празненството по случай по-успешната версия на живота си, явно още има какво да учиш. Мястото на бившите е някъде далече от нас, по възможност на 3 метра под земята.\nДа стане бой\nВ определени части на България сватба без бой е като празник без „Бяла роза“. Причина за боя даже не е нужно да има – той може да е весел, позитивен, приятелски кютек. В случай че сте от тесногръдия, интелектуален, европейски тип – по-добре избягвайте агресията.\nДа създадеш семейна драма\nВсяко малко момиченце е мечтало да бъде булка само за да открие един ден, че всъщност да си булка е свързано с толкова много разправии и отговорности, че по-добре да си всичко друго. Добавете към това силните емоции нищо да не става, и драмата си я има, няма нужда да се налива масло в огъня.\nДа опитваш да развалиш сватбата\nНякои хора отиват на празник с ясното съзнание да го съсипят. Те са от типа провокатори и саботьори, които само чакат да се зададе въпросът: „Ако някой има нещо против, нека говори сега!“. Затова и тази традиция я има само по филмите – тук всеки път щеше да се стига до псуване и размяна на обиди в стил „Съдебен спор“.\nПредишна статия Август продължава през септември със спа, море и тенис Следваща статия Красен Димитров – Kotk: графити, джаги, ирландско уиски


Бизнес информация, проверка на проект и настройки за професионално отпечатване - Publisher\nБизнес информация, проверка на проект и настройки за професионално отпечатване\nИзглед Backstage на Microsoft Publisher 2010 включва информация за Бизнес информация, Проверка на проекти Настройки за професионално отпечатване за публикацията ви. Можете да създавате, преглеждате и редактирате бизнес информация за вашата публикация. Можете да изпълните проверката на проекта, за да видите потенциални проблеми и грешки за публикацията ви. Можете да прегледате и задаване на цветен модел, вграждане на шрифт и заместване и настройки за регистрация на цветовете за предприемане на публикацията ви в печатница. Текущата бизнес информация и информация за модела на цвят за вашата публикация, се показват в раздела информация на Изглед Backstage.\nНастройки за професионално отпечатване\nВсеки цвят (RGB)\nПроцес плюс самостоятелни цветове\nИзбор на цветен модел\nНастройки за регистрация\nНаборите с бизнес информация са персонализирани групи от информация за лице или за организация, които могат да се използват за бързо попълване на съответните места в публикации, например визитки или листовки.\nНаборът с бизнес информация може да включва компоненти като име на лицето, служебна позиция или длъжност, име на организацията, адрес, номер на телефон и факс, имейл адрес, ред с етикет или мото, и емблема. Можете да създадете неограничен брой набори с бизнес информация.\nКогато създавате публикация, желания набор с бизнес информация, който сте използвали последно се използва за попълване на нова публикация. Текуща бизнес информация за вашата публикация, се показва в раздела информация на Изглед Backstage.\nИзберете Информация и след това изберете Редактиране на бизнес информация.\nЗабележка: Ако все още нямате набор с бизнес информация ще отидете направо на стъпка 4.\nВ диалоговия прозорец на Бизнес информация щракнете върху Създай.\nВ диалоговия прозорец Създаване на нов бизнес информация набор въведете информацията, която искате, в текстовото поле име на набор с бизнес информация въведете име, щракнете върху Запиши.\nАко искате да използвате веднага нов набор информация в публикацията си, щракнете върху Актуализирай публикацията в диалоговия прозорец на Бизнес информация , която се предоставя веднага след като щракнете върху бутона Запиши .\nВ диалоговия прозорец Бизнес информация изберете набора с информация, който искате да редактирате или изтриете.\nЗа да редактирате набора с информация, щракнете върху Редактиране и след това в Редактиране на набор с бизнес информация редактирайте полетата, които искате да промените, и щракнете върху Запиши.\nЗа да изтриете набора с информация, щракнете върху Изтрий и след това върху Да.\nПрозорецът на задачи Проверка на проект ще изброи всички проблеми при проектирането, които са установени в публикацията ви, като елементи, които са частично извън страницата, препълване на текст в сюжет или картина, която е непропорционално мащабирана. В някои случаи, ще имате опцията за автоматично поправяне на тези проблеми. В други случаи ще трябва да оправите проблема ръчно.\nИзберете Информация и след това изберете Изпълнение на проверка на проект.\nКалендари изисква професионален натиснете оператор настройване и изпълнение на заданието за печат. По принцип всеки ръкопис, което е необходимо да печатате публикацията изисква повече настройка за оператора и увеличава разходите. Броят на мастила, които имате нужда, зависи от модела на цвета, който сте избрали. Текущия цвят на модел на информацията за вашата публикация, се показва в раздела информация на Изглед Backstage\nКогато настройвате цветния печат на публикацията си, можете да изберете един от следващите цветни модели. Консултирайте се с професионалната печатница, за да определите предпочитания цветен модел:\nСъставящи плюс самостоятелни цветове\nАко отпечатвате, като използвате цифров цветен принтер (например цветен настолен принтер), вие използвате цветовия модел RGB (червено, зелено, синьо). Когато отпечатвате малко копия, това е най-достъпният цветови модел за печат. RGB цветовете имат висока степен на разнообразие за всеки цветови модел, което прави обаче трудно съвпадението на цветовете между отделните задания за печат.\nАко печатате, използвайки един цвят, всичко в публикацията ви се отпечатва като оттенък на едно мастило, което обикновено е черно. Това е най-достъпният цветови модел за печат върху офсетова печатарска машина, защото изисква само едно мастило.\nАко печатате с помощта на самостоятелен цвят, всичко в публикацията ви се отпечатва като нюанс на един ръкопис – обикновено черен – и нюанс на един допълнителен цвят, самостоятелен цвят, който обикновено се използва като акцент. Publisher предлага възможност да използват Pantone® цветове за самостоятелен цвят работни места.\nТози цветови модел изисква минимум от две мастила и може да увеличи цената на печата върху офсетова печатарска машина с всяко мастило, което добавяте.\nЗабележка: В някои случаи печатът на самостоятелни цветове може да бъде по-скъп, отколкото използването на съставящи цветове. Това обичайно е случаят при задания с малък тираж.\nАко използвате този цветови модел, публикацията ви се отпечатва в пълен цвят, като се комбинират различни проценти от мастилата на съставящите цветове циан, магента, жълто и червено, които обикновено се съкращават като CMYK (циан, магента, жълто, ключ). Въпреки че можете да комбинирате тези четири мастила, за да получите почти пълен диапазон от цветове, вие не можете да получите някои цветове. Например цветовият модел CMYK не може да възпроизведе метални цветове или цветове, които са много наситени.\nПечатът със съставящи цветове изисква винаги настройването на печатарската машина с четири CMYK мастила. Той изисква също така умение от страна на оператора на печатарската машина, за да съгласува впечатлението от едно мастило с другите, което се нарича съответствие. Тези изисквания правят печата със съставящи цветове по-скъп от печата със самостоятелни цветове.\nТози цветови модел е най-скъпият за отпечатване, защото той комбинира печата със съставящи цветове (четири мастила) с едно или повече мастила на самостоятелни цветове. Вие ще използвате този цветови модел само ако искате пълен цвят плюс високо наситен или метален цвят, който не може да се възпроизведе, използвайки CMYK.\nИзбор на цветови модел\nКогато избирате цветен модел в Publisher, "Избор на цвят" ви показва само онези цветове, които са налични в цветния модел, който избирате. Например ако зададете цветния си модел като единствен цвят, можете да изберете само такива цветове на линиите, запълването и текста, които можете да направите с този цвят на мастилото. Ако зададете цветния модел като съставящи цветове, можете да изберете такива цветове на линиите, запълването и текста, които можете да направите с мастилата на съставящите цветове.\nЗа да изберете цветен модел за публикацията си, направете следното:\nИзберете информация, изберете Настройки за професионално отпечатване ви след това щракнете върху Изберете цветен модел.\nВ диалоговия прозорец Цветови модел под Дефиниране всички цветове като, щракнете върху цвят на модела, който искате да използвате.\nАко изберете или Самостоятелни цветове, или Съставящи цветове плюс самостоятелни цветове, можете да щракнете върху бутона Ново мастило, за да изберете мастила за допълнителни самостоятелни цветове.\nУправление на вградените шрифтове\nВграждането на шрифтове в публикацията ви е един от най-добрите начини да гарантирате, че даден шрифт е винаги наличен дори ако преместите публикацията на нов компютър или в професионална печатница.\nВградените шрифтове увеличават размера на публикацията ви, така че може да искате да ограничите броя на шрифтовете, които вграждате. Можете да изберете да вградите всички шрифтове (с или без системните шрифтове), само определени отделни шрифтове или поднабори на определени шрифтове.\nЗабележка: Publisher вгражда TrueType шрифтовете по подразбиране, когато използвате съветника за пакетиране и продължаване, за да подготвите публикация за занасяне в професионална печатница. Не е нужно да отмятате това в диалоговия прозорец Шрифтове, преди да изпълните съветника.\nВграждане на всички TrueType шрифтове\nКогато вграждате шрифтовете в публикацията си, общите системни шрифтове не са включени във вградените шрифтове, защото е вероятно те да са инсталирани на повечето други компютри. Можете да изберете дали да вградите системните шрифтове. (Например можете да изберете да ги включите, когато знаете, че някой, който работи с публикацията ви, няма достъп до тях.)\nИзберете информация, изберете Настройки за професионално отпечатване в, и след това щракнете върхуУправление на вградени шрифтове.\nВ диалоговия прозорецШрифтове отметнете квадратчето Вгради TrueType шрифтове при записване на публикацията.\nНастройки за регистриране\nРегистриране е процеса на отпечатване на припокриващи се цветове в едно изображение. При този процес може да се получат празноти между цветовете. Застъпването е средство за припокриване на съседни цветове, за да се избегнат празноти при отпечатването, причинени от лошо цветово регистриране. Консултирайте се с професионалната печатница относно използването на настройките за регистриране.\nЗа повече информация относно застъпване вижте Информация за капани за печат.


Ветеранът от Втората световна война Димитър Василев отпразнува 99-и рожден ден - ШУМ.БГ\nВетеранът от Втората световна война Димитър Василев отпразнува 99-и рожден ден\nСнимка: Военно окръжие - Шумен\n99-ия си рожден ден отпразнува днес Димитър Василев, един от ветераните от Втората световна война от Шуменска област, съобщиха от шуменското Военно Окръжие.\nТържеството се проведе в Дома за стари хора в Нови пазар, където Димитър Василев живее със съпругата си. То бе организирано от Военно окръжие - Шумен и община Нови пазар.\nЗа да го поздравят и да засвидетелстват уважение бяха дошли кметът и зам.-кметът на община Нови пазар, председателят на новопазарския Общински съвет, служители на Военно окръжие – Шумен и зам.-командирът на 29-ти механизиран батальон – Шумен.\nМладши сержант Димитър Василев е участвал във Втората световна война (в периода 18 септември 1944 г. – 01 януари 1945 г.) като командир на стрелково отделение в 7-ми пехотен Преславски полк.\nВ област Шумен са живи едва 13 ветерани от Втората световна война.\n04.02.2020 14:44 2651 12\nКокошката 04.02.2020 14:56\nЖив и здрав. Да иляди!\nАнонимен 04.02.2020 15:21\nкаква война , нали българите са си свалили гащите предварително преди германците да са дошли още , както го правим и до днес само че на Хамериканците\nДо Анонимен 04.02.2020 16:35\nБългария дава около 32 000 жертви в тази война. Имайте малко респект пред историята и паметта на предците ни. Думите на дядо Димитър са показателни - няма как да ви разкажа какво е на война. Който не е бил на война, той не може да разбере.\nПоклон пред изпълнения дълг пред Родината.\nАнонимен 04.02.2020 17:03\nЧЕНТАНИ ЗА 100 ГОДИНИ ОЩЕ\nАнонимен 04.02.2020 17:42\nА бре, ти пък кога си била на война бе шамандуро?\nАнонимен 04.02.2020 20:01\nЖертвите, дала България във Втората световна война, са между 10 и 15 хиляди души. Над 98% от тях са загинали в битки с войски на хитлеристка Германия след 44-та. Основният въпрос тук е защо "освободителите" от СССР не ни признават за съвооюваща страна, а се настаняват с окупационна войска и ни прибират милиони в злато за издръжката й. Да не говорим за пораженията върху собствеността и земеделието ни, нанесени през следващите 45 години.