Здравейте! През лятото на 2019 година си организирах чудесно пътуване из Алпите. Планирах маршрута си до голяма степен на информацията от този форум, затова на свой ред публикувам и моята обиколка. Ще се радвам да е поне малко полезна за тези, които искат да посетят на свой ред Алпите!\nПътувам с моя малък, но любим мотор - KTM Duke 390 от 2016 г. Не е точно тежка експедиционна машина, но няма и раздел "Пътешествия с голи мотори," затова помествам тук. Дните са 15, километрите 6 322, проходите… много, някои преминах и по 2 пъти поради различни причини. Държавите: Сърбия, Босна и Херцеговина, Хърватия, Словения, Италия, Швейцария, Франция и мъничко от Австрия. По-точно местата, които посетих:\nСофия - Мокра гора (Сърбия) - Самобор (Хърватия) - Италия: проходите Федая, Пордой, Села, Фалцарего, Стелвио, Гавия - влизане в Швейцария през Шплугенпас, проходите Сан Бернардино, Сен Готард, Зустен, Гримзел, Фурка, Нуфенен - язовир Гранд Диксан, френските проходи: Галибиер, Изоард, Ла Бонет, Тюрини - спускане към италианското крайбрежие и малко крепости из Реджо Емилия, ез. Гарда, прохода Сан Болдо, яз. Вайонт, ез. Саурис - скок до Гросглокнер (Австрия) - прохода Предил (Словения) - връщане през Сърбия.\nДа кажем, че тази карта донякъде дава представа за основната част от маршрута ми:\nПостарах се да направя по-точни карти по дни с изминатите километри. Както се вижда, старателно отбягвах всички по-големи градове по пътя си - не ме влече да се бутам с туристи и да пазарувам, исках си карането и природата.\nПо гугъл мапс се очертаваха малко над 5 500 км (от опит знаех, че щяха да набъбнат поне до 6 000), а от 16те дена, с които разполагах, задължително исках да си оставя 1-2 в запас (за непредвидени обстоятелства или просто, за да мога в движение да меня маршрута). Последните 2 години карам основно извънградско - през седмица си избирам единия почивен ден и си харесвам еднодневен преход от около 500 км. Планирам го по гугъл мапс и по приблизителното време, което дава, съм си свикнала да добавям още 50% отгоре (Т.е. ако ми изчислява, че пътуването ще ми отнеме 6 часа само каране, реално за мен е 9 часа със спиранията за гориво, снимки, нещо за разглеждане). Та и сега така - сметнах си преходи от около 6-7 часа дневно, максимум 8, като имах предвид и терена, пътя и границите за Балканите. Имах предвид две основни правила:\nДа си пресметна преходите така, че никъде да не замръквам на път! Смятах да спя само по хотелчета, които да избирам от букинг и от еър би ен би.\nКазах си твърдо: начертала съм си доста амбициозен маршрут, който може да не е по силите ми. Във всеки един момент трябва да мога да си дам сметка, че съм надхвърлила възможностите си, да съкратя маршрута и да се върна безопасно назад. Най-дългото пътуване, което досега съм правила, е било за 5 дена, при това с приятел. Сега времето и километрите са тройни, умората ще се натрупва, може да стигна до Италианските Алпи, да се порадвам там на страхотните пътища и планини и да се върна полека назад. Просто си казах сама на себе си, че предначертаното е само идеал, от който ще искам да видя максимално, но не непременно всичко и не на всяка цена.\nПресметнах си по колко дни ще прекарам във всяка държава по пътя си, колко нощувки ще имам и купих валута. Държа различните валути в надписани пликове (за улеснение записвам отгоре на плика и стойността им спрямо лева) и за транзитните страни (Сърбия, Босна, Хърватия, Словения) поставям съответните пликове в чантичката на резервоара, за да са ми под ръка.\nХайде да потегляме, че встъплението става много дълго!\nСофия - Мечавник, Мокра Гора (Сърбия)\nПредишната вечер, както и почти цяла нощ, бе валял проливен дъжд, придружен от силен вятър. Проверка на гуми, светлини, спирачки, докарах дюка пред блока и свалих багажа. Денят бе свеж, улиците още мокри, а мен ме бе обзело леко нетърпение. Близо до телевизионната кула на бул. Яворов ме тресна светлина откъм гърба. “Ех, с нарушения ли ще започвам...” - помислих си с досада. Но за късмет фиш и досега не съм получила. Август месец, очаквах голямо натоварване на Калотина, затова предпочетох да мина през Стрезимировци, край Власинското езеро и завоите към Сурдулица. Излишно е да казвам, че граничният пункт бе спокоен и не чаках\nБърза снимка веднага след границата, след което по завоите и към магистралата. На няколко пъти се опита да ме вали, но минавах все по периферията на големия дъжд. В един момент заваля по-силно и влязох в бензиностанция да заредя, да почина и да изчакам да отслабне дъждът. Мислех си колко много гастарбайтери пътуват - коли, претъпкани с хора и багаж, дразнех им се как се движат в групи от 2-3 коли и карат като зомбита - изпреварват в колона и често безогледно засичат останалите. Бях потънала в такива мисли, от които ме изтръгна родна реч край мен. За моя изненада се намираше\nбивша колежка със семейството си! Оказа се, че се местят в Германия окончателно… Както се зарадвах, че я виждам, така и се натъжих, че емигрира. И си дадох сметка, че много от гастарбайтерите не са само от близка Турция, а и от нашата Родина!\nВ крайна сметка, потънала в размисли, продължих под мрачното небе. Разбира се, в един момент успях да хвана грешен изход, което ми коства по 20 км в посока. Случват се и такива неща (на някои хора малко по-често) После защо набъбвали километрите по маршрута с десетина процента… Към 19 часа пристигнах в Мокра Гора и се настаних в симпатична дървена вила на 2 етажа:\nНамира се досами началната гара на Шарганската осмица - трасето на теснолинейката, която обикаля този живописен район. Линията описва осмица, оттам и името. Набързо притичах около гарата:\nКрай ресторантчето на гарата:\nПанорама към част от гарата:\nВ ниското има църквичка с широк зелен двор:\nКакво всъщност има там, в това западно крайче на Сърбия? Там е Мечавник, Дървеният град, построен от Емир Кустурица. Нарича се и Кустендорф, построен е от дърво и камък и всяка уличка там носи името на известна личност: Никола Тесла, Иво Андрич, Брус Лий… Много чаровно местенце, което е малко средище на култура и изкуство. През 2017 година с pegasoto минахме покрай Мечавник, но бързахме за каньона на река Тара и нямахме време да се качим и да го видим. Затова бях планирала нощувка тук, не ме оставяше на мира този спомен! Намерих стръмна пътечка от гарата до градчето и за 10-15 минути се изкачих до Дървения град:\nЗабележете и настилката - дърво и камък!\nЦърквата “Св. Сава”:\nЗад площада с църквата се вият стълбите на улица Брус Лий, които водят до дървени къщички. Частни имоти...\nОбратно към туристическата част:\nКлуба на писателите “Никита Михалков”:\nОт терасата на близко кафе-ресторант:\nИ понеже се свечери, наближаваше 8 вечерта сръбско време, 9 нашенско, тръгнах обратно към скритата пътека, като по пътя цъкнах последни снимчици:\nОт едната страна надписът е на кирилица, от другата - на латиница. Пъстра страна, от бивша Югославия…\nНа бегом слязох по пътеката и седнах в ресторанта на гарата. Очаквах да ме одерат със сметката, но се оказа, че цените никак не са високи - супа и салата за 6 лв.\nочакваме с нетърпение ;-)\nМечавник (Сърбия) - Вишеград (Босна и Херцеговина) - Самобор (Хърватия)\nУтрото бе свежо и планинско зелено!\nБърза закуска, изкарах моторетката от двора, натоварих багажа и се отправих към близката граница с Босна и Херцеговина. Пунктът представлява порутена барачка край прашасало шосе, край която бяхме само аз и още един мотор. Малко завои из планината и пристигнах във Вишеград. Там исках да видя Андричград - още една идея на Кустурица.\nЕдно хлапенце се радва на гладката каменна улица:\nНа фасадата на къщата, край която търчи:\nОще малко из каменните улички:\nИ продължих по пътя си. Спрях за много кратко край моста на Мехмед Паша Соколович на река Дрина:\nНе му отделих подобаващото време и внимание, но ми беше познат от 2017 година, а бързах към нови места!\nЧакаха ме прекрасните тунели и завои, следващи пътя на зелената Дрина. Слаб трафик, хубав асфалт, човек може спокойно да се наслаждава на гледката встрани:\nМного е приятно да се пътува из босненските планини, има и гори, и високи места, асфалтът е хубав… е, на места шофьорите си карат малко специфично, да го кажем - не се придържат съвсем стриктно към лентата си и не се оглеждат особено много, но явно са си “местни” там и си “знаят пътя.” Някъде преди Добой обаче застигнах колона от коли. Нямаше насрещно движение и направо тръгнах да ги изпреварвам. Скоро ми стана ясно какво е причинило задръстването - тежка челна катастрофа, колата, която видях, беше такси, срещу мен. Малко детенце, явно е било без детска седалка… Промуших се напред. Още 300 метра по-нататък и колоната от автомобили в моята посока свърши пред един тунел в ремонт. Насрещното движение беше запълнило тунела заради катастрофата зад гърба ми, а лентата, в която бях аз, бе в ремонт и затворена за тунела. Моята посока не можеше да се движи заради пълния тунел, а насрещните бяха спрели заради катастрофата. Забелязах селско пътче вдясно, погледнах го на навигацията и на мобилния си телефон - минаваше през някакви махали и заобикаляше тунела. Видях полицай с радиостанция и отидох да го попитам може ли да обиколя оттам, отворен ли е пътят. С потъмняло лице ми каза, че може да мина и ме упъти. Пътчето беше любопитно, но след видяното ми изчезна всякакво настроение.\nЕ, имаше и весели моменти. На една отбивка за излизане от скоростния път пътят бе двулентов, имаше само една будка с бариера, а дясната лента - празна. Я, какво ще се занимавам с пунктове, то си е отворено. Бам - в дясната лента и тъкмо подадох газ, изведнъж ВИДЯХ бариера и там! Добро спиране ми се получи, заковах на метър и половина от преградата… добре, че асфалтът беше хубав. Слязох и се заозъртах назад. Да бутам мотора ме мързеше, пък беше и над 30 градуса, дали пък да не ида пеш до кабината и да се разплатя там? Служителят ме видя, излезе от будката и дотича до мен - трябва да се върна и да мина през него. Не може ли тук да платя? - Неее, трябва да засекат типа МПС и така нататък, обясни ми набързо и притича обратно на работното си място. Е, обърнах, върнах се малко, после завих и се озовах пред него.\n- Добър дан!, поздрави ме той учтиво, все едно за пръв път ме виждаше Усмихнат и добронамерен, добре, че не беше някой вкиснат заради разкарването и мотаенето служител. Набързо ме разпита откъде и накъде пътувам, ама защо сама, чак колата зад нас нервно свирна, за да се разкарам вече.\nТа по живо, по здраво ме изпрати и продължих към границата. Умишлено бях избегнала да минавам през граничния пункт на магистралата Сърбия - Словения, мислех, че Gradiska ще е спокоен.\nЕ, не беше така, разбрах го на около километър преди пункта, по опашката в градчето. Слязох между колите, свалих за малко каската, поразкърших се, пих вода - за 5 минути мръднахме с 1 кола напред. Тц, няма начин в този пек да висна. Качих се обратно на мотора, запалих и полека-полека между колите напред. Не бързах, провирах се бавно и внимателно, изчаквах да се отвори място, благодарях, когато някой ми правеше проход… за 20тина минути се добрах до пункта. Спрях на сянка между колоните, за да се разхладя и освестя малко. За моя изненада ме забеляза една митничарка, спря колоната на автобусите и ми замаха енергично да застана там. Сърдечно ѝ благодарих! Обичайните проверки на документите, за къде пътувам и защо с мотор, защо сама… Оставаха ми към 180 km до Самобор. Предстоеше ми основно магистрала, но много, много натоварена в моята посока. С повечко внимание мина и това и скоро вече си търсех мястото за нощувка - фамилна къща в горната част на града, от която даваха под наем няколко самостоятелни стаи.\nСобственикът се казваше Роберт и много се зарадва, като ме видя. Разказа ми, че и той си е купил мотор (ако правилно си спомням, V-strom 650) преди година, но почти не го е карал. Занимава се с ремонти на бяла техника и се притеснява, че ако затвори за повече от седмица, ще изгуби клиенти. А му се пътува… Но Алпите са на 1 дена път оттам, мислех си аз. Дори и за 3-4 дена може да си направи прекрасна разходка!\nРоберт ме упъти къде мога да ида да вечерям - имаше пешеходна алея по хълма над града, от която се спуснах между къщите към центъра. Красиво и чисто! За съжаление заведението, което ми препоръча, бе в отпуска. Взех си банички от една закусвалня на централния площад и се разхождах, дъвчейки, из уличките. Оказа се, че точно тези дни в Самобор се провежда среща на собствениците на Ситроени в Хърватия\nМай цяла вечер снимах само ситроенчета - то и без това беше вече тъмно и не ставаше за други снимки\nЕдна красива Жозефина:\nА наблизо - Клементина (страхотен цвят!):\nИ последна нощна снимка от алеята обратно към хотелчето:\nСветлините в небето зад Самобор са на близкия Загреб. Минаваше 10 вечерта местно време, 23h наше - побързах да се прибера за сън.\nПоследно редактирано от JulieK; 21-01-20, 19:44.\nНещо подобно глася за тази година, така че очаквам продължението със затаен дъх.\nСнимки и разказ - СУПЕР!\nИ аз си карам Дюк 390 и е ходил и до Италия, Франция, Гърция, Турция, нооо на кемпера ми. Много приятна малка пъргава машина.\nСтрахотен пътепис и чудесни снимки!\nСтрахотен пътепис! Някой места будат хубави спомени и в мен.\nС каква техника е снимано ?\nДобро е . Чакаме продължението .\nСупер започва. Поздравления. Чакаме продължението. Мен ме интересуват техническите параметри около Дюка.\nАдекватна круизна скорост, разход и всичко което се сетиш, че ще ни бъде интересно.\nИ ако може едно сравнение с Пегасото. Защо минахте на по-ниска кубатура, но на по-шосеен мотор?\ns_s1, по пътищата между проходите и аз видях кемпери с мотори на тях Всеки си търси удобството\nВико, моят дюк 390 е от 2016 година, 43 или 44 коня на около 150 кг мокро тегло. Много леко и пъргаво моторче е, удоволствие е да се кара по завоите! За магистралите нямам притеснения, случвало ми се е 1-2 да пъти да карам до Пловдив и да поддържам 150 км/ч - но много духа, гол мотор е, а и разходът скача до около 4 на 100. Обикновено по магистралите съм със 110-120 км/ч, като се чувствам стабилна. Записвам си разхода на гориво и точно за това пътуване е 3,47 на сто. За изминатите към 6 300 км съм дала около 320 евро за бензин. Пробегът с един резервоар ми е 260-280 км, зависи как карам. Максимумът, който съм изтръгвала, е бил 300 км. И частите не са скъпи, без проблем си ги поръчам при официалния вносител.\nВенци- малкия, със смартфон (Google Pixel 3a), нямам фотоапарат. И ползвам убийствената комбинация от китайска навигация с iGo (който гледам), навигацията на gmaps (пусната на телефона в джоба ми, слушам я през интеркома) - при противоречие между тях, ако няма знаци, карам по вдъхновение\nВладиЧ, бъркате ме с някого Купих дюка юли 2016 година, преди това имах Yamaha YBR 125. Впрочем запознахме се миналата година - разминахме се край хижа Дебръщица, разпознах мотора и куфара и се върнах за минутка. Ей сега ще пусна и следващия ден от пътуването!\nПоследно редактирано от JulieK; 22-01-20, 19:56.\nИ моя е 2016 г. Макс. скорост с мен 170 км/ч. Среден разход с 2 ма човека без багаж нежно и лежерно на разходка 4-5/100. Среден разход като го карам аз, като не вдигам повече от 140 км/ч и се старая да карам агресивно, но със средна скорост 110-130 км/ч. 5,5-6/100.\nКато го кара сина ми-със всичката газ изгасва на 160-170-тия км. Резервоара побира малко повече от 10 литра.\nМалък, лек и маневрен мотор за града и за сгънати завой, но с малък обсег за дълъг път.\nСамобор (Хърватия) - Краньска гора (Словения) - прохода Predil - езерото Sauris - Belluno\nНа сутринта трябваше да взема решение какво да правя с маршрута: планираният през Италианските Алпи, после Швейцария, Франция (ако имам сили за тях) и обратно през Северна Италия или горе-долу същото, но в обратната посока. Гледах прогнозите на ventusky - както и да го въртях, при всяко положението щеше да ме вали из проходите в Алпите, а да е сухо в Швейцария и Франция. И понеже седмица по-късно валежите по проходите щяха да са по-проливни, реших да се придържам повече към първоначалния маршрут. Резервирах си набързо спане в Belluno, Италия. За деня ме чакаха Словенските Алпи с изкачване до прохода Предил, езерото Sauris и яз. Vajont.\nМинах границата при Bregana, малък пункт недалеч от Самобор. С леко закъснение се сетих, че за Словения ще ми трябва винетка за мотора. Заредих на първата бензиностанция и си взех едноседмична:\nГоляма част от магистралата в Словения се оказа натоварена и леко задръстена - повечето време колите се движеха с по 30-40 км/ч (движех се с тях или внимателно се провирах) или направо спираха (е, направо по осевата линия се придвижвах). Така и не разбрах причината - в един момент хванах отбивката за Краньска гора и си отдъхнах. Имах време да се поогледам и установих, че пред мен вече се виждат Словенските Алпи! Колкото повече ги наближавах, толкова по-високи и величествени ми изглеждаха. В един момент не издържах и отбих за снимка:\nСкоро след това се движех през поредица от курорти, изпълнени със симпатични вили, всичко изглеждаше много спретнато и чисто, като от картинка! Хубавото обаче тепърва предстоеше - тъкмо навлязох в Италия и от Тарвизио се отклоних към прохода Предил. Беше разкошен, след толкова километри магистрали ми дойде като манна небесна! Завои, грапав асфалт, гледка, кристален въздух… Минавах и през къси пещерни тунелчета, застлани с павета, някои тъмни, други с "прозорци" от едната страна. Горе има вече празен граничен пункт, през който пак влязох в Словения Нямах намерение да минавам целия проход, исках да се изкача само до най-високата му точка и щях да се върна към пътя си в Италия. Слязох от мотора с омекнали крака… Пред мен се възвисяваха такива планински исполини и бяха толкова красиви, че не можех и името си да кажа…\nИ цялата панорама:\nЧувствах се толкова дребна и незначителна пред това величие, гледах просълзена и снимах напосоки. В този момент дори и не подозирах, че след няма и десет дена ще мина пак през точно това място, за да продължа напред към тези планини!\nОткъснах се със съжаление и поех назад. На някои завои виждах табели с надпис примерно 7° - за щастие не указваха ъгъла на завоя, а номера му (седми завой от прохода). Забавлявах се с такива крайпътни дреболии\n“Върнах” се в Италия, предстояха ми Италианските Алпи и езерото Sauris. Беше време да заредя гориво и преди скоростния път спрях на бензиностанция на самообслужване. Разбира се, на такива може да се плати с банкова карта, но кой ме накара да плащам с банкнота - и аз не знам, някакво пусто любопитство какво ще стане. Ами какво да стане - не връща автоматично банкнотата, ако искаш да се откажеш, това става! А моят резервоар е малък, 10 литра. За щастие беше вече на изпарения (изминати 288,2 км с последното зареждане) и някак си успях да налея 10 литра. По 1,64 евро за литър… не се прецаках с МНОГО Е, така безобразно не бях загърляла резервоара, но за всяко нещо си има първи път, нали така! Предстоеше ми красива магистрала, издигната на високи колони между планинските вериги. И знаете ли каква табела имаше в началото на моста? Че асфалтът е от хигроскопичните, които дренират водата - колкото и силен дъжд да вали, той сякаш потъва в настилката и не се образуват локви. Бях чела преди години за такъв асфалт и бях гледала филмчета, но колко далеч сме в България от него!\nВ един момент слязох от магистралата и поех по малките пътчета към Саурис. Струпваха се облаци и спрях в Ампецо, за да си навлека дъждобрана. Набързо цъкнах снимки на пътя, по който се движех\nИ общинската сграда с площадчето отпред.\nДвижех се през красива зелена гора\nПреминавах през тунели - много от тях издълбани през планината, старинни - павирани, стените и таваните си бяха скалата на планината, а не бетон, неосветени, в някои влага - и въпреки това чисти и с достатъчно сцепление за гумите!\nСкоро бях и при Саурис! Този язовир ме заплени с палитрата на цветовете си!\nЕй там съм паркирала, оранжевеещото:\nОблаците ме притесняваха, знаех от прогнозата, че късния следобед ще завали. Нямах излишно време, трябваше да тръгвам. За щастие, бе не “сбогом”, а само “довиждане”!\nПътчето от горска дъбрава премина в по-високопланинско и не след дълго се изкачих по завоите до Sauris di Sopra. Ех, по тези фиби вечно се разкъсвам между завоите и гледките, няма пълно щастие! Все пак спрях за бързи снимчици:\nЦърквата “Св. Лоренцо”, както разбирам сега от чичко Гугъл\nСледваше главозамайващо изкачване по една сякаш безкрайно висока планина… Когато от Саурис я погледнах, си казах - този пък път накъде води толкова нависоко, че и кой и защо го ползва?!? Беше много стръмно и някак пусто и неприветливо, може би заради сивите облаци. На места се виждаше допълнителното укрепяване на стръмните склонове. Страхотия! Я да си вървя аз по пътя! Поех напред и (разбира се!) се оказа, че точно ТОВА е моят път! Карах по него с широко отворени очи, гледката встрани ставаше все по-зашеметяваща! Много ми се искаше и да снимам, но сърце не ми даваше да спирам, исках само нагоре и нагоре. Най-накрая стигнах някакво уширение, отбих и изтичах назад, за да щракна спомен иззад завоя пътя, по който бях дошла. Междувременно обаче се бях изкачила много нависоко и вече бях в облака край върха…\nСамо това можах да снимам, облакът се спусна още по-ниско и скри гледката. Виждат се обаче слънчеви зелени склонове в далечината, късче от езерото, парченце черен зърнест асфалт, вижда се и колко стръмно е край мен… Разтърсващо преживяване!\nВярното ми конче на фона на белите облаци:\nПревалих високото, започнах да се спускам. Срещу мен - светофар:\nИзчаках търпеливо зелената светлина - срещу мен минаха два мотора: напред караше мъж, след него - жена. Жената изглеждаше доста стресната. Не знам как се е слязла после, защото още бяха на изкачването - сигурно доста страх е брала.\nСпомних си как Любашки (lyubashki777 му е никът тук, струва ми се) ми заръча да снимам завоите - е, дотук не бях успяла. Цъкнах няколко снимчици, но истински завои тук не се виждат, само няколко “етажа” от пътя\nЕ, толкова от планинските снимки за деня. После бързах за яз. Вайонт, но точно, когато стигнах до паркинга за туристи, се заизсипва здрав порой. За половин час, докато стигна до село Тизой край Белуно, където ми беше нощувката, ръкавиците и овчата ми кожа бяха подгизнали!\nНастаниха ме в уютна таванска стая, която обаче за беда имаше само едно прозорче. А как смърди мократа овца, не е истина!!! Оставих я до прозореца уж да съхне, облякох се с “цивилни” дрехи и излязох на разходка из селцето. Сигурно ми е отнело повече време да се вържа към wi-fi, паролата беше ето това чудо:\nРазходка из Тизой - хората тук явно ходеха на работа в близкия Белуно през деня, а вечер се прибираха вкъщи на спокойствие и тишина:\nГоре вдясно е моето прозорче:\nХазяйката ми каза, че единственото място в селцето, където мога да хапна за вечеря, е някакво кафене - взех си сандвич и местна “доломитска”\nНосех си и пакет бадеми в багажа, та гладна не останах\nTisoi, Belluno - проходите Fedaia, Pordoi, Falzarego, Sella - Bolzano - Tesimo\nЗаписала съм 233 км, но явно нещо съм “прехвърлила” по невнимание в съседен ден, понеже, както и да го смятам, са по-скоро около 350 км (към 8 часа чисто каране според картите на гугъл). Ето приблизителния маршрут по карта:\nЗа закуска стопанката ми донесе най-вкусните кроасани, които някога съм яла! И, разбира се, еспресо. По време на цялото пътуване се радвах на прекрасното еспресо в Италия, Швейцария, Франция… късо, силно и ароматно!\nПриготвих се за път - кожените ми ръкавици все още бяха мокри от вчерашния дъжд. Не беше добра идея да ги слагам. Извадих си късите летни ръкавици, а в куфара имах домакински - при дъжд (а се очакваше и за днес, и за утрешния ден!) щях да нахлузвам гумените отгоре. Впрочем се оказа доста успешна комбинация, кожените ръкавици после си седяха в багажа до края на пътуването.\nЗа днес имах планирани много проходи! Федая, Камполонго, Пордой, Села, Фалцарего Идеята ми беше да стигна до подножието на Стелвио и да нощувам там, но реших да съкратя със стотина километра и сутринта си резервирах нощувка в Тезимо (Tesimo/Tisens). Вече не помня каква беше причината - може би не съм намерила нощувка под 50 евро около Стелвио или са ме отказали очакваните обилни валежи късния следобед.\nИ така, потеглих! Равно черно шосе с искрящо бяла маркировка се виеше из полите на планината. Отварям скоба - повечето шосета в Северна Италия бяха като чисто нови! Няма дупки, пукнатини, сериозно износване, мазни петна и прахоляк по краищата. След дъжд моторетката ми беше ИЗМИТА - за разлика от София, където при дъжд за 5 минути вече всичко е кал и мръсотия. Да добавя и още нещо, вече не толкова приятно - мисля, че този ден установих, че контейнерът на ойлера ми се е спукал и маслото е изтекло.\nНа излизане от Тизой:\nСлънцето вече огряваше върховете:\nПанорама край мен:\nЧас по-късно вече се носех нагоре към езерото Федая (Fedaia) и едноименния проход:\nА това място предизвика в мен асоциация с подобен заслон над пътя на Трансфагарашан, където отидохме с Любашки и Иво (pegasoto) през 2017:\nПоследва едно ненаситно минаване по проходите, без да следвам много-много навигацията, карах си по табелите за проходите и сновях насам-натам, както ми дойдеше!\nЗа завоите какво да ви кажа… думи нямам. Сърцето ми биеше бързо-бързо от вълнение! Ето малък спомен от този петградусов завой (шегувам се, завой номер 5 от може би Федая):\nИдеше ми да прегърна тези завои!\nСледва Passo del Pordoi, стори ми се по-стръмен и си спомням закъсала кола на един по-тесен десен завой. Няколко снимки оттам:\nСлед Пордой минах по Фалцарего (Falzarego), пак Пордой и Стела (Stella). Изобщо въртях се ей така, за удоволствие! В един момент бях на високо, открито място с алпийска растителност, предстоеше ми спускане по панорамен път - накъдрени завои под мен и много планински върхове във всички посоки наоколо. Спусках се и гледах захласната и дотолкова се бях зазяпала настрани, че не си следях огледалата. И точно в един завой внезапно ме подмина… засилен велосипедист! Стана ми ужасно смешно - аз ли се мотаех, той ли беше особено бърз, а може би и двете! Разсмях се на глас в каската! И още нахилена, на следващия ляв завой срещу мен изплува полицейска кола. Понеже аз се спусках, а колата се изкачваше, можех да разгледам много добре вътре - отпред се возеха двама полицаи с черни очила. В момента, в който се разминавахме в завоя, шофьорът рязко завъртя глава към мен, за да ме огледа. Дали е видял нахилената ми физиономия или фигурата ми му се сторила подозрително дребна за моторист - не зная. Обаче страшно много ми заприлича на терминатора-ченге от филма “Терминаторът”! Забавно спускане ми беше, накрая се утеших с мисълта, че велосипедистът може да е бил примерно Валентино Роси, който си джитка с колело за разтуха. Шегата настрани, но тук имаше много велосипедисти, които здраво въртяха педалите - поздравявах си ги редовно. А особено във Франция има табели по маршрутите на Тур де Франс, които изискват минимум 1 метър странично отстояния при изпреварване на велосипед. И всички автомобили си го спазваха - на местата, където нямаше достатъчно широчина, стриктно си кретаха след колелата с надеждата да стигнат до място, където може безопасно да преминат. Като в България, нали...\nКурортче по пътя, търсех си бензиностанция:\nГледки от Фалцарего:\nПомолих младеж с кавазаки да ме снима:\nСега стоя и се чудя дали наистина Фалцарего е било това или може би Селла? Май ще трябва в един момент да разследвам въпроса на място, живот и здраве\nТакаааа, не знам дали забелязвате по снимките, но започнаха да се чумерят облаци и се знаеше, че следобеда ще завали. Заспусках се в посока Болцано (Bolzano, Bozen). Е, заваля ме още в планината, но не беше страшно. Нахлузих дъждобрана (и над ботушите!), опънах гумените ръкавици над летните и равномерно си карах напред. Всичко вървеше по вода в прекия и в преносния смисъл до момента, в който стигнах кръстовище. В едната посока - скоростен път за Болцано. В другата посока - пак за Болцано, но без такса. “Уффф, в този дъжд как не ми се свалят ръкавици, да ровя в чантата на резервоара за дребни или за карта! Я да си мина по бавния път, ще се влача малко с колите, но за днес съм приключила с карането и гледането, трябва само да се добера до хотела, не бързам.” И понеже се бях опаковала добре, хванах бавния път.\nМного скоро осъзнах колко съм сбъркала! Преди да вляза в града, застигнах колона от коли, които се влачеха с 20-30 км/ч. Кога с тях, кога през насрещното, когато нямаше коли там, изкарах петнайсетина минути. Италианците са удивително толерантни към мотористи, никой не ми реагира на нарушенията. До момента, в който наближихме някакъв пътен възел с тунели. Там, докато карах през насрещното, видях да се задава кола и се прибрах в своята лента - колата обаче ми свирна и светна с фарове. “Е, май вече прекалих дори и за разбиранията на италианците,” помислих си сконфузена. Впоследствие разбрах, че за друго ми е сигнализирал…\nТака или иначе влизахме в еднопосочен тунел, който може би минаваше под скоростния път и вътре се разклоняваше на две. Застанах си в колоната, пред мен се случиха два камиона, зад мен - коли. Поехме по тунела, камионите, колите и аз помежду им. Скоро обаче локвите си станаха наистина дълбок поток, залял платното! Честно казано, винаги ми е било любопитно какво е усещането да караш мотор през вода - е, неочаквано разбрах\nКамионите се движеха сравнително бавно, но и така правеха вълни. Увеличих дистанцията и добре, че го направих, понеже стигнахме разклонение, при което аз трябваше да продължа направо, а камионите да се изкачат по отклонение надясно. Не исках в никакъв случай да спирам, нито да забавям, водата беше дълбока и ме беше страх да не залее ауспуха, ако не подавам газ, трябваше да се движа. Първият камион се качи, вторият пое след него надясно. Ура, поне пътят през водата ми се разчисти! Мааалко ускорих и ми поолекна до момента, в който не видях как камионът пред мен вдясно, качвайки вече и задните гуми по отклонението за нагоре, подава повече газ, завърта гуми и вдига високи вълни към мен! Едва не ме събориха, дойдоха ми странично, трудно удържах кормилото, но не паднах към стената! Продължавах напред, само си казвах наум да не връщам газта и да държа кормилото. Пък даже и забавно започна да ми става - подадох маааалко повече газ и захвърчаха здраво пръски, не само зад мен, но вече и напред! Само че, подадох и ооооще малко и изведнъж предното колело сякаш започна да се блъска в преграда, не смогваше да изтласква водата. Дотам! Много внимателно върнах газта, колкото да мога да цепя пак пред водата. Но вече се виждаше краят - след двайсетина метра пътят ми “изплуваше” нагоре и отново бях на сух асфалт (по-точно мокър от дъжда, който още валеше, ноооо само мокър, не беше река)! При първата аварийна отбивка след излизането от пътния възел спрях, за да си поема дъх и да ми поотмине смесицата от адреналин и страх. После вече по малки и красиви пътчета край спретнати къщички стигнах и до моя хотел.\nБеше едва 16:30, дъждът вече бе спрял. Ако знаех от сутринта, може бях щях да резервирам нещо след Мерано, по-близо до Стелвио. Нищо, имах нужда и от ден с време за разтоварване и почивка. Огледах мотора - беше доста добре измит, разходих се из селцето (Tisens), намерих си отворено заведение и се наместих вътре за вечеря. Бях решила по възможност всяка вечер да опитвам местната кухня - поръчах си гъби с кнедли и сос, както и голяма купа салата.\nДъга край хотелчето:\nОтсреща на улицата:\nИ нататък из селцето:\nХотелът бе стар, но поддържан. Имаше и басейн и сигурно затова беше изцяло резервиран. Вечерта ми стана трудно да се връзвам към безжичния интернет, явно всички се бяха закачили. Обаче случайно бях забелязала, че в коридора, точно на стената до моята стаичка има рутер - и като го изключа и пак включа, са окапали конекциите и мога да вляза в нета. За щастие никой не се оплака от интернет терористи Така, де, местните могат и 4G да си ползват, аз си пазех безплатните мегабайти за връщането през Балканите.


Рекламна агенция "GoldenVision"\nРекламна агенция "Голдън вижън"\nБлагодарим Ви за отделеното време да разгледате нашата страница. Ще се радваме, ако споделите Вашите впечатления. Всички предложения се разглеждат лично от нашия управител.\nРекламна агенция "Голдън вижън" е наследник на рекламното звено на "Глобъл Нет България" ООД.\nОсновната ни цел е клиентите да останат доволни от всички етапи на нашето взаимодействие - запитване, представяне на индивидуална оферта, съобразена със специфичните изисквания на всеки клиент, изпълнение на поетите от нас ангажименти и представянето на подробен отчет за извършената дейност от "Голдън вижън" ООД. Знаем, можем и се усъвършенстваме непрекъснато. Гъвкави сме - при запитване сме готови да предложим нови услуги, за които считаме, че разполагаме с необходимите ресурси. Поощряваме професионалното развитие и поемаме разходите за повишаване на квалификацията на служителите си. Чрез специално разработена система от бонуси стимулираме развитието на нашия персонал, в зависимост от квалификацията, личния принос на всеки служител и реализацията на целите на "Голдън вижън" като цяло.\nОсновните ни клиенти са фирми, които предлагат продукти за домашни потребители - дограма, топлоизолация, ремонт на ВиК, подови настилки, мебели, интернет, телевизия, битова техника, финансови услуги, хранителни продукти, недвижими имоти, транспорт, туризъм. Наши клиенти са също Министерството на икономиката и енергетиката, Патентното ведомство на Република България, както и асоциации и сдружения с нестопанска цел.\nС някои от нашите клиенти можете да се запознаете тук\nПредставяме ви Интернет страницата на рекламното ни звено, която ще претърпи нови подобрения във визията и функционалността си. Бъдещата визия ще се извърши от чудесния ни новосформиран екип от млади и амбициозни специалисти от звеното за Интернет реклама. Очаквайте новата ни страница и много нови услуги в това направление.


Тема спорт - Картите сочат към Григор, той не е готов\nКартите сочат към Григор, той не е готов\n28-07-2016 Хари ЛАТ??ФЯН\nГригор Димитров и Цветана Пиронкова ще представят България на тенис комплекса в Рио. Двамата ще играят на сингъл, като не се очертава да направят двойка, което означава, че ??ансовете им да стигнат до отличие намаляват с един по-малко. Реално обаче нито един от тях не отива с кой знае какви претенции за място на почетната стълбичка.\nАко допреди две години гледахме към хасковлията като потенциален претендент за №1 в света, то сега ситуацията е много по-различна. Григор редува избухвания с тежки разочарования, а все по-честите смени на треньори и красивите жени около него се превръщат в по-коментирани теми от изявите му на корта. Стига, разбира се, да не счупи някоя и друга ракета, което моментално става тема №1, но за съжаление пак не е свързана с чисто игровия му потенциал.\nВъпреки това обаче картите някак пак се нареждат така, че Димитров да има ??анс да направи нещо повече в Рио. Причината – 10 от поставените пред него в Бразилия вече се оттеглиха. Голямата новина в последните 48 часа бе отказът на Роджър Федерер да участва на ??грите. Швейцарецът не успя да се възстанови навреме след операция на коляното и обяви, че ще пропусне не само олимпиадата, но и остатъка от сезона. Там няма да са още Доминик Тийм, Тома?? Бердих, Мило?? Раонич, Ри??ар Гаске, Джон ??снър, Ник Кириос, Фелисиано Лопес, Бърнард Томич и Александър Долгополов, които се оттеглиха поради различни причини. Ситуацията с Рафаел Надал до последно ще е под въпрос.\nПри така стеклите се обстоятелства и жребий, който да даде ??анс на Григор да избегне фаворитите Новак Джокович и Анди Мъри още на старта, то в Рио нищо не се знае. Това обаче означава, че и самият Димитров ще трябва да даде малко от себе си, за да се включи в играта за медали. Нещо, в което никой не може да е сигурен, докато не го види с очите си. Надеждата умира последна, но реалностите са, че трети кръг изглежда максимумът към този момент.\nПри Цвети, изглежда, Рио ще е трета и последна олимпиада. До момента тя неизменно отпада във втория кръг и трудно бихме могли да очакваме нещо по-различно сега. Обикновено Пиронкова прави един много силен турнир на година и сяка?? изстреля патроните си в Париж, където достигна до 1/4-финалите. Сега, вече като омъжена, отива в Бразилия със своя съпруг в олимпийското село. Дали липсата на напрежение и семейният живот ще доведат до сензация? Едва ли.\nВ същото време Серина Уилямс си остава големият фаворит, но Кербер, Мугуруса, Радванска и Квитова ще се опитат да направят пътя на американката до златото много трънлив. Големият отсъстващ е наказаната за допинг Мария Шарапова. За разлика от мъжете обаче едва три от Топ 20 се оттеглиха – Халеп, Азаренка и Пли??кова.


Как зодиите ще прекарат Свети Валентин - Novinite.bg - Новините от България и света\n12 февруари 2021, петък / 14:22; Коментари: 0\nНе бъдете прекалено взискателни към половинката си. Това ще доведе само до излишни свади. Прекарайте деня спокойно, без много, много ходене напред-назад. А вечерта заложете на романтична вечеря.\nНай-хубаво ще си изкарате празника у дома. Украсете с балони, заложете на хубаво вино и изискана храна. Отдайте се на приятни разговори с половинката и завършете подобаващо вечерта в леглото.\nДенят ви ще е напрегнат, а вие имате навика да си изкарвате нервите на най-близките. Много важно е да не налагате мнението си и да оставите партньорът да организира празника. Освен това помнете, че този период изобщо не е подходящ за сериозни разговори. Изживейте си мига и толкова.\nНа 14 февруари ще трябва да направите някакъв компромис или пък жест към своя партньор. При това в никакъв случай не бива да му натяквате, че се жертвате заради него. Приемете го просто като благородна постъпка. Ако го направите, ви чака много приятен и емоционален празник.\nИмате желание за фанфари и бурно празнуване и определено ще е добре да му се отдадете. Посетете шумно и весело заведение и ще си изкарате чудесно с партньора. Ако пък не сте обвързани, то бъдете готови за доста интересни запознанства в късните часове на нощта.\nНа повечето от вас хич не им е до празнуване, но ще трябва да промените нагласата си. 14 Февруари се очертава чудесен ден за вас, особено, ако посетите с половинката си някакво интересно събитие, отидете на театър, а защо не и на кратка екскурзия.\nБъдете готови за големи харчове. Ще ви се иска да зарадвате любимия човек със скъп подарък и звездите ви съветват да го направите без колебание. Ще видите, че радостта му ще накара похарчената сума да ви изглежда смешна. Купете подаръка на 13 Февруари.\nВашият партньор ще се чувства доста по-особено днес. Ще преиначава всяка ваша дума, колкото и добронамерена да е тя. Затова съветът към вас е да заложите на искрените признания и благодарности, че този човек е до вас и ви обича. Това ще промени негативната му нагласа и ще направи празника ви много вълнуващ.\nАко от доста време обмисляте някаква сериозна стъпка в интимния ви живот (независимо каква), сега е моментът да я направите. 14 Февруари за вас е ден на важна промяна и ако я осъществите, ще ви донесе само положителни резултати в последствие.\nМоже би вашият партньор няма да ви поднесе изненадата, която ви се иска, но вие не трябва да се цупите. Напротив, 14 февруари е ден, в който трябва да изкажете вашата благодарност. Дръжте се мило и топло и ще видите, че празникът ви ще бъде по-прекрасен дори от първоначалните ви очаквания.\nЩе получите не само чудесна изненада, но има голяма вероятност да ви предложат брак! Звездите съветват да отговорите положително само, ако наистина го искате, а не под влиянието на емоцията и романтичната обстановка.\nНезависимо дали сте обвързани, на 14 Февруари ще има много обожатели около вас. Ако си нямате партньор, спокойно се отдайте на флирт, но сериозно се отнесете само към този, който спечели истински симпатиите ви. В случай, че си имате партньор, бъдете деликатни и дистанцирани с ухажорите, за да не го обидите.\nСвети Валентин по време на пандемията всъщност е по-специален. Ето защо.\nВИДЕО Гришо щастлив, че ще има мач навръх Св. Валентин, разкри, че е купил супер подарък и не може без любов\nСвети Валентин, хороскоп


Красимир Вълчев: Удължаването на учебната година не е неизбежно, 90% учат дистанционно – РИКОШЕТ\nHome > ТОП новина > Красимир Вълчев: Удължаването на учебната година не е неизбежно, 90% учат дистанционно\n30/03/2020 Камен Петков184\nВариантите за приключването на учебната година все още са няколко, каза пред БНР министърът на образованието Красимир Вълчев. Удължаването на учебната година не е неизбежно, зависи колко ще продължат мерките, подчерта той в предаването „Преди всички“. „Ако имаме 2-3 седмици накрая, няма нужда от удължаване. Някъде може би ще трябва повече часове да се вземат – например практики в професионалните гимназии.”\nГоляма част от часовете от учебния план в момента се провеждат успешно в електронна среда, но има такива, които не могат да се проведат. „Ще трябват на някои 5, на други – 10 или 15 дни за приключване на учебната година. Необходими са няколко дни за оценяване – годишно, срочно”, уточни просветният министър.\nКооперативните пазари и цветните борси отново работят\nКорнелия Нинова развява карта на НСС, докато приватизира „Техноимпекс“


Бейзболна шапка за момченца от 8 месеца до 3 години в два цвята и два размера.\nДетска лятна шапка за малки момчета на възраст от 8 месеца до 3 години. Модел бейзболна шапка с възможност за корекция на размера. Спортна шапка с козирка и любим герой, която ще зарадва малките момченца. Предлага се в два цвята червено и тъмно синьо и два размера 48см и 50см. Размерът означава, обиколката на главата в сантиметри. Шапката е важен аксесоар за децата, защото тя ги предпазва от слънцето.\nЛятна детска шапка, детска спортна шапка, шапка с козирка, детска шапка Cars, детска лятна шапка Cars, шапка бебе, шапка, бебешка шапка, шапка бебе момче, шапка cars, шапка с козирка за бебе\n(48 см. Червено) Размер: 48 см. , Цвят: Червено\t9.98 BGN Летни шапки за бебета In Stock 75204245\n(48 см. Тъмно синьо) Размер: 48 см. , Цвят: Тъмно синьо\t9.98 BGN Летни шапки за бебета In Stock 75204245\n(50 см. Червено) Размер: 50 см. , Цвят: Червено\t9.98 BGN Летни шапки за бебета In Stock 75204245\n(50 см. Тъмно синьо) Размер: 50 см. , Цвят: Тъмно синьо\t9.98 BGN Летни шапки за бебета In Stock 75204245


Тотнъм срещу Лестър / (10.02.2019) / прогноза /\nС поглед към върха Тотнъм посрещат непредсказуемите Лестър\nТотнъм продължават да са основен преследвач на двата изявени лидера в английския шампионат. Този уикенд Шпорите имат възможността да добавят нови три точки към актива си, тъй като посрещат тима на Лестър. Те вече записаха успех над този съперник в първия им сблъсък през сезона, а в последните им шест мача помежду във всички надпревари водят с 4:1 победи. Като добавим и домакинството, което този път е на тяхна страна, то без съмнение, Тотнъм са фаворит за трите точки.\nПроблемите с контузени за Тотнъм продължават\nТотнъм продължават да страдат от липса на важни играчи, като контузените за тях започват с голмайстора Хари Кейн и продължават с Деле Али, Бен Дейвис и Ерик Дайер. Проблемите за Лестър в това отношение се свеждат само до лекуващите травми Марк Олбрайтън и Даниел Амарти.\nТотнъм са спечелили девет от последните си 11 мача\nВ края на миналия месец Тотнъм бяха отстранени последователно от купата на лигата и от ФА къп, но очевидно това не им се отразява на представянето в английския шампионат, където вече са в серия от три победи и са спечелили девет от последните си 11 двубоя. На собствен терен те са спечелили шест от последните си осем домакинства, като отстъпиха само на Улвърхямптън и Манчестър Юнайтед.\nЛестър са загубили три от последните си четири срещи\nВ последните си четири мача във Висшата лига, отборът на Лестър има три поражение и едно равенство, но постигнато във визитата им на Ливърпул, което е достатъчно ярка сигнална лампичка за предстоящите им съперници. В последните си 11 шампионатни срещи Лисиците записаха само три победи, но те включват успехи над Манчестър Сити и Челси. Иначе казано, от тим като Лестър би могло да се очаква всичко.\n0 коментари за “С поглед към върха Тотнъм посрещат непредсказуемите Лестър”


03 дек 2021 | 07:49 1355\nЦените на акциите се понижават днес, след като китайският гигант в сферата на споделените пътувания Didi обяви, че ще се делистне от борсата в Ню Йорк, което възобнови опасенията относно напрежението между САЩ и Китай и регулациите в технологичния сектор. В същото време петролът е на път да запише спад в цената в шеста поредна седмица вследствие на опасенията относно Омикрон и евентуалните повишения на лихвите.\nФючърсите на щатският индекс S&P 500 отстъпват с около 0.5% днес, докато хонконгският индекс Hang Seng се понижи с 1.3%, повлечен надолу от големите технологични компании. Азиатско-тихоокеанският индекс на MSCI отчита спад от 0.7%.\nЧувствителният на риск австралийски долар губи 0.3% и се търгува на ниво малко под 71 щатски цента, което е близо до едногодишен минимум.\nDidi, която се сблъска с китайските регулаторни органи като реши да продължи със своето IPO на стойност 4.4 млрд. долара в САЩ през юли, обяви че търси начини да премести листването в Хонконг.\n"Делистванията на китайски компании засилват несигурността относно това как това ще повлия на отношенията между САЩ и Китай," заяви пред Ройтерс анализаторът в Bank of Singapore Мо Сионг Сим.\nIPO-то на Дронамикс бе презаписано 4.5 пътиМисията на Дронамикс е да революционизира транспорта на стоки, като съкрати разходите и времето за доставка. За целта компанията разработва нов тип товарен самолет („Черният лебед“).\nНовината за Didi идва ден след като акциите на базираната в Сингапур компания за споделени пътувания и доставки Grab поевтиняха с над 20% при дебюта си на Nasdaq. Листването бе най-голямото на Уолстрийт за компания от Югоизточна Азия.\nНовините около новия вариант Омикрон доведоха до най-големи скок на индекса на волатилността на CBOE от февруари 2020 г. Лихвите по краткосрочните щатски държавни облигации също нараснаха, тъй като инвеститорите залагат на по-високи лихви, дори и на фона на несигурността около Омикрон.\nТрейдърите ще трябва да изчакат поне още седмица за ранните резултати във връзка с това колко заразен е вариантът и дали е устойчиви на ваксините. По-късно днес пък се очакват данните за заетостта в САЩ.\nПетролът от сорта Брент поскъпна вчера до 69.67 долара за барел, но поевтинява с над 3% тази седмица и губи над 18% от стойността си от достигнатия триседмичен връх през октомври.\nДо момента липсата на подробности около Омикрон накара някои държави да побързат да затворят границите си. От Федералния резерв на този етап действат предпазливо с плановете си да ограничат пандемичните стимули.\nПредседателят на Фед Джером Пауъл заяви, че централната банка на САЩ ще обсъди по време на срещата си този месец по-бързото ограничаване на стимулите и спря да описва инфлацията като преходна. Петролният картел ОПЕК пък пристъпи към планираните увеличения на производството.\nДоходността по двегодишните щатски държавни облигации остава без промяна днес, но нараства с близо 10 базисни пункта за седмицата.\nДоходността по 10-годишните книжа отстъпва с близо 6 базисни пункта тази седмица до 1.4291%, а тази по 30-годишните облигации отстъпва със 7.3 базисни пункта до 1.7545%.\nИнвеститорите продават по-рисковите активи днес. Чувствителните на риска австралийски и новозеландски долари поевтиняват с по около 0.3%. Еврото се търгува без промяна на ниво от 1.1298 спрямо долара, а йената запазва позиции при 113.08 спрямо щатската валута.


Лилава ↻ 3 продукти от 1 уеб магазина\nVOXX Спортни бамбукови чорапи Belkin magenta\nУниверсални спортни чорапи с бамбуково влакно. Добре поглъщат влагата и неприятните миризми и помагат за поддържането на антибактериална среда. Областта на ходилото е с еластичен бандаж против свличане в обувката. От чешки производител. Унисекс чорапи Антибактериални Удобен кант, който не стяга Пръстите са фино ушити Tермо клас A (от +10 °C до+35 °C)


Проф. Кълвачев: Имунизационният календар у нас е добър | Puls.bg\nПроф. Кълвачев: Имунизационният календар у нас е добър\nЕпидемиологичните взривове на морбили в последните години са резултат от дезинформацията, в която живеем. Това коментира вирусологът професор Златко Кълвачев пред БНР - лекар в МБАЛ „Надежда“, а преди това – водещ вирусолог в Института за научни изследвания в Каракас, Венецуела.\n„Ваксините са изключително полезни - избавили са човечеството от редица смъртоносни болести. Има безкрайно много примери и няма нито един пример, научно доказан, публикуван в научно списание, за това, че ваксините отключват аутизъм или други заболявания. Да, всички ваксини, всички продукти имат странични явления. Аспиринът също има. Да не пием аспирин ли?“, сподели Кълвачев, който е автор на повече от 150 научни публикации и 4 изобретения, специализирал в Русия, Финландия, Индия и в САЩ.\nСпециалистът е категоричен, че трябва да се работи за по-добрата здравна култура на населението и предоставянето на достоверна информация. „Хората трябва да вземат правилни решения, но информирани, защото имаме лично здраве, но има и обществено здраве. Аз съм съгласен, че трябва да зачитаме личното право на този, който не иска да ваксинира детето, но в същото време съм съгласен и с огромната група, която не иска в детската градина или в училище да ходи едно заболяло дете, което разнася вируси“, допълни вирусологът.\nПроф. Кълвачев даде пример с Япония където при съмнения, че ваксините създават проблем, експертна група провежда необходимите изследвания, а накрая се излиза с експертно становище. „Това е ставало винаги по света. В България имаше толкова случаи, които са разследвани по най-различни ваксини и проблеми и след това никой не излезе да каже какъв е резултатът. Резултатът винаги е бил, че няма връзка между появата, дори и на смъртни случаи и ваксинациите“, коментира той.\nИзвестният вирусолог определи задължителния Имунизационен календар в страната като много добър, но препоръчва на фона на зачестилите случаи на морбили втората ваксинация – на 13 години, да се изтегли и направи няколко години по-рано. „Няма пробив в системата, защото всичките близо 100 случая са сред неваксинирани. Нищо няма да се случи, ако се смъкне с няколко години и втората имунизация. Това го решава министерството, но тези неща трябва да са перманентни, не трябва кампанийни“.\nПреди дни пред агенция „Фокус“ директор на Националния център по заразни и паразитни болести проф. Тодор Кантарджиев съобщи, че случаите на морбили в България вече са 94.\nЛекарствата, които лекуват морбилната инфекция\n112 акта на родители, които не са ваксинирали децата си


Разясняват възможностите за преструктуриране на болниците - bTV Новините\nРазясняват възможностите за преструктуриране на болниците\nЕкипи на здравното министерство заминават за Разлог, Петрич, Велико Търново\nПубликувано в 06:51 ч. 27.01.2010 г.\nСпециални екипи на Министерството на здравеопазването ще разясняват по места възможностите за преструктуриране на болниците, които не са сключили договор за работа със здравната каса. В тях ще участват представители и на НЗОК. Първите екипи заминават за Разлог, Петрич, Велико Търново. Лично министърът на здравеопазването д-р Божидар Нанев ще посети Ардино.\n21 лечебни заведения не са сключили нито един договор за работа със здравната каса през тази година, защото не отговарят на нужните изисквания за оказване на качествена медицинска помощ.\nМеждувременно реформата в болничната система ще бъде представена от Асоциацията на университетските болници в България. Във дискусията, която ще се проведе във Военномедицинска академия, ще участват проф. Стоян Тонев - директор на ВМА, както и директорите на други големи болници в страната.


Копан град на маите в Хондурас\nКопан град на маите в Хондурас\nДействието започва от Антигуа, Гватемала, но се развива в Копан град на маите в Хондурас. Докато чакам по-добри времена за пътувания си припомням вече отминалите. Повдига духа и усмивката ми. 3.15 сутринта местно време, алармата звъни. Скоквам бързо от удобното легло подпомогната от голямата часова разлика, по силата на която биологичният ми часовник отмерва време ранно-вечерно и лежерно. Час по-късно съм строена с фотоапарат и малко багаж на входа на хостела – прогимназия, загледана в малкото симпатично самолетче на двора?!? Не сънувам, беше си там и предния ден, когато се настаних.\nМаршрутката е точна, пристига в 4. Навирам се в тясното пространство между седалките, приемливо за местните, но крайно недостатъчно за дължината на долните ми крайници и заемам позиция на глътнала бастун. После криволичим из тъмните улици с леко подрусване по неравните павета, забираме още няколко човека и сънливо премигвайки един към друг, поемаме към хондураската граница. Ранното ставане и равномерното полюшкване на буса, си оказват влияние и почти веднага бастуните омекват, и всичките 9 пътника откъртваме дружно за няколко часа. В най-невероятни пози. При мен движението е от кръста нагоре - много минималистично, надолу съм напълно заклещена между седалките. Обаче спя.\nБързо минаваме границата - няма тълпи, само шепа туристи, дори китайците са кът. От хондураска страна ни взимат отпечатъци от пръсти, което закономерно докарва озадачена физиономия на лицето ми. Като им знам нивата на престъпност на местно ниво, дали очакват да се развихрим и затъмним славата на тукашните мафиоти?? Малко вероятно! Въображението ми литва и съм обзета от типичните за мен “практични мисли” по изчистване на детайлите...\nАко някой ден Дивият Запад погълне душата ми, дали има място, където да избягам, без риск от екстрадиране. Хммм, а какви златни за престъпните елементи години бяха миналия век. По-добре да зачеркна идеята и да туширам естественото си любопитство да не дълбае в тази посока.\nКакво още може да посетите в Копан Хондурас\nПристигаме точно по обяд, 35 градуса по Целзий е. За минутка завирам и решавам да се опъна на хладно в стаята. Приятно изненадана съм колко хубав е хостелът, а интернета бърз. Кратка почивка с безплатно кафе за добре дошли.. няколко чаши и напред към руините. Първа задължителна спирка - Музеят на скулптурите в Копан, който се намира до входа на комплекса, че затваря по-рано. Древният град Копан много ми напомня на Акропола в Атина, имам предвид като разположение на пирамидите и статуите. Самата реставрация още продължава и има вероятност като дойдете тук част от атракциите да са покрити.\nЛееелее, с влизането устата ми висва, очите широко отворени, детска радост и вълнение струят от всяка клетка на тялото ми. Това е най най-страхотния музей, който съм виждала. Вътре се съхраняват барелефи от камък и цимент + предполагаемата фасада на Акропола. Изумителен е Копан, пали въображението, а олтарите изложени в Западния двор ме карат да настръхна от лек ужас. Колко ли невинна кръв се е проляла по тези камъни с идеята да се умилостивят и почетат древните богове. Защо хората са им вменявали толкова жестокост?!? Този типичен човешки стремеж за власт и богатство...\nЦивилизацията на маите е древна и се е появила още в първите векове на нашата ера. Забулена в тайнственост, пораждаща въпроси, на които археолозите все още не са открили отговори. Едно е сигурно, джунглата пази ревниво своите тайни и пълното разкопаването на комплекса засега е финансово непосилно за страна като Хондурас, както междувпрочем и за Салвадор.\nВърху руините са израснали големи дървета, вплели масивни коренища в смесицата от камък и пръст. Великата градивна сила на всички времена - Природата. Цивилизации се сменят, рушат се, а тя си е все там - могъща и непоклатима. Като тези дървета. По клоните им са накацали големи, цветни папагали ара. Връщам се от входа, защото съм пропуснала стълбата с най-големия йероглифен надпис от предколумбова Америка. Залезът наближава, малко е разхладило и папагалите са накацали по руините, а цветните им пера контрастират с тъмните камъни. Красива гледка!\nРозовеещите облаци по фотографски ме увличат, но и предизвестяват края на светлата част от денонощието. Предупредителната аларма в главата ми започва да пиука тревожно и ме подкарва с бърза крачка към изхода. Естествено няма тук тук, а слънцето огромно и червено почти е достигнало хоризонта. Скоро ще се стъмни, а славата на Хондурас като опасна дестинация не оставя място за колебание. Няма да вися навън по тъмно, ще се ходи пеш, градчето е близо. По средата на пътя се появява тук тук, стопява притесненията ми и все още по светло финиширам на центъра – чист , цветен и неочаквано кокетен.\nМного приятно място е Копан, спокойно, със симпатичен малък площад. Има археологически музей, който е с работно време 14 - 21ч. Не обърнах внимание върху този факт навреме и за съжаление не можах да го разгледам. Време е да се прибирам към Антигуа. На връщане в маршрутката сме само 5 човека и се ширим царски, ВИП настаняване отвсякъде. Опънала съм се на цели 3 седалки и крайниците ми понасят прехода много по-леко . Включително 2 часовото засядане в трафика на Гватемала сити - уцелихме час пик.\nАко гоните полет, предвидете си повече време за придвижване до летището и се въоръжете с търпение. С нас пътува Южи от Япония - запален пътешественик, посетил до момента над 100 държави. Вечерта се засичаме в ресторанта и разказите продължават. Харесвам този вроден стремеж към естетика и естественото любопитство на японците. Комбинацията от добро възпитание и сдържаност, а и платежоспособност, ги прави идеалните спътници.\nКакво да правим на остров Лемнос\nОбласт Ладак Индия\nКои острови да посетим в Френска Полинезия\nРайски плаж Пукет\nДревен град Чичен Ица Юкатан\nЗабележителности на остров Раб Хърватска\nБриенцко езеро и Интерлакен\nЗабележителности на остров Сейнт Томас\nМраморните планини във Виетнам\n1 2 3 4 5 6 7 8 напред »\nКакво да правим на остров Лемнос интересно място с много добри условия за туризъм и почивка в западната част. В източната част е за сърфисти и водни спортове.\nБайерн Мюнхен към осма поредна титла в първа Бундеслига, баварците искат да подобрят всички рекорди във футбола на стария континент\nИнтересни и любопитни факти за ягодите, полезни вещества в ягодите и за кои болести са полезни, как да консумираме ягодите


Кримските делфини стават килъри за 3 месеца - Национално Движение Русофили\n24.04.2014 at 11:29\nКримските делфини стават килъри за 3 месеца\nРуските военноморски сили могат да заловят и “препрограмират” американските бойни делфини, за които се разбра, че ще участват в предвидените за това лято учения на НАТО в Черно море. Това заяви неназован руски военен експерт биолог, цитиран от ИТАР-ТАСС.\n“Ако има нещо вярно в тази информация и ВМС на САЩ докарат в Черно море делфини, които са специално обучени за диверсионни действия против кораби и военноморски бази, за Русия се появява прекрасна възможност да изпита в реална обстановка най-новите антидиверсионни средства, които са разработени между 2001 и 2014 г.”, отбеляза експертът. Според него става дума за специален трал, снабден с устройство, което може да възпроизведе издавани от морските бозайници звуци. “Достатъчно е да се използват звуците, които издават разгонените делфини. В такъв случай всякакво предишно обучение престава да играе роля. Делфините се устремяват към епицентъра на призива, а след това е въпрос на техника”, поясни източникът.\nВ най-новата история, по времето на Студената война, единствено САЩ и Съветският съюз разработват програми за обучение на делфини за военни цели. Американският флот подробно описва на сайта си за своята, която се нарича Navy Marine Mammal Program (NMMP). Започнала в края на 50-те години на XX в., след което засекретена през 1967 г. чак до началото на 90-те, днес тя включва около 75 екземпляра от вида афалата (Tursiops truncatus), наричани още бутилконоси делфини, а също и няколко представителя на калифорнийския морски лъв (Zalophus californianus). Американците първоначално използват делфините, за да разучат как точно се движат, и благодарение на хидродинамичната им форма да усъвършенстват дизайна на торпеда, кораби и подводници. Но скоро разбират, че използването им крие много по-големи възможности и ползи.\nИнтелигентните бозайници са използвани още във войната във Виетнам (1956-1975), във войната в Залива (1991) и в Ирак (2003-2011).\nАмериканският флот сравнява ефективността на делфините в откриването на морски мини, охраната на кораби и пристанища и откриването на обекти с това на специално обученото куче, с тази разлика, че единият бозайник се чувства “като риба в свои води” под морската повърхност, докато другият – на сушата. И докато във втория случай се разчита на уникалното обоняние, то в първия безспорното предимство пред техническите достижения на човека, които все още не могат да го надминат, е биологичният сонар на делфините – ехолокацията. Делфинът има и още едно, фундаментално предимство – може да се гмурка многократно, без да изпитва т. нар. “декомпресионна болест”, която мъчи човеците гмуркачи. Морският лъв пък има отличен слух под вода и още по-изключително зрение, дори в мътна вода и минимална светлина. Основната функция на обучените “братовчеди” на Ум Белия делфин и приличащите на тюлени мустакати бозайници, чиято база е в Сан Диего, Калифорния, е да търсят, откриват и маркират подводни обекти, изтъква флотът на САЩ.\n“Флотът никога не е обучавал морските бозайници да нараняват по какъвто и да е начин хора, нито пък да носят оръжия или да атакуват и разрушават кораби. Тъй като делфините не могат да направят разлика между вражески и съюзнически кораб, нито пък между неприятелски и свой водолаз или гмуркач, не е особено благоразумно да се предоставя такава възможност за вземане на решение от животно. Те не са обучавани да правят разлика между това, което ние бихме определили между добро и лошо. Ето защо подобно решение остава винаги на човека”, изтъкват ВМС на САЩ. И подробно обясняват как ако морският бозайник открие под водата обект, приличащ на морска мина, той се връща при инструктора си, който е и негов гледач и му “съобщава” с комбинация от звуци и “поведенчески жестове”. След което се гмурка отново, за да постави маркер и така водолази лесно да открият боеприпаса и да го обезвредят. Що се отнася до гмуркачите (евентуално вражески) в района, в който е пуснат да патрулира делфинът, животното се движи толкова бързо и незабележимо, че евентуалният неприятел дори не разбира, че е маркиран, камо ли да се опита да нарани бозайника.\nВ щатския флот има общо 5 подразделения, наречени “бозайнически системи” MK 4, MK 5, MK 6, MK 7 и MK 8. Системите MK 4, MK 7 и MK 8 използват само делфини, MK 5 пък използва само морски лъвове, а MK 6 използва и двата вида бозайници. Всички тези човешко-животински екипа изпълняват точно определен вид задачи и могат да бъдат изпратени във всяка точка на света в рамките на 72 часа, независимо дали е по суша, с кораб, самолет или хеликоптер.\nВ частност MK 6 – делфини и морски лъвове, са безпогрешни в осигуряването на безопасен периметър около вълноломи, кейове, бази и пристанища, като засичат всякакви “нежелани” гмуркачи, водолази и подводни плавателни съдове. А при системата MK 5, известна и като “бързо намиране”, животните могат да се гмуркат на много голяма дълбочина и да откриват потънали съдове и, разбира се, самолети и дори да изваждат жертви от тях.\nUS военните залагат на “позитивния подход” в обучението на делфините – правилното изпълнение на поставената задача се възнаграждава, а неправилното се игнорира и съответно няма награда.\nНе така стои въпросът при съветските, впоследствие украински, а след анекса на Крим – руски делфини. В разгара на Студената война Съветският съюз прави база за бойни делфини в Казачя Бухта край Севастопол. Смята се, посочва изданието “Бизнес инсайдър”, че СССР се сдобива с първите си екземпляри от черния пазар. И освен че ги обучава да откриват морски мини и да засичат водолази, се предполага, че ги оборудва с оръжия, които могат да убиват хора и да атакуват кораби и подводници по метода “камикадзе”.\nА обучението е на принципа на страха и принудата. Животните са държани на сухо, гладни, в самота, за да им се пречупи волята и да бъдат накарани да изпълняват безпрекословно всяка поставена задача. Чак след което получават храна и нормално отношение. “Мога да превърна диво животно в добър войник за 3 до 4 месеца”, казва пред “Хистъри Ченъл” бившият съветски инструктор на делфини Виктор Григориев. Руснаците дори се опитвали да контролират животните, като закачали електроди за мозъците им. Докато най-накрая не разберат, че в голяма част от случаите умират. Съветските делфини били обучени да носят на носа си конусовидна скоба, оборудвана с остриета, експлозиви, друго оръжие или в най-добрия случай с маркери, с които да прободат съмнителен гмуркач така че лесно да бъде открит от повърхността.\nС разпадането на СССР през 1991 г. и превръщането на Украйна в независима държава делфините преминават към украинския флот, а Киев уж решава да закрие програмата. Докато през 2012 г. не обявява, че я възобновява. Предполага се, че тогава има 10 делфина.\nВ някои медии пък се появяват спекулации, че Русия не се е разделяла с делфините си самоубийци след промените, докато не ги продава в един момент на Иран. Очевидно обаче тези животни ще участват в меренето на сили в Черно море, както от страна на Запада, така и от руска, може би дори след края на идното лято.


Ключови думи: контрабанда, цигари, бензин, Гърция, митничари\nГръцки митничари масово тарашат автомобили, които идват от България и Македония. Причината са зачестили случаи на нелегален внос на бензин и цигари, съобщава „Български новини“.\nАко доскоро основният поток на нелегално внесени цигари, алкохол и бензин минаваше предимно през ГКПП „Промахон“ и „Маказа“, вече ежедневни опити за контрабанда има през всички пунктове, посочват от полицията. И уточняват, че се проверяват не само български автомобили, а всички, които влизат от нашата страна.\nСамо за ден за нелегален внос са арестувани гърци, сърби, македонци и дори германци и италианци.\nНарушителите трябва да знаят, че освен глоби за контрабанда се конфискува както стоката, така и автомобилът, с който тя се транспортира.\nСлучаите на нелегален внос зачестяват, защото в Гърция цените на цигарите и бензина са доста над тези в България. Кутия от най-масовите марки апироси там струва между 3,5 и 4,7 евро, докато у нас се продават за около 2,50 евро.\nЛитър от най-масовия бензин А95 пък при комшиите върви по 3,12 лв., а дизелът – близо 2,70 лв. за литър.\nПътуващите трябва да знаят, че всеки човек може да пренесе през граница на ЕС до 800 броя цигари (4 стека), 400 броя пурети, 200 пури или 1 кг насипен тютюн. При алкохола допустимите количества са до 10 литра концентрат, 90 л вино или 110 л бира на човек.


Гледай ГЕРБ, мисли за ПП | Glasove.com\nАвтор: Николай Иванов, segabg.com\nНевероятно, но факт - новите управляващи с готовност повтарят грешки на предишните\nМънгъров до премиера - дежавю\nНякои неща от живота на новата власт през последните десетина дни са дежавю. Формата е леко променена, но по същество са същите. Дежавю спрямо управлението на ГЕРБ, разбира се.\nАтанас Мангъров стои до коляното на премиера, въпреки че продължава да твърди, че ковидът е леко грипче. Обсъждат как да се противодейства в здравен аспект на коронавируса. Правителството е създало специален щаб за мерките (пандемичен комитет му е името сега), но без алтернативната "експертиза" на Мангъров очевидно не може да се мине. Сформира се работна група паралелно на комитета. А успоредно Мангъров продължава да сипе неистини наляво-надясно в публичното пространство. Комитетът е принуден да го опровергава. Основната разлика между преди и сега е, че работната група в стария вариант се казваше "съвет". Друга разлика - премиер е Кирил Петков, а не Бойко Борисов.\nЕдин от големите недостатъци на правителството на ГЕРБ в борбата с пандемията бе непредвидимостта. Едно се казва, друго става, на третия ден се подготвя обратното, за да се случи четвърто. Непредвидимостта лишаваше хората да планират каквото и да е. Всеки правеше каквото си иска в крайна сметка. Сега е горе-долу същото. Класните стаи са пълни с установени с коронавирус деца и учители, което означава, че уроците би трябвало да са неприсъствени. Оказва се обаче, че\nвсяко училище само "си преценя"\n(многобройни примери от Варна). А какво да кажем за гръмко обявения нов план за борба срещу ковид? Една от целите му уж е да се премахне непоследователността. В момента обаче отделните общини прилагат мерки по старите правила. Защо тогава планът бе представен? Визитна картичка на непоследователността засега е историята със сертификатите, които се издават при наличие на антитела - здравният министър Асена Сербезова и вирусоложката Радка Аргирова обявиха, че е хубаво да се премахнат, понеже били нашенско (разбирай - ганьовско) изобретение. А, всъщност, то може да бъде наречено и кирилпетковско. Най-големият адепт предизборно на изобретението бе именно настоящият премиер. А ако някой си мисли, че това са вътрешнокоалиционни разминавания, уточняваме - Сербезова е от квотата на формацията на Петков "Продължаваме промяната", а Аргирова му е съветник.\nПравителството на ГЕРБ се отличи с едно-единствено нещо по отношение на Македония - не й помогна да се придвижи и сантиметър в посока на ЕС. А членството на Македония в съюза, ясно е, ще бъде факт все някога. Добрият подход изисква интелигентно изчистване на детайлите. Въпреки усиления пиар на място в Скопие\nПетков нищо интелигентно не занесе там\nОтиде да повтори старите тезиси. В резултат чутовното откъм подготовка посещение завърши с четири фамозни новини. Първата - Македония нямала териториални претенции към България (правилно прочетохте). Втората - в официалния език София вече ще назовава съседката си като Северна Македония, а не Република Северна Македония. Третата - македонският премиер Ковачевски казал да му звънят на личния телефон, ако новият клуб на БТА в Скопие бъде нападнат. Четвъртата - докато Петков и Ковачевски похапвали, българският транспортен министър Николай Събев и македонският му колега договорили самолетна линия. Малка подробност е, че подобна линия вече имаше - започна през 2007 и бе прекратена през 2009 г., защото не е рентабилна. Сега правителството смята да субсидира полетите. Всички тези благи вести бяха съобщени лично от Петков. Ако на някого всичко това му се струва цирк, бърка. Това е голям цирк - непохватна глазура върху твърдата и неотстъпчива в същината си българска позиция.\nКато стана дума за Събев, е хубаво да се отбележи едно негово съобщение тия дни в социалните мрежи. "Търся способни хора да анализират данни. За да сме категорични и бързи с реформите. Талантите, добре дошли при нас.", гласеше дословно то. По-интересен от пунктуацията е фактът, че през 2010 г. Бойко Борисов взе една жена за здравен министър, след като я срещна на магистралата. "Запознахме се на едно кръстовище. Искам да направи реформите", обясняваше той за Анна-Мария Борисова. Равносметка е, че днес промяната продължава възможно най-съвременно и технологично -\nкадри се търсят с обяви в интернет;\nне директно на пътя, както домодерно правеше Борисов. Търсят се в името на реформата, която досущ промяната все така си продължава.\nКадрите решават всичко, е прозрял Сталин. Че кадрите на държавна службица решават всичко, го знаеше много добре и Борисов. Очевидно и Кирил Петков е добре информиран, защото в НАП и енергийния сектор тия дни бяха раздадени тлъсти бонуси - за около 38 млн. лв. общо. Щом още в началото на мандата се правят такива неща, значи правителството на Петков ще бие по щедрост Борисов, който ръсеше милионите за бонуси, все едно са негови.\nПродължава и порочната традиция имената на съветниците на министрите да са дълбока тайна. Тъй като ролята им при вземането на управленските решения е огромна (те съветват министрите), а и заплатите им се плащат от бюджета, обществото има пълно право да знае кои са и що са членовете на политическите кабинети. Но както и при ГЕРБ, така и настоящото правителство опитва да ги скрие. “Сега“ запита пресслужбата на МС дали най-после тези хора ще бъдат обявени на сайтовете на институциите - отговор не получихме. На друга медия - “Клуб Z“, бе дори обяснено, че биографиите им са лични данни и не могат да се предоставят по реда на Закона за достъп до обществена информация. А нали промяната щеше да носи прозрачност?\nНикакви поуки не са извлечени и за отношенията с медиите, ако се съди по скандала, който тези дни сътвори пиарът на ПП Александър Бойчев. Той\nсе накара в ефир за неправилни мисли и въпроси\nна журналистите от Нова Телевизия Виктор Николаев и Мирослава Тодорова. Трябва да се отчете, че тук вече имаме промяна, истинска и неповторима - Борисов наставляваше журналистите с есемеси, а сега го прави някакъв си пиар - при това тъй, че да му се смее цялата държава. Остава да видим дали ще продължи друга практика - да се подкупват медии с пари от бюджета или от еврофондовете.\nРъсенето на щедри обещания, които няма как да се реализират, също не е прекратено. Като се започне от безбройните тунели под Стара планина и мостовете над Дунав и се стигне до мечтата да пътуваме от Силистра до Ню Йорк с един билет.\nКазано сериозно - "Промяната" следва да внимава. Пътят, по който е тръгнала, вече бе изминат от ГЕРБ и е известно, че той води до видими конкретни провали. Той не е славен, а специално за "Промяната", ако продължава така, може да се окаже и небавен - просто да приключи преждевременно.\nДимитър Ганев: Битката статукво-промяна е изчерпана\nПрофесор Ивайло Груев: Украйна - моментът на истината\n"Ню Йорк Таймс": САЩ вече са активен участник в конфликта в Украйна, това води до ядрен Армагедон\nУкраинците от "Азовстал" не се евакуират, те се предават в плен\nВаня Григорова: Митове и легенди за газа\nКомсомолският плам за Еврозоната на елита и реалните щети за България\n21 Яну 2022 10:08ч.\nРазликата между Герб и ПП е конструктивна - Герб беше партия държава, начело с несменяем вожд, докато ПП е временно явление, което управлява в четворна коалиция. Оттам нататък Мънгъров, комисии, журналисти...ала бала журналистика стил Петьо Блъсков.\n21 Яну 2022 10:22ч.\nПП е временно явление, което управлява в четворна коалиция и продължава с обира на глупаците, като се отклоняват милиарди към частните джобове !!! Браво българи- бунаци, вие гласувахте за тези скакалци!!! На път сме в Булгаристан да създадем нова форма на „демокрацията“ - СЕМЕЙНАТА ДЕМОКРАЦИЯ !!! Сега пред сем. Лорер стои важният въпрос на промяната- къде да уредят децата и внуците и така до 9 коляно, така както НДСВ направиха ?!!!\n21 Яну 2022 11:06ч.\nТочно ГЕРБ са вдъхновителите на тези нови лапачи на милиарди. Още никой не е разбрал къде изчезнаха на бързо 9 милиарда само през декември, а иначе бюдже все още нямаме и не се знае кога ще имаме. Тези хора все по-упорито доказват, че ги интересува само едно - яката кражба по схемите на ГЕРБ, даже масовите шуробаджанашки и фамилни назначения на калинки и кухи лейки, патент на Мутрата са валидни и при тези вечно нахилени и с приповдигнато настроение случайници. От миналага година са във властта, а от тях само обещания и бъдеще време, което са си откровени лъжи и заблуди\nЗащо още няма реакция на правителство и президент на ултиматума на Русия към нас.?\n21 Яну 2022 11:22ч.\nМВнР на Русия излезе с ултиматум към НАТО, като настоява Алианса да се оттегли от България и Румъния. Руските предложения за сигурност включват изтегляне на силите на НАТО от България и Румъния, се казва съобщение на руското Министерство на външните работи, цитирано от РИА Новости.\nКомандващите генерали на Русия и САЩ са обсъдили по телефона ситуацията в Украйна\nБритански семейства са принудени да "търсят убежище" в Макдоналдс, заради непосилни сметки за енерги...\nПетков: Колаборацията ни със САЩ е важна, за да имаме голяма инвестиция на батерии