География на Тайланд – Уикипедия\nАндаманско море 739 km\nЮжнокитайско море 1874 km\nОбщо 2613 km\n4890 km – общо\n2115 km – Мианмар\n1635 km – Лаос\n720 km – Камбоджа\n420 km – Малайзия\n2576 m вр. Интханон\nСалуин 2400* km,\nЧао Прая (Менам) 985 km,\nМун 673 km,\nПинг 658 km,\nЙом 600 km,\nМекхлонг 520 km,\nПасак 513 km,\nНан 390 km\nТайланд в Общомедия\nТайланд (до 1939 г. Сиам) е държава в Югоизточна Азия, заемаща централните части на полуостров Индокитай и северните части на полуостров Малака. Площ 513 120 km². Население на 1 януари 2021 г. 69 950 850 души. Столица град Банкок.\nТайланд е държава в северозападната част на Югоизточна Азия, заемаща централните части на полуостров Индокитай и северните части на полуостров Малака. На юг се мие от водите на Тайландския залив на Южнокитайско море (дължина на бреговата линия 1874 km), а на югозапад – от водите на Андаманско море (739 km). Обща дължина на бреговата линия 2613 km. Бреговете на страната са предимно ниски, често заблатени, а по западното крайбрежие на полуостров Малака има многочислени риасови заливи и естуари. Тайланд има и множество острови, като най-големи са Пукет (543 km²), Ко Самуи (229 km²), Чанг (215 km²), Кут (131 km²), Пханган (125 km²), архипелага Симилан (140 km²) и др. На запад Тайланд граничи с Мианмар (дължина на границата 2115 km), на североизток и изток – с Лаос (1635 km), на югоизток – с Камбоджа (720 km) и на юг – с Малайзия (420 km). Обща дължина на границите (само сухоземни) 4890 km. Преобладаващата част от границите ѝ преминават през нископланински райони, а на запад и изток части от границите ѝ с Мианмар и Лаос са речни. Дължина от север на юг 1620 km, ширина от запад на изток до 810 km. В тези си граници заема площ от 513 120 km².\nна север – провинция Чианг Рай, граница с Мианмар, десен бряг на река Саи 20°27’54” с.ш.\nна юг – провинция Яла, граница с Малайзия 5°36’47” с.ш.\nна запад – провинция Мае Хонг Сон, граница с Мианмар, ляв бряг на река Салуин 97°20’41” и.д.\nна изток – провинция Убон Ратчатани, граници с Лаос, десен бряг на река Меконг 105°38’09” и.д.\nНад половината от територията на Тайланд е заета от ниски равнини (в т.ч. Менамската низина), а почти цялата останала част на страната (основно на север и запад) – от планини Кхунтхан (2024 m), Танентаунджи (1964 m), Дайлаунг (2114 m), Пхетчабун (2320 m), Филанан и др. с максимална височина връх Интханон 2576 m. Всички те имат предимно меридионално направление и продължават на юг, на полуостров Малака – хребетите Билау (1337 m), Пукет (1465 m), Луанг (1793 m). На югоизток, покрай границата с Камбоджа се простира планината Краван (1668 m). Източната част на Тайланд се заема от обширното плато Корат, постепенно повишаващо се на юг (възвишението Дангрек 696 m), югозапад (възвишението Санкампхенг 953 m), запад (планината Донгпхраяфай 1550 m) и север (възвишението Пхупхан (663 m) от 150 до 500 m и повече.\nПланинските системи на Тайланд на север, запад и юг се отнасят към палеозойската нагъната област на Южна Азия, активизирала се през мезозоя. Те са изградени от палеозойски и триаски шисти, пясъчници, варовици и ефузиви, включващи в себе си големи гранитни тела. Платото Корат на изток е изградено от полегато залягащи мезозойски пясъчници. Под Менамската низина и под шелфа на Тайландския залив е разположена тектонска падина, запълнена с рохкави кайнозойски наслаги с мощност от 5 – 7 km. За повече подробности виж раздела Геоложки строеж в статията за полуостров Индокитай.\nТайланд заема 2-ро място в света (след Индонезия) по общи запаси на калай (1220 хил. т), находищата на които са свързани с мезозойските гранити. Към тях са привързани също находищата на волфрамови руди (20 хил. т). Палеозойските структури вкючват находища на антимон, флуорит, олово, цинк, барит, железни и манганови руди. Има находища на рубини и сапфири (на запад), кафяви въглища (на п-ов Малака и на север), каменна (на п-ов Малака и в района на Банкок) и калиева сол (плато Корат), нефт (на запад и юг). През последните години започва разработването на находища на нефт в шелфа на Тайландския залив.\nКлиматът на Тайланд е субекваториален, мусонен. Средната температура на въздуха в равнинните и предпланински райони се колебае от 22 до 29°С (най-топлият месец е май); на полуостров Малака – 27 – 29°С, а в планините на север през зимата температурите се понижават до 10 – 15°С. В северните и централни райони на страната се обособяват 3 сезона – топъл и сух през зимата, горещ и сух през пролетта, горещ и влажен през лятото и есента. На полуостров Малака има 2 сезона – по-влажен през лятото и по-малко влажен през зимата. През лятото е есента често явление са тропическите урагани (тайфуни). Годишната сума на валежите в Менамската низина са над 1000 mm, на платото Корат на места под 900 mm, в планинските райони по границите с Мианмар, Лаос и Камбоджа, до 3000 mm, а на някои места и повече.\nНай-голямо значение за живото на страната има многоводната река Чао Прая (Менам) и нейните притоци, водите на които се използват за напояване и местно корабоплаване. По източните и, частично, по североизточните граници на Тайланд протича река Меконг, а нейният десен приток Мун дренира платото Корат. По западната граница с Мианмар преминава малък участък от река Салуин. Подхранването на тайландските реки е предимно дъждовно и те пренасят голямо количество наноси. Режимът им е мусонен, с пълноводие през септември и октомври, когато повишават нивата си с 5 – 10 m. През този период в Менамската низина и в източните части на платото Корат се случват големи наводнения. На река Пинг и в басейна на река Мун са изградени големи язовири (Бху Ми Бол, Убонратна, Лампау). Езерата са малко, като най-голямото Тхалелуанг е разположено на полуостров Малака.\nОколо 60% от територията на Тайланд е заета от гори. На полуостров Малака и по външните склонове на околовръстните планини на платото Корат растат труднопроходими многоетажни (височина до 50 – 60 m) влажни субекваториални гори развити върху латеритни червеноземни и жълтоземни почви, отличаващи се с огромното си разнообразие от видове (около 10 хил.) от семействата на диптерокарповите, фикусите, мимозите, панданусите, палмите, бананите и др., многочислени папрати, лиани, епифити и бамбуци. На север големи площи са заети от тропически гори, с участието на тиково, салово и червено дърво върху червеноземни почви. На подветрените склонове в северните и централни райони, а също и на платото Корат върху канелени почви са разпространени мусонни гори, съставени от дъб, бор и др., с опадващи листа през сухия период на годината. На юг значителна роля имат бамбуковите гори, а на платото Корат – високотревистите савани и храсталаци върху червено-кафяви, на места засолени почви. По долините на реките са разпространени галерийни гори, развити върху алувиални и ливадни почви. По морското крайбрежие на места се срещат мангрови гори и насаждения от палмата нипа.\nТериторията на Тайланд попада в Индо-Малайската зоогеографска област. От големите животни най-характерни са: слон (в голямата си част опитомен), човекообразна маймуна (гибон), лемур, малайска мечка, тигър, леопард, тапир, дива свиня. В саваните обитават биковете гаур и бантенг, а в горите на север – елени и антилопи. От гризачите най-характерни са белките. Сред птиците най-многочислени са фазаните, пауните, папагалите, дивите кокошки. В блатистите места обитават чапли, червеноклюнест жерав. Срещат се прилепи, в т.ч. плодоядни. Змиите наброяват около 100 вида (питон, кралска кобра и др.), 75 вида гущери, над 500 вида пеперуди. Реките са богати на риба (най-вече от семейството на карповите) и няколко вида крокодили. В крайбрежните води на Тайландския залив промишлено значение има уловът на селда и скумрия.\n↑ а б в г д е ж з ((ru)) «Большая Советская Энциклопедия» – Таиланд (раздел Природа), т. 25, стр. 200 – 202\nВзето от „https://bg.wikipedia.org/w/index.php?title=География_на_Тайланд&oldid=11319212“.


Debian Desktop environment Linux Operating Systems skype linux ntfs-3g high cpu usage\nFstab Hard disk drive Linux NTFS NTFS-3G Operating Systems Gnome Shell Weather extension stop working\nin компютърджииски От известно време бях забелязал че е спрял да ми работи gnome shell weather extension-a ми. В общи линии мрънкаше че не бил актуална версия за моята версия на Gnome Shell. Странно защото го обнових като ми се обнови версията на gnome shell. След това го зарязах, защото не е болка за умира и още по малко имам време да се ровя в такива дребни грешки. Но днес прецених че е крайно време да прекратя това и да си оправя чудесията. Обнових git tree-a до последна версия, инсталирах на ново – никаква промяна. WTF. След това му ударих един make uninstall и се появи нещо шокиращо, добавката все още беше деактивирана като не обновена, а я бях деинсталирал. Общо взето в този момент предположих че го има инсталиран и в някоя друга папка за extensions и затова прави сечено. От тук нататък нещата се развиват в следния сценарии. Намиране на името на добавката, намиране на добавката и премахване. Взимането на имената на инсталиранете добавки в gnome shell ства със следната команда\nfind / -name [email protected]'\nDesktop environment Gnome gnomeshell Graphic Subsystems Linux XAMPP 1.8.0 fix phpmyadmin after upgrade\napache mysql phpmyadmin servers XAMPP 1


Всичко за компотите на едно място | Gotvach.bg\n»Всичко за компотите на едно място\nКомпотите се приготвят от различни видове пресни, сушени, замразени и консервирани плодове. Плодовете могат да бъдат от един вид или комбинирани.\nОбработката на пресните плодове е в зависимост от техния вид. След грижливо външно почистване и измиване в студена вода някои плодове като ябълки, круши, дюли, се обелват и се отстранява семенната им част, след което се нарязват на еднакви резени.\nДруги плодове като праскови, зарзали, кайсии и сливи, се нарязват на половинки, като се отстраняват и костилките им. Черешите, вишните, гроздето, ягодите и малините се почистват от дръжките. Портокалите и мандарините се обелват и се нарязват на резенчета.\nЗа да се запазят цветът и витамините, плодовете се обработват непосредствено преди употребата им. Портокалите, мандарините, дините и пъпешите не се варят, а се слагат в сварения и охладен сироп. Малините и ягодите, зарзалите и кайсиите, а така също и киселите ябълки се слагат в горещия сироп и се похлупват, за да омекнат. Сладките ябълки, твърдите круши, черешите се варят, докато омекнат.\nВаренето на компотите трябва да става няколко часа преди поднасянето им. Сварените компоти се съхраняват в хладилно помещение или мазе. През това време екстрактните вещества преминават в сиропа и повишават вкусовите му качества.\nПри използване на консервирани плодове се приготвя допълнително сироп от вода, захар и подправки. В сиропа по-дребните плодове се прибавят цели, а по-едрите - нарязани. Прибавя се също така и сокът, в който са били консервирани плодовете.\nЗамразените плодове запазват своя вкус, цвят и витаминно съдържание. Някои от тях може да се сложат в горещ сварен сироп, а други - в охладен сироп. По-дребните плодове се оставят цели, а по-едрите се нарязват на резени.\nРазмразяването на замразените плодове се извършва при температура от +10 до +12 градуса. Компотите от замразени плодове са за бърза консумация. Те се съхраняват в хладилник.\nЗа подобряване вкуса и аромата на компотите се прибавят подправки като кора от лимон и портокал, карамфил, канела и вино, лимонов сок, лимонена или винена киселина.


Германска фирма изгражда завод за климатици в района на Божурище - Новини - econ.bg\nГерманска фирма изгражда завод за климатици в района на Божурище 0\n30.04.2013 | 10:00\nСертифицираните тази година проекти в областта на високите технологии са на обща стойност 44,5 млн. лева\nВ България ще се правят климатици за коли\nНемски производител на климатици за коли с мащабна инвестиция у нас\nВ Пловдив може да сглобяват климатици за Bentley и Lamborghini\nКолко се печели от инвестиции в диаманти?\nУ нас се наблюдава положителната тенденция на сертифицирането на все повече проекти в областта на високите технологии. Това отбеляза днес (30 април 2013 г.) служебният министър на икономиката, енергетиката и туризма Асен Василев, информират от ресорното ведомство (МИЕТ).\nНа днешното събитие министър Василев връчи сертификат клас А на водещия немски производител на климатични инсталации за коли "Бер – Хелла Термоконтрол" (Behr-Hella Thermocontrol GmbH – BHTC), който планира да инвестира у нас. Проектът на стойност над 42,5 млн. лева включва изграждането на ново предприятие и развоен производствен център за обслужване и управление на климатици в района на икономическата зона "София-Божурище".\n"Това е първата мащабна инвестиция в рамките на икономическа зона София-Божурище", заяви Асен Василев. Освен това по думите му предприятието на BHTC е най-големият проект на "Национална компания индустриални зони" ЕАД и най-големият проект в България за нова икономическа зона през последните години.\nПо план строителството трябва да започне още в рамките на второто тримесечие на тази година, а заводът да заработи през пролетта на следващата. По този начин ще се разкрият повече от 350 работни места.\nСнимка от церемонията по връчването на сертификат А на BHTC. Източник: МИЕТ\nДо момента само през 2013 г. са сертифицирани три проекта изцяло в областта на високотехнологичните производства и научноизследователската и развойната дейност, обобщи икономическият министър. Общата им стойност е 44,5 млн. лева и те предвиждат разкриването на повече от 650 нови работни места.\nBHTC, компанията-инвеститор, е с богат опит на международния пазар. Тя представлява съвместно предприятие, основано през 1999, между германските Hella KGaA Hueck & Co. и Behr GmbH & Co. KG и е сред ключовите производители на контролни панели и уреди за обслужване и управление на климатични инсталации. Основни клиенти на фирмата са големите производители на автомобили като тези от групата на Volkswagen ("Фолксваген"), Mercedes-Benz ("Мерцедес-Бенц"), Porsche ("Порше"), General Motors ("Дженеръл Мотърс") и др.\nОсвен централната производствена база в град Липщадт, Германия, "Бер – Хелла Термоконтрол" има подразделения още в САЩ, Китай и Индия.\nМиналото лято стана ясно, че фирмата планира да изгради завод в района на Пловдив. Кметът на общината Иван Тотев определи тогава офертата като "изключително примамлива" за града.\nклиматици високи технологии Божурище инвестиция предприятие автоклиматици завод BHTC Асен Василев немска компания Бер – Хелла Термоконтрол


Комплект за гладка кожа и озарен тен. На ПРОМО цена! : BioLine Хранителни добавки и козметика\nКомплект за гладка кожа и озарен тен. На ПРОМО цена!\nCollagena Silver Pearl е луксозна козметична серия продукти, за професионална ...\nЦена 63.52 лв.\nИнтензивен перлен крем против бръчки за суха кожа 50 мл\n19.80лв. 16.83 лв.\nCollagena Silver Pearl е луксозна козметична серия продукти, за професионална ежедневна грижа за кожата. Вземи ПРОМО комплект Перлена красота за цялостна грижа за кожата на лицето, околоочния контур, шията и деколтето с 20% отстъпка и безплатна доставка. Редовна цена на трите продукта 79,40 лв. Промоционална цена за трите продукта: 63,52 лв. Спестяваш: 15,86 лв. Получаваш и безплатна доставка.\nИнтензивен перлен гел за деколте и шия 30 мл\nИнтензивен перлен крем за околоочен контур 15 мл\nИнтензивен перлен крем срещу бръчки за суха кожа 50 мл. Кремът може да бъде заменен с Интензивен перлен крем срещу бръчки за мазна и комбинирана кожа. Молим посочете го в отзива към поръчката си!\nПродуктите съдържат натурален български колаген, патентована формула с доказано молекулярно въздействие за регенерация и подпомагане правилната структура на кожата. Действието на колагена е подсилено от перлен прах PEARLPURIN ® - немски патент, който има уникални свойства за подхранване в дълбочина и едновременно да бъде отлична естествена пудра.\nПродуктите НЕ съдържат парабени, силикон, минерални масла, синтетични оцветители, петролни деривати, консерванти!\nИнтензивен перлен крем за околоочен контур 15 мл. Съдържа Колаген COLLAGENA, перлен прах PEARLPURIN ®, Гуарана, масло от Кайсия и природни витамини. Формула за професионална грижа!\nПодобрява състоянието на торбичките под очите\nИнтензивен перлен крем срещу бръчки за суха кожа 50 мл. Съдържа Колаген COLLAGENA, перлен прах PEARLPURIN ®, Розова вода, масло от Авокадо, масло от Жожоба и природни витамини. Формула за професионална грижа!\nИзбери професионална грижа за красотата, младостта и блясъка на кожата!\nНачин на употреба: Перленият крем за около очи се нанася се с леки масажни движения, върху добре почистената кожа около очите и "Т" зоната сутрин и вечер. Перленият гел за шия и деколте се нанася сутрин и вечер, с леки масажни движения в зоните на лицето, шията и деколтето. Продуктът е идеален за основа преди грим. Перленият крем против бръчки се използва след баня или при нужда от хидратиране на кожата. Подходящ за ежедневна употреба.\n4.8 24 Супер Оферта


Комарници Варна от "Ен Ди Трейд" ООД\nИЗРАБОТКА И ПОСТАВЯНЕ НА Комарници В ГРАД ВАРНА И ОКОЛНОСТТА\nНай-сигурният начин да се предпазим от неприятните въздействия на насекомите е омрежването на прозорците и вратите. Предлагаме няколко варианта на омрежване според изискванията и нуждите на клиентите! От класически комарник на панти до по-модерните и сигурни ролетни комарници и плисе комарници.\nКомарниците на панти са най-често срещаната форма на защита срещу насекоми. Несъмненото им предимство е лесният монтаж и демонтаж. За да се монтират, не е необходимо да се пробиват дупки в прозореца или фасадата на сградата. Мрежата против комари може лесно да се сваля и поставя, което може да бъде много полезно по време на почистване на прозорци. Разглобяването за зимата може значително да удължи трайността на тази защитна мрежа. Издръжливите алуминиеви профили на мрежата против комари са прахово боядисани, което ги прави още по-устойчиви на неблагоприятни атмосферни условия.\nВ допълнение, комарниците са оборудвани със здрава мрежа от фибростъкло, покрита с PVC, която може лесно да бъде заменена. Също така е лесно да се поддържа чист. Широка гама от цветове позволява да се съчетае мрежата против комари с всеки цвят на прозореца, което я прави почти невидима за човешкото око. Използването им по никакъв начин не пречи на работата на вътрешните щори.\nТова са прости подвижни мрежи против комари за прозорци. По отношение на експлоатацията, подобно на ролетните щори, тези комарници се движат без много усилия. Ефективни за използване, лесни за почистване и лесни за съхранение, когато не се използват.\nПлисе комарниците са много здрава и стилна форма за защита срещу насекоми. Те могат да се монтират както на прозорци, така и на балконски врати. Идеален за изходи на балкони или тераси. Тяхната конструкция с нисък праг премахват трудностите за възрастни хора, хора с увреждания или деца. Благодарение на уникалната си система те могат да се отварят в различни посоки и да се заключват на всяко място. Допълнителните четки гарантират 100% херметичност, а подходящото разстояние на мрежата осигурява правилната циркулация на въздуха. Те са лесни за монтиране и демонтиране. Това позволява лесно да се отстранява комарника през зимата или по време на почистване на прозорци.\nВсички продукти се изработват по индивидуални размери и може да се възползвате от професионалното мнение на наш служител. При нужда от комарници в град Варна и околността “Ен Ди Трейд” ООД е насреща! Обадете ни се сега на 0896220166.


Каква е библейската доктрина за просвещаването?\nКазано просто, просвещаването в духовния смисъл е „запалването на светлината“ на разбирането в определена област. Когато божественото просветление се занимава с ново знание или бъдещи неща, го наричаме „пророчество“. Когато просветлението се занимава с разбирането и прилагането на вече дадено знание, го наричаме „просвещаване“. Възниква въпросът „Как Бог просвещава умовете на тези, които изучават Неговото Слово?“\nНай-основното ниво на просветлението е познанието за грях; без това знание всичко друго е безсмислено. Псалом 18:28 казва: „Защото Ти правиш светилото ми да свети; Господ, Бог мой, озарява тъмнината ми“. Псалом 119, най-дългата глава в Библията, е песен за Словото Божие. Стих 130 казва: „Изявяването на Твоите думи дава светлина и разум на невежите“. Този стих утвърждава основния начин на Божието просвещаване. Когато Божието Слово влезе в сърцето на човек, то дава светлина и разбиране. Поради тази причина непрекъснато ни се казва да изучаваме Словото Божие. Псалом 119:11 казва: „В сърцето си опазих Твоето слово, за да не ти съгрешавам“. Стихове 98 и 99 казват: „Твоите заповеди ме правят по-мъдър от враговете ми, защото са винаги с мен. По-разумен съм от всичките си учители, защото Твоите свидетелства са размишлението ми“.\nРедовното изучаване на Словото Божие ще даде посока и разбиране за нещата от живота. Това е първият начин на Божието просвещаване и отправната точка за всички нас. В Псалом 119 също откриваме друг вид Божие просвещаване. Стих 18 казва: „Отвори очите ми, за да виждам чудеса от Твоя закон“. Тези „чудеса“ не са нови откровения, а неща, написани отдавна и едва сега разбирани от читателя. Подобно, стих 73 казва: „Твоите ръце ме направиха и утвърдиха; Вразуми ме, за да науча Твоите заповеди“. Молитвата е за лично разбиране за прилагане на Божиите закони. В този псалом петнадесет пъти е отправена молбата към Бог да поучава или да дава разбиране за Своите закони.\nЕдин пасаж, който понякога възбужда противоречия относно просвещаването, е Йоан 14:26: „А Утешителят, Светият Дух, когото Отец ще изпрати в Мое име, той ще ви научи на всичко, и ще ви напомни всичко, което съм ви казал“. Исус говорел на Своите ученици в горната стая, давайки им последни наставления преди смъртта Си. Тази специална група мъже имала отговорността да разпространи добрата вест за Исус Христос из целия свят. Те са прекарали три години и половина с Него, наблюдавали са чудесата Му и и са слушали поученията Му. При предаването на тези учения на останалия свят те се нуждаели от Божията специална помощ за запомнянето им правилно. Исус казал, че Светият Дух ще ги учи и ще им напомня какво е било казано, така че да го разкажат на другите. Докато този стих учи, че апостолите ще имат божествената помощ при написването на Евангелията, той не учи, че Духът ще направи същото с всички вярващи.\nКаква тогава е просветителската работа на Духа във вярващите? Ефесяни 1:17-18 ни казва, че Духът дава мъдрост и откровение относно Исус Христос и отваря очите за разбиране, така че да узнаем Божиите цели в нашия живот. В 1 Коринтяни 2:10-13 Бог разкрива Своите планове за нас чрез Светия Дух, който ни учи духовни неща. Контекстът тук посочва Божието Слово като такова, което е било разкрито. Божият Дух винаги ще ни насочва към Божието Слово за наш пътеводител. Както казва Исус на Своите ученици в Йоан 16:12-15, Духът само повтаря това, което Отецът и Синът вече са ни казали. Понякога трябва да чуем нещата няколко пъти преди действително да сме успели да ги „чуем“. Ето тук се явява ролята на Духа.\nЕдно нещо, което понякога се пренебрегва в дискусията за просвещаването, е неговата цел. Ако чуем някои аргументи, би изглеждало, че цялата цел на просвещаването е точно и академично разбиране на Божието Слово. Несъмнено Бог желае да разбираме точно каквото ни е дал. Думите имат значение и трябва да обръщаме внимание на нюансите в тези думи. Обаче, академичното разбиране на факти не допринася с нищо без практическото прилагане на тези факти.\nАко се върнем към Псалом 119, ще открием твърдения относно целта, свързани със стиховете за просвещаване. „Ще размишлявам върху твоите чудни дела“ (стих 27), „Ще пазя закона ти, наистина ще го пазя с цяло сърце“ (стих 34), „за за познавам твоите сведетелства“ (стих 125), „и ще живея“ (стих 144). Просвещаването винаги насочва към действие. Защо Бог ни помага да разберем Словото Му? За да можем да живеем в неговата светлина. 1 Йоаново 1:6 ни предизвиква: „Ако речем, че имаме общение с Него, а ходим в тъмнината, лъжем и не действуваме според истината“. Можем да го перафразираме така: „Ако речем, че сме просветлени, а ходим в тъмнината, лъжем, че разбираме Божието Слово“. Божият Дух, който ни просветлява да разбираме Божието Слово, поема това знание и ни води да го живеем. Римляни 8:14 казва: „Понеже които се управляват от Божия Дух, те са Божии синове“. Просветителската работа на Светия Дух в нашия живот е потвърждение, че ние наистина сме Божии деца.


Превод на уеб сайта на чужд език?\nИзберете целевия пазар\nВашата първа стъпка към успеха на чуждестранните пазари е да се изберат правилните страни. Задайте си няколко важни въпроса:\n• Има ли пазар за продукта Ви в тази страна?\n• Има ли данъци или тарифи, които правят продажбите там непрактични?\n• Има ли културни табута, които Вашият продукт може да наруши?\n• Има ли правителствени ограничения в Интернет в съответната страна, които могат да затруднят клиентите да достигнат до сайта Ви?\nСлед като знаете къде искате да продавате, трябва да изберете езиците за този регион. Въпреки че това често е просто, има много страни, където населението говори няколко езика. Например филипинците говорят испански и тагалог, швейцарците често владеят немски и френски,а в Китай има седем основни диалекта и два отделни официални писмени езика.\nЕдно от решенията е да предложите на клиентите избор на езици, когато те за първи път посетят Вашия сайт, използвайки бисквитки (cookies), за да запомните техния избор. Даването на възможност за избор на клиентите е един добър начин да се започне връзката с тях и да ги накарате да се чувстват по-комфортно.\nНа най-основно ниво локализацията е превод, но това включва нещо повече от проста смяна на думите. Много е съблазнително да използвате машинен превод и да се надявате, че е “достатъчно близък по смисъл.” Машинният превод, обаче, е изключително ненадежден. Например, въведете фразата “Очаквайте вашия пакет да пристигне десет до петнадесет дни след завършване на поръчката” в Google Translate и я преведете на японски, след това обратно на английски и ще получите: “Пристигането на вашия пакет ще завърши вашата поръчка след десет на 15-то число.” По-важното е, че дори перфектният бот- преводач не би бил в състояние да преведе идиом, нюанс и какви са обществените нрави. Адаптирането на Вашия език за съответната култура е от съществено значение за изграждането на доверие у посетителите.\nПрофесионалните преводачи обикновено са единственият начин да получите висококачествено копие на Вашия уеб сайт. Един добър преводач разбира нюансите на оригиналния език и правилно ще разбере контекста по време на превод.\nИма много фирми, които са специализирани в локализацията. Това е високопрофесионална услуга и в крайна сметка си струва да се изгради дългосрочно партньорство с такива фирми. Добавянето на нови продукти, обновяването на страницата и писането на публикации в блог са само някои от нещата, които показват нуждата от непрекъсната работа по съдържанието на Вашия локализиран сайт.\nУспешната локализация започва на ниво дизайн. Ако проектирате Вашия сайт, като вземете под внимание локализацията, ще бъде много по-лесно да включвате нови езици и визуални стандарти.\nНякои езици, като немски, заемат повече място на страницата от английски. Други, по-специално азиатските езици, използват един или два символа там, където английският използва цяло изречение. Това може значително да повлияе на оформлението. За да направите оценка на въздействието, преценете как изглеждат уеб сайтовете за електронна търговия в целевия регион и ги сравнете с вашия настоящ дизайн.\nДа имате работещи локализирани уеб сайтове означава да правите допълнителни копия на текущия Ви уеб сайт. Локализирани версии могат да бъдат създадени като поддиректории на Вашия текущ сайт (mywebsite.com/french), поддомейн (french.mywebsite.com) или като изцяло нов домейн (mywebsite.fr). Каквото и да изберете, не забравяйте, че Вашият ИТ екип сега трябва да включва ново съдържание в множество сайтове, всеки с уникални проблеми. Планирайте допълнително време във вашите графици за проекта, за да се уверите, че Вашите локализирани сайтове получават същото внимание като основния.\nПовече от език\nИма няколко практически съображения при локализиране на уеб сайт, които са също толкова важни, колкото и преводът:\nВ САЩ датите се пишат като Месец – Ден – Година. В Обединеното кралство и на други места се пишат като Ден – Месец – Година. Липсата на тази малка подробност може да доведе до объркване у клиентите, тъй като те ще разберат погрешно датите на доставка, освобождаване на стоката или продажба.\nСАЩ е една от малкото страни, които не приемат метричната система, което прави преобразуването на мерните единици в усилие за локализацията.\nНа стандартен календар в САЩ седмицата започва в неделя. Местните стандарти варират в целия свят – при някои началото на седмицата е в понеделник, а при други- в петък.\nКонвертирайте всички цени в местната валута и следете отблизо валутните курсове, за да се уверете, че Вашите цени са конкурентни.\nВ допълнение, предлагайте възможности за плащане, познати на местните жители. Paypal и кредитни картите са широко разпространени в много страни, но не във всички. Ако е подходящо за местната култура, предложете възможност за плащане с банкови преводи, погасителни планове и специфични за всяка страна банкови услуги.\nДумите за търсене, които хората използват, за да намерят Вашия сайт, могат да бъдат много различни на различните езици. Проучете популярните заявки в други страни и оптимизирайте съответно Вашата SEO.\nВъпреки че Google е важен SEO играч, това не е непременно най-популярната търсачка навсякъде по света – хората в Китай и Русия предпочитат да използват съответно Baidu и Yandex. В някои страни може да има ограничения за търсачките. Уверете се, че не сте използвали каквито и да било забранени думи в тези пазари.\nДруг важен фактор е осигуряването на подходяща версия на Вашия сайт за потребителите. Google, например съветва уебмастърите ясно да отбележат езика / региона чрез HTML.\nПравилата за неприкосновеност на личния живот, поддръжка за клиенти, данъци, условия на обслужване и т.н. варират широко в целия свят. Някои страни имат строги наредби, така че не забравяйте да ги прегледате, преди да инвестират време и ресурси в локализация.\nДобрата практика в локализацията на сайт... Локализация на софтуер


Настолна лампа Wifi камера FULL HD + IR LED + детектор на движение | Cool Mania\nНастолна лампа Wifi камера FULL HD + IR LED + детектор на движение\nНастолна лампа Wifi камера FULL HD + IR LED + Детекция на движение е незабележим начин за наблюдение на вашия офис или апартамент.\nНастолна лампа Wifi камера FULL HD + IR LED + Детекция на движение е незабележим начин за наблюдение на вашия офис или апартамент. LED лампата е модерна, с елегантен дизайн и със сигурност се вписва във всяка среда. Закрепването се осъществява с практичен клип. Захранването се осигурява чрез USB порта, който можете да свържете към вашия лаптоп, компютър или USB адаптер за захранване. Скритата камера в лампата има Full HD 1920x1080p резолюция при 25 fps. Той разполага с постоянна функция за запис или запис на видео при откриване на движение.\nОбективът притежава 5-мегапикселов CMOS с чувствителен ъгъл от 140 °. Камерата има сериен стрелба на снимки и за нощно виждане IR светодиоди, които ще осигурят добър имидж дори в пълна тъмнина. Устройството поддържа micro SD / TF карта до макс. капацитет от 32 GB. Чрез WiFi връзка можете да свържете камерата чрез мобилния си телефон или таблет с Android или iOS и напълно да я контролирате.\nLED настолна лампа със скрита камера\nWiFi връзка на камера с телефон или таблет\nФункция за откриване на движение и серийно заснемане на снимки\nПостоянна мрежова връзка\nПрактичен клип за закачване на различни места\nБрой LED: 23\nДетектиране на движение: 6 m\nЗапис на звук: до 5㎡\nКонсумирана мощност: 260 mA / 5V\nТип карта с памет: micro SD / TF макс. 32 GB\nСофтуер за работа с компютър: Windows / Mac OS X\nРазмери: (56,5 x 11,3 x 7,7) см (ДхШхВ)\n1x настолна лампа Wifi с камера


Как се рестартира държава - няколко урока от миналото - Webcafe.bg\nАлександър Стоянов 17.08.2020, 12:00\nПрез последните няколко седмици в България много хора започнаха да говорят за рестартиране на държавността. Промени в законите, промени в изборните механизми, промени в Конституцията - мало и голямо се изреди да дава акъл и насоки за това какво точно трябва да се случи с държавата.\nПо повод 40-тия ден от раждането на протестите, понеже 40 е сакрално число, е хубаво да се даде равносметка за реалните възможности за промяна в една държава. Работата на политолозите е да оценят кой политически "бранд" какви последователи привлича, какви са процентните им шансове и как нагласите им пасват в контекста на съвременните политически тенденции и практики.\nЗа нас, историците, остава да погледнем назад и да видим какво се е случвало в други ситуации, в които народите са се опитвали да рестартират своите държави.\nПървото важно нещо, което трябва да уточним, е, че сегашната ситуация в България няма нищо общо с обстановката през пролетта на 1876 г., въпреки че немалко хора поискаха да се почувстват специални, сравнявайки се с пустите клисурци и панагюрците - донски казаци.\nТова, което българите се опитват да постигнат днес, не може да се сравнява с "Туркия ке падне 1876", просто защото тогава дедите ни се борят с вековна империя, подпирана от Великите сили. Днес се борим срещу собствения си корумпиран политически елит, който, за разлика от османските власти, самите ние сме поставили начело на съдбините си. България трябва да се освободи не от чуждо владичество, а от политическата незрялост на своето население и от всички проблеми, които произтичат от нея.\nВторото важно уточнение е, че политическият ни елит, който хората недолюбват, не е по никакъв начин безпрецедентен по отношение на своите негативи, поне що се отнася до българската история.\nЛипсата на консенсус, последователност в политиката, корупцията, демагогията и евтиният популизъм са част от българския политически живот от ден едно на Третото Българско царство и така вече 142 години. Трагедията на България e не толкова в националните ни катастрофи, колкото в неспособността на обществото ни да спре да тъпче на едно и също място вече век и половина.\nРазбира се, причината за това може да се търси и в комунизма, наложен външно от СССР. Дори и тук обаче, основната тежест идва от собствените български комунистически лидери.\nЖив пример за това е казусът с профсъюзите в България и безопасността на труда през 50-те и 60-те години на миналия век. Ситуацията е толкова плачевна, че СССР изпраща специален представител, който заявява на нашите другари, че третирането на работниците тук е на ниво кощунство дори по съветските стандарти.\nТова наследство, естествено, се изражда и през така наречения "Преход", в който преките потомци и наследници на ЦК продължиха и продължават да ръководят страната ни, създавайки зле скалъпена илюзия за демократичност, плурализъм и модерност. За нужната лустрация дори няма да коментирам.\nС тези уточнения наум, е важно да си дадем сметка какво означава рестартирането на държавността. Вероятно мнозина се сещат за въстания, освободителни войни и революции, но в случая не става въпрос за нито едно от тези неща. Нито Асен и Петър с тяхното въстание, нито борбата на холандци и американци за независимост, нито революциите във Франция и Русия са адекватни примери.\nПричината за това е, че каквото и да последва от протестите в България, това ще е вътрешнополитически процес, без гражданска война (каквато според популярния виц в България е невъзможна, понеже всички сме селяни - б.а.) или други форми на масова агресия или външна интервенция.\nПримерите за промяна би следвало да се търсят другаде, но не и отвъд рамките на XX век. Причината за това е, че реструктурирането на обществено-политическите отношения днес не може да бъде адекватно съпоставяно с примери, които не са част от модерните държавни структури.\nОбществата отпреди епохата на империализма и национализма, макар и да преживяват периоди на социален и политически катарзис, не се основават на същата многопластова и динамична структура, каквато лежи в основата на съвременните държави. С други думи, днешна Франция е много по-различна държавата, формулирана от Националния Конвент, и дори Путинова Русия не е Русия от времето на Петър I.\nДържави като Франция и Италия могат да послужат като пример за вътрешна политическа трансформация от втората половина на XX век. Голямата разлика между тях и България идва от конфликта като катализатор на промените - във френския случай войните около деколонизацията, а в италианския - разгромът във Втората световна война.\nОт друга страна, развитието на двете държави предлага и сходства. Французите, както и немалко българи днес, искат през 1958 г. силна президентска държава, с ясна и централизирана политическа отговорност, която да надделее над сериозния плурализъм в партиен план и честата смяна на неефективни и нерешителни правителства. Италия през 70-те и 80-те пък показва как изглежда една република със силно развит политически плурализъм и изключително сериозен проблем с организираната престъпност - все неща, които са част от настоящия български модел.\nПолитическите трансформации имат и по-мрачни паралели. През 1922 г. вследствие на икономическите проблеми, политическата безпътица и неудовлетвореността на националните идеали, Италия попада, съвсем по законен начин, в ръцете на Мусолини. Същите проблеми, но в по-различен контекст, довеждат, пак след избори, Хитлер на власт в Германия. Двата примера дават ясна представа до какво може да доведе радикализацията на политическите възгледи вследствие на сериозната социално-икономическа криза, която обхваща обществото вследствие на финансов и политически колапс.\nЗа съжаление, икономическата криза от 2009-та и настоящата такава, създават опасни предпоставки за радикализация, съчетани с липсата на адекватна съдебна и изпълнителна власт, които да гарантират социална справедливост.\nИнтересен паралел предлага и развитието на Гърция. През 1973 г. военната хунта, която управлява страната, въвежда нова Конституция в опит да легитимира своето положение.\nПроцесът, известен като "Метаполитефси", започва, както Перестройката, като вътрешнополитически ход за изпреварване на опозиционните тенденции чрез прокарване на умерени промени в статуквото, които да създадат усещането за различност и развитие. Също както и перестройката, гръцкият модел се сблъсква със скепсиса на населението и бива осуетен от външнополитически провал - в случая войната в Кипър и неадекватния гръцки отговор на турската инвазия. Както и в другите случаи на държавно преобразование, външнополитическият натиск е неделим от вътрешнополитическия стремеж за промяна.\nВ този контекст, настоящата ситуация на пандемия, напрежение в региона и външнополитическата сервилност на България създава условия за осъществяване на подобен външен натиск, макар към момента да няма конкретно събитие или процес, което да се съпостави с Кипърската криза (гръцки контекст), Алжирската криза (френски контекст) или Колониалните войни на Португалия (1961-1974 г.).\nВажно е да се отбележи, че при всеки случай на политически преход, инициативата за неговото осъществяване идва от определена клика вътре в действащите властови структури. Това се случва от незапомнени времена в човешката история. Успешни са само онези кардинални промени, в които част от предишната власт служи за гръбнак на тяхната реализация и е бенефициент на новия политически ред след промените.\nОтликата с т. нар. Преход в България е действителното осъществяване на промени, които изменят цялостната структура на властта и разпределението на политическите идеи. В този контекст, българското политическо развитие през последните 30 години се явява по-скоро преходен период към реалния Преход, чието начало ние така пламенно очакваме.\nОсвен нуждата от промени, хората трябва да осъзнаят и последиците, които тези промени ще донесат. Част от политическата лексика залага на понятия като "справедлив" и "добър" по отношение на новия политически ред. Вкарването на морални парадигми в политиката обаче е по-скоро форма на популизъм, отколкото на функционална реторика. Изключително важно е да се говори онова, което е конкретно ефективно, от онова, което е принципно "добро".\nОт гледна точка на функционалност, заложени цели и постигнати резултати, понятието "добро" е по-скоро повърхностно в политически план. Важно е да говорим за ефективно управление, ефективна държава и ефективна съдебна система.\nПричината за това е, че "добро" и "лошо" са относителни морални категории, които не са еднозначни за всички членове на обществото. Това означава, че макар в голямата си част "добър" и "ефективен" да би следвало да са синоними, това не винаги е част от реалността. Така например, действащата в България система е очевидно неефективна, но тя явно е "добра" за достатъчно хора, така че да не доведе до колапса на управленския елит вследствие на народното недоволство.\nПромените от 1991 и 1997 г. за съжаление не постигнаха онзи резултат, който поколението, което ги изнесе на свой гръб, търсеше. Причините за това са две. Първата е, че в своята основа тези промени бяха насочени към удовлетворяване на нуждите на определен политически елит, който да запази своите позиции, маскирайки ги като ново, демократично лице на една преродена държава. Втората причина е, че всяка една политическа система е адекватна само дотогава, докато изпълнява функциите, заради които заменя предходната.\nДобра или лоша, Република България и Конституцията й от 1991 г. са били заложени като модел за преодоляване на комунистическата система.\nДали това преодоляване е постигнато на 100% е въпрос, отворен за дебати, но е очевидно, че проблемите, за които е формулирана българската държавна структура през 1991 г., вече не са на дневен ред. Нужната реформа трябва да дава отговор на актуалните политически проблеми на страната ни, липсата на властови баланс, наследен от последните три десетилетия и необходимостта за по-сериозно обществено влияние върху развитието както на вътрешната, така и на външната политика на България.\nИсторията показва, че не съществува идеална политическа система. Всяка форма на управление рано или късно изчерпва своите възможности и трябва да бъде заменена с нова, по-актуална и адекватна.\nЗапазването на старата система отвъд нейния естествен житейски път, води до социо-политически аберации. Общество, което продължава да тъпче на едно място, боейки се от промяна, е обречено да повтаря едни и същи грешки и да пресъздава отново и отново една и съща неефективна политическа структура. Резултатът е спираловидна криза, която, както показва примерът с Русия, води до просрочване на социално-политическите проблеми с векове.\nПримерите от миналото подсказват, че големите промени изискват голямо социално усилие и често са съпътствани с агресия в по-малка или по-голяма степен. Както посочва политическият експерт Франсис Фукуяма, т.нар. устойчива неефективност представлява един омагьосан кръг, чието разбиване изисква толкова повече агресивна енергия, колкото по-дълго съществува.\nЕвропа е дала на света примери и за мирни, и за кръвопролитни трансформации. Бидейки общество от XXI век (макар и с проблеми от XX), ние можем да осъществим промяната по цивилизован и минимално агресивен модел. За целта обаче е необходимо обществото да има ясни изисквания относно основните точки от своето бъдещо развитие, които под никаква форма да не подлежат на компромис в хода на трансформациите.\nНеобходимо е също така достатъчно голяма част от настоящия политически елит да се отърси от сервилността си към действащата система и да осъзнае, че светлото им управленско бъдеще върви в хармония с, а не през експлоатиране на народа.\nТрансформациите, през които трябва да премине България, трябва задължително да създадат усещането за отговорност към и дори страх от народа сред бъдещата политическа класа. Българският народ трябва да поеме отговорността за собствената си държава, която твърде дълго възприема за чужда и враждебна.\nВ противен случай, затъването в политическото блато ще продължи, успоредно с отлива на население и маргинализацията в социален, културен и дори исторически план.\nТагове: българия, политика, протести, история, конституция


Карл Май. Мерхамех\nБеше в източната част на Ардистан, сиреч дълбоко в ориенталската хинтерланд. Причината за тази езда бе изпълнена за мен и дребния, верен Хаджи Халеф Омар с много чест и достойнство. Моят приятел Абд ел Фадл,1 чието обществено положение читателите ми познават от Ардистан и Джинистан,2 ни беше поверил своята любима дъщеря, за да я отведем гарантирано до далечната Вади Ахза. Там я очакваха скъпи роднини. Пътят, водещ нататък, минаваше през местности, които по това време можеха да се нарекат не само трудни, но и опасни, тъй като шейховете на повечето тукашни племена непрекъснато се дърлеха и всеки миг можеше да се очаква избухването на открит конфликт. Ето как човек много лесно можеше да попадне между острието на отворената ножица. Абд ел Фадл определено ни оказа голямо доверие, като повери сигурността на своето дете точно в нашите ръце, понеже ние все пак бяхме чужди в страната.\nДъщерята се казваше Мерхамех, в превод Милосърдие.\nБеше млада и красива, и то с такава благородна, непорочна, бих казал, свята красота, че не бе необходимо да казва дума, а само да вдигне очи, за да отблъсне от себе си всичко, което не е истинско, бистро и чисто. Тя упражняваше, без да го знае, една непреодолима власт дори над груби, сурови хора. И се бе случвало, не само по това време, тя нас да закриля с тази сила, вместо ние нея с нашите оръжия.\nБяхме на коне. Халеф и аз яздехме нашите добре известни арапи, а Мерхамех по маниера на бедуинките един благороден дорест жребец от Амахнистан. Отзад ни следваше слугата, когото Абд ел Фадл ни бе дал да води двата товарни коня, накамарени с възглавници, одеяла, провизии, подаръци и други подобни неща. Местността, през която днес минавахме, беше планинска, но гора нямаше. Принадлежеше на племето мюназах и граничеше с територията на племето маназах. Двете големи племена, както сочат имената, бяха тясно сродени, но никога не преставаха да водят ежби. Наскоро един маназах беше убил мюназах. Деянието изискваше кръвно отмъщение. Вярно, кръвнината бе предложена, но не приета. Така че предстояха битки, които много лесно можеха да препятстват пътуването ни, тъй като то ни водеше точно към средата на територията на двете племена. Една заобикалка не бе възможна.\nПът според европейските понятия нямаше. Следвахме едно надълго простряло се поточе, което не искаше да свършва, но и по-широко не ставаше. Тук и там поеше по някоя ивица трева или храсталак, но поле, градина, шатра или къща никъде не се виждаше. Поради непрестанните битки хората не живееха край пътя, а се виждаха принудени, макар и собственици, да се крият като дивеч или разбойници. Живееха възможно по-далеч от такива често спохождани места. С това можеше да се обясни, че през целия ден не бяхме мярнали и един-едничък човек. Едва сега, по средата на следобеда, видяхме да се появява внезапно на близката височина вляво от нас отряд ездачи. Той се състоеше от десет-дванайсет мъже, които се сепнаха, като ни видяха, но после се спуснаха в галоп към нас въпреки стръмнината и ни обградиха. По тамошния обичай бяха много добре въоръжени. Един от тях, най-възрастният, попита със строг тон кои сме и накъде отиваме. Отговорих:\n— Идваме от Абд ел Фадл, княза на Халихм, и отиваме към Вади Ахза, която навярно ви е известна.\n— Известна ни е — кимна той, като държането му стана по-почтително, лицето — по-любезно, тонът — по-учтив. — Там цари голяма мизерия и неволя — избухнаха болести, настъпи глад. Абд ел Фадл праща каквото може, давайки утеха и помощ, макар хората от Ахза да не са от неговото племе, а чужди. Той е княз не само по рождение, а и княз на истинското човеколюбив. Ти значи добре го познаваш?\n— Гост съм на неговата къща.\nТогава той сложи десница за поздрав на гърдите, устата и челото и рече:\n— В такъв случай те моля да бъдеш и мой гост. Къде искаше да отдъхнеш днес?\n— На открито. На мястото, където ни поздрави вечерта.\n— Тогава аз ще те поздравя с нея на това място и ще ти предложа моята шатра за жилище. Аз съм Омар Бен Амарах, шейхът на мюназахите.\nДокато говореше с мен само веднъж, съвсем бегло, ме бе погледнал. Погледът му по-скоро бе привлечен от нашите благородни коне, а после се отправи към Мерхамех. Нейните очи срещнаха неговите. Той допря повторно ръка от сърцето до челото и се поклони, без да знае коя е, той, ориенталецът, за когото всъщност бе позор да зачете някоя жена. Сетне застана начело на шествието. Хората му изчакаха, докато го последваме, и поеха след нас. Отклонихме се надясно под прав ъгъл от досегашната ни посока. Той нито веднъж не се огледа дали го следваме. Яздеше в галоп. Ние също галопирахме. Бялата му кърпа се ветрееше от главата. Дългата, гъста опашка на неговия жребец със смесена кръв се развяваше отзаде му. Изкачихме един планински склон и се спуснахме отвъд, където си припомних долината на Заб. Там се виждаха надалеч разпръснати каменни къщи и колиби с равни покриви, помежду им шатри от различен тип и цвят. Това сигурно бе главното селище на племето. Тук живееха много хора. Стояха и зяпаха след нас, докато минавахме като вихър през цялото надълго проточило се селище и се насочихме към една по-високо разположена, по-голяма постройка. Около нея се издигаха няколко по-малки шатри, които се числяха навярно към нея. Това бе седалището на шейха. Тук той спря, скочи от коня и без да почете преди туй другите, пристъпи към Мерхамех, за да й помогне да слезе от животното. Тя го прие с грация, макар да бе свикнала без чужда помощ да слиза от седлото.\n— Коя е шатрата, в която твоят харем подслонява гостенките си? — попита.\n— Онази — отговори той, посочвайки една шатра наблизо.\n— Известете тогава на вашата господарка къде съм!\nС тези думи се упъти към шатрата. Той втренчи поглед след нея, сложи ръка на челото си и заговори като на себе си:\n— Къде ли съм я виждал вече? И кога?\nБеше мъж над петдесетте, висок и крепко сложен, с голяма брада и дръзко изрязани, симпатични черти на лицето. От всяка негова крачка и дума лъхаше неподправено благородство. Късо и категорично прозвучаха заповедите, които даде на притеклите се слуги да се погрижат за нас. Аз и Халеф получихме цяла, добре подредена шатра, до която имаше за конете специално приготвено помещение. За тях се погрижиха също така обилно както за нас. Само половин час ни бе предоставен да се измием и почистим от пътния прах. После ни известиха, че яденето е готово.\nПратеникът, който дойде да ни забере, ни поведе към големия вътрешен двор на къщата. Той беше обхванат от три страни от постройки, а от четвъртата стоеше открит. Там веднага започваше едно възвишение, на чийто заоблен връх бяха разположени в кръг големи камъни за сядане. Това бе съдебното място на селището, където Джемма3 на мюназахите провеждаше своите заседания. Очевидно нещо подобно бе планувано и за днес, тъй като възвишението беше заето с хора, очакващи сякаш важно събитие.\nВ просторния двор бяха проснати един до друг два килима и върху тях наслагани в кръг седемнайсет възглавници. Имаше ракитови и метални подноси и подложки — сега още празни, но слугите стояха в готовност да поднесат ястията веднага щом всички гости дойдат. Поканени бяха дванайсетте старейшини на племето, Мерхамех, Халеф и аз. Старейшините се бяха събрали, шейхът стоеше при тях. И точно когато влизах с Халеф в двора, дойде и жената на шейха с Мерхамех. При мюназахите следователно не бе забранено жените да се показват незабулени и да участват при храненето с мъжете. Шейхът ни представи най-напред жена си и после старейшините. Жената беше облечена във фино индийско сукно. В косите й проблясваха златни и сребърни верижки и монети. По китките и глезените й подрънкваха тежки гривни. Виждаше се, че се гордее с тези украшения и с високата си, вдъхваща почит фигура, с която се отличаваше от другите жени, които виждахме. Въпреки това всички очи се насочиха не към нея, а към Мерхамех, която бе облечена в прост плат, наистина, и стоеше без всякакво изкуствено украшение настрани, но въпреки всичко правеше не по-малко впечатление.\nПредставянето бе извършено по ориенталски достолепен маниер, с назоваването на всички възможни малки, прикачени и разните там родствени имена. Аз естествено трябваше да отговоря. Сторих го, като започнах не отгоре, от Мерхамех, а отдолу, от Халеф. Когато мюназахите чуха неговото дълго име и разбраха, че той е често споменаваният шейх на хаддедихните, погледнаха с други очи на него.\nСебе си подминах набързо, като само споменах, че съм ефенди от Германия.\n— От Джерманистан ли си? — попита шейхът. — Известна ми е тази страна. Там живеят много учени люде и много християни, които наистина са християни. Така че не е чудно, дето си бил гост в къщата на Абд ел фадл. Познаваш ли Мерхамех, неговата дъщеря?\n— Значи Аллах ти мисли доброто. Защото, който я познава, бива ощастливен от онова, което тя прави и въздава. То е като блясъка на звездите и уханието на розата, които са непреходни. Виждал съм я само веднъж. Тогава тя беше още дете, може би на дванайсет години. Беше при тогавашния мир на Ардистан. Ние се бяхме възбунтували срещу него и баща ми, брат ми и аз попаднахме в ръцете му. Животът ни беше проигран. Трябваше да бъдем разстреляни. Вече стояхме на лобното място. Около нас по камъните седяха съдиите, при тях мирът. Необходимо бе само да дигне ръка и изстрелите щяха да затрещят. Тогава Мерхамех, детето, притича и сграбчи носещата смърт ръка. Започна да му говори, както само един ангел може да говори. Молеше, както само жадната за дъжд земя моли небето. Бъркаше храбро в неговото твърдо сърце. Бореше се с него. Не като дете, а като исполин се бореше за нас. А че аз днес мога да ти го разправям, ефенди, е доказателство, че той, могъщият, силният тиранин претърпя поражение от нея. Тя победи. Той ни освободи! Това бе първият и последният път, когато я видях. Дали ще мога да я разпозная, ако днес я срещна, не знам. Не ми се вярва. Защото нейният красив, мил детски лик в мен прие чертите на същество, което дори аз самият вече не мога да уловя с очите на тялото. Затова те моля, ефенди, да ми я опишеш. Какво е сега нейното лице? Нейната снага, вървежът, гласът й? Може би е споменала за нас или…\n— Не — прекъснах го аз. — Тя никога не говори за онова, което върши и дава. Човек може да го чуе само от други, както сега. Но описанието ще го имаш. И то едно живо и точно описание. Погледни, тук стои Мерхамех, дъщерята на моя приятел Абд ел Фадл, княза на Халихм!\nТой отстъпи в крайна изненада няколко крачки назад и се взря в изчервилото се момиче с радостни очи.\n— Машаллах! Какво чудо и все пак никакво чудо! Затова значи, затова ми се стори ти веднага позната. И затова бях заставен да те поздравя, макар изобщо да не исках. Ти си това, едва сега го виждам. Моята спасителка! Спасителката на моя баща, на моя брат!\nПристъпи към нея, поклони се до земята, целуна подгъва на дрехата й и попита:\n— Все още ли помниш какво ти обещах? Какво извикахме подире ти, когато бързо се отдалечи, за да избегнеш нашата благодарност?\n— Да — усмихна се тя, като го принуди да се изправи.\n— Кажи ми го тогава!\n— Твоят баща извика: „Ако някой ден поискаш нещо от мен, то ще бъде изпълнено!“ Ти извика: „Ще бъде изпълнено от мен и моето племе, независимо какво е то!“ А брат ти извика: „Ще бъде изпълнено от всички нас, на живот и смърт!“ Чуваш, че все още го помня.\n— Да, още го помниш. Така казахме ние буквално. А каквото сме обещали, все едно го е обещал Аллах. Моят баща умря, брат ми… — той спря по средата, но после продължи: — Брат ми също е мъртъв. Аз съм техният наследник. Аз наследих тяхното обещание и сега трижди съм длъжен да го сдържа.\nИ обръщайки се към старейшините, продължи:\n— Моята чест е и ваша чест. Знам, че цялото племе ще поеме тогавашните ни обещания. Така ли е, или не?\n— Така е! Ние ще го сдържим! Ще ги поемем! — извика се в кръга на дванайсетте племенни съдии и всички приближиха до Мерхамех да целунат ръба на дрехата й.\nЧе при тези обстоятелства започнахме яденето в много приповдигнато настроение, е саморазбираемо. Мерхамех стоеше на висока почит. Сякаш княгиня седеше при нас. Беше лично обслужвана от двамата синове на шейха, които вече брояха над двайсет години. Но приемаше това толкова безпретенциозно, че обезоръжи със скромността си покълващия гняв на жената на шейха. Каква цел бе имало първоначално това събрание, не разбрахме по време на яденето. Но трябва да е било нещо много важно, защото пристигаха все повече и повече хора, само възрастни. Нямаше нито едно дете сред тях. Когато приключихме и си измихме ръцете с нарязани лимони, шейхът сподели с нас, че се касаело за един акт на справедливост, за изпълнението на едно наказание.\n— Ние имаме кръвно отмъщение срещу племето на маназахите — каза той. — Братът на шейха на маназахите застреля моя брат, не по недоглеждане, а с умисъл, заради една жалка плячка. Затова мирът с маназахите бе скъсан. Ние поставихме засада, за да издебнем убиеца. Удаде ни се да го пленим. Днес той ще бъде разстрелян, точно в мига, в който слънцето залезе. Това е предписаното от природата време за свършване на живота. За тази цел сме се събрали тук. Вижте, там го водят!\nДвама мюназахи изведоха пленника от къщата, където го бяха държали затворен. Трябваше да бъде отведен на мястото за екзекуции и там застрелян. Присъдата беше вече произнесена. Той се казваше Али Бен Масхул — мършав мъж с рядка брада, с чисто бедуинска фигура, на възраст между четиридесет и петдесет години. Когато минаваше край нас, видя двете жени. Отскубна се за няколко мига от конвоя, скочи към жената на шейха, улови с вързаните си ръце ръкава на дрехата й и извика: — Закриляй ме, закриляй ме, закриляй ме! След това докосване, на което не бе попречено, и трикратния призив да го закриля, тя бе длъжна според законите на страната да направи всичко възможно за предотвратяване на неговата смърт. По този начин се спасяваха осъдени, когато никаква друга надежда не им оставаше, понякога дори под закрилата на жени, които мъжете безусловно трябваше да зачетат. Но тази жена се изтръгна, простря ръце срещу него и извика:\n— Махай се! Умри и проклета да бъде душата ти!\nТогава той се дръпна от нея и се остави отново да бъде уловен. Погледът, който й хвърли, ме кара да изтръпвам и до днес. И още един се дръпна от нея — Мерхамех. Тя не каза нито дума, но докато бяхме при мюназахите, повече не погледна към тази студена, безжалостна, накичена със злато, жена. Тръгна с бавни крачки към лобното място, съвсем сама. Халеф и аз я последвахме.\nХората почтително ни правеха място, защото светкавично се бе разпространило коя е тя.\nШейхът сформира със своите дванайсет старейшини кръга, по който бяга разположени споменатите вече камъни. Али Бен Масхул беше поставен в средата на този кръг, обърнат с лице към залязващото слънце. Стоеше твърдо и изправено. Не се забелязваше и най-малкият признак на смъртен страх. Срещу него, извън кръга, клекнаха петима воини на мюназахите. Те трябваше да го разстрелят. Мерхамех, Халеф и аз седнахме на три свободни места. Около нас седеше или лежеше народът, вперил очи в съдбоносното място. Чакахме, докато долният край на слънчевия диск почти докосна хоризонта. Тогава шейхът се надигна да говори. Държа кратка, съответстваща на задачата реч, освободена от всички иначе употребими ругателни и хулни думи, относно царящата между двете племена вражда, убийството на неговия брат, залавянето на убиеца и произнесената смъртна присъда. После попита Али Бен Масхул дали иска присъствието на имам и има ли някакво желание преди смъртта. Запитаният помоли да извадят от джоба му мохамеданската молитвена броеница и да му я дадат в ръката. Повече не искал нищо. После можели да стрелят.\n— Не е достойно да се живее повече на земя, на която дори жената вече няма милосърдие — прибави той.\n— А ти прояви ли милосърдие към моя брат? — попита шейхът, поглеждайки към слънцето, което вече беше изчезнало до половината.\nПетимата стрелци опряха здраво колене и насочиха пушките, визирайки сигурната цел. В следващата минута трябваше да бъде дадена заповедта. Тогава Мерхамех стана от мястото си и извика:\n— Стой! На тази земя все още има жени, в чиито сърца живее милостта. И на нея все още има мъже, чиято дума е свята като клетвата на Аллах!\nТя измъкна ножа от пояса ми, тръгна към осъдения, застана пред него и заговори, обръщайки се към шейха, с извисен глас:\n— Точно като тук бе при мира на Ардистан. Околовръст седяха съдиите, а той беше готов да изрече последната, смъртоносната дума. Тогава Аллах ме проводи да ви помогна и ми внуши духотворните слова, които размекнаха сърцето на повелителя. Вие бяхте освободени! Нека така бъде освободен и този! Аз го изисквам от теб, от вас, от племето на мюназахите. Държа на онези три обещания, които извикахте навремето подире ми и днес повторихте! Нима ще проявите желание да ги нарушите?\nОгледа се в кръга. Никой не отговори. Бях очаквал това, което извърши. Но за тези хора то дойде толкова неочаквано, че на първо време не знаеха какво да кажат. Тогава тя преряза вървите на пленника, освобождавайки ръцете му, доведе го при мен, върна ми ножа и заговори така, че съдиите да чуят:\n— Предаваме ти го, ефенди, но само временно. Отведи го от това място и го закриляй! Ще ти го поискам обратно така здрав и читав, както сега ти го предавам.\nЕдна лампа пръсна искри на запад, отправяйки прощален поздрав към изтока. Слънцето бе изчезнало, но Али Бен Масхул още живееше. Дълбока тишина цареше наоколо. Аз го хванах за ръката, за да се отдалеча с него. Хората ни правеха път, слисано, колебливо, но правеха! Ето че зад нас прозвуча силният глас на шейха. Това отклони вниманието от нас към него. Стигнахме необезпокоявано нашата шатра. Халеф идваше след нас.\n— Слава на Аллах — рече той. — Тук при нашите коне и оръжия няма от какво да се страхуваме. Веднага ще оседлая, та да сме подготвени за всичко. — И обръщайки се към Али Бен Масхул, прибави: — Не се бой! Тук си на сигурност като в скута на Ибрахим /Авраам/. Ти стоиш под закрила, която е по-могъща от силата и хубостта на всички мюназахи вкупом.\nСлед тези думи отиде в ограждението при конете. Спасеният от смърт маназах изобщо не обърна внимание на казаното от Халеф. Той стоеше високо изправен и заслушано гледаше към височината, на която сега, както ясно чухме, Мерхамех говореше на събранието. Вярно, не можехме да разбираме думите, но затова пък нейната фигура и всяко от движенията й рязко се открояваха на заристия фон на небето. Откъм наша страна по възвишението на съдилището беше вече полегнала здрачна сянка. Но отвъдният, стръмен планински скат бе облъхнат от красивите отблясъци на вечерните зари. Стотиците мюназахи, налягали и насядали в долната част на склона, не бяха достигани от лъчите, докато старейшините седяха неподвижно горе на височината като в някакъв златист поток. Около щръкналата фигура на шейха припламваха диамантени искри, а Мерхамех, покачила се на един от камъните за сядане, за да бъде виждана и чувана по-надалеч, изглеждаше като същество от онзи свят, в чийто зрак сега говореше на народа. Силуетът й бе потопен в розово сияние. Одеянието й проблясваше при движенията в словото ту в пурпурни, ту в сребристосини багри — според това дали откъм светлата или сенчестата страна падат нейните дипли. Дългите тъмни коси, събрани само на тила и разпуснати оттам на свободно стелещи се вълни, изглеждаха на лекия повей като осеяни с несметен брой рубини и смарагди. А когато един ефирен облак премина като воал пред светлината, създаде се впечатлението, сякаш красивото княжеско дете се възнесе от земята, за да изчезне в отвъдното ведно с вечерното зарево.\nНе само аз единствено усещах дълбокото въздействие на тези така приказно движещи се форми, линии и нюанси. Те бяха възприемани и от стоящия до мен маназах. Без да отклонява очи оттам, той пое дълбоко дъх и попита:\n— Коя е тази жена? Това красиво, непознато същество, което никога не съм виждал, а пък му се подчиняват така покорно всички мюназахи?\n— Това е Мерхамех, дъщерята на княза на Халихм — рекох аз.\n— Мерхамех, Милостивата? — запита той, при което очите му просияха, а лицето възприе друг израз. — Тя, тя, която живее в сърцата на всички хора и в стиховете на поета? Аллах, благодаря ти, че ми позволи да я видя, да попия погледа на нейните очи и тембъра на нейния глас! Сега съм свободен, свободен! Никой мюназах не може да й противостои!\nСедна пред шатрата ни и аз се настаних до него. Халеф бързо се бе справил с оседлаването на конете. Сега сложи пушките да са ни подръка и се присъедини към нас. Недалеч от нашата шатра, в едно друго оградено с плат място, имаше една великолепна кобила асфар4 с чиста, благородна кръв. Обърнах внимание на Али Бен Масхул, че не е изключено да му се наложи бързо да избяга на кон, разбира се, под наша закрила. Тогава той посочи споменатото ограждение.\n— В такъв случай ще се метна на най-добрия кон на племето, който виждаш да стои ей там. Моят засега е неизползваем. Той окуця по път следствие нараняване на копитото. Това бе причината мюназахите да успеят да ме заловят. Но не мисля, че ще се наложи да бягам. Онзи, когото Мерхамех закриля, никой не принуждава да побягва.\nЗапочна да разказва за нея, при което се изразяваше по много своеобразен начин. Говореше не само добре, но и с патетичност и речеви похвати, свойствени само за езика на поета. Лицето му се проясни. Той в никой случай не беше обикновен човек.\nМеждувременно вечерта настъпи, светла вечер. Месецът отдавна бе увиснал на небосвода, чакал сякаш само слънчевия заник, за да докаже, че и той е дарител на светлина. Знае се, че от незапомнени времена луната принадлежи към обсебилата цялото нощно небе секта на магиите и всяко нейно действие бива възприемано като свещено и с религиозно смирение. Така и сега придаде тя на лежащия пред нас съдебен плац и на онова, което се вършеше там, тайнствено, магично сияние, извисяващо ни до възприятието, че тук въпросът не касае малката съдба на две незначителни бедуински племена, а представянето на една по-голяма, общочовешка съдба.\nВидяхме Мерхамех да напуска височината. Слезе при нас. Али Бен Масхул скочи и отиде да й донесе възглавница от шатрата. Тя не отказа да седне, но той остана прав, облегнат на един прът от шатрата, макар момичето няколкократно да го покани с ръка да си седне пак. То ни осведоми:\n— Говорих им и им казах всичко, което човешкото сърце може да каже за такова убийство и злодеяние. Сега те се съвещават. Шейхът е спечелен. Той ще дойде да ни съобщи резултата.\nСлед това обърна лице към стоящия до нея мъж, погледна го приятелски и попита:\n— Известен ми е един поет Бен Масхул, ала него май не го зачитат нито мюназахите, нито маназахите. Дали не го знаеш и ти?\n— Това съм аз самият — отговори той просто. — По далечните краища ме обичат, в родния съм нежелан.\nЕто защо знаеше той така добре, че Мерхамех „живее със стиховете на поета“! Тя сведе глава и помълча малко. После каза:\n— В такъв случай не аз, а единствено ти можеш да се спасиш… ако Аллах пожелае! Разбираш ли?\n— Ще разбереш, защото наистина си поет. Отминаха времената, в които поезията за грабежа и убийството яздеше по степите и бивакуваше при шатрите на пустинните племена. Никой разбойник и убиец вече не може да се крие зад маската на герой. Ти сега си поет и убиец, но вече не — поет и герой. И там, където хората ти прощават, Аллах не може да ти прости. Отбележи си едно. Милостта, милосърдието е само за духовно ниски хора, но който се мисли за голям или смята да стане голям, той не задлъжнява на Божията справедливост и с една пара. Днес аз мога да те освободя само телесно, но пред Аллах ти си пленник, докато изплатиш каквото му дължиш. Поетите трябва да бъдат велики, преди всичко в самите себе си. Който дарява като тях с пълни шепи благородно злато и великолепни диаманти, няма право да бъде длъжник на Бога. Затова те питам още веднъж, известен ли ти е поетът Бен Масхул? Ти ли си това?\nТой остана безмълвен. Дълго време премина в мълчание. После си пое дълбоко дъх и заговори:\n— Нека Аллах отсъди и отговори на въпроса ти!\nНа съдилището горе възникна раздвижване. Съвещанието беше завършило. Шейхът слезе да ни съобщи решението. Старейшините били съгласни Али Бен Масхул да бъде веднага освободен, но само за да сдържат обещанието, дадено на Мерхамех при мира на Ардистан. Но смъртната вражда с маназахите щяла да си остане, битката да започне. Мерхамех се надигна от мястото си.\n— Ела с мен пак горе! — помоли тя шейха. — Когато милосърдието не постига нищо с любов, то може и да заплашва. Щом мюназахите се смятат за богове, аз ще им покажа, че са хора. Околните народи се умориха да слушат само дрънкане на оръжия. Длъжна съм да отправя предупреждение! След малко ще се върна и веднага ще отида да почивам, тъй като утре ще потеглим още рано-рано. Кажете, моля, това на слугата!\nОтиде пак с шейха на възвишението. Халеф забра слугата, който й приготви постелята в шатрата и се излегна после самоотвержено пред входа, за да я пази като вярно бдящо псе. Когато тя заговори отново, гласът й прозвуча с много енергичен тон. И както бе казала, се върна много скоро. Подаде на трима ни ръка, пожела ни лека нощ и прибави за сведение:\n— Успях. Посочих им последиците. Онзи, на когото преди туй сърцето не е било докоснато, сега стигна до разбиране и разум.\nОттегли се в шатрата си. И едва това се бе случило, старейшините се пръснаха сред народа да оповестят новината, че се иска мир между мюназахи и маназахи, че могъщите съседни племена заплашват в краен случай силом да наложат този мир. После народът се изля с гълчава от височината в долината, за да се прибере по домовете. А ние получихме тази вест от самия шейх. Той напълно се беше помирил с този изход на нещата, макар причината за цялото зло, както все по-ясно забелязвах, да се намираше в собствената му къща, в собствената му властолюбива, горда… жена!\nНие му допаднахме и той на нас също. Не ни покани при себе си, а дойде в нашата шатра, където до полунощ седяхме с наргилета и проста студена храна и оживено беседвахме. Но не за обикновени неща, о, не! А по въпроси, изследващи дълбините и висините. Ориенталецът обича да се занимава с подобни неща, докато западнякът ги предоставя на учените специалисти. В хода на разговора шейхът се прояви като добре осведомен, освободен от предразсъдъци мъж, който умее да извлече най-добрата страна от веднъж взетото решение. След като сега бе решено помирението между двете племена, той веднага бе станал огън и пламък за идеята и готов да откликне по всякакъв начин. Сприятели се бързо и искрено със своя досегашен пленник. А Халеф и аз естествено правехме всичко възможно за най-бързото осъществяване на това решение за мир.\nНе беше за чудене, че Али Бен Масхул, който едва-що щеше да бъде разстрелян като смъртен враг, сега биваше третиран като приятел. При бедуините грабежът и кръвното отмъщение спадат към рицарските дела. Хората следователно могат лично да уважават и дори да обичат един кръвен отмъстител, който според западноевропейските разбирания си е чист убиец, даже когато са принудени да го принесат в жертва на кръвното отмъщение.\nЧесто бе споменаван и братът на нашия поет, шейхът на маназахите. Ето как научихме за съжаление, че той е суров, своеволен мъж, при когото сигурно няма да се мине без вътрешна борба при вземането на решение за прекратяване на враждата. Той във всяко отношение бил самолюбив човек и в душата му имало само едно-единствено, приятно за докосване място, а именно любовта към неговия, седящ тази вечер тук при нас, брат. На тази единствена точка се крепеше надеждата, че мирът между двете племена е възможен.\nАли Бен Масхул също присъединяваше гласа си за това помирение. Нали по самия себе си беше узнал докъде води враждата. Но беше по-тих от шейха. Вродената му способност да се вдъхновява от красивото днес отстъпваше пред сериозността на мислите, на които бе вдъхнала в него живот Мерхамех. Те го изпълваха вътрешно, личеше си, и това вглъбяване го караше да изглежда така покъртително безпомощен, че се почувствах сърдечно привлечен към него.\nЩо се отнася до нас самите, отпътуването ни беше решено за ранното утро. Шейхът на мюназахите помоли да ни придружи до границата на неговата територия. На утрешната вечер щяхме да бъдем гости на маназахите, с чийто шейх искаше да уговори сключването на мира, а след това щяхме да бъдем взети под закрила от нашия поет и брат му до пасищата на следващото племе. Колко добро и искрено отношение имаше шейхът към своя досегашен смъртен враг, може да се осъзнае от отговора му при споменаването на неговия окуцял кон.\n— Него няма да можеш да яздиш. Той ще остане при мен, докато копитото му заздравее. Предлагам ти моята кулеста кобила. Тя е най-доброто, което притежавам. Виждаш, че те обичам.\nКогато после се разделихме, чух, че Али Бен Масхул също получи една празна шатра. Но когато излязох по-късно, преди да си легна, пред моята, за да видя времето, установих, че се е отказал от шатрата. Беше седнал до зида на къщата и не отвръщаше очи от онази, под която почиваше Мерхамех.\nСлънцето тъкмо изгряваше, когато напуснахме на следващото утро селото на Омар Бен Амарах. Това означава, че то изгряваше, наистина, но ние не го виждахме. Криеше се зад едно грозно и гъсто мръсно жълто було. Предстоеше ни един от онези калпави дни, през които въздухът е наситен с фин пясък и човек трябва да си затули очите, устата и ушите, за да предпази тези благородни органи. Ето защо всички се сгушихме в наметалата си, така че почти нищо друго освен тях не можеше да се види. Пясъчните вихри не само не престанаха целия ден, а в следобеда положението така се влоши, че конете ни трябваше често да отдъхват и се придвижвахме много бавно. Над деня тегнеше гибелно, сърдито, душно време.\nМерхамех се държеше храбро. Тежкият мъглив слой като че й влияеше по-леко отколкото на мъжете. През целия ден яздеше между шейха и Али Бен Масхул, седящ, както бе уговорено, на кулестата кобила, и беседваше с тях, доколкото позволяваше гъстото покривало. По-късно научих от шейха, че това били само кратки въпроси и отговори, но със свято, благородно съдържание. Когато веднъж спряхме и хвърлих поглед върху Бен Масхул, направи ми впечатление дълбокият, екзалтиран блясък на неговите очи. Понеже тримата се придържаха почти все заедно, аз бях предоставен на моя Халеф. Но не зловидех на двамата мъже заради нашата чудесна Мерхамех. Нейният слуга се движеше отзад с малка група маназахи, сред които се намираха трима старейшини. Те щяха да участват в преговорите за мир заедно с шейха на маназахите.\nПясъкът толкова много обременяваше конете, че трябваше да се откажем от достигането същинската цел на днешната си езда. Беше решено да прекараме нощта при гроба на един мохамедански светец. Той се намираше в една малка горичка, кажи-речи на самата граница между териториите на двете племена, в която човек можеше да намери някаква закрила срещу лошото време. Беше късен следобед, когато достигнахме местността, в която се намираше гробът. Отдалеч той не можеше да се види. Яздехме по една скалиста клисура с много извивки и когато минахме един от завоите, на около двеста крачки пред нас из един път изникнаха четири варосани зида с тясна врата и плосък покрив. Във вътрешността нямаше нищо друго освен голи стени. Двете страни и задната част бяха обгърнати от хилави сикомори, абаносови дървета и сух трънак. Свърнахме нататък. Постройката предлагаше подслон за Мерхамех, а за нас мъжете все щеше да се намери място в горичката. Шейхът, Бен Масхул и Мерхамех и сега яздеха начело. Не мярнахме никакъв човек. Но ето че от вратата на гробницата пристъпи висока мъжка фигура с пушка в десницата. Тя вдигна ръка и извика:\n— Добре дошли, мюназахи! Добре дошъл, Омар Бен Амарах, убиецо на моя брат! Аз съм Хасан Бен Масхул, шейхът на маназахите, и искам душата ти. Напред, воини, напред! Заловете ги живи, всичките, всичките!\n— Стой, спри! Лъжеш се! — викнах му бързо.\nНо той беше вече насочил пушката си, изстрелът проехтя и този, когото беше сметнал за шейха на мюназахите, понеже седеше на кулестата кобила, получи един тласък, размаха ръце и се плъзна от коня. По същото време иззад горичката, където се бе таил досега, изскочи дружина от шейсетина ездачи и ни обгради. Но до битка не се стигна, защото на никого от нас не хрумна да се отбранява. Възникна само една безопасна, бързо отминала блъсканица. После всеки замря на коня си.\nВраговете бяха изненадани от нашето спокойствие. Предводителят им приближи. Шейхът на мюназахите подкара коня си няколко крачки към него, отметна качулката от лицето и попита:\n— Куршумът ти за мен ли се отнасяше?\n— Ти, ти? — извика слисано злощастният стрелец. — Омар Бен Амарах! Ти самият?\n— Аз все още съм жив! Моли се на Аллах да е жив и този! Иди и го погледни!\nПосочи ранения, който се бе плъзнал от коня и лежеше на земята. Аз вече коленичих при него и му разгърнах наметалото, горната дреха и елека. Очите бяха затворени. Смъртоносната рана се намираше в областта на сърцето. Не кървеше.\n— Моят брат, моят брат! — изкрещя шейхът на маназахите, като видя по кого е стрелял.\nПоиска да се хвърли върху него, но аз го бутнах назад и повелих:\n— Мълчи! Не хленчи! И не го докосвай! Прекалено добре си се целил. Не му отнемай последните мигове, които още му остават! Последвай ни! Ела, Халеф, подеми го!\nХалеф беше единственият, на чиято сръчност можех да разчитам. Той скочи от коня. Вдигнахме предпазливо ранения и го отнесохме във вътрешността на гробницата. Там го сложихме на земята. Куршумът беше излязъл от гърба. Брат му ни последва схлупен като в сън. След него идваше шейхът на мюназахите, за когото бе предназначен изстрелът. Отведох го при умиращия и отидох до вратата да махна на Мерхамех. Тя дойде. Лицето й беше бледо, но очите големи, изпълнени с дълбок блясък.\n— Трябва ли да присъствам? — попита.\n— Ти преди всичко — отговорих. — Ела при него, та погледът му първо теб да улови.\nТя го стори и коленичи при него. Зачакахме. Навън всички ездачи бяха слезли. Мюназахи и маназахи стояха, тихо шушнейки, едни до други. Един-едничък изстрел беше предизвикал тази шепнеща тишина. Едните научиха от другите колко безпричинен е бил той.\nМръсножълт, почти да го уловиш, се вихреше вън пясъчният въздух. Плътната, смъртнобледа светлина проникваше през тясната врата като злорадо хилене. Едва вчера трябваше да умре този, който лежеше на земята, а днес наистина умираше. Само един ден му бе подарен? С каква цел? Докато си го мислех, той отвори очи. Видя коленичилата пред него Мерхамех. Погледът му просветна. Взря се в нея. Забеляза червената кръв, която опитваше да изтече от него по постелята. Попипа раната. Споменът се възвърна. Не се изплаши. Вдигна ръка и посочи Хасан Бен Масхул, шейха на маназахите. После вдигна другата и посочи Омар Бен Амарах, шейха на мюназахите.\n— Подайте си ръка! — помоли. Сториха го.\n— Аз ви обичам! — продължи той. — Бъдете братя в живота, както аз ще бъда ваш брат и в смъртта!\nВидяхме как искаше да си поеме дълбоко дъх, но не посмя. Сключи ръце.\n— Мерхамех — прошепна. — Спомняш ли си какво каза? Снощи?\n— Помня — отговори тя.\n— Удаде ли ми се самият да се спася?\n— Да, Аллах пожела.\n— Платих ли си?\n— Току-що го стори. Ти самият си цената.\n— Значи съм свободен?\n— Свободен си, свободен! — отговори тя. Прозвуча като хлипане, но беше същевременно и ликуване.\nТогава той си пое дълбоко дъх и извика със силен глас:\n— Хвала на Аллах! — И прибави с все по-затихващ тон: — И благодарност на теб, о, Мерхамех… о, Мер… ха… мех…!\nГърдите му се повдигнаха и спуснаха още два, три пъти… Мерхамех ме улови за ръката и помоли:\n— Ела, ефенди! Да не смущаваме смъртта, когато се спуска от небето живите да помири!\nЕдва сега чухме как бяха успели маназахите да ни изненадат.\nПо-рано не ни било разказано, че мюназахите не пленили само Али Бен Масхул. Заедно с него били заловени и двама негови спътници, които обаче не били толкова строго пазени. Когато научили смъртната присъда, произнесена още завчера, съумели да избягат и да се върнат при своите. Били убедени, че пленникът вече е разстрелян, и го доложили на шейха. Той веднага свикал всички налични воини и потеглил да отмъсти за смъртта на брат си. Поради лошото време стигнал само до гроба на светеца, където щял да пренощува. Но бил достатъчно предпазлив да изпрати напред съгледвачи и те ни срещнали, без да ги забележим. Стаили се и ни пропуснали да минем. Всички бяхме плътно загърнати, но като видели известната кулеста кобила, били убедени, че ездачът е шейхът на мюназахите. Когато малко по-късно сме спрели отново да оставим конете да отдъхнат, успели — естествено веднага обърнали назад — незабавно да ни изпреварят, за да доложат идването ни на шейх Хасан Бен Масхул. Защото нямало никакво съмнение, че ние също имаме намерение да нощуваме при гроба на светеца. Така той имал време да се подготви и да ни посрещне по описания начин.\nХарактерът му се съгласуваше с представата, която си бях изградил за него. Той беше безогледен и жаден за мъст мъж, напълно зачеркнал от живота си понятието опрощение. Беше предприел днешната езда с твърдото намерение да отмъсти по най-кървав начин мнимата смърт на своя брат. А сега самият беше убиецът! Това така му въздейства, сякаш куршумът лично него бе улучил. Сега бе клекнал в гробницата при мъртвеца с този, когото бе искал да застреля — единият от дясната, другият от лявата му страна. Какво си говореха?\nМинаваше четвърт час след четвърт час, без те да се обадят или покажат. Приготвихме бивака — мюназахите в едната страна на горичката, маназахите на другата. Вечерта настъпи. Донесе друг въздух. Изви се вятър, който на мощни тласъци изчисти пясъчното було. Небето отново стана видимо. Луната се появи. Белосаните стени на гробницата събраха нейните лъчи и ги плиснаха към нас в нежни синкави отражения. Тогава нещо се раздвижи във вътрешността. Животът се надигна от напоената с кръв земя и се отдели от смъртта. Двамата врагове се появиха на вратата. Повикаха Мерхамех да отиде при тях, за да бъде свидетелка на тяхната клетва при трупа на застреляния. Тя изкачи стъпалата и влезе с тях. След известно време тримата излязоха. Спряха пред входа, виждани от всички. Омар Бен Амарах извиси глас:\n— Воини на мюназахите, чуйте какво има да каже Мерхамех, приятелката на нашите две племена:\nА Хасан Бен Масхул извика:\n— Воини на маназахите, погледнете към нас какво ще ви покаже Мерхамех!\nОтвори обятия, притегли шейха на мюназахите към себе си и го целуна. На неговата целувка бе три пъти отвърнато. Тогава Мерхамех посочи тази озарена от месеца сцена и извести с дълбоко прочувствен тон:\n— Аллах единствено е справедлив. Когато човек поеме отмъщението в ръце, той не го стоварва на никого другиго, освен върху собствения си брат. Оттук насетне да бъде мир!\n— Да бъде мир! Да бъде мир! — извикаха двамата предводители, вдигайки ръце в оброк.\n— Да бъде мир! Да бъде мир! — повторихме Халеф и аз.\n— Да бъде мир! Да бъде мир! — прозвуча от устата на всички мюназахи и маназахи.\nТе напуснаха своите отделни биваци и се впуснаха едни към други, за да последват примера на помирение на своите шейхове.\nОттогава винаги цари приятелство между тях. Когато се появи някаква пукнатина, водеща сякаш до битка, старейшините на двете племена яздят до гроба на светеца, където бе намерил покой под сикоморите Али Бен Масхул. Там те се съвещават и си припомнят за Мерхамех. Едното племе повтаря своите молби, другото предупрежденията си и винаги се постановява това, което се постанови в описания от мен ден:\nДа бъде мир! Да бъде мир!\nСвалено от „Моята библиотека“ [http://chitanka.info/text/13860]


Танзания забранява найлонови торбички | Bloombergtv.bg\nОсвен глоба нарушителите могат да отнесат и затвор до две години\n10 юни 2019 | 13:28\nТанзания следва примера на други страни и налага забрана върху найлонови торбички. Както обяви правителството, от събота не се внасят, изнасят, произвеждат, продават или използват найлонови торбички в Източна Африка. При нарушения производителите са изправени пред глоба в размер на един милиард танзанийски шилинга (около 390 000 евро) или две години задържане под стража, съобщи държавният секретар за околната среда в кабинета на вицепрезидента Дженуари Макамба. Това пише германският седмичник Die Zeit.\nПоради това личните ползватели на найлонови торбички могат да бъдат наказани с 30 000 шилинга (около 12 евро) или две седмици в затвора. Използването на пластмаса в медицината, селското стопанство или строителната индустрия е освободено от забраната.\nПриродозащитници адмирираха решението на правителството на Танзания. "Пластмасата е най-големият замърсител", заяви дирекорът на Световния фонд за природата (WWF) Амани Нгусару от Танзания след обявяването на забраната през април.\nВъпреки това към забраната има и критики: някои граждани на Танзания изтъкнаха, че не е извършена достатъчно подготовка. "Правителството настоява да се използват алтернативни чанти за носене, но такива на пазара няма", казва Кхалфан Кхамис, търговец на пластмасови торбички в Дар ес Салаам, град в източната част на страната.\nEксперти се включиха с критиката, че забраната невинаги е била целесъобразна: найлоновите торбички съставляват само малка част от пластмасовите отпадъци. В този ред на мисли алтернативи като хартиената торба не са непременно подходящи за околната среда.\nКраят на пластмасовите опаковки - предизвикателство за компаниите през 2019 г.\nПроизводство и внос на пластмасови торби със забрана в 61 държави\nПреди Танзания тринадесет други държави, включително Руанда и Кения, наложиха забрана за найлонови торби или по-строги правила за тяхното използване. Според Програмата на ООН за околната среда 61 страни по света са забранили производството и вноса на найлонови торбички. В 83 страни безплатното им разпространение е забранено.\nВ Германия има споразумение за плащане, договорено с търговците, при което те доброволно изискват пари за чантите. Министърът на помощта за развитие Герд Мюлер (ХСС) последно обаче настоя за забрана на найлоновите торбички.\nЕкологичността на пазарските чанти зависи както от материала, така и от продължителността на употреба. Така например проучване на изследователи от Плимутския университет показва, че найлоновите торбички от биоразградима пластмаса остават стабилни в продължение на години.\nДруги проучвания, като например Оценка на жизнения цикъл на найлоновите торбички от супермаркети на Агенцията за околна среда на Обединеното кралство за 2011 г., също предполагат, че торбичките от плат за многократна употреба са по-добри от найлонови торбички от екологична гледна точка само ако се използват достатъчно често. Същото се отнася и за хартиените торби. Въпреки че те се разлагат по-бързо от найлоновите и са биоразградими. Същевременно те изискват по-висока консумация на енергия при производството.\nПластмасата се приема като особено вредна за околната среда, тъй като разграждането ѝ отнема до 500 години. Всяка година милиони тонове пластмаса попада в океаните по света. Пластмасовите отпадъци застрашават местообитанията на многобройни видове, токсичните съставки са вредни за здравето на животните и хората. В края на миналата година държавите-членки на Европейския съюз се съгласиха на забрана за пластмаса за еднократна употреба.\nПластмасовите отпадъци, натрупани на брега и замърсяващи океаните, бяха на фокус от страна на ZEIT ONLINE в рамките на разработката "живот в еднократна употреба". В нея ще прочетете за това как пластмасата може да бъде избегната и какво причинява на околната среда.


> Здравословни продукти>Билки и билкови продукти>Билкови тинктури>Биостил-1, за неврохормонален баланс, Д-р Пашкулев, 100 мл.\nПродуктов код: 72751081\nИзвлекът от лечебни растения в “Биостил -1” съдържа широка гама от биологично активни вещeства, сред които: гликозиди (тараксацин и тараксацерин), инулин, катехинови танини и елагови галотанини, флавоноида кверцетин, етерични масла, ахилеин, кумарини, тритерпенови киселини, смоли, валепотриати, фитохормони и др.\nМаточината и валерианата успокояват централната нервна система, действат регулиращо и при някои вегетативни нарушения, характерни особено за жените в преходни възрасти.\nПищялката, царичето и розата действат хормонорегулиращо (естрогено- и прогестероноподобно), регулират ментруалния цикъл, намаляват някои от оплакванията в менопаузата, а също така действат противовъзпалително и противосърбежно при инфекции на женските полови органи.\nГлухарчето, белият равнец и камшикът регулират чернодробната обмяна, вкл. синтеза и разграждането на хормоните, както и упражняват пряко противовъзпалително и кръвоспиращо действие при разнообразни гинекологични смущения.\nКомплексният продукт е много подходящ не само при широк спектър оплаквания у жените, но и при двата пола - за общо стабилизиране на нервно-хормоналната регулация и за улесняване изхвърлянето на различни отрови от организма.\nКомплекса от активни вещества действа регулиращо на вегетативния тонус, като премахва спазмите на кръвоносните съдове и гладката мускулатура. Той притежава хормоналнорегулиращо, жлъчегонно, детоксиниращо, противовъзпалително, пртивосърбежно и кръвоспиращо действие.\nПрепоръчва се употребата на "Биостил-1" при:\n• Вегетативни неврози със съдови спазми раздразнителност, безсъние и др.;\n• Спазми на жлъчката и храносмилателния тракт;\n• Болезнен и нередовен мензис, възпалителни гинекологични заболявания, хормонални и нервно-вегетативни смущения в менопаузата;\n• Профилактично (детоксиниращо) при живот в среда с много химически и други вредности;\n• Външно с разредената тинктура може да се жабури при болести на венците и лигавицата на устната кухина.\nЗа нормалните функции на нервната и хормоналната системи, особено при жените в преходна възраст.\nВодно-спиртен извлек от: Глухарче-корени, Маточина-листа, Камшкик-стрък, Бял равнец-стрък, Пищялка корен, Роза-цвят, Цариче-стрък, Валериана-корени.\nпо 2.5 - 5 мл. (1/2 - 1 чаена лъжичка), 1-2 пъти на ден, вкл вечер на гладно с поне 50 мл. вода.\nБиостил-3, за добро храносмилане, Д-р Пашкулев, 100 мл.\nБабини зъби - екстракт, Панацея, 90 капсули\nЦиститон, билкова тинктура, Хербалкан, 50 мл.\nСладък сън, тинктура, Биохерба, 100 мл.\nЦикория със стевия, разтворима, гранулирана, 100 гр.


сервиз професионални перални - обяви\nсервиз професионални перални\nРеално търсите по: сервиз, професионален, перален\nСпециализиран сервиз на Hotpoint-Ariston - (Аристон) за гр. Пловдив и областта за ремонт по домовете на ел. домакински уреди - бойлери, автоматични перални, готварски и микровълнови печки. Бъдете креа..\nУслуги » Авторемонти, Автомивки гр. Сливен, обл. Сливен\nРемонт на всички видове електроуреди, посещение на адрес посочен от клиента. Бърз и качествен ремонт, Профилактика и освежаване на техника. Сервиз на всички видове перални, съдомиялни, хладилниц..\nПералня MIELE PW 5065 professional\nЦена: 1 000 лв. Втора употреба Гаранция 12 месеца Втората употреба да е сервизирана, а не закупена от първия търговец на втора употреба машини, където те не са пипнати. Сервизно обновена значи че машината е прегледана, сервизира..


Получавайте снежинки и подарявайте на себе си и на приятелите си подаръци!\nМожете да отваряте подаръците веднага и са достъпни до 8 януари!\nПодарявайте първите подаръци до 08.01.2020 23:59 и с всяка покупка ще получите от 4 до 100 сладоледа ескимо. След като съберете 100 сладоледа ще можете да играете в супер играта със Снежанка и да спечелите уникални награди.\nМодифицирай Извънземното до М4 и получи:\n30%NEW шанс за изгонване на вражески любимец във всеки дуел;\n50%NEW шанс за заразяване на противник, нанасяна на щета -50% живот и извикване на негов клонинг;\n30% шанс след убийство на противник да получиш мини извънземно до три пътиNEW за бой;\nзащита от кървене за всеки ход от боя с увеличаващ се шанс!\nОпитоми Извънземно М4, установи контакт!\nЯростен Инжектор: удари по нова система!\nНай-новият инжектор ще зарадва всеки, който го получи от празничното колело! Той дава възможност на притежателя си да използва нови умения, като използва събраната в боя яростNEW! Използвай всяко от уменията, които при М10 са:\nНапълно защитава теб и двама съюзници от гранати;\nПодсилва следващото извикано от теб NPC два пъти;\nНанася голяма щета по всички врагове едновременно;\nМоментално те лекува и премахва всички негативни ефекти;\nДава пълна неуязвимост за следващия ход;\nНапълно допълва инвентара ти;\nПри избор на противник, моментално извиква негов клонинг в боя на твоя страна\nСъбери Яростния инжектор до М10 и получи 7 нови умения, а също и повече от 5,000 показателя (на 15-то ниво)!\nТой ще вдига нивото си заедно с теб и никога няма да изчезне!\nСрокът на годност на мега предметите е ограничен: до 1 май 2020.\nСандъкът на Дядо Йоши можете да откриете в подаръците, купени до 8 януари 23:59.\nСамо от 22 декември до 10 януари!\nСнежинки в Подземието може да събирате само до 10 януари!


Община Лясковец бе домакин на регионална кръгла маса - Област Велико Търново\nНа регионална кръгла маса за обмен на добри практики в реализирането на социални проекти, се събраха представители на общините от областта в Лясковец.\nВъв връзка с изпълнението на дейности, заложени в проект „Независим живот в Община Лясковец – чрез комплексни услуги за социално включване“, Община Лясковец покани представители на Договарящия орган – Министерство на труда и социалната политика, представители на общини на територията на област Велико Търново, реализирали проекти по схема „Независим живот“, изпълнители и потребители на почасови социални услуги на територията на община Лясковец.\nОткриването на регионалната кръгла маса направиха заместник-кметът на Община Лясковец инж. Росица Господинова и д-р Мария Илчева – консултант европроекти и интеграция при Община Лясковец. Проектът представи Ваня Табакова, която е и ръководител по него. Акцентирани бяха заложените и изпълнени дейности на проекта, основната му цел, периода за реализацията му и постигнатите крайни резултати.\nВ хода на кръглата маса активно участие взеха изпълнители и потребители на проекта, които поставиха своята положителна оценка от качеството на предоставените почасови услуги. Те депозираха своето желание да продължат да работят и в бъдещи такива социални проекти.\nАктивно се включиха и представители от поканените общини, които споделиха опит и добри практики в предоставяне на социалните услуги на уязвимите и нуждаещи лица в домашна среда. Най-важно бе обсъждането работата по ПМС №137/05.07.2017 г., за осигуряване подкрепа на общините за устойчивост на предоставените социални услуги след приключване на проекта. Обсъдено беше и националното финансиране за продължение на почасовите услуги до 31.12.2017 година. В тази връзка общините, чийто проекти приключват по процедурата BG05M9OP001-2.002 „Независим живот” сключват споразумения за продължаване на услугите с Агенцията за социално подпомагане.\nОт стартирането на проекта до момента са включени 130 потребители, които са обслужени от 36 наети изпълнители - 20 на длъжност „личен асистент“, 6 на длъжност „социален асистент“ и 10 домашни санитари. Новото в схемата е, че потребителите не дължат потребителска такса, т.е. услугите са напълно безплатни. Освен лична помощ, здравни услуги и битови дейности, нуждаещите се получават и психологическа подкрепа според тяхната индивидуалност.\nЕТИКЕТИ: новини, новини Лясковец, Община Лясковец, регионална кръгла маса, проект „Независим живот в Община Лясковец – чрез комплексни услуги за социално включване“


Езикът на клиентите (Научете какво всъщност означават клиентите!) | Как се прави\nДори и клиентите да идват от различен произход, от различни раси, всички те говорят този универсален език. В тази статия ще разгледаме изразите, които най-често се използват от клиентите и техните значения.\nПознаването на различен език от майчиния ви език винаги ви дава положителни предимства.Разбира се, професионалният дизайнер трябва да разбира езика на клиента. Клиентът е езикът на група хора, наречени „ Клиенти “, тип, с който дизайнерите трябва да се справят всеки ден.\n„Нямам предвид бюджет“\nКаквато и такса да поискате означава, че ще плащаме по-малко. Клиентите често идват при дизайнери и предоставят информация за проекта. Когато дизайнерът пита колко клиенти искат да платят за този проект, той получава отговора „Нямаме предвид бюджет“.\nТова обикновено включва две значения: Първо, дайте ни цена и ще изчислим как е възможна тази ставка за нас . Второ, дайте ни предложение в рамките на изискванията на проекта и ние ще направим промени по него .\n„Ако ще сключите сделка за цена, нека направо да стигнем до края“ ще бъде най-добрият отговор на клиента.\n„Направи го да изглежда стилно“ или „Трябва да изглежда стилно“\nКлиентът иска тънък и елегантен шрифт от вас. За проекта трябва да използвате тънки и елегантни шрифтове като Trajan Pro или Caviar Dreams.\n„Искате ли пространството за фино писане и писане да бъде доста голямо?“ би било добър отговор.\n„Искаме да стане възможно най-скоро“\nКлиентът иска да се откажете от всичко и просто да се съсредоточите върху него. Когато клиент поиска нещо от дизайнер възможно най-скоро, това не трябва да се възприема като учтиво искане. Прекарвате цялото си време само за този проект, цялата ви задача е да бъдете този проект.\nПросто кажете: „Да, аз няма да чака още една секунда, за да започне работа по проекта си . „\n„Тя трябва да изглежда като шрифт на лого“\nКлиентът иска да добавите произволни абстрактни форми. Клиентите често казват на дизайнерите, че трябва да приличат на шрифта, като същевременно дават необходимите съвети за техните лога. Добавете няколко произволни абстрактни форми с марката, вместо да ги убеждавате , че обикновено типографско лого (например Twitter , Coca cola , Twitter , Facebook , Sony , Google и други световно известни марки) може да изглежда много впечатляващо.\n„Това е чудесна възможност за вас!“\nКлиентът иска да не таксувате себе си за този проект и да работите безплатно. Клиентите са сърдечно състрадателни хора; Болезнено е да заявите на дизайнерите, че е ясно, че няма да платят такса.\nТрябва да кажете , че няма да направите това безплатно, като кажете „Сигурен съм в тази възможност, че ще спечеля много пари“ .\n„Имаме много проекти в близко бъдеще“\nТова предполага, че това е просто бляскава тактика и не бива да увеличавате надеждите си. Това изречение се използва, за да насърчи новонаетите дизайнери да работят усилено и да позволи на първия проект да послужи като вид тест за търпение, както и художествени умения.\nВ отговор на клиента, може да се каже , „аз ще бъда повече от щастлив да получите повече проекти, но нека да се съсредоточи върху проекта на ръка за сега . „\nNext story Топ 5 алтернативи на Dropbox за Android и iOS\nPrevious story Най-добрите процесори AMD Ryzen за любители на AMD