25.1. с. Скобелево-вр. Курткая-седловина Синаница-седловина Гьола-седловина Киминчето\n25.1. с. Скобелево-вр. Курткая-седловина Синаница-седловина Гьола-седловина Киминчето - качване\nДенивелация - 1250 м., време на движение - 5.00-5.30 часа, разстояние - 16.2 км.\nМаркировка: от с. Скобелево до местността Мечи гроб - немаркиран, от местността Мечи гроб до седловина Киминчето - бяло-синьо-бяло\nСело Скобелево /Софуларе, Горно Софилер/\nСело Скобелево е средно по големина населено място, застроено в равното и плодородно поле на 25 км. на северозапад от град Казанлък. Селището се намира в самото подножие на Стара планина, на 500 м. н.в. и при устието на най-пълноводната местна река - Ак дере /Бялата река, Габровница/. На това си място населеното днес с около 700 души село било издигнато след Освобождението, като по онова време в него се настанили да живеят само българи. По-късно през 1934 г. към Скобелево било присъединено съседното село Мъдрен /Горно Софуларе, Софулари/, което дотогава пък било населено предимно с турци. Понастоящем двете обединени селища се обитават от представители на три етноса, които, по данни от последното преброяване на населението през 2011 г., са с приблизително равен брой - 265 българи, 238 турци и 212 цигани. За най-древната история на с. Скобелево не се знае почти нищо, а и археологическата картина край селището е сравнително бедна. В околността липсват дори и типичните за Балкана старинни топоними, което показва, че в миналото районът бил слабо населен. От запазилите се до наши дни древни предания обаче е добре известно, че с. Скобелево съществува още от 10-и в. В центъра на днешното населено място се намира ниската могила Кръста, в която след Освобождението била открита църковна утвар, като свещници, кандилници и други подобни предмети. На около 4 км. на запад от сегашното село в местността Ики юк /Две могили, Близнаците могили/ се виждат две еднакви на височина и на ширина изкуствено изградени землени могили, разделени помежду си от стар черен път. За тези могили в селото се е съхранил спомен, че някога са се намирали в средата на обширна, гъста и вековна дъбова гора. В планината над могилите се извисяват руините на средновековната крепост Калето /Каледооросу, Кушбоклуташи/, които могат да се видят и днес край новата маркировка на туристическата пътека, водеща от село Габарево към хижа Соколна. Под Калето има и следи от малко селище, а на североизток от сегашното Скобелево личат останките на още една по-малка крепост, носеща името Бейгир белеш /Конски гръб/. В миналото в намиращата се при устието на р. Габровница местност Габрака съществувало голямо и много старо селище, което обаче не било изградено на десния западен бряг на реката /където е сега с. Скобелево/, а на нейния срещуположен ляв източен бряг. За това населено място се предполага, че се е наричало приблизително както и местността край него - Габарево, и че е предшественик на сегашното и близко разположено на юг селище, носещо същото наименование.\nКакто повечето населени места под планината, чието възникване и съществуване е свързано със започващите от тях проходи, така и с. Скобелево вероятно е възникнало и е започнало да функционира край началото на някой от по-важните проходни пътища, които пресичали на север най-високите върхове на Балкана и свързвали Розовата долина със съседното Севлиевско поле. В древността от землището на сегашното с. Скобелево започвали два точно такива широки и често използвани в миналото стари римски друма, първият от които бил разклонение на един от главните проходи, преминаващи през централните части на Стара планина - Химитлийската пътека /Химитлийски проход, Ясенски проход/. Началото на това разклонение се намирало в местността Габрака при разположеното там старо селище Габарево, жителите на което вероятно обслужвали именно пътниците, преминаващи по този най-важен и най-стар римски път в околността. Вторият друм, който започвал от землището на с. Скобелево и пресичал на север Балкана, носел в началото на турското робство странното на пръв поглед наименование Неби боаз /Проход на божия пратеник/. Най-компетентният местен казанлъшки краевед - известния писател Димитър Христов Чорбаджийски /Чудомир/ - нарича този проходен път Демир капия /Желязна врата/. Към края на турското робство друмът Демир капия станал особено популярен и често използван за пресичане на Стара планина, затова се сдобил и с още едно наименование - Пътеката за Севлиево. В древността по най-тесните места на повечето от важните балканските проходи били поставяни метални врати, които били отваряни само тогава, когато пътниците, желаещи да преминат през тях, заплатели съответната такса. Заради тези метални порти, в миналото много от проходите били наричани със съвсем точното турско наименование Демир капия. Именно с това име станали известни например и проходите над гр. Сливен, над с. Баня /Поморийско/, над гр. Самоков, както и този над едноименния град Демир капия край р. Вардар в Република Македония. Заради двата прохода, които започвали в близост до сегашното Скобелево, в землището му непрекъснато възниквали и изчезвали различни по големина и по състав на населението селища. Поради тази причина, за никое от тях не би могло да се твърди със сигурност, че е предшественик на днешното село, още повече, че Скобелево възникнало доста късно, чак след Освобождението на България от турско робство. Добре е обаче, тук да бъдат казани няколко думи и за споменатите по-горе селища, за които и без това се знае, че са съществували и че са се намирали в землището на днешното с. Скобелево.\nПри превземането на България от турците от военно-стратегически съображения цялото християнско население на Розовата долина било или избито, или пък насилствено прогонено, а старите български села напълно унищожени. Дошлите по-късно на мястото на прокудените българи турски колонисти били заселвани умишлено в подножието на проходите с цел да ги опазят, като край тях били настанявани в току-що изградени малки селища. Така в рамките на днешното скобелевско землище в началото на турското робство се появили едновременно три напълно нови мюсюлмански села. Първото от тях било застроено на левия източен бряг на р. Габровница, при нейното устие и в близост до местността Габрака, в която по-рано се намирало древното и вече напуснато от българските си жители с. Габарево. Това ново мюсюлманско селище било наречено Алтъ ода /Шест стаи/, вероятно заради броя на семействата или на родовете, които се настанили да живеят за постоянно в него. Постепенно обаче селото възвърнало старото си българско наименование Габарево /но изговаряно от местните на техния си тюркски диалект като Гюрген махле/, като жителите му се преместили на юг от планината насред равното и плодородно казанлъшко поле и там основали сегашното селище със същото име. Второто ново населено място под планината било наречено на пътя, който преминавал покрай него - село Неби боаз. Това селище било застроено в местността Бостанлъка на няколко километра на запад от сегашното Скобелево, в закътана част от подножието на Балкана и при устието на другата най-голяма и пълноводна местна река - Кюйдере /Кьойдере, Селски дол/. За това село се знае само, че на мястото му първоначално било разположено само едно по-малко текке /мюсюлмански манастир/ на дервиш, около което постепенно се оформило и започнало да функционира съвсем ново селище. Понеже се намирало насред гъста гора и в пуста и труднодостъпна местност, местните започнали да се шегуват със селото и да го наричат с ироничното наименование Чалъ деби /Под храста/. Заради специфичното юрушко име Неби /Пратеник на бога/, както и заради наличието на текке, може със сигурност да се предполага, че по онова време селото било населено предимно с мюсюлмани-шиити /вероятно казълбаши или пък юруци/. Най-старото обаче, най-известното, а може би и с най-многобройното население селище в землището на сегашното Скобелево, било третото нововъзникнало населено място. То се намирало, също както и другите две нови села, в подножието на Стара планина, но било разположено малко по на запад от тях между реките Козлук дере /Орехов дол/ и Атча дере /Белият дол/. Селището се наричало Мосулчилар мирая, като това доста сложно и трудно за произнасяне наименование било съставено от двойния едноним на настанилите се в селото тюркски племена. Първата част на името - мосулчу /мусулчу/ означава род на племето муса /наричали се още и муса ич - вътрешни муса/, а втората - мирая, идва от племето емир. Самите турци също изговаряли доста трудно и бавно това дълго и сложно наименование, затова често го съкращавали и водоизменяли до Мосучелар, Мусоча или пък Мосуч. Изхождайки от многобройните форми на името, някои автори са склонни да твърдят, че освен етноним, то би могло да означава още и Място за молитви, което пък се връзва идеално с разположеното в близост до къщите му малко дервишко текке. За това трето селище под планината е запазена легенда, че жителите му се славели като добри скотовъдци, а многобройните им кошари за добитък се намирали на запад от Мусоча покрай коритото на близката река Яалък дере /Ялък дере, Коритски дол/.\nКога изчезнали трите селища под планината не е известно, но това вероятно станало едновременно и то по две основни причини. Според едни автори, след установяването на по-траен мир в границите на Османската империя, насилствено настанените под планината мюсюлмански колонисти започнали постепенно да се преместват на юг към полето, усядайки на по-плодородно и на по-спокойно за живеене място. Други автори пък изтъкват мнението, че старите села се разтурили по точно обратната причина - не заради настъпилия мир, а заради върлуващите покрай проходите разбойници, които често нападали не само преминаващите по тях пътници, но и селищата, разположени край трасетата им в самото подножие на планината. Местното население разказва, че някога проходът Демир капия бил главният път, водещ на юг към Пловдив и Асеновград и свързващ Стара планина с Родопите. Този път бил толкова важен, че по него пренасяли турската хазна, а тя пък била постоянно нападана от всякакви кърджалии и даалии, които покрай нея опожарявали и ограбвали и по-близките и по-малки населени места. Независимо от конкретната причината, приблизително по едно и също време от подножието на планината изчезнали и трите по-горе споменати нови мюсюлмански селища. Кога и защо изчезнало с. Неби боаз и къде точно са отишли жителите му е пълна загадка и до днес. Населението на Алтъ ода /Габарево/ пък го напуснало постепенно и се преместило по на юг, където се настанило в сегашното с. Габарево. За изчезването на с. Мосулчилар мирая обаче се знае доста повече.\nСпоред запазено и до днес в с. Скобелево старо предание, конкретният повод за напускането на Мосулчилар мирая било уж убийството на местния ходжа. Докато духовникът пеел молитвите си от минарето на джамията, някакъв хайдутин стрелял по него от близкия Балкан, уцелил го и го убил на място. Истинската причина за окончателното напускането на селището обаче, не било убийството на ходжата, а постоянните нападания на разбойниците, които се укривали в съседната Стара планина и оттам нападали местните селяни и пътниците, преминаващи по близките проходи. След напускането на Мусоча старите му жители се разделили на три групи. Първата се настанила в нововъзникналото насред полето с. Габарево, в което и до днес съществува квартал, носещ името Мосуч махала /Мусоча/. Втората част от селяните се укрили в Балкана, а след като настъпил мир, изпратили няколко човека да слязат до полето, да проучат обстановката и да потърсят място за строеж на ново селище в близост до старото Мусоча. Оттук дошло уж и наименованието на това ново село - Юренлий /днес село Асен/, от юрен /проучено/ или пък от варюрен /иди и разучи/. Интересното е, че дори и днес край с. Асен има местност, която се нарича Мосулчилар мирая, а местните й викат още и Пасището на Мусовци. Третата група от бегълците се насочила на изток от Мосуч, като се установила първоначално на мястото на изчезналото вече селище Неби боаз. Там обаче те останали само една зима, защото в местността се натрупвали големи снегове. Още на следващата пролет тази трета и последна група от мусовските бежанци се придвижила на изток от Бостанлъка, пресякла р. Габровница и се установила на нейния ляв източен бряг, в близост до мястото на третото напуснато селище Габарево. Точно това разделяне и придвижване из целия район на бившите жители на с. Мусоча е причината и в трите сегашни населени места в околността - Габарево, Скобелево и Асен, да има родове, носещи фамилията Муса.\nПри заселването си на левия източен бряг на р. Габровница жителите на новото селище го кръстили Сопъ, по фамилията на част от тях, принадлежащи на абузкото племе /номади-юруци/ със същото наименование. Етнонимът сопъ бил преосмислен от дошлите по-късно в околността турци на софъ /религиозен, набожен, фанатик/ и така наименованието на селището започнало да се произнася като Софуларе /Софулари, Софилари, Суфилари/. Към средата на турското робство на юг от него се появило още едно по-ново село със същото наименование - Софуларе /днес село Юлиево/, затова разположеното в средата на полето селище било наречено Долно Софуларе, а това край р. Габровница - Горно Софуларе. Първите писмени сведения за Сопъ /Горно Софуларе/ са от турски документи от 15-и в., в които то се споменава с името Софилер-и-беля /т.е. Горно Софилер/. В по-късни документи от 1676 г. името му си е пак почти същото - Софилуй баля. Местните краеведи твърдят, че освен от мусочани, първоначално Горно Софуларе било заселено и от избягалите от полето жители на по-старото българско с. Габарево. Това обаче едва ли е вярно, тъй като новото село било заобиколено отвсякъде само с мюсюлмански гробища. Вероятната причина Софуларе да се свързва със старото с. Габарево е ридът Габаревски балкан, който загражда р. Габровница от изток и който в миналото попадал в землището на това село. Според друга по-популярна теория, към средата на турското робство на левия източен бряг на р. Габровница се заселили двама софти /мюсюлмански мъдреци/ - Айваз Баба /айваз - прислужник/ и Тахир Баба /тахир - чист/, при които започнали да идват за съвет жителите на близкото село Голямо Дряново. Тогава ходжата на селището се ядосал, че го пренебрегват и наредил да убият двамата софти. Постепенно обаче, около мястото, където живеели двамата убити мъдреци, започнали да се заселвал техните последователи и така възникнало съвсем ново и доста голямо за времето си село, което било кръстено Софуларе /в превод на български Мъдрен/, уж в тяхна памет. До Освобождението това село било заселено предимно с турци, като освен тях, по време на руско-турската освободителна война в него живеели още и двама евреи, двама цигани и един единствен българин - Мильо Гюзелят /гюзел - красив/. Освен членове на племето сопъ и на споменатото вече племе муса, в селището вероятно уседнали и тюрки от известните племена барган /над селото има местност Барган кая/, както и от ак йонтил /пак заради местност с името Контильовия копак/. Друга информация, която също може да бъде извлечена от част от топонимите край селото - Буба бекир, Текето, Кара дедем, говори за живеещи в него шиити /юруци или казълбаши/ от т.нар. заточенишки тип /насилствено депортирани от Западна Персия и умишлено заселени покрай проходите в подножието на Стара планина/, които при застрояване на селището вероятно уседнали на напълно празно място. За да няма никакво съмнение пък, че заселниците на Горно Софуларе дошли от бившето Мосучилар мирая, най-старото мюсюлманско гробище на сегашното Скобелево, намиращо се в западния край на селището, било наречено гробище Мусоча.\nПрез зимата на 1877 г. руската армия предприела преход през Централна Стара планина с цел да заобгради турските войски, разположени под вр. Шипка. Тогава руски отряд, начело с известният от войната генерал Михаил Дмитриевич Скобелев /Белият генерал/, преминал през планината в две колони, като самият военачалник бил в западната от тях. Тази колона се изкачила на билото на Балкана при сегашната хижа Янтра и оттам се спуснала по билото на рида Габаревски балкан и по извиващото по него трасе на разклонението на Химитлийската пътека на югозапад към мюсюлманско с. Горно Софуларе. Селището било превзето още същия ден, като вечерта ген. Скобелев пренощувал в него. След края на Освободителната война на отсрещния десен западен бряг на р. Габровница, около могилата Кръста и точно срещу Горно Софуларе, започнали да се заселват българи. Пак според местните краеведи, те били родом най-вече от габровските села Зелено дърво, Топлеш, Бойово, Дилиджеците и Тодорчетата, като част от тях пазели спомен за свои деди, избягали на север още в началото на турското робство и то именно от района на с. Скобелево. Това показва, че укрилите се от другата страна на Балкана българите пазили цели 500 години спомен за най-старите си селища под планината и при първия удобен случай се завърнали отново в тях. При заселването си на десния бряг на реката българите първоначално образували нов квартал на Горно Софулари, който бил наречен с името на преспалия в селото известен руски генерал - махала Скобелево. Жителите на отделните части на селото били броени заедно до 1908 г., когато било решено, че представляват две отделни населени места - едното Горно Софуларе, а другото Скобелево. През 1934 г. с. Горно Софуларе било преименувано на Мъдрен /приблизителен превод на старото му тюркско наименование/, а през 1945 г. това село било присъединено към съседното Скобелево.\nДнес с. Скобелево е разположено почти изцяло на десния западен бряг на Габровница, при устието на реката и в самото подножие на планината под най-източния от всички странични хребети на огромния старопланински масив Триглав - рид Синаница. Освен, че е най-пълноводната местна река и че преминава непосредствено покрай селото, р. Габровница е и граница на Национален парк „Централен Балкан“. Местонахождението на Скобелево в самото подножие на планината, под разположените от двете му страни масив Триглав и рид Габаревски балкан, както и започващият от него черен път, който достига почти до изворите на р. Габровница, превръщат селото в особено удобен, силно желан и често използван от туристите изходен пункт за множество разнообразни излети към Балкана. В наши дни селището се слави с разположените покрай сградите му огромни масиви с розови насаждения, както и с двете си големи и все още функциониращи розоварни, а в него могат да бъдат посетени още и ферма за щрауси, етнографският музей „Дамасцена“ и особено интересното текке-тюрбе /манастир-мавзолей/ Софулар текеси, посветено на живелите в Скобелево суфити Айваз Баба и Тахир Баба. С туризма е свързан и изграденият наскоро край селището ваканционен комплекс „Гледката“, в който може да се пренощува.\nВ миналото в центъра на с. Скобелево се издигаше маркировъчен стълб, от който започваха цели 5 /пет/ маркирани туристически пътеки. Те водеха към най-близките до селото хижи Соколна и Мазалат, до прекрасната местност Синаница и до съседното село Ясеново, а по т.нар. Пътека за Севлиево можеше да се достигне до историческата местност Сечената скала, както и до билния връх Корита. За съжаление, днес от множеството стари маркировки са се запазили само тези, водещи по р. Габровница към х. Мазалат и по Пътеката за Севлиево към Сечената скала. Маркировките за х. Соколна и с. Ясеново изобщо не личат, като почти напълно е изчезнала и маркировката на най-интересната пътека, водеща към местността Синаница. Преди години вървището, насочващо се от Скобелево към тази местност, започваше също от центъра на селото, като от него се изкачваше към планината по улицата, водеща на север. Долната част на рида Синаница е разчленена от природата на три по-къси крайни странични рида, като маркировката извиваше към средния от тях. Най-краткият и най-пряк път от Скобелево към билото на масива Триглав наистина е по точно този среден рид, но днес маркировъчният кол вече го няма в центъра на селото, пътеката по средния хребет е отдавна изоставена, а маркировката по нея е почти напълно заличена. Това налага в наши дни изкачването от Скобелево към билото на масива Триглав да става по най-западния от трите долни странични хребета на рида Синаница, защото по него е прокаран широк и удобен за преходи черен път, извеждащ чрез няколко по-къси серпентини нагоре към най-високите и интересни части на планината.\n25.1.с. Скобелево-вр. Курткая-седловина Синаница-седловина Гьола-седловина Киминчето - качване\nВ наши дни от центъра на Скобелево към долната част на рида Синаница е най-добре да се поеме на запад, като в тази посока се достига след около 5 мин. до последните къщи на селото. Веднага след тях се излиза пред портала на най-новото селско гробище, носещо многобройните и все интересни турски наименования Буба Бекир /от арабското Бакр - първенец/, Бекиря, Кара Деделик и Кара Дедем /Черен дядо/. Районът тук се смята за свещен от местните мюсюлмани, които твърдят, че в него навремето имало текке на дервиши, наричани обикновено буба /баща/ или пък дедем /дядо/. Заради по-особеният статут на местността, в нея първоначално били погребвани само починалите в селото деца. Пред портала на гробището пътят се раздвоява, като към планината се продължава на северозапад по неговия десен край. Натам се подминават набързо няколко оградени с плет и камъни имоти и се достига до нов разклон. Тук от основния черен път се отделя слабо използвано разклонение, по което може да се съкрати част от първата по-дълга серпентина по маршрута. За целта от разклона се продължава по по-слабо използваното разклонение на северозапад, като се следва дъното на плитко и опороено дере. През него се пресича местност, заета от последните имоти в подножието на планината, като 15 мин. след гробището се достига до широка поляна и до основния черен път /20 мин. след началото/. Тук друмът пак се разклонява, като нагоре трябва да се продължи отново в северозападна посока, но този път по левия му край. След няколко минути натам се пресича тясната продълговата поляна Яланджик /от яланджи - лъжец, вероятно заради неплодородна почва/, а зад нея се върви известно време и водоравно на запад. 10 мин. след последния разклон се достига и до края на първата по-дълга серпентина, като пътят се приближава съвсем близо до споменатата вече р. Кюйдере /Селското дере//30 мин. общо/. Оттук следва заобикаляне от изток на първото възвишение по маршрута - връх Дюсчеташ /Равен камък//796 м./. Покрай него пътят изведнъж се изкачва доста стръмно по-най-долните южни склонове на планината, преодолява за 20 мин. около 150 м. височина и извежда до разклон от североизточната страна на върха /50 мин./. На това място, върху една по-малка и по-плоска скала, някой се е досетил да изрисува дълга бяла стрелка, насочвайки по този начин продължението на маршрута на югозапад по левия край на пътя. Оттук на голямо разстояние напред най-долната част на рида е покрита с борова гора, под която е гъсто обрасло с бодливи храсти. Освен това, в местността от двете страни на пътя има и множество сечища с паднали по тях дървета, така че през гората е трудно да се върви и нагоре трябва да се продължи задължително по извивките на широкия друм.\nНад вр. Дюсчеташ се навлиза в местността Гюнюрджика /Денят/, която е покрита с разредена дъбова гора. Тук край дърветата личат множество животински пътеки, по които част от серпентините на пътя могат вече да бъдат съкратени. 20 мин. след разклона с бялата стрелка се пресича плиткото Пъндъклъ дере /Лешников дол/, след което се стъпва за кратко на средния от трите долни странични хребета на основния рид Синаница /70 мин./. По този среден хребет се описва още една по-дълга серпентина и 25 мин. след първото пресичането на дерето се достига отново до него /95 мин./. Това става на възлово място от местността, при което над пътя се виждат малка поляна и масивен дървен заслон, застроен в най-долния й край. Ако от това място се продължи през поляната на север ще се достигне съвсем скоро до обширната и гола местност Аланджика /Поляната/, както и до старото маркирано трасе на пряката пътека, водеща от селото към местността Синаница. Ако се следва обаче черния път, тогава веднага след поляната се стъпва по него отново на най-западния от трите долни странични хребета на рида Синаница. По склоновете му се завива първоначално в почти южна посока и се слиза леко надолу, като след около 10 мин. се достига до края на пътя, увенчан с голяма купчина пръст /105 мин./. Оттук се пресича гората на северозапад, като се достига след няколко минути до широка пътека, белязана с бяло-червената маркировка на Национален парк „Централен Балкан“. Понеже води към местността Синаница, в наши дни това вървище носи същото наименование като нея - Пътека Синаница. Според местните, на западния склон на рида се намира поляната Егрекът, на която в миналото бил разположен голям овчарник. От него някога извеждали овцете по пътеката на паша към горните части на планината, затова уж вървището било толкова широко. Всъщност обаче, Синанишката пътека е остатък от стария римски път Демир капия /Неби боаз, Пътеката за Севлиево/, за който бе споменато по-горе. След достигане до широката пътека се продължава по нея на север, пресича се малка полянка и 10 мин. след края на черния път се излиза от гората в началото на голата местност Мечи гроб /115 мин./. Денивелацията от центъра на Скобелево до това място е 600 м.\nМестността Мечи гроб се намира в западния край на обширната поляна Аланджика /Поляната/, състояща се от две части - Бююк Аланджик /Голямата поляна/ на изток и Кючюк Аланджик /Малката поляна/ на запад. Още с излизането от гората в долната част на Мечи гроб от тревите на местността се открива панорама на север към средните части на рида Синаница с изпъкващият над околността, скалист и невероятно красив като излъчване връх Демиркапия /Желязната врата//1551 м./, както и на изток към по-голямата поляна Бююк Аланджик. Понеже по Аланджиците отдавна не са пасли овце, тази по-голяма източна поляна е започнала да се покрива с папрат и да се зеленее отдалеч. Двете по-малки поляни са разделени от плитко дере, като след излизането си от гората пътеката се изкачва през Мечи гроб на североизток, доближавайки се постепенно именно до това по-ниско и по-плитко място. 10 мин. след последните дървета Синанишкото вървище извежда до горния край на Мечи гроб, навлиза в гъста и вековна букова гора и в нея достига до старата и отдавна изоставена синя маркировка на пряката туристическа пътека /125 мин./. По слабо наклоненото тук вървище гората се пресича също за около 10 мин., като в нейния най-северен край се излиза на малката и равна поляна Калтакът /калтак - самар, седло//135 мин./.\nПоляната Калтакът е наречена така съвсем правилно, защото тук е мястото, при което трите долни странични хребета на рида Синаница се вливат един в друг. От Калтакът нагоре Синанишкото било е само едно. Непосредствено след поляната то е силно стеснено и напълно покрито с букови гори и с причудливи бели скали, които образуват на запад към долината на р. Кюйдере широк, дълъг и на места отвесен скален венец. Над това тясно било доминира заобленият вр. Демиркапия, от южната страна на който се вижда отдалеч малка естествена дупка. Това е едноименният скален мост Демиркапия, който представлява плитка ниша с две дупка отгоре, наподобяващи очите на чудовище. Скалният мост се намира встрани от пътеката и за да се види, трябва да се търси. Преди на голям камък до пътеката се виждаше надпис „Порта“ и стрелка, насочваща към скалния феномен. В наши дни и този надпис е силно избледнял, затова тези, които не знаят къде точно се намира дупката Демиркапия, е по-вероятно да я пропуснат. От края на гората към скалите под вр. Демиркапия се продължава с равен ход на северозапад, като пътеката заобикаля от изток и от север ниското връхче Кота 1287 и навлиза между групите от ниски и бели скали. Тук билото на рида е най-тясно и ориентацията по него уж не би трябвало да бъде затруднена. Заради пресеченият терен обаче, както и заради хаосът от разхвърляни скали и гъсти гори, придвижването нагоре става бавно и мъчително. Над равния участък пътеката започва постоянно да лъкатуши наляво и надясно и да лавира между отделните дървета и скали, като, следвайки билото на рида на северозапад и 20 мин. след Калтакът, пресича ниска група канари, специално изсечени, за да се премине през тях /155 мин./. Вероятно някъде точно на това най-възлово и най-трудно за преминаване място от гребена на рида се е намирала в миналото т.нар. Желязна порта. Над неудобната за пресичане местност се преминава и покрай няколкометров отвесен скален венец и се излиза окончателно над гората в долния край на общирната и силно наклонена на юг поляна Егрека /160 мин./. Местността Егрека, която се намира на билото на рида Синаница в близост до вр. Демиркапия, не трябва да се бърка с поляната, носеща почти същото наименование ЕгрекЪТ, разположена от западната страна на рида и то доста по-надолу от това място. Денивелацията от ловния заслон до тук е около 400 м.\nНаклонената поляна Егрека е може би най-красивото и чудновато място по целия маршрут, като от нея започва последната, по-лесна и по-обзорна част на пътеката, характерна с прекрасните си гледки. Тревите на Егрека са заобиколени от всичките си страни със странни скали, от върха на които се откриват гледки на юг към най-долната част на рида с поляните Бююк и Кючюк Аланджик, както и на запад към долината на Кюйдере с рида Бакаджик от другата му страна. Оттук в северна посока, над последните скали, заобикалящи Егрека, стърчи купола на другият най-характерен исполин, разположен на билото на рида Синаница - острият като пирамида връх Курткая /Вълча скала//1652 м./. Скалистият вр. Демиркапия остава от източната страна на Егрека, извисявайки се само на двайсетина метра над поляната. През средата на Егрека пътеката заобикаля вр. Демиркапия от запад и пресича плитък дол, вдясно от който остава удивителният скален ансамбъл Ешекеви /Магарешката къща/. Тук склонът от пътеката наляво и надолу към Кюйдере е почти отвесен, като от темето на Демиркапия към реката се спуска невероятно красив рид, покрит до върха си с големи и белоснежни на цвят причудливи канари. Скалите на Демиркапия се заобикалят за 10 мин., като пътеката пресича спускащият се към реката скалист рид и излиза от другата му страна на обширната и гола седловина Генишазлъ /Широкото гърло, Широката поляна//170 мин./. Тя е осеяна с пръснати по нея отделни бели скали, като в северния й край природата е поставила скалистата пирамида на изшиления Курткая. Върхът също спуска на югозапад към р. Кюйдере къс рид, пресечен от няколко дълги редици бели скали. Заради тях, този хребет носи наименованието Ак кая /Бялата скала/.\nЗападният по-нисък край на Генишазлъ е прорязан от плитък дол. Пътеката влиза в него и по чистото му от скали дъно продължава на север. Вдясно от дола остава ниско скалисто връхче, което се нарича Барган кая /Виканата скала/. Според местните, когато се викнело от тази скала, се чувало силно и надалеч. Някои изследователи смятат, че първата част на това специфично име - барган, е етноним на племе от кумански произход. Под Барган кая блика и извор, който пък носи странното наименование Сърмусаклък. Местните турци твърдят, че на български език топонимът трябвало да се преведе като Жълт чучур. Според полската тюрколожка Анна Пажимиес обаче, тази двукомпонентна дума е с изцяло чувашки произход и в буквален превод означава нещо съвсем различно - Водна поляна. Тук пътеката пресича седловина Генишазлъ за около 10 мин., заобикаля Курткая от изток и в подножие му се качва на нисък страничен рид, който се спуска от върха към долината на близката р. Габровница /180 мин./. Оттук за първи път се открива панорама на север към огромното и невероятно красиво високопланинско пасище Синаница, представляващо обширна и напълно гола седловина, заемаща цялата площ между вр. Курткая на юг и главното било на масива Триглав на север. Над седловината се извисяват върховете Синаница /1720 м./ и Тънастепе /Атанасов връх//1850 м./, които са напълно открити, също както и самото пасище под тях, а обраслите им с треви голи склонове правят Синаница да изглежда още по-голяма, отколкото е всъщност.\nОт билото на страничното ридче може да се продължи направо на север със слизане към седловина Синаница, но никой турист не би пропуснал панорамата от близкия Курткая. Върхът е напълно гол и много остър, като от темето му се откриват невероятни гледки. От Генишазлъ към Курткая няма пътека, но исполина може да бъде изкачен лесно от която и да било страна, още повече, че темето му се извисява само на стотина метра над поляната, а до него може да се достигне само за 10-15 мин. /195 мин./. Панорамата, която се открива от върха, наистина възнаграждава стократно усилията по изкачването му и напълно компенсира времето, отделено за неговото достигане. На изток и под Курткая са двете огромни пасища Синаница и Генишазлъ, разделени от ниския рид. Генишазлъ е пресечена и от плиткия и прав дол, по дъното на който извива широката пътека. Още по на изток от пасищата е дълбоката и стръмна долина на р. Габровница, чието дъно не се вижда от Курткая, а зад нея е могъщият хребет Габаревски балкан, по чието било преминава разклонението на Химитлийската пътека. Във все същата източна посока и точно срещу върха, на отсрещния склон на Габаревския балкан е неговата най-интересна, разломена от природата част, заета от разцепената скала Сечен камък. На юг от Курткая се спуска къс и покрит с големи и бели скали откос, който рязко свършва в пасището Генишазлъ. От края на този рид на юг следват стотина метра равна затревена ивица, след която започва дългата поредица на причудливите скали, разположени около вр. Демиркапия. От югозападната страна и под Курткая е също така дълбоката долина на р. Кюйдере, към която се спускат още няколко почти отвесни рида. Зад тази долина е тънкият и остър рид Бакаджик, по който слиза маркираната туристическа пътека, водеща към х. Соколна. На север от върха е огромната и невероятно красива поляна Синаница с няколко дълги овчарника в горния й край, но най-интересните гледки от върха са на северозапад. В тази посока се вижда как от главното било на масива Триглав се отделят последователно на юг покритите със скали в горните си части и разположени амфитеатрално един над друг ридове Бакаджик, Сахранка и Ливадата, над чудната картина на които се извисява една от трите глави на Триглав - връх Мазалат /Зли връх, Балабана//2197 м./.\nОт вр. Курткая на север също се спуска къс и покрит със скали откос, по който се продължава със стръмно слизане към поляната Синаница. Билото на този откос е достатъчно широко, като от източната му страна извива и крива овчарска пътечка. По нея слизането от върха до Синаница става за няколко минути, като при достигане до поляната се продължава през средатата й водоравно и на северозапад в посока на дългите овчарници. От върха до тях се върви около 25 мин., като малко преди да се достигнат се подминава оставащата вдясно от пътеката изоставена каменна сграда на Скобелевския заслон /220 мин./. По-малката местност около овчарниците се нарича Карамандра /Мандрата/, като тя е част от по-голямата поляна Синаница. В най-източния край на по-малката местност и невидими от пътеката са построени още няколко продълговати сгради, една от които е именно старата Карамандра /Синанишката мандра/, дала името си на цялата околност. В миналото тази мандра изгоряла, камъните й се опушили и почернели и оттам дошло и сегашното й наименование Карамандра /в превод на български Черната мандра/. Точно от нея води началото си и потокът със същото име - Карамандра дереси, който се спуска на изток от Синаница към долината на р. Габровница. Овчарниците в средата на Синаница се намират вече непосредствено под самото главно било на масива Триглав, на което точно срещу погледа се различава ниската седловина Гьола. Пътеката минава между сградите на овчарниците и построената пред тях чешма Балбан, заобикаля ги от запад и се насочва към седловина Гьола и към главното било на масива. Вляво и много близо до пътеката остава р. Кюйдере, която тук тече през съвсем плитък и тесен дол.\nИзкачването от овчарниците до седловина Гьола и до главното било на масива Триглав е леко и приятно, като разстоянието се изминава покрай коритото на р. Кюйдере само за около 20 мин. /240 мин./. Гьола представлява малко плато, разположено на главното било на Триглав между намиращите се на него върхове Тънастепе на югозапад, Синаница на югоизток и Гьолтепе /1720 м./ на североизток. В някои карти и пътеводителите има объркване относно наименованието на седловината и на върховете около нея. Първо, седловината е наречена навсякъде Гьолтепе, без да се държи сметка за смисъла на турската дума тепе, която означава хълм или могила. Седловината очевидно не е хълм и следователно нейното наименование не би могло да бъде Гьолтепе, а само Гьола. Второ, има объркване и относно наименованията на върховете, разположени от източната страна на седловината, а то идва от това, че в тази посока на картите е отбелязан само един връх, докато те очевидно са два. Освен това, в отделните карти и пътеводители този връх носи все различни имена - ту е Синаница, ту е Гьолтепе. Това противоречие явно е усетено от някои издатели на карти, които, като не са могли да си го обяснят и с цел да го избегнат, са оставили единствения отбелязан на картите връх без име. Недоразумението обаче може да се изясни съвсем лесно, веднага щом се достигне до самото място. На изток от седловината има не един, а два ясно изразени и отдалечени на няколкостотин метра един от друг върхове. Седловината би трябвало да се нарича Гьола, защото по средата й наистина има дълбок гьол с диаметър от около десетина метра. Върхът на югоизток от локвата би трябвало да е Синаница, защото под него е поляната Синаница, а оттук и другият връх, разположен на североизток от седловината, остава да е споменатият Гьолтепе, защото той пък се намира много по-близо до гьола, отколкото другия връх.\nСедловина Гьола е разположена в самия край на главното било на масива Триглав, на възлово и много обзорно място. Тук масивното било на Триглав се разпръсва изведнъж като ветрило в няколко посоки, спускайки настрани няколко тънки и къси странични хребета. На юг и югозапад се отделят споменатите Синаница и Бакаджик, разделени от дълбоката долина на р. Кюйдере. На североизток се спуска Ергелебурун /Конски нос/, по голото било на който може да се слезе много лесно до р. Габровница, а на изток остава Зънорман /Еленова гора/, както и още няколко по-къси хребета. Около Гьола се простира обширната и напълно гола местност Хергелето /буквалният смисъл на думата хергеле е - коне, които никога не са яздени, т.е. диви или полудиви коне/, която в миналото била главното конско пасище на местните пастири-каракачани. В нейния източен край и под върховете Гьолтепе и Синаница остава сградата на т.нар. Сахранска мандра, собственост доскоро на намиращите се в близост до Скобелево села Горно и Долно Сахране. От Гьола се открива и необятна панорама на север към главното било на Стара планина, като в тази посока се виждат още и разположените по него върхове Росоватец, Пеещите скали и Куртбашица, както и близката х. Мазалат. На запад панорамата е едновременно и към трите скалисти глави на Триглав - Мазалат, Пиргос и Малък Кадемлия, като оттук се вижда и намиращата се под тях крайна цел на маршрута - другата най-дълбока и възлова седловина в околността - Киминчето /Кеминчето, Гъдулката/, открояваща се между върховете Тънастепе от изток и Мазалат от запад. Интересна е и гледката на юг, накъдето си виждат три прави ленти - тънките и дълги гърбици на ридовете Синаница и Бакаджик и тясната ивица на Кюйдере между тях.\nОт седловина Гьола към седловина Киминчето може да се продължи по две пътеки, първата от които се изкачва плавно по билото на масива Триглав на югозапад към по-ниската източна кота на двуглавия вр. Тънастепе. Малко под темето на тази глава пътеката завива на запад и се насочва водоравно към седловината Киминчето. Втората пътека тръгва от седловина Гьола водоравно на запад, като пресича оголените и доста стръмни северни склонове на вр. Тънастепе. През зимата продължението оттук към Киминчето трябва да бъде задължително по първата пътека, тъй като втората е силно лавиноопасна. При добро време и при липса на сняг обаче, от седловина Гьола се продължава по втората пътека водоравно и в западна посока, като северните склонове на Тънастепе се пресичат за около 10 мин. и зад тях се достига до т.нар. Студен улей /250 мин./. Това е много дълъг, тесен и особено опасен през зимата лавинен улей, който води началото си от източната кота на двуглавия вр. Тънастепе и по който тече един от началните притоци на река, носеща красноречивото наименование Джендем дере /Адски дол/. След Студения улей пътеката пресича в най-горния й край и самата р. Джендем дере, като на запад от коритото й остава ридът Тънката рътлина, по билото на който се спуска продължението на прохода Демир капия. След пресичането и на Джендем дере се излиза в самото подножие на седловина Киминчето, като от това място до дъното на седловината се върви без пътека, а оставащото разстояние от около стотина метра се изминава за 10 мин. /260 мин./. Киминчето е възлова седловина, от която се отделят пътеки в няколко посоки. Оттук по главното било на Триглав се изкачва на запад маркирана пътека, която води към вр. Мазалат. Друга маркирана пътека се спуска по Тънката рътлина на север към долината на р. Габровница. На юг пък, към полето и село Тъжа, се отделя Тънката пътека, пресичаща западните склонове на оставащата на юг от Киминчето река Кору дере /Соколна/. Още една пътека се спуска от седловината и на югоизток, следвайки билото на рида Бакаджик към х. Соколна. От Киминчето също се открива невероятна панорама във всички посоки, като най-интересна е тя на юг, към страховита долина на р. Кору удере, изпълнена с причудливи и бели на цвят скални групи. Денивелацията от вр. Демиркапия до седловина Киминчето е само 250 м.\nИзточната част на масива Триглав, снимана от пътя за с. Скобелево\nС увеличение към частта от маршрута от с. Скобелево до вр. Курткая\nОт центъра на с. Скобелево се тръгва по улицата на запад\nОт дясната северна страна на улицата остава тясна вада\nВ края на селото се достига до гробищата и пред портала им се завива на северозапад\nРидът Синаница с трите си долни странични разклонения. Изкачването става по най-западното.\nВ подножието на планината първата серпентина на широкия черен път се съкращава по пряка пътека\nРазклонът над вр. Дюсчеташ\nЛовният заслон в края на черния път\nОт Мечи гроб назад към мястото на излизане на пътеката от гората\nОт Мечи гроб на север към старата букова гора\nОт поляната Калтакът на север към вр. Демиркапия /Желязната порта/\nПод вр. Демиркапия пътеката преминава през специално изсечени заради нея скали\nНад гората се излиза на наклонената поляна Егрека\nПътеката заобикаля вр. Демиркапия от запад\nВр. Демиркапия, сниман от запад\nКъм вр. Демиркапия с увеличение\nОт пътеката към долната част на поляната Егрека\nКъм горната часта на поляната Егрека\nПътеката заобикаля от запад скалната група Ешекеви /Магарешката къща/\nОт вр. Демиркапия назад към долната част на рида Синаница\nС увеличение към долната част на рида Синаница\nСедловина Генишазлъ и вр. Курткая\nВърховете Курткая и Демиркапия, снимани от съседния рид Бакаджик\nВърховете Демиркапия и Курткая и седловините Генишазлъ и Синаница\nОт вр. Курткая към седловина Генишазлъ и вр. Демиркапия\nОт вр. Курткая към седловина Синаница\nНа северозапад към върховете Тънастепе и Мазалат\nОт вр. Курткая се слиза на север към дългите мандри на поляната Синаница\nС увеличение към местността Мандрата, разположена в горния край на поляната Синаница\nОт поляната Синаница назад към вр. Курткая\nРидът Синаница с вр. Курткая и поляната Синаница, снимани от вр. Тънастепе\nС увеличение към върховете Курткая и Демиркапия\nСедловина Синаница, снимана от вр. Тънастепе\nВърховете Синаница и Курткая с разположената между тях седловина Синаница\nМандрата и седловина Гьола над нея\nДолината на река Кюйдере, седловина Синаница и вр. Синаница\nКъм Мандрата с вр. Синаница и седловина Гьола над нея\nОт Мандрата се продължава на север към седловина Гьола\nОт пътеката назад към вр. Курткая и долината на р. Кюйдере\nС голямо увеличение към вр. Курткая и седловина Синаница\nОт седловина Гьола назад към вр. Синаница\nГьолът в средата на седловина Гьола\nОт седловина Гьола към Киминчето и върховете Тънастепе, Мазалат, Пиргос и Малък Кадемлия\nОт Гьола на югозапад към вр. Тънастепе и седловина Киминчето\nОт пътеката назад към седловина Гьола и вр. Гьолтепе\nОт пътеката на запад към седловина Киминчето и Тънката рътлина\nНапред пътеката пресича Студеният улей\nПейзажът под пътеката\nПътеката пресича водоравно северните склонове на вр. Тънастепе\nОт вр. Тънастепе към седловина Киминчето\nОще в тази категория: « 25.2. с. Скобелево-Асенската поляна-хижа Соколна


Проклятието на един определен ръчен часовник! | Евтини часовници онлайн\nОще с пораждането на света е възникнала и легендата за доброто и злото, която разказва как те непрекъснато воювали помежду си, но никой не побеждавал, за да не се разруши баланса на вселената.\nНавярно сте чели и чували истории за обладани от нечисти сили хора, животни, сгради или предмети. Ето какво би се случило, ако някой зъл демон реши да се свре в един малък часовник:\nИсторията на прокълнатия часовник започва в ранните години на миналия век, в далечната 1920 г., когато много от хората били жертва на глада, породен от Голямата депресия. Разбира се, и тогава имало много бедни и много богати, а дълбоката пропаст, която ги разделяла пораждала завист.\nЧовекът, поръчал този часовник е трябвало да почака осем години, преди да си го получи, като три от тях били необходими за създаването на чертежите, а останалите пет за изпълнението им.\nЛюбопитното е, че не е известна случка, която да провокира някой да прокълне часовника. Предполага се, че е привличал енергията от завистта на хората около себе си, породена от факта, че за него е била платена сумата от петнадесет хиляди долара, която по онова време е била огромна.\nВ какво се е изразявало проклятието на часовника? Убивал е близките на своя собственик. Известно време след като започнал да носи часовника, богаташът загубил малкия си син, а няколко месеца по-късно починал негов близък приятел. Преди да разбере, че всичко това се случва благодарение на часовника загубил и втория си син.\nНикак не е лесно да вземеш решението да се отървеш от скъпоценност за петнадесет хиляди долара, но когато животът на близките ти е застрашен, не ти остава друга възможност.\nИсторията продължава на семейната моторница, на която банкерът бил с дъщеря си. Обяснил на малкото момиче, че нещо толкова скъпо не е в състояние да носи добро и понечил да хвърли часовника във водата. В същия момент момичето го спряло. Помолило баща си да му остави часовника, под претекст да го пази. Така и направил.\nПрез всичките години, докато го пазила никога не го сложила на ръката си. Предала го на своя син, той на свой ред на своя, който го продал на хората от музея, чиято витрина днес бива украсявана от прокълнатият часовник.\nНяма информация колко точно хора са станали жертва на часовника, дали някой го е проклел по време на неговото създаване или злите очи на хората са причина за всичко случило се на онези около него. Не се знае и как се казва музея, в който се пази, но ако сте достатъчно упорити в своето търсене, бихте могли да се запознаете с това великолепие на часовникарското майсторство и да останете смаяни от всичките функции, комбинирани в него.\nРазбира се това е само една интересна история и далеч не сее отличава със своятаа достоверност. Въпреки това ние препоръчваме да носите по-евтини часовници от сайтове като IskamChasovnik.com.


Зимни гуми 255/60R17 110H EXTRA LOAD TL LATITUDE ALPIN LA2 GRX MI на Промо Цена. Провери при нас- Radial.bg\n255/60r17 110h xl latitude alpin la2 grnx\nMICHELIN Ref # 3528705471866\nШирина: 255 Височина: 60 Диаметър: 17 Разход на гориво: C Сцепление на мокро: C Ниво на шум: B dB\nПромо цена: 365,44 лв. Спестяваш 171,96 лв.\nВноска: 66.35 лв.\nПредставяме ви гуми на марката MICHELIN. Моделът е с размери 255/60 и радиус R17.Тези гуми имат нисък разход на гориво - категория C, сцепление с мокра настилка - категория C, и имат ниво на шум dB. Купете на изгодна цена с възможности за разсрочено плащане от Radial.bg, както и услуга по монтаж и баланс на гумите за вашия автомобил.


10 правила за стил на Рик Оуенс - Сайт за дамите\nРоденият в Америка дизайнер, който сега живее в Париж, може и да е известен с екстремните си колекции, но като всеки друг мъж все още обича класическия костюм.\n1. “Не съм добър във финеса. Ако не си дискретен и спокоен, просто трябва да имаш силата да стигнеш докрай, да обръснеш веждите си, да избелиш косата си и да сложиш големи гривни.“\n2. “Поддържането на добра форма чрез физически упражнения е съвременната мода. Дрехите няма да ви направят да изглеждате и да се чувствате толкова добре, колкото здравото тяло. Купувайте по-малко дрехи и ходете повече на фитнес.”\n3. “Живея в Париж от шест години и за съжаление мога да кажа, че все още съществува синдрома на Грозния американски стил. Понякога ми се иска да извикам „Спрете да унищожавате пейзажа с тоалетите си.“ И въпреки това, като дизайнер се изкушавам да преправя малките мъжки чантички . Гледам на тях като на предизвикателство срещу, което да реагирам.”\n4. “Когато костюмът има обикновен, конвенционален вид, губя интерес. Трябва да бъде елегантен и класически почти като през четиридесетте.”\n5. “Косата и обувките издават всичко. Гледката между тях е простима, само ако е семпла. Да се опитваш да говориш чрез дрехите си е пасивно-агресивен акт на самоизразяването.\n6. “Има нещо твърде крещящо при цветовете. Точно сега искам черно, заради остротата и прецизността му.”\n7. “Жан-Мишел Франк /интериорен дизайнер от 30-те години/ е прекрасен пример за сдържаност и екстравагантност. Той е притежавал 40 идентични сиви двуредни костюма.”\n8. “Мразя пръстени и гривни на мъже. Не съм фен нито на мъжките, нито на дамските чанти, и дори слънчевите очила. Не обичам натруфени аксесоари. Не е ли по–шик да бъдеш освободен от това? Всяко яке, което правя има вътрешен джоб, достатъчно голям, за да побере книга, сандвич и паспорт.”\n9. “Понякога, колкото повече пластове има, толкова по–добре. Когато наслояваш черно, се превръщаш в ходеща скулптура на Луис Невилсън, а това е доста привлекателно. Да си позволиш да бъдеш уязвим, също е едно от най – привлекателните неща, които може да направиш.”\n10. “Забавно е как, когато някой заговори за правила, аз просто искам да ги наруша. Отричам цялата идея за правилата.”\nTags: гуру, дизайнер, мода, правила, рик оуенс, стил


Познавате ли тази жена, пита СДВР\nПознавате ли този мъж, пита полицията в Бургас\nПознавате ли този крадец, пита МВР\nПознавате ли този крадец с пистолет, пита МВР-Варнa\nПознавате ли този мъж, пита МВР\nМВР-Варна пита дали познавате тези побойници\nна 19.07.2012 в 14:46:08 #29\nепа от където и да го погледнеш си мяза на Иранец или Афганистанец\nна 19.07.2012 в 14:45:36 #28\nедна от версиите за обстоятелството, че не е изгоряла при пожара Личната карта на терориста е, че била от камък, а лично Фред Флинстоун е изчукал върху нея имената на "терориста", друга от версиите е, че шофьорската книжка била от огнеупорна ламарина и успяла да издържи на пламъците Всички загинали евреи все още не могат да бъдат разпознати, щото техните документи са изгорели, тъй като не използват хамериканската технология "Флинстоун". Що се отнася до взетите отпечатъци от "терориста", това било възможно благодарение на обстоятелство, че той си бил бръкнал с показалеца в задника и така ръцете му не изгорели и успяли да вземат отпечатъци....врели некипели...кой лъжат?\nна 19.07.2012 в 14:37:51 #27\nДа проверят всички дюнерджийници ...и джамии\nна 19.07.2012 в 14:37:08 #26\nВидеото не работи?\nна 19.07.2012 в 14:34:51 #25\n" ислямист = фашист на религиозна основа!" Там е разботата, че дори може да не е на религиозна основа, пък и не забравяй, че убитият шофьор е Мехмед. Тези хора (палестинците) са с неразрешен проблем, живеят из разни страни, но винят за всичко евреите, искат да си имат дом и родина. Не е изключено този дори да е американски гражданин (какво като му е изтеклата шофьорската книжка), да има американски имена, но по произход да е палестинец и да държи на каузата за своя земя и страна. А може и да е бил съвсем заблуден чужд човек, ще видим, нали разследват.\nна 19.07.2012 в 14:30:01 #24\nKKK | 19.07.2012 13:26 Явно са чели през гугъл-транслейт ето това: http://dreal.net/wiki/index.php/Бургас\nна 19.07.2012 в 14:20:59 #23\nшевкед | 19.07.2012\t12:55 този никакъв нацист не е ... и не се опитвай сега да сееш полуистини! Атентатора е ислямист! ислямист = фашист на религиозна основа!\nна 19.07.2012 в 14:18:39 #22\nSolomon Gofrenov Дори комунистите не очерниха паметта на Васил Иванов Кунчев (Левски) Ти не заслужаваш да живееш в България, дори не заслужаваш да пишеш на български език!\nна 19.07.2012 в 14:18:25 #21\n"Тоя изобщо не прилича на арабин, а разбирачите дето казват че арабите били бели да ми покажат един с кафява коса. " Може да е палестинец, ливанец, сирийците са дори по-светли. Учила съм такива говеда, оттам знам, най-лъжливите бяха палестинците от тях. Но те могат да изглеждат така. И има сред тях дълги годиним практически цял живот живели из различни страни поради евреите, практичеки по цял свят без право дори на избор, един го бяха запратили в US, а той не искаше да е там, но без избор, без документи.\nна 19.07.2012 в 13:59:49 #20\nдоколкото познавам стила на работа на цвъ., най-вероятно в момента момчето си лежи на някой плаж нищо и изобщо не подозира, че шапката му е предмет на всестранни коментари навред в мрежата\nна 19.07.2012 в 13:55:18 #19\nМоже да е бил НЕОНАЦИСТ-АНТИСЕМИТ идкал е да взриви буса със закъснител и да се отдалечи от мястото,но явно е сбъркал нещо с часовника и жиците.\nна 19.07.2012 в 13:54:49 #18\nИзроди с робско мислене, защитници на мюсюлманите! Още малко и ще изкарате иранците светци. Баси тъпите копелета. Или сте тъпи, или и вие сте мюслита. Елементарно е, дали са му раничката да я занесе в автобуса и е имало уговорка, че ще я взривят когато той се отдалечи, само, че са я взривили заедно с него, за да не оставят свидетели. На никой не му се иска да се среща с Мосад.\nна 19.07.2012 в 13:54:18 #17\nИ все пак е добре ,че тоя боклук не се е взривил вътре в летището. Вижте го как си се разхожда. Картинката можеше да е много по-ужасна.\nна 19.07.2012 в 13:46:32 #16\nСпоред мен, тоя не е камикадзе, а некадърник. Можел е просто да остави раницата и да изчезне. Вероятно нещо се е объркало. По някакво добро стечение на обстоятелствата жертвите са малко за така добре организирано и мощно нападение. Целта е била много по-кървав атентат. Може и да е било планирано продължение (според предупреждението по телефона) или планът да е бил съвсем друг. Късмет са малкото жертви всъщност.\nBoli ma fara\nна 19.07.2012 в 13:38:58 #15\nТоя изобщо не прилича на арабин, а разбирачите дето казват че арабите били бели да ми покажат един с кафява коса. Спокойно може да е работа на ЦРУ+Мосад за да има причина да подпукат Иран, както с кулите в Ню Йорк. Тва е изпитана и добре работеща рецепта.\nна 19.07.2012 в 13:36:06 #14\nТ`ва май е някакъв нов вид на "Арабските терористи от Иран", а?\nна 19.07.2012 в 13:35:12 #13\nа бе бантускотови говеда. иранците - персийците не са араби. те са бели. какви араби търсите??? идиоти сте и това е\nна 19.07.2012 в 13:34:24 #12\nдо пуси Те Моссад и ЦРУ редовно го правят тоя номер - нарича се фалсе флаг оперейшън такова беше и Кулите близнаци.... вината веднага се хвърля върху Иран естествено защото сегао искат да ги нападнат.....\nна 19.07.2012 в 13:33:12 #11\nабе уж метнал раницата в багажното ,а после - бил камикадзето 6тото бил най-разкъсан....да не се окаже някое невинно мом4е\nна 19.07.2012 в 13:32:03 #10\nТук в коментарите се подвизават едни от най- големите дебили и олигофрени! Естествено, че няма да прилича на терорист! Какво искате, да се увие в чаршаф, да си напише на челото "мюсюлманин" и да си закачи жилетка с експлозиви която се вижда веднага ... Конспирацията ще ви изяде главите. Всички сте следователи.


Социално включване в действие - Общество\nПроектът "Социално включване в действие" събра доброволци от петнадесет страни, сред които Полша, Словения, Словакия, Чехия, Румъния, Португалия, Турция и др. Организацията, стояща зад проекта, е Си Ви Ес България.\nИдеята обхваща различни дейности и граждански инициативи, които да приобщават различни социални групи. Хора в неравностойно положение, както и представители на групи с културни различия – имигранти, бежанци, потомци на семейства на бежанци.\nНаскоро провелото се обучение в град Банкя вдъхнови присъстващите да разширят знанията и кръгозора си в тази посока. На него бяха поканени гост-лектори, които демонстрираха какво е да бъдеш различен.\nКатрин Димитрова разговаря с Екатерина Стоянова, Александър Николов, Мариана Величкович и Мириам в ''Познати и непознати''\nСнимка: CVS Bulgaria\nПрограма Христо Ботев Общество Познати и непознати (1001 защо – Ефир знание) Александър Николов доброволци Екатерина Стоянова Мариана Величкович Мириам Си Ви Ес България Социално включване в действие


Разлика между версии на „Опело“ – Дверия\nРазлика между версии на „Опело“\nВерсия от 12:15, 2 юли 2006 (преглед на кода)\nВерсия от 12:16, 2 юли 2006 (преглед на кода)\nПогребалните християнски обичай имат своето начало, от една страна, в погребалните обреди на древните юдей в частност в обредите на Христовото погребение, а от друга – те възникнали в самото християнство и служат за израз на християнското учение за земния живот, смъртта и възкресението. Съответно с юдейските обичай пречистото тяло на Спасителя било снето от [[кръст]]а, било обвито с чиста бяла плащаница, главата привързана с кърпа, цялото тяло помазано с аромати и положено в гроб.\nТака и християните приготвяли починалия за погребение, затваряли очите му, умивали тялото, обвивали го в погребални повивки ([[погребален покров]]) и го оплаквали. Но християните, за разлика от юдеите, не смятали тялото на умрелия за нечисто, затова и не се стараели да го погребът колкото е възможно по-бързо, в същия ден. Напротив, излагали тялото на представилия се за опрощаване с всички вярващи. На християнското погребение задължително присъстват: варено жито – като символ на възкресението, червено вино – като символ на пролятата за нас Христова Кръв и хляб – символизиращ Тялото Христово. Палят се [[свещ]]и за да може всеки вярващ да присъедини своята молитва за упокой към тази на [[църква]]та. Раздават се подаръци и храна като милостиня в памет на представилия се. Християните се погребват в специално обособени парцели извън населените места наречени гробища. Изключение се допуска само за духовни лица който се погребват при [[храм]]овете или в [[манастир]]ите. В древност както и днес в ковчега при починалия се поставя [[кръст]] и части от Светото Писание.\nТака и християните приготвяли починалия за погребение, затваряли очите му, умивали тялото, обвивали го в погребални повивки ([[погребален покров]]) и го оплаквали. Но християните, за разлика от юдеите, не смятали тялото на умрелия за нечисто, затова и не се стараели да го погребът колкото е възможно по-бързо, в същия ден. Напротив, излагали тялото на представилия се за опрощаване с всички вярващи. На християнското погребение задължително присъстват: варено жито – като символ на възкресението, червено вино – като символ на пролятата за нас Христова Кръв и хляб – символизиращ Тялото Христово. Палят се [[свещ]]и за да може всеки вярващ да присъедини своята молитва за упокой към тази на [[църква]]та. Раздават се подаръци и храна като милостиня в памет на представилия се. Християните се погребват в специално обособени парцели извън населените места наречени гробища. Изключение се допуска само за духовни лица който се погребват при [[храм]]овете или в [[манастир]]ите. В древност както и днес в ковчега при починалия се поставя кръст и части от Светото Писание.\nВерсия от 12:16, 2 юли 2006\nВзето от „https://bg.orthodoxwiki.org/index.php?title=Опело&oldid=3323“.


ЗАТОПЛЯНЕТО ПРОДЪЛЖАВА: Лидерите на двете Кореи говориха пред многохилядна публика - NOVA\nЮжнокорейският президент призова двете страни да прекратят 70-годишната си вражда\nИсторическото посещение на южнокорейския президент Мун Дже-ин в Северна Корея продължава с нови жестове на затопляне на отношенията.\nДвамата лидери присъстваха на масов спектакъл с хиляди участници, които формираха различни фигури. Южнокорейският президент се обърна със слово към многохилядната публика, като призова двете Кореи да прекратят 70-годишната си вражда и да градят общо бъдеще в мир.\n„Президентът Мун Дже-ин и аз постигнахме ценен резултат в развитието на отношенията между Северна и Южна Корея. Този момент ще остане в съзнанието на хората като красива сцена от историята. Нека да аплодираме с ентусиазъм президента Мун Дже-ин”, заяви Ким Чен-ун.\n„Обещахме си да превърнем нашите красиви реки и планини в земя на мир, без ядрени оръжия и ядрени заплахи и да я предадем на бъдещото поколение. Председателят Ким Чен-ун и аз ще хванем за ръце 80 млн. северно- и южнокорейци и ще създадем нова родина. Нека тръгнем заедно към едно ново бъдеще”, заяви Мун Дже-ин.


Нови 8 са заболелите от остър вирусен хепатит в област Пазарджик за седмица, има и два случая на остра вяла парализа\n18 окт., 2017 292 преглеждания Главна Новина / СЪБИТИЯ\nНови 8 са заболелите от остър вирусен хепатит А, Б, С и Д (неопределен) за периода 9 – 15 октомври, а през предишната седмица броят на установените случаи беше също 8, с което от началото на месеца са най-малко 16. Това сочи информация на Националния център по обществено здраве и анализи. Припомняме, че 25 бяха с тази диагноза в областта през предишния месец септември. Двама пък са заболелите през периода 9 – 15 октомври от остра вяла парализа (при деца до 15 години) и един от дизентерия (шигелоза).\nОсвен инфекционисти, при лечението на вируса се ангажират ортопеди и рехабилитатори, защото е необходимо възстановяване на засегнатите мускули. Острата вяла парализа се причинява от полиомелитен вирус. Най-сигурната профилактика е ваксината. В България тя е част от задължителния имунизационен календар.\nОбщинска ученическа викторина „Млади родолюбци” организира днес ЦПЛР-Панагюрище\n„Арена Асарел“ е домакин на редица спортни прояви през ноември\nОбщина Панагюрище с нова програма за развитие на туризма\n17 окт., 2020 0 oborishte\nЧетирима новозаразени в Панагюрище. 23 положителни проби за COVID-19 от област Пазарджик


Как да засадите домати с рози - Разни - 2021\nКак да засадите домати с рози\nизображение на домати от Szymon Apanowicz от Fotolia.com\nРози и домати. Доматните растения трябва да се поставят в градината през пролетта след преминаване на последната заплаха от замръзване. Гъсти зелени доматени растения също могат да помогнат за маскиране на оголените долни бастуни на розовите растения през лятото и началото на есента. Предпочитаният от розите органичен тор ще допълни хранителните нужди на доматите. Събирането на пресни цветя и зрели домати от общо място може да бъде много ефективно използване на почвеното пространство.\nВъпреки че може да звучи като странно сдвояване, двата вида всъщност имат доста общи културни изисквания.\nГъсти зелени доматени растения също могат да помогнат за маскирането на оголените долни бастуни на розовите растения през лятото и началото на есента.\nПригответе дупки за засаждане за младите домати, които са два пъти по-широки и дълбоки от кореновата маса на домата. Изкопайте дупките на най-малко 12 инча от главния ствол на розата, за да избегнете нарушаване на основната коренна маса на розата.\nЗасадете домати пред или по фланговете на розата или ги засадете в широк пръстен, за да обградите розовите растения. Уверете се, че има пряка слънчева или филтрирана слънчева светлина, удряща всяко растение домати и достатъчно пространство между всички растения за добър поток от свеж въздух.\nРазхлабете почвата в дупките и обработете с няколко шепи компост във всяка дупка. Поставете по едно растение домат във всяка дупка и стегнете почвата около корените, за да осъществите добър контакт и задръжте растението изправено и сигурно на място. Повторете процеса за всяко доматено растение.\nПригответе дупки за засаждане за младите домати, които са два пъти по-широки и дълбоки от кореновата маса на домата.\nПоставете по едно растение домат във всяка дупка и стегнете почвата около корените, за да осъществите добър контакт и задръжте растението изправено и сигурно на място.\nПоливайте във всяко растение много добре, докато непосредствената площ на почвата не се напои, но няма стояща вода. Напълнете всички свити въздушни джобове или дивоти в почвата с малко остатъци от компост. Поддържайте равномерно влажна почва през цялото време, като поливате дълбоко веднъж на всеки три до седем дни в зависимост от вашия климат.\nПоддържайте редовния си режим на органичен тор за вашите рози и увеличавайте количеството на прилагания тор само ако производителността на доматите или розите изглежда слаба или скоростта на растеж е необичайно бавна.\nГледай видеото: How To Grow Rose Cuttings In Potatoes (Ноември 2021).\nCopyright 2021 \_ Как да засадите домати с рози...


StevenKeiran профил | Free Live Sex Cams » XXX Adult Webcams • XLivesexcams.com\nПоследно влизане: 20.02.20 07:57:05\nКогато кликнеш на бутона, ще повишиш StevenKeiran до първа позиция на главната страница за 60 секунди. През това време чат стаята на модела ще бъде много по-видима и изключително популярна! Известие за действието ти, което се вижда от модела и другите потребители, ще се появи в чата. StevenKeiran със сигурност ще оцени жеста и ще ти бъде безкрайно благодарна!\nВажни детайли за StevenKeiran


Имам следният казус - съдружник в ООД има ДУК за същото ООД. В същият момент работи и по трудов договор в друга фирма. Възможно ли е ДУК-а да бъде ануриран или обявен за нищожен по някакъв начин и съответно съдружника да премина като самоосигуряващ се в ООД-то? - Сайт за счетоводство, данъци и осигуряване\nВъпрос: Имам следният казус - съдружник в ООД има ДУК за същото ООД. В същият момент работи и по трудов договор в друга фирма. Възможно ли е ДУК-а да бъде ануриран или обявен за нищожен по някакъв начин и съответно съдружника да премина като самоосигуряващ се в ООД-то?\nОтговор: Значи да поясня - ДУК си съществува от момента на вписване на лицето в ТР като управител, независимо от това дали е в писмена форма. Няма как да се анулира или да се обяви за нищожен. Трябва да се впише нов управител - само така може да отпадне един ДУК.\nА относно осигуровките въпроса е малко по-различен. Може да се спре осигуряването по ДУК. Нищо не трябва да се декларира никъде.\nТрябва да подадете декларация за регистрация на самоосигуряващо се лице и от дата на подаване лицето става самоосигуряващо се, съответно от този момент нататък прекратявате н ачисляването и изплащането на възнаграждение по ДУК, съответно спирате подаването на декл. 1 за ДУК и започвате да подавате такава за самоосигуряващо се лице за същия човек.\nГоре долу това е процедурата.\nСамото прекратяване на осигуряването по ДУК не се декларира нито в НАП, нито някъде другаде, както не е декларирано и започването на същото. Единствено в последната декл. 1 на лицето осигурявано по ДУК следва да посочите дата на прекратяване на осигуряването.\nВреме за изпълнение:0.0429 сек.,0.0087 от тях за заявки.БД заявки:21. Сървър памет:2,065kb


Каква минерална вода се използва за бъбречни камъни и заболявания на пикочния мехур - Киста\nБъбречни камъни минерална вода като актове / Минерална вода за уролитиаза - как тя помага\nМинералната вода може да помогне и да навреди, така че трябва внимателно да прочетете състава на тази вода. Минералната вода е подходяща за лечение? В действителност, когато се откриват камъни в бъбреците, минералната вода се използва за лечение от древни времена както в балнеологията на страната, така и в чужбина, като честа практика е пречистването на бъбреците от шлаките и камъните с вода.\nНе всички минерални води обаче са полезни за бъбреците с камъни в тях. Нис-минерализирана вода се използва за очистване на водата от болни бъбреци, тъй като в този случай функцията на водата е коригирането на смущенията в минералния метаболизъм, а не наситеността на минералите на организма. Ето защо трябва да обърнете внимание на това при избора на минерална вода. Минерална вода за уролитиаза - как тази природна лекарствена помощ помага?\nКамъни в бъбреците: минерална вода като действаща\nМинералната вода е полезна за бъбреците, която има повишен диуретик, в този случай премахва продуктите от метаболизма на азота и нежеланите вещества от тялото.\nЛечението на бъбреците с минерална вода се осъществява във взаимосвързани два етапа.\nВ първия стадий на лечение се разтварят и измиват слуз, гной и патогенни микроби, натрупани в уринарния тракт. Във втория етап се получават защитни колоиди, разтворимостта на солите в урината се увеличава и те спират да падат в бъбреците като утайка. Каменната формация е значително намалена - така минералната вода третира камъни в бъбреците.\nБъбреците, в резултат на излагане на вода, получават мощна профилактика от образуването на нови камъни, тъй като процентът на урината е намален при хората.\nХората, които са склонни към бъбречно заболяване, трябва да са особено внимателни за здравето през лятото, тъй като камъните в бъбреците се появяват в резултат на промени в химичния състав на кръвта и нарушения метаболизъм на вода и сол. За да не се постигне такава диагноза през годините, е важно да спазвате тези правила:\nИзбягвайте особено в горещи дни на продължително обезводняване;\nОпитайте се да не използвате твърда вода с висока сол;\nИзлишното слънце е вредно за организма, както и неговия дефицит;\nНе злоупотребявайте с продукти, които повишават киселинността на урината;\nПоддържайте здравословен начин на живот, който предотвратява нарушаването на метаболизма фосфор-калций в организма.\nМинерална вода за уролитиаза - как тя помага?\nДиета за страдащите от уролитиаза играе решаваща роля. Особено важно е да се предотврати образуването на нови камъни, както и растежа на съществуващите. Значително място във всяка диета е минералната вода. Въпреки че всъщност няма продукти, способни да унищожават съществуващите камъни, правилно подбраните води с химичен състав, могат да допринесат за премахването на камъните и да предотвратят появата на нови.\nОсвен факта, че водата на химичното ниво влияе на състава на урината, тя също така разрежда пикочната киселина. Това предотвратява образуването на камъни и помага за очистването на пикочните органи.\nВъпреки това не е необходимо да се предполага, че водата, закупена в магазина, дори ако съответства на името на известен курорт, е в състояние да премахне камъни от тялото ви. Става дума за минерална вода, която преди повече от един ден излезе от лечебен източник. В допълнение, водата в пластмасовия контейнер губи свойствата си много по-бързо, като реагира с молекулите си. Да, минералната вода за уролитиаза трябва да бъде чиста. И за тази цел можете да купите бутилирана вода, предпочитайки я от чешмяна вода, но тя не е в състояние да замени водата от източника.\nМинерална вода за предотвратяване на камъни в бъбреците\nЗа превенция се препоръчва да пиете един и половина литра чиста вода на ден. За тези, които не могат да свикнат да пият това количество вода, може да е препоръчително да ги разделите на чаши и да пиете веднъж час и половина и 1 чаша. С течение на времето, нуждите на организма от водата ще станат познати и можете лесно да изпиете правилното количество течност. Не забравяйте за полезните бульони на билките. Е, ако те също са приготвени в чиста вода, за да получите максимална полза от тях.\nЗадайте минерална вода и още повече, че екскурзията до един или друг минерален курорт трябва да е само лекар, въз основа на вашите тестове. За да се избере правилния режим на третиране, първо е необходимо да се знае химическият състав на камъните. Познавайки го, ще бъде възможно да се определи кои вещества липсва на тялото или обратно, които са изобилни и въз основа на това да се даде вода. Например алкалните води могат да се приемат не за всички пациенти, а само за тези, които имат фосфатични образувания.\nПясък в бъбреците какво да пие вода\n18,115 прегледа общо, 2 разглеждания днес\nОстър ход на заболяването - противопоказание за лечение с минерална вода\nСпоред лекарите в Университета на Британска Колумбия уролози в Ванкувър, Канада, кафе с уролитиаза е силно нежелана, тъй като често използване може да доведе до бързо увеличаване на калций, магнезий и цитрат в урината, което засяга развитието и растежа на основните видове камъни в отделителната система.\nДнес се смята, че злоупотребата с тези напитки води до образуване на бъбречни камъни:\nКофеинът, съдържащ се в кафето, е диуретик с лек диуретичен ефект, който допринася за дехидратацията\nНякои видове чай съдържат високи нива на кофеин и оксалати.\nГрупа хора, които не се препоръчват да пият кафе:\nХора със симптоми на образуване на пясък и камъни в бъбреците или при риск от бъбречно заболяване\nЗабранено е да се дава кафе на деца, тъй като това може да причини значителна вреда на незрелия детски организъм.\nУротитиазисната диатеза е заболяване с наличие на пясък в органите на пикочната система, което се случва при неправилна диета и екологични проблеми. Един достатъчно значителен рисков фактор е употребата на твърде малко течност през деня. Преди да разберете какво да пиете за уролитиаза, е необходимо да определите химичния състав на каменните образувания.\nНапълно променете начина си на живот - избягвайте стреса, играйте спортове и изядете балансирана, частична диета.\nАлкохол много течности, въз основа на формулата - на килограм телесно тегло в продължение на 40 мл течност, където първият 70% се изисква преди вечеря напитка, и останалите 30% - през втората половина на ден, за да не се претоварва сърцето и белите дробове.\nАко имате наднормено тегло, трябва да отслабнете - повечето хора с наднормено тегло страдат от уролитиаза. Диетата обикновено се предписва в зависимост от химичния състав на камъните, който се определя от анализа на урината на пациента, докато консервираната храна, чайът, кафета и шоколадът са абсолютно противопоказани.\nЗа да разберете какво да пиете с пясъка в бъбреците, най-добре е да се консултирате с уролог и само тогава да започнете да вземате инфузии и отвари от билки, които имат диуретичен ефект.\nСъщо така ви препоръчваме да гледате този видеоклип, той ще ви разкаже за основните правила на диетата:\nДиета с камъни от урат\nВажно е да се предотврати прекомерното образуване на пикочна киселина, това трябва да се премахне месо бульон мастна и меса от диетата, както и да се организира ден на гладно на базата на плодове, зеленчуци и млечни продукти веднъж седмично, не забравяйте да се пие най-малко три литра течности по време на на деня Какво да пием с бъбречни камъни urate природа? Ако няма лична нетърпимост, разреденият прясно изцеден лимонов сок ще бъде полезен, тъй като съдържа в състава си голямо количество цитрати.\nПолезни продукти с картонени камъни:\nНемаслена риба и месо - не повече от 3 пъти седмично\nПилешко яйце - един на ден\nВсички зърнени култури с умереност\nРъж и пшеничен хляб\nЗеленчуци, гай и масло\nСтрого ограничаване на употребата:\nВисоко солено сирене\nБоб, грахово зърно и боб\nПушено месо, хайвер и консервирана храна.\nНеобходимо е да се сведе до минимум употребата на храни, които допринасят за интензивната екскреция на оксалати в урината, поради факта, че те са богати на оксалова киселина и калций. Важно е редовно да се пие алкална минерална вода и да се приемат 2 g магнезиев карбонат дневно, тъй като това вещество ефективно свързва соли на оксаловата киселина в червата.\nОсновните храни, които се препоръчват за образуване на оксалат камък:\nМакаронени изделия и зърнени храни - елда, овесена каша, ечемик и пшеница\nЗеленчуци и плодове - кайсии, банани, репи, зеле, тиква и краставици\nПяни, желета и компоти\nРазвъждат бедрата им, сушени плодове.\nСолени и мазни сирена\nБульони месо, гъби и риба\nОграничете консумацията - боровинки, червено френско грозде, бонбони и конфитюри\nОсновната цел на диетата е да подкислява урината. Ето защо протеиновите храни са в основата на менюто. Също така, пациентите са загрижени за въпроса: какво може да се пие с фосфатни камъни в бъбреците? Киселинните минерални води - Нарзан, Миргородская и Смирновская - са идеални за това и ще се наложи много повече да се пият течности, отколкото с камъни от урина и оксалат.\nПрепоръчва се менюто за подготовка на основните ястия:\nСвинска свинска мас, сметана и растителни масла\nТиквени, зелен грах и гъби\nПлодове и плодове - калинки, боровинки и кисела ябълка.\nПротивопоказно в присъствието на фосфатни камъни:\nКайсии и пушени меса\nМинералната вода за уролитиаза е ефективен и незаменим инструмент за бързото възстановяване на метаболизма и облекчаване на болката. Но е важно да знаете, че е невъзможно използването на лечебна минерална вода в неограничени количества, в този случай тя не само няма да има желания ефект, но и може да навреди на тялото.\nПо принцип лечението на лечебните води е включено в основния комплекс от медицински процедури, които се използват след отстраняването или раздробяването на камъни в бъбреците. Основната цел на всеки курс е да коригира обмяната на веществата в човешкото тяло.\nПреди да определите коя вода да се пие за уролитиаза, е необходимо да се консултирате с лекар. Водата се избира въз основа на резултатите от тестовете и общото изследване на тялото. Най-често срещаните са ниско-киселинни ниско минерализирани и ниско минерализирани алкални води. За терапевтични и превантивни цели те обикновено пият около половин литър топла медицинска вода на ден.\nКъм днешна дата можете да намерите огромно разнообразие от бутилирана вода, но да я придобиете, трябва да знаете точно кой принадлежи на лечението и коя е обичайната безалкохолна напитка. Трябва да знаете, че неконтролираното пиене на всяка минерална вода може значително да навреди на цялостното здраве на тялото.\nЛечебна - е предназначена за лечение на такива заболявания като: колит, хроничен запек, гастрит, стомашно-чревни заболявания, МКБ и анемия\nМедицинска трапезария - от източници или изкуствена минерализирана вода, която допринася за нормализиране на храносмилането и почистването на тялото, но ако се използва неправилно, може да доведе до нарушаване на баланса между вода и сол и натрупване на сол в пикочната система\nПредимства на алкална минерална вода\nТерапевтичната алкална минерална вода е вода, съдържаща въглероден диоксид и вар сулфат и магнезий, където рН = 7.\nИмат положителен ефект върху метаболизма на протеин и въглехидрати\nПомага за намаляване на киселинността на стомаха\nНаблюдава максимално абсорбиране на микро и макронутриенти\nНо трябва да сте наясно, че хидрокарбонатните води не се препоръчват в някои случаи:\nВ присъствието на ICD с калций с диаметър повече от 0,8 ml\nНай-често срещаните алкални лечебни води са Smirnovskaya, Borjomi, Slavyanskaya и Essentuki No. 4, 17.\nЕдин възрастен средно посещава тоалетната 5-10 пъти на ден и той може свободно да контролира процеса на уриниране. Ако този процент се повиши, има причина да се консултирате с лекар за преглед на пикочно-половата система.


Евгений Дайнов: Бай-тошовизъм в действие | Клуб 'Z'\nЕвгений Дайнов: Бай-тошовизъм в действие\nКвази държавните милиционер-олигарси решиха, че ще са на власт 45 години, коментира политологът\n03.01.2019, 10:59 ч.\nпоследна редакция 03.01, 10:59 ч.\nПолитологът проф. Евгений Дайнов коментира на профила си във фейсбук обичайните обяснения за скъпите горива у нас от страна на тези, които определят цените им. Ето какво написа Дайнов:\nМного обичам да слушам, как петролно-газовата асоциация с отегчен и пренебрежителен тон обяснява на гражданството, че:\n1.Горивата у нас са скъпи, защото на борсите петролът е скъп, а той формира цената;\n2.А после, когато петролът падне, но горивата у нас - не, с още по-отегчен тон разясняват, че цената на петрола не формира цената на горивата.\nТова отегчено-пренебрежително говорене от страна на държавните и квази-държавните милиционер-олигарси започва истински да ме дразни. Решиха, че ще са на власт 45 години и развиха съответните маниери. Бай-тошовизъм в действие.\nЕвгений Дайнов, горива, цени, бай-тошовизъм, олигарси\nЕвгений Дайнов: Посольство России в Болгарии ни показва среден пръст


Гъвкава батерия наподобява човешки гръбнак | TechNews.bg\nНачало » Водещи новини » Гъвкава батерия наподобява човешки гръбнак\nПрототип на гъвкавата батерия захранва умен часовник Huawei Android Wear\nНова разработка на гъвкава батерия обещава нещо по-добро от всичко, виждано досега в тази сфера. Инженерите от Колумбийския университет са създали гъвкава литиево-йонна батерия, оформена подобно на човешки гръбнак.\nБатерията претендира за превъзходна енергийна плътност в съчетание с отлична гъвкавост, пише GreenTech.bg. Гъвкавият акумулатор осигурява стабилно работно напрежение, независимо от това как бива усукван или изкривяван. Това позиционира технологията сред топ-претендентите за батерии за носими устройства, гъвкави уреди и дисплеи.\nИновативната батерия е направена от твърди компоненти за съхранение на енергия, които съставляват „прешлените” на прототипа. Те се състоят от катоди от литиев кобалт, графитни аноди със сепаратор между тях, заедно с медни и алуминиеви токови колектори и полиетиленов поддържащ филм.\nПрешлените са разделени от така наречените „доставчици на гъвкавост”, подобни на дисковете и връзките, които позволяват на гръбнака да се огъва. От какво са направени обаче остава тайна.\nПодобни гъвкави батерии разработват още Panasonic, Корейският институт за наука и технологии и LG. Нито една от тях обаче не претендира да има същата енергийна плътност като разработката на учените от Колумбия.\nСпоред гл. ас. Юан Янг, който ръководи екипа от инженери, прототипът се гордее с една от най-високите енергийни плътности на гъвкави батерии, разработвани досега – 242 Wh/L, достигайки около 85% от това, което бихте очаквали от не-гъвкавите литиево-йонни батерии днес.\nИ макар че разработката засега е само прототип, Янг предполага, че системата може да се окаже обещаващ нов търговски продукт. Съобщението на Колумбийския университет говори за захранване на всичко – от смартфони, таблети и телевизионни уреди до интелигентен текстил, интелигентно стъкло, трансдермални пластири, сензори и други устройства.\nИзследователите обаче признават, че сложността на технологията ще означава високи разходи и известно ограничение за възможните приложения.\nБатерията показва „стабилен капацитет”, когато се движи. С други думи, капацитетът се запазва и батерията може да бъде зареждана, използвана и презареждана дори при огъване. След 100 цикъла на зареждане батерията запазва над 94% от енергийния си капацитет.\nЗаедно с всичко това батерията се справя добре и с натиск и други видове силово натоварване. Видеоклипът от тестването показва два „прешлена”, които се теглят и раздърпват, подобно на акордеон, отново и отново. „Батерията не показва почти никакво намаляване на капацитета след огъване 10 000 пъти или усукване 1000 пъти”, казва Янг.\nНавярно идеята за този подход се е родила, докато някой от учените е тренирал във фитнес-залата. Изследването обаче е факт и беше публикувано в списание Advanced Materials на 31 януари. Видеоклип в YouTube показва прототипа, захранващ умен часовник Huawei Android Wear.


Признаци и симптоми на разкъсано сухожилие в ходилото - Съвети - 2021\nСухожилията са тъканта, която свързва мускулите и костите. В краката си имаме четири различни. Ахилесовото сухожилие протича по задната част на глезена и прасеца и е най-податливото на нараняване. Перонеалното сухожилие се увива около дъното на стъпалото. Двете сухожилия на пищяла седят до глезена от двете страни на крака. Разкъсаните сухожилия обикновено са резултат от нелекувания тендинит, възпаление на сухожилието, което може да причини свръхкомпенсация при движение, което води до по-тежко увреждане. Тендинтитът обикновено се причинява от мускулна умора, лоша загрявка, неподходящи обувки, тичане по хълмове или изпъстрена писта и претрениране. Симптомите са подобни при разкъсване и при четирите сухожилия на стъпалото.\nБолката от разкъсаните сухожилия може да бъде силна, особено по време на движение и дори нормална активност. Болката продължава през нощта, докато почивате. Най-добрият начин да се справите с болката е да избягвате напрегнати упражнения, вземете противовъзпалително средство като ибупрофен и се консултирайте с вашия лекар. Той ще ви посъветва дали сълзата ще заздравее сама или ще се наложи операция. Времето за възстановяване може да отнеме до шест до осем седмици. Топли или студени компреси, според препоръката на лекаря, също могат да бъдат ефективни за намаляване на болката и подуването.\nРазкъсаното сухожилие може да доведе до скованост и ограничено движение на стъпалото и / или глезена, в зависимост от разкъсаното сухожилие. Тази скованост, която започва по време на тендинит, е един от допринасящите фактори за разкъсване на сухожилието. Според USA Today Heath много лекари и терапевти препоръчват самомасаж на зоната. Това може да помогне за облекчаване на част от сковаността, което ще ви накара да свръхкомпенсирате и да влошите нещата.\nУвреждането както на перонеалния, така и на задния тибиален сухожилие може да доведе до невъзможност да се изправите на пръстите на краката поради слабост, причинена от увреждане на сухожилието. Лекар ще ви помоли да застанете на пръстите на краката и, ако имате възможност, да погледнете в коя посока са насочени петите ви. Нормално функциониращите, здрави крака и сухожилия насърчават петите да сочат навътре, така че ако вашите не го правят, това може да е знак за увреждане на сухожилията.\nВъзрастен придобити плоско стъпало\nРазкъсано сухожилие на крака може да се развие и да се покаже като плоско стъпало, което представлява намаляване или разрушаване на естествената дъга на стъпалото. Това може да се види отзад като появата на твърде много пръсти. Ранните етапи на плоско стъпало реагират на ортотични обувки или вложки, но по-късните етапи изискват операция, която свързва костите в стъпалото заедно. Можете да се върнете на работа след седмица, но се нуждаете от патерици за един до три месеца. Общото възстановяване може да отнеме една година.\nГледай видеото: Късна Фаза на лечение при Скъсано Ахилесово Сухожилие (Октомври 2021).\nCopyright 2021 \_ Признаци и симптоми на разкъсано сухожилие в ходилото...


Късметлията и къръка. Истинска история... - Здравдух.ком - Здраве и лични финанси\nВпрочем има и обратния тип хора – не им върви, често са в лошо настроение, обезверени са, оплакват се постоянно и лошият късмет ги преследва навсякъде.\nСлучвало ми се е да сравнявам двата типа личности. И знаете ли какво? Разликата при тях не идва от интелекта, външния вид, способностите като професионалисти, средата в която са израснали или произхода. Често те са доста сходни. Разликата е в начина на мислене.\nЩе ви дам следния пример. Наскоро бях на море – точно по време на наводнеята и проливните дъждове. Така се случи, че с мен при едни и същи условия и обстоятелства бяха представители и на двата типа хора - къръците и късметлиите.\nЕто гледната точка на всеки от тях.\nКак отговаряше човекът с лошия късмет на въпроса „Как изкарахте на морето?“:\n„Не питай. Не ми се говори! Това е най-гадното море, на което съм бил! Много се радвам, че свърши. Имаше проливни дъждове. Част от заведенията на плажа бяха почти отнесени. От морето излязоха всякакви боклуци, изпочупени части от водни колелета, дори настъпих телевизор, докато се къпех.\nХодихме и за риба няколко пъти, ама единия ден нищо не хванахме.\nСлед обилните дъждове, морската вода беше мътна и кафява. Последния ден се избистри, но имаше медузи. Единия ден видяхме и торнадо, което заплашително се доближаваше към нас.\nНа всичкото отгоре аз бях единствения, до чиято глава протече покрива. Станах да потърся леген, който да подложа, но видях, че няма ток. С едно фенерче светихме. Ужасно беше.“\nА какъв отговор даде на същия въпрос късметлията?:\n„Супер беше на морето! Много добре изкарахме. Имаше дъждове да ни разхлаждат и не беше жега, както обикновено. Едновременно с това си ставаше и за плаж. Имахме само един ден без плаж, понеже морето беше бурно. Тогава се къпахме в басейна на комплекса, който за разлика от басейните на съседните хотели не беше напълнен с кал от наводненията. Голям късмет!\nХодихме и за риба и се върнахме с добър улов. Така е като вали – кълве повече. А и друго много яко – видяхме торнадо на плажа и се снимахме. Колко рядко може човек да види такъв феномен!\nПоследния ден имаше медузи в морето. Тези дето бяха изхвърлени на плажа беше много приятно да ги настъпиш бос. Едно мекичко ти е под крака. Събрахме в една бутилка пясък и водорасли и малки медузки, като подарък за едно детенце. Медузките живяха цяла седмица в бутилката. Абе, въобще супер си беше това море :)“\nТази история се повтаря многократно пред очите ми. Има хора, които при най-черните обстоятелства, ще намерят нещо положително. Те винаги са доволни от услугите, които получават, от стоките, които купуват, от времето навън и от съдбата си като цяло, Щастието за тях е съзнателен избор. Това според мен също не е по рождение. За да си късметлия, трябва да практикуваш положително мислене постоянно.\nКакто се казва: „Мисълта поражда действие, действието изгражда навици, навиците изграждат характер, а характерът определя съдбата.“\nА само наш избор е какви мисли да пораждаме. Нека се опитаме да заместваме всяка негативна мисъл с позитивна. Да направим съзнателния избор да сме ЩАСТЛИВИ :)\nПоследно променена наПетък, 11 Юли 2014 16:00\nОще в тази категория: « Идея за по-добър живот\nТеодора Дончева-Влаховска Понеделник, 21 Юли 2014 17:19 Връзка на коментара\nО, да! Ели, точно така е!\nЕли Понеделник, 21 Юли 2014 16:23 Връзка на коментара\nХайде и аз да се изкажа за разликата м-у оптимистично и песимистично настроените хора. Моето схващане е, че се различават по мирогледа, а той е съвкупност от множество фактори, но голямата тежест тук се пада на семейството и приятелите. Така че да възпитаваме себе си, защото каквото и да правим, децата ни приличат на нас.


Печат върху значки | Рекламна агенция Crops Ви очаква.\nПри нас ще откриете пълноцветен печат върху значки, произведени по най-нова технология. Това е услуга, която е изключително полезна за Вас. Поръчайте този продукт и зарадвайте Вашите служители. Всяко събитие, което организирате, може да бъде отбелязано, всеки гост – поласкан. Поръчайте печат върху визитки и дизайнът изцяло ще зависи от Вас. Нашите настоящи клиенти, малки фирми и големи корпорации, редовно използват тази услуга в своята рекламна кампания. Споделете ни идеите си и нека заедно успеем. За повече идеи, може да разгледате и нашите продукти като печат върху тениски, изработка на баджове и печат върху диск. Разгледайте и разнообразното портфолиото на SuperPrint.


Стоилов подкрепя Захарова за председател на ВКС - Последни Новини от DNES.BG\nПравосъдният министър няма да издига своя кандидатура\n21 окт 2021 12:22, Веселина Йорданова\nПравосъдният министър Янаки Стоилов подкрепи кандидатурата на съдия Галина Захарова за председател на ВКС. В момента тя е заместник-председател на институцията.\nЗахарова беше издигната единодушно от колегите й от върховния съд. Пред медиите Стоилов коментира, че тя притежава всички небоходими качества, за да оглави ВКС, в това число кандидатурата й отговаря на всички изисквания и стандарти.\nСтоилов припомни и, че в предишния парламент вече е започнала дискусия за промяна в Закона за съдебната власт в частта за формулата, по която се конституира ВСС.\nОще по темата: Янаки СтоиловВКСПравосъдиеГалина Захарова\nБоже, кой го е еня кого подкрепя тая червена кримка, заседнала в българският политически живот още от времената Прехода, когато мутрите си имаха държава и си пазаруваха такива като него и чашкоФ на килограм .... еднодневките и калинките на радеФ да се барикадират в МС, че скоро ще пеят "Къде си вярна ти любов народна", като Клара Маринова и дружките и в един предишен червен парламент през 1997г. при правителството на Виденов, чиято виденова зима май ще избледнее пред радевата ... !!!\nКой беше па тоя Янаки? Оставка на некадърното правителство\nтуй убаво ли е?\nИздигне съдията от ВКС, който взимаше рушвети от политици. Ненадейно защо много бързо разсеяха случая, и дори вече му забравиха името. А той си уж правораздава най-спокойно, и взима дебели пачки! Много подходящ е за съответната длъжност!


Търсене на 'Григор' от 07.10.2016\nНасладете се на историческия успех на Григор (ВИДЕО)\n07 Октомври 2016 18:30:27 Blitz\nБългаринът разби Надал на 1/4-финалите в Пекин\n07 Октомври 2016 17:50:00 факти\nНай-добрият български тенисист Григор Димитров се класира убедително за 1/2-финалите на силния тенис турнир от сериите "Masters 500" в китайската столица Пекин, побеждавайки носителя на 14 титли от Големия Шлем Рафаел Надал. Хасковлията надигра испанеца с 6:2, 6:4, а двубоят продължи малко над един ...\nЗапочва четвъртфиналният мач от тенис турнира в Пекин между Григор Димитров и Рафаел Надал. Той беше планиран да започне на централния корт не преди 14.30 ч. наше време, но тъй като бе пети в програмата, началото му закъсня. Срещата Димитров – Надал стартира около 16.00 ч. Мача между българина и исп ...\nГригор Димитров се изправи срещу армия от гумени патета (Видео)\n07 Октомври 2016 10:58:00 24 часа\nГригор Димитров се изправи срещу цяла армия от гумени патета, при това с вързани очи. Българският тенисист се впусна в нетрадиционно забавление между мачовете и тренировките в Китай, където участва в турнири в последните две седмици. За сайта "Outside the Ball" той застана на сервис линията, за да и ...


Ендоскоп - ръкохватка - 3 метра | Ендоскопи - spytech.bg\nЕндоскоп - ръкохватка - 3 метра\nЕндоскоп - ръкохватка - 3 метра ST6118\nУдобен за работа ендоскоп с ръкохватка и метална гъвкава тръба с дължина 3 метра. Камерата е с диаметър 6 мм и дължина 34 мм.\nИзследваните обекти можете да виждате на цветен TFT LCD дисплей с големина 2.7 инча. Изображението можете да завъртате направо от дръжката на 180 градуса.\nЪгъла на видимост е 60 градуса, а фокусното разстояние е 3-8 мм.\nЗа наблюдение на тъмни места разполагате с 6 ярки светодиода с променлива сила на светлината.\nЕндоскоп оборудван с 0,3 МР CMOS сензор, поставен в метален корпус с диаметър 10 мм. и дължина 52 мм. Гъвкавия кабел, на който е монтирана камерата е с дължина 10 м. и завършва с USB букса, която......