Какво представляват канабиноидите? • Hemp Store\nНа пръв поглед канабиноидите може да изглеждат като непонятна за вас тема. Но както ще откриете, това обширно семейство от съединения е не само доста лесно за разбиране, но и изпълнено с ползи. Продължете да четете, за да разберете повече за канабиноидите.\nКакво точно представляват канабиноидите?\nКанабиноидите са органични съединения, съдържащи се в различни растения. Най-висока концентрация обаче от тях има в щамовете коноп и марихуана. И двете растения са членове на вида Cannabis sativa, но именно конопът се отличава с изобилие от канабиноиди, като същевременно е законен за отглеждане.\nВ конопа канабиноидите изпълняват поддържаща роля, като работят зад кулисите, за да привлекат опрашители, да попречат на хищните насекоми да атакуват и да помогнат на растението да се адаптира към средата си. Но това не е всичко, което могат да направят. Това, което прави канабиноидите уникални, е това, което се случва, когато хората ги консумират.\nЕдинственият проблем обаче е, че изолирането и разбирането на канабиноидите се оказа много по-сложно, отколкото звучи.\nКога са открити канабиноидите?\nПотърсете информация за канабиноидите и ще откриете, че канабидиолът (CBD) и тетрахидроканабинолът (THC) се появяват в повечето резултати. Като се има предвид това, това не са първите открити канабиноиди. Всъщност отнема повече от двадесет години от първото откритие, свързано с канабиноидите, за да могат учените да идентифицират напълно CBD и THC.\nВместо това надпреварата за първия открит канабиноид получава канабинол (CBN) от британският химик Робърт С. Кан. Две години по-късно американски химик открива CBD, но отнема почти две десетилетия, за да бъде напълно идентифициран. След това THC се присъединява към откритията в областта благодарение на пионерската работа на Рафаел Мечулам.\nД-р Мечулам е основоположник на науката за канабиноидите; без неговата работа нямаше да имаме CBD маслата, добавките и козметиката, които използваме днес. Онова, което обаче изследователите не са знаели тогава, е, че CBN, CBD и THC принадлежат към много, много по-голямо семейство.\nКакви канабиноиди има в конопа?\nНахвърлихме ви много съкращения (CBN, CBD и THC), така че има смисъл да направите кратка почивка, за да разберете по-добре информацията за канабиноидите. За да направим това, трябва да започнем с начина, по който действа семейството на канабиноидите, тъй като не всички канабиноиди съществуват едновременно или в еднакви съотношения.\nВместо това, развитието на канабиноидите е по-скоро като родословно дърво и само при определени условия се появяват някои членове на това влиятелно семейство. Въпреки това, като всички могъщи семейства, трябва да има глава на семейството. Канабигероловата киселина (CBGA) е молекулата-предшественик на основните канабиноиди; без него THC, CBD, CBC и други не биха съществували.\nКогато конопът все още е под формата на разсад, CBGA реагира с ензими, за да създаде първите основни клонове на родословното дърво на канабиноидите (CBCA, THCA, CBDA), преди топлината и излагането на атмосфера да създадат още повече клонове. Едва на тези по-късни етапи се появяват THC и CBD.\nОпростихме донякъде процеса, но както можете да видите, има десетки промени, които се случват с развитието на конопените растения. И по време на тези промени изследователите смятат, че са получават до 100 различни канабиноида.\nКак действат канабиноидите?\nНие знаем как и защо съществуват канабиноидите, но сега идва най-важният въпрос: как действат те върху хората? Очарованието от канабиноидите произтича от уникалното взаимодействие, което те имат с огромна мрежа от рецептори, които съществуват във всички нас.\nДесетки рецептори са разположени в нашия мозък, кожата, храносмилателните органи, имунната система и нервната система. Тяхната основна роля е да наблюдават различните части на тялото ни и да се уверят, че те работят правилно.\nАко не са в изправност или ако системата е под натиск (напр. Имунната ви система, когато сте настинали), тези рецептори могат да предизвикат фини промени, които помагат на тялото да се върне в балансираното си състояние.\nТози процес се случва през цялото време, тъй като тялото ни непрекъснато се стреми към балансирано, здравословно състояние. Но канабиноидите осигуряват вторичен ефект, свързват се с рецептори или влияят по друг начин, за да доведат до определени промени в ума и тялото.\nКак канабиноидите влияят на тялото\nПредизвикателно е да се предостави окончателна оценка на това как канабиноидите влияят на тялото не защото няма примери, а защото има толкова много възможни резултати!\nПърво, рецепторите, които споменахме по-рано – съществуват в цялото тяло, наблюдавайки и регулирайки функции като храносмилането, имунната система и двигателния контрол. И тъй като се случват толкова много процеси, изследователите все още не разбират напълно истинския обхват на взаимодействието между канабиноидите и рецепторите.\nВторо, начинът, по който тези рецептори и канабиноиди взаимодействат, трябва да се обмисли. Не всеки канабиноид взаимодейства с всеки рецептор. Вместо това рецепторите работят на принципа „заключване и отключване“. Канабиноидите трябва да имат химическа структура, която съответства на „ключалката“ на рецептора, за да взаимодействат заедно.\nВсеки канабиноид действа по-различно от другите, когато се консумира. Няма два канабиноида, които да си приличат, което означава, че и резултатите варират.\nКак канабиноидите влияят на мозъка?\nЕфектът на канабиноидите върху ума ни е също толкова разнообразен. В мозъка има десетки рецептори, засягащи процеси, сред които:\n• Чувство за удоволствие\nОтново се прилага същият принцип на заключване и отключване. Всъщност този вграден механизъм е причината THC да произвежда психотропни странични ефекти, а CBD не. THC се свързва с рецепторите в тези части на мозъка, които са свързани с настроението и апетита, докато CBD не.\nСложността на човешкия ум също е важен фактор. Тъй като всеки е генетично уникален, никоя мрежа от рецептори не е еднаква и точните резултати и взаимодействия ще бъдат специфични за всеки човек.\nЗаконни ли са канабиноидите?\nЗаконността на канабиноидите е обширна тема, която зависи от това за кой канабиноид става въпрос.\nНапример CBD се смята за законно съединение в повечето части на света, при условие че се извлича от коноп, който съдържа не повече от 0,3% THC (за САЩ) и 0,2% THC ( за Европа). От друга страна, THC (освен ако не е под тези прагове) остава забранено съединение, независимо откъде идва.\nОстаналите канабиноиди зависят от преценката на законодателство. Но тъй като все още има какво доста да се научи за по-малки съединения като CBG, CBC и CBN, тяхната легалност варира. В по-голямата част от света само THC е строго контролиран поради своите психотропни странични ефекти.\nВ обобщение за канабиноидите\nРазгледахме доста информация по темата, затова сме ви подготвили кратко обобщение.\nКанабиноидите са органични съединения, открити в сорта Cannabis sativa. Не само, че има много видове канабиноидите, но всеки може да взаимодейства с рецепторите, открити в цялото човешко тяло.\nТези рецептори съществуват, за да помогнат поддържането на балансирано, здравословно състояние чрез регулиране на функции като настроение, апетит, храносмилане и реакция на имунната система. Канабиноидите могат да предизвикат широк спектър от промени, като взаимодействат с тези рецептори, но все още има много неща, които трябва да научим за тях.\nИзследователите работят изключително усилено, за да разберат как да използват връзката между рецепторите и канабиноидите, за да насърчат благосъстоянието. И в челните редици на това изследване е нетоксичният канабиноид CBD.\nАко имате въпрос относно канабиноидите, можете да се отговорите в нашата CBD енциклопедия. Или, ако сте готови да изпитате огромното влияние на канабиноидите с качествени CBD масла, капсули, добавки и козметика, разгледайте магазина на Hempstore. Повече информация за всеки вид канабиноид можете да намерите и ТУК.


Ако човек знае повече от другите, той е самотен ~ Карл ЮНГ | webstage.bg\nАко човек знае повече от другите, той е самотен ~ Карл ЮНГ\nпетък, 08 март, 2019\nЗа самотата и необозримия феномен на живота и човека, поглед назад със спомените на известният психолог и психиатър\n(Обща снимка през 1909 на фона на Университета Кларк. Предна редица: Зигмунд Фройд, Грандвил Стенли Хол, Юнг. Задна редица: Ейбрахам Брил, Ърнест Джоунс, Шандор Ференци)\nГовори се, че съм бил осведомен или дори „мъдър", но аз не мога да го приема. Имало едно време един човек, който загребал с шапката си вода от потока. Какво ли може да значи това? Не съм този поток. Аз съм до потока, но не предприемам нищо. Има и други до потока, но повечето от тях смятат, че трябва те да направят нещо с него. Не правя нищо. Не мисля, че съм този, който би трябвало да се грижи черешите да имат дръжки. Стоя и съзерцавам удивен онова, което Природата може да направи.\nИма хубава стара легенда за един равин и неговия ученик, който го попитал: „Едно време имало хора, които са виждали лицето на Бога - защо сега не можем да го видим?" Тогава равинът отговорил: „Защото днес вече никой не може да се поклони така ниско." Човек трябва да се наведе, за да може да гребне от потока.\nРазликата между мен и повечето хора е в това, че за мен „разделящите стени" са прозрачни - това е моя особеност. У някои те са така плътни, че отвъд тях не се вижда нищо, и те мислят, че там наистина няма нищо. Но аз възприемам явленията, които протичат в основата на нещата, и това ми дава вътрешна сигурност. Който не вижда нищо, не може да има такава сигурност и не може да прави изводи или просто не се доверява на собствените си заключения. Не знам коя е причината да започна да долавям потока на живота. Вероятно самото несъзнавано. Или първите ми сънища; те от самото начало определиха моята посока.\nЗнанието за процесите в основата на нещата още отрано определи отношението ми към света. В същината си то още в детството ми беше такова, каквото е и сега. Като дете се чувствах самотен, както съм и днес, защото разбирах и подозирах за съществуването на неща, които останалите вероятно не знаят, и за които повечето нехаят. Но самотата не възниква, защото хората не са край теб, а по-скоро от това, че с тях не можеш да споделяш важните за теб неща или пък мисли, които са истинни, но неуместни за другите. Бях обхванат от чувство за самотност още от преживяването на ранните си сънища, но тя достигна връхната си точка, когато работех върху несъзнаваното. Ако човек знае повече от другите, той е самотен. Но самотата не е непременно в противовес на общността, защото никой не е така чувствителен към нея, както самотният. Общността процъфтява единствено там, където всеки индивид запазва своята индивидуалност и не се идентифицира с другия.\nВажно е да притежаваш тайна - предчувствието за нещо непознато. Животът ти се изпълва с нещо неличностно, с някакъв нуминозум. Този, които не го е изпитал, е пропуснал нещо важно. Трябва да усещаш, че живееш в свят, който е отчасти тайнствен; че там се случват и такива, които могат да бъдат преживени, но си остават неразбрани. Неочакваното и невероятното са също част от този свят - само тогава той е цялостен. За мен светът от самото начало беше безкраен и необозрим.\nДоволен съм, че животът ми премина така. Той бе богат и ми даде много. Как изобщо бих могъл да очаквам толкова много? Да вземем само онова, което ми се случваше - все неочаквани неща. Може би би могло да е и по-различно, но тогава и аз би трябвало да съм различен. Но беше така, както трябваше да бъде. Станало е, защото съм такъв, какъвто съм. Много неща ставаха, като че ли предварително съм ги планирал, но това невинаги ми беше от полза. Главното дойде естествено и от съдбата. Укорявам се за много глупости, които са плод на моето упорство, но ако не го притежавах, не бих достигнал до целта си. Така че аз съм и огорчен, и не съм. Разочарован съм и от хората, и от себе си. За хората научих чудесни неща и постигнах повече, отколкото очаквах, не мога да дам окончателна преценка, защото феноменът на живота и феноменът на човека са необозрими. И колкото повече остарявах, толкова по-малко разбирах или прониквах в себе си.\nУдивен съм, разочарован съм, но и съм доволен от себе си. Аз съм тревожен, потиснат и възторжен. Аз съм всичко това, но не мога да пресметна сбора. Нe съм в състояние точно да определя ценното или неценното, нямам преценка за себе си и за моя живот. В нищо не съм напълно сигурен. Нямам определени убеждения - за нищо, наистина. Знам само, че съм роден и съществувам, и ми се струва, че съм бил направляван. Съществувам по силата на нещо, което не познавам. И въпреки цялата несигурност усещам някаква опора под всичко съществуващо и една приемственост в моя начин на съществуване.\nСветът, в който сме родени, е груб и жесток и същевременно - божествено красив. Въпрос на темперамент е да приемеш кое натежава: безсмислието или смисълът. Ако безсмислието абсолютно натежаваше, то в хода на развитието изпълненият със смисъл живот постепенно би изчезвал. Но не е възможно да е така - поне ми се струва, че не е така. Вероятно, както е при всички метафизически въпроси, и двете са верни: животът е или притежава смисъл и безсмислие. Аз храня плахата надежда, че смисълът ще натежи и ще спечели битката.\nКогато Лао Дзъ казва: „Всички са ясни, само аз съм облачен”, това е същото, което чувствам аз в моята напреднала възраст. Лао Дзъ е пример за човек с висше прозрение, видял и изпитал както ценното, така и неценното. На края на своя живот той пожелава да се върне в собственото си съществувание, във вечния непознаваем смисъл. Архетипът на стария човек, който е видял достатъчно много, е вечно истинен. На всяко ниво на интелигентност този тип се явява идентичен със себе си, независимо дали е стар селянин или велик философ като Лао Дзъ.\nТова е старостта - едно ограничение. И все пак - колко много неща ме изпълват: растенията, животните, облаците, денят и нощта, както и вечното в човека. И колкото по-неуверен в себе си се чувствах, толкова повече нарастваше чувството ми за родство с всички неща. Да, имам усещането, че цялата тази отчужденост, отделя ла ме от света тъй дълго, се е пренесла в моя вътрешен свят и ми е разкрила до каква неподозирана степен съм чужд на самия себе си.\nОт: „К.Г. Юнг. Автобиография, спомени, сънища, размисли”. Записани и издадени от Аниела Яфе, Изд. Евразия-Абагар\nКарл Юнг за самотата


Хайвер от патладжани и яйца | Gotvarstvo.Net\nКулинарни рецепти за всеки вкус!\tХайвер от патладжани и яйца | Gotvarstvo.Net\n2 стръка пресен лук или 1/2 връзка див лук сол на вкус\n1. Патладжаните се нарязват на филийки с дебелина 1 см., посоляват се обилно и се оставят да постоят 30 мин., за да се изтегли горчивият сок. Измиват се, подсушават се, намазват се с обилно с олио и се слагат да се изпекат във фурната на 190° С за около 20 мин., докато омекнат и се зачервят.\n2. Нарязват се на едро. Слагат се в купа и се бъркат с дървена лъжица. Добавят се пресованият чесън, солта и оцетът. Постепенно се налива олиото, при непрекъснато разбъркване.\n3. Слагат се ситно скълцаните яйца и сиренето. Хайверът се поднася поръсен с магданоз и пресен лук.\nПредишна рецепта Свинско по японски с джинджифилов сос\nСледваща рецепта Крем супа от манатарки и печурки


BG OPEN – РАЗМЕСТВАНИЯ СЛЕД ВТОРИЯ ДЕН – Pro golf\nBG OPEN – РАЗМЕСТВАНИЯ СЛЕД ВТОРИЯ ДЕН\nсептември 14, 2018 септември 14, 2018 by progolfNo Comments\nХубавото време и перфектно подготвеният корс дадоха възможност за нови добри резултати на Откритото Първенство на България по Голф. Днес за разлика от вчера нашите нямаха сериозно лидерство каквото Райан Стайков даде при мъжете, но все пак доброто представяне на българите продължава.\nПри жените лидерката от вчера, Наталия Гусева от Русия изигра отново игрището под пара, този път на -4 и запази лидерската си позиция с 9 удара пред Юлия Унтервегер от Австрия. Ивана Симеонова и Магдалена Борисова завършиха отново на +4 и в момента разделят 6-тото място в класирането преди последния кръг.\nПри мъжете временният лидер от вчера, Райан Стайков завърши с 3 удара над пара получени основно след тройното боги на 1-ва и двойното на 12-та дупка. По този начин той отстъпи лидерската позиция на двамата високоранкирани германци Каудио Консул и Седрик Отен, които играха под пара днес и водят пред Райан с 4 удара. Под пара игра и Владислав Маринов, но лошият резултат от вчера няма да му позволи да се намеси в борбата за медалите.\nКакто и вчера споменахме другите дивизии стартират следобяд и актуални резултати от деня не можем да Ви предоставим до този момент, но ще посочим тези от вчера…\nПри сениорската шампионска дивизия (възраст 50+) лидер след вчерашния кръг е Дейвид Лейн с 77 удара, следван от Гай Бенгхамоу с 79 и трето място за представителя на Правец, Алън Рогът разделено с Лерой Рийд, който също пребивава в България от много години. В същата възрастова група, но с хендикапи над 12.5 лидер е Димитър Бъчваров пред Хакан Йохансон и Кийл Ларсон. При сениорите над 60 годишна възраст лидер е Джими Ригсби с 72 удара пред Румен Анастасов 76 и Микаел Грондал с 78 удара.\nВ Gold Plate дивизията (хендикапи от 9.1 до 18.0) първите три места се разделят от Борислав Тодорович (Сърбия), Атанас Вангелов от България и Кристиан Тардеа от Румъния. Silver Plate дивизията се оглавява от Денис Красеков, следван от Иван Радев и Никола Анев, а при дамите с по-високи от 9 хендикапи води Радка Янакиева пред Германа Иванова и Ивон Прийн.\nПри младежите лидер в класирането след първия ден с убедителна разлика е Йордан Янакиев.\nПовече информация за класирането и стартови времена за утре може да намерите на страницата на Българска Голф Асоциация – www.golfbg.com.\nПро Голф Спортен Клуб\nПРОФЕСИОНАЛИСТИТЕ – СВЕТЪТ НА ГОЛЕМИЯ ГОЛФ\n„ПРОФЕСИОНАЛИСТИТЕ“ – това е поредицата която по задължение трябваше да намери място на нашата страница.…\nБГ СЪСТЕЗАТЕЛИ И НАЦИОНАЛИ, БГ СЪСТЕЗАТЕЛИ И НАЦИОНАЛИ slider, Български голф, Български голф слайдер, Всички новини


Сънгард ООД - Хоризонтални щори\nХоризонталните, или както се наричат още венециански щори, са класика в средствата за слънцезащита. Преди години този модел щори се монтираха между стъклата на двукатната дървена дограма, но днес с навлизане на алуминиевата и PVC дограма се монтират "пред стълото" или между стъклодържачите. Начин на монтаж по никакъв начин не нарушава параметрите на шумо и термо изолация на дограмата. Богатата цветова гама способства за внасяне на доплълнителна свежест в интериора. Хоризонталните щори дават възможност за прецизно регулиране на светлината в помещението. Лесният начин на употреба и сравнително ниската им цена ги правят изключително предпочитани.\nПредлагаме няколко модела на хоризонталните щори:\nмодел "Пред Стъкло"\nмодел "Дървени щори"


Европа не ни иска: Защо съдиите се гаврят с ЦСКА, Левски и Локомотив? - Webcafe.bg\nЕвропа не ни иска: Защо съдиите се гаврят с ЦСКА, Левски и Локомотив?\nМилен Стаменов 08.08.2019, 23:22\nЛюпко Петрович не пропусна да си каже мнението за съдията, който скъса нервите на всички червени фенове на "Васил Левски" снощи\n"Нас Европа не ни иска".\nСилно и болезнено, та даже и твърде драматично прозвучаха думите на треньора на ЦСКА Люпко Петрович след разочароващото домакинско равенство 1:1 срещу Зоря Луганск вчера вечерта.\nСърбинът беше бесен от съдийството на срещата, а феновете също виждаха рефера като основна причина ЦСКА да не успее да вземе предимство преди реванша с украинците.\nНо основателни претенции ли са воплите от лагера на ЦСКА, или просто досадно мрънкане след неизгоден резултат?\nТри случая от тазгодишното участие на нашите отбори в Лига Европа могат да подскажат отговора.\nСлучай 1 е именно от срещата на ЦСКА, накарала целия стадион "Васил Левски" да скандира "Мафия! Мафия!".\n"Армейците" водят с 1:0 на Зоря Луганск у дома, играят уверено, блокират гостите и не допускат опасности пред Черниаускас. Мачът се развива точно по вкуса на турнирния специалист Люпко Петрович.\nВ 44-ата минута обаче е отсъдена дузпа за Зоря - топката наистина се е ударила в ръката на бранителя Раул Албентоса, но става въпрос за ръката, с която той се подпира, докато е в легнало положение и също така, преди това топката се е отбила в гърдите му.\nДузпата обаче е свирена, гостите изравняват и така измъкват ценно равенство като гости с гол на чужд терен.\nСлучай 2 също е от вчера, но от Пловдив, където останалият с човек по-малко още в 10-ата минута Локомотив се бори геройски срещу Страсбург.\n"Смърфовете" не само са с 10 души, но и изостават с 0:1, въпреки това атакуват и създават положения.\nВ 39-ата минута Мартен от гостите опитва да изчисти една топка с глава от наказателното си поле, но я избива с протегнатата си настрани ръка. Ситуацията се вижда отдалеч, само че португалският съдия Жоао Пинейро я подминава.\nДо края Локо не успява да върне гола и срещата завършва 1:0 за Страсбург.\nСлучай 3 е от миналия кръг на Лига Европа, когато на 25 юли Левски гостува на АЕК Ларнака.\n"Сините" започват смело в Кипър и създават две опасни положения, първото от които е стопроцентова възможност. В добавеното време на първата част капитанът Живко Миланов (вече с жълт картон), посяга необмислено към противник, който пада престорено и създава впечатление, че е бил ударен.\nРеферът Тиаго Мартинс от Португалия вади втори жълт картон на Миланов и Левски трябва да доиграе с човек по-малко. През втората част АЕК използва численото си предимство и вкарва три бързи гола, с които решава изхода от целия сблъсък.\nКакто и да тълкуваме тези ситуации, в тях българските отбори бяха жертви на съдийски издънки, за каквито оправдания трудно могат да се намерят.\nНеопитният швейцарски рефер Сандро Шерер, пратен да свири на ЦСКА, не спази новите правила за играта с ръка, широко оповестени от Международния футболен борд (IFAB) и влезли в сила от 1 юни тази година.\nИграта с ръка вече не се дели на умишлена и неумишлена, но с изричното уточнение, че ако топката удари ръката на играч веднага след като се е отбила в друга част от тялото му, това не се счита за нарушение.\nПо начало не е нарушение и когато топката удари ръката, с която паднал играч се опира на тревата. А Раул Албентоса от ЦСКА беше изпълнил и двете условия.\nНарушение е обаче случай, в който ръката на футболиста е в неестествено положение и с нея той увеличава обема на тялото си - точно като при Мартен от Страбсург срещу Локо Пловдив.\nТрудно е да се намери по-кристален пример за ситуация, в която дузпата е задължителна и която можеше да постави Локомотив в доста различна позиция на реванша.\nИначе сме свикнали да подценяваме и даже подиграваме българските отбори за представянето им в Европа и за амбициите им, които все по-често се разминават с истинските възможности.\nНо тази година определено забелязваме известен подем, който съдиите правят всичко възможно да спрат. Та дори осмиваният Левски, записал позорен антирекорд с общ резултат 0:7 от АЕК, изигра едно много прилично първо полувреме в Ларнака преди пресиленото изгонване на Миланов. И никой не може да отрече, че именно несправедливият червен картон доведе до толкова големия резултат в първия мач, след който Левски се оголи в реванша, за да гони невъзможен обрат.\nСлед този случай, ощетяването на ЦСКА и Локо започва да идва в повече. Не става въпрос за незначителни съдийски грешки, а за такива, които с лекота могат да решат развоя на цели турнирни сблъсъци.\nА когато българските тимове демонстрират футболни аргументи и не играят като обречени в Европа, някак не върви реферите да се отнасят към тях толкова дилетантски.\nХубавото е, че двата български тима все още могат да отговорят по най-добрия начин - не само със справедлив гняв, но и с вдъхновен футбол в реваншите, напук на несправедливостта.\nТагове: левски, коментар, съдии, страсбург, анализ, нарушение, цска, правилник, сеч, живко миланов, лига европа, дузпа, локомотив пловдив, реванш, евротурнири, локо пловдив, люпко петрович, рефери, червен картон, игра с ръка, лаута, сините, съдийски грешки, изгонен, червените, локо, съдийство, аек ларнака, нови правила, армейците, цска-софия, зоря луганск, ощетени, зоря, европа не ни иска, гаврят


Николай Рьорих. Оттам. Сп. Палитра, бр. I - 2012 (45).\nБр. I - 2012 (45)\nИма един особен вид хора, които наричат себе си "скептици" и искат "веществени доказателства". При това на всяко такова доказателство те ще намерят свое опровержение. Ако се яви свидетел, ще кажат, че просто му се е привидяло. Ако се окаже, че има множество свидетели, със сигурност ще бъде обявено, че се е развила масова психоза. Ако видят отпечатъци на нещо върху фотографски филм, сигурно ще заподозрат някакви хитроумни фалшификации. При това те няма да се замислят – човек, който твърде много подозира другите, не носи ли той в самия себе си ембрионите на онова, в което е готов да ги обвинява.\nСред всички показания все пак най-поразяващи за скептиците ще бъдат знаците, оказали се върху веществени предмети. Ако на филма се появи нещо, което не е било пред апарата в момента на снимане, то дори съдебният съмневател (ако такава дума съществува) ще бъде все пак разколебан в своя закоравял скептицизъм, иначе казано, в своето неведение. колко пъти на всекиго се е случвало да среща хора, които тържествено обявяват, че ако им бъдат предявени доказателства, те ще обявят публично, че са се убедили. но когато очакваното от тях доказателство се окаже налице, то никой от тях нищо не е обявявал публично, а преспокойно са продължавали да пребивават в спокойната тога на скептичното самодоволство. Да посочваме ли примери?\nДа оставим засега нашите лични наблюдения, временно ще пренебрегнем множеството свидетели и ще си спомним само няколко фотографски епизода. Много литература е натрупана по въпроса за фотографирането на изображения "оттам". В книгата на Коутс можем да намерим цяла поредица снимки, за които е трудно да се усъмним дали не са подправени. Също така не можем да заподозрем във фалшификация онези случайни снимки, които самите фотографи са смятани за развалени кадри. Спомням си как веднъж в Индия заснеха едно починало лице и на снимката освен тялото се оказаха ред фигури, които близките на починалия разпознаха като умрели по-рано негови роднини. Също ни се е случвало да видим прости паспортни снимки, на които в най-неочаквани места се проявяваха непроявени лица. Фотографите тъгуваха за развалените снимки. А такова "разваляне" е могло да става много по-често, отколкото можем да предположим.\nУдивителна история, случила се по време на снимки на филм в една от залите на едно ателие в Холивуд, разказва знаменитият американски киноактьор Уорнър Бакстър. При заснемането на поредния филм, той, според действието, играел ролята на съпруг, оплакващ смъртта на жена си. Актьорът бил в стихията си и режисьорът забелязал, че никога дотогава не бил играл толкова правдиво ролята си.\nВечерта заснетата лента била демонстрирана в зрителна зала в присъствието на режисьора. След няколко минути той се хвърлил към телефона и позвънил на Бакстър.\n– Идвайте веднага! – заявил той с треперещ глас. – Случи се нещо напълно невероятно.\nБакстър се запътил към студиото с автомобила си. Режисьорът го завел в залата и помолил оператора да демонстрира заснетата на сутринта лента.\nОнова, което Бакстър видял на екрана, потресло и самия него. Той видял себе си, седящ в креслото в поза на отчаяние. Изведнъж зад гърба му се появили едва забележими очертания на женска фигура. нито Бакстър, нито режисьорът не намерили обяснение на това удивително явление. Възможността за незабелязана поява на странично лице пред обектива на камерата по време на снимки била напълно изключена. Също така и дума не можело да става за технически трик. Кинооператорът се заклевал, че е снимал върху напълно честа лента.\nНа следващия ден били повторени снимките на същата сцена, при това били взети всички предпазни мерки. Когато пристъпили към демонстрацията на тази втора лента, поразените зрители отново видели зад гърба на актьора загадъчното привидение.\nПо думите на Уорнър Бакстър и до днес това удивително явление остава неразгадано. Едни от филмовите актьори, вярващи в окултни науки, твърдят, че в този случай се е явил някакъв дух. Други твърдят, че мислите на артиста, достигнали до висша степен на напрежение, са приели материален образ. това, че загадъчното явление се повторило два пъти по време на снимки, изключва всяка възможност за измама или трик.\nЗасега ще оставим настрана приведените в края разсъждения за това, ка именно може да се обясни появата на неочакваната фигура на снимката. На тези теми може да се дискутира много, и за скептиците такива предположения ще бъдат неубедителни. Но самото проявяване на тази фигура върху филма, показана на мнозината, видели тази лента, остава неопровержимо. Особено характерно е, че е епизодът се е повторил два пъти. напълно невъзможно е да се правят предположения и да това какви съпътстващи условия са могли да способстват за това проявление. Очевидно съществуват такива сложни за човешкото мислене условия, които все още не се поддават на формулировка.\nСлучвало ни се е да чуем за това, в какви условия са се осъществявали най-забележителните снимки. А в същото време, когато според човешкото разбиране са били устройвани като че най-добрите условия, резултат не се е получавал. Особено привлича вниманието именно тази неочакваност на успешните проявления. В тази неочакваност изчезва всеки намек за фалшификация. А и какви фалшификации може да има, когато хората не само не се радват на загадъчното явление, но напротив, смятат го за разваляне на лентата.\nРазказваха ни, как един наш приятел с усилие отнел от фотографа една така наречена неуспешна своя снимка, на която в различни пози се проявили неканени непознати лица. фотографът се извинил за тази странна развалена лента и дори не искал да даде такъв неуспешен, по негово мнение, негатив. При това е характерно, че самото помещение на фотографа било най-обикновено, в което всекидневно били извършвани многобройни снимки. А самият наш приятел се намирал в най-обикновено житейско настроение, бидейки много далеч от мисълта за нещо необичайно. Много пъти ни се е случвало да чуем, че неочакваните явления са се получавали не тогава, когато са били очаквани от човешкия разсъдък, а в най-необичайните обстоятелства. Случвало ни се е да видим обстановката в стаите, където са осъществявани забележителни снимки и можеше да се удивим, че в тази обикновена атмосфера е могло да се случи нещо необичайно. Очевидно съществуват много фини условия, които засега са невидими за човешкото мислене.\nСъщо хората нерядко със своите преждевременни изводи сами нарушават възможностите за значителни явления. Грубите разсъждения само вредят при фини проявления. Преди всички самоволни изводи следва непредубедено да съберем факти. Нека при това да ви нарекат материалисти – не е важно как ще нарекат вашите методи. Но преди всичко е важно да се прояви във всяко отношение безпристрастност. Лентата е материален предмет. Никой няма да заподозре филма и фотографския апарат в нещо "свръхестествено". но ако тези материални предмети отбележат нещо най-фино, то няма значение по какъв път и с какви методи, важното е новите факти да проникват в човешкото съзнание. Всичко разширяващо и даващо нови възможности трябва да се приема с признателност.\nАко забележителният факт се случи не в специално устроена лаборатория, а сред самата житейска обстановка, това ни най-малко няма да намали неговото истинско значение. Можем да си спомним колко най-полезни открития са били направени не от специалисти в областта, а понякога от сякаш случайни работници. От областта на металургията сме чували как специалисти са обръщали внимание върху специалните похвати, употребявани от някои опитни работници. Именно тези "случайни" похвати после се оказали значителни в ръцете на специалистите, оформили ги впоследствие в цяло значително усъвършенстване.\nСред специалистите също има два лагера. Едните, дори бидейки сериозни учени, самомнително ще минат покрай най-интересните факти, ако те не са облечени в научна форма. Други пък дори и сред най-обичайната обстановка ще съумеят да видят и оформят най-забележителните усъвършенствания. Та нали е известно, че е изследвана само най-незначителна част от мозъчната дейност. неслучайно често е обръщано внимание, че човешките взаимоотношения остават най-слабо изучени. наричайте тези области психология, или, според обстоятелствата, рефлексология; давайте им всякакви имена, които могат да помогнат на вашите опити, но опазете най-ценните области от лекомислено поругаване.\nПоказателно е, че книги като "Неизвестният човек" на Алексис Карел са издържали десетки издания и се смятат за най-широко разпространени на международния пазар. човекът все пак се стреми към познание. Освен епидемията от танци и новоизмислени игри хората международно се стремят към просвещение. Доброжелателната наблюдателност ще бъде първото оръдие за придвижване напред.\nСегодня, № 180 – 4.VII.1937\n© Бойко Златев, превод. Публикувано в на: 24.03.2012.


Язовирите, използвани за водоснабдяване, са 79% пълни, отчете екоминистерството | Telegraf\nЗаради извършване на проби на ВЕЦ „Студен кладенец“ ще бъде нарушено осигуряването на минимално допустим отток в реката след язовира, съобщиха от МОСВ.\nЯзовири, водите на които се използват за питейно битово водоснабдяване и са със завирен обем под 50% от общия им обем към 30 март, са: яз. „Студена“, яз. „Асеновец“, яз. „Ястребино“ и яз. „Дяково“. На техните ползватели за издадени предписания за ограничаване на водовземането за други цели с оглед обезпечаване на питейно-битовото водоснабдяване и предприемане на мерки за водоснабдяване от алтернативни повърхностни и подземни водоизточници.\nЗа язовир „Студена“, който в момента е пълен на почти 35%, са предприети действия за максимално ограничаване на водовземането, уточняват от МОСВ. Заявката на ВиК – Перник, е удовлетворена, като е разрешено използването на 0.300 млн. куб.м от язовира, с допълване на 0.780 млн. от водосбора на яз. „Белмекен“ по пуснатия преди дни нов водопровод. Това е близо до реално ползваните количества вода от ВиК оператора в условията на постоянно водоподаване в Перник през 2018 и 2019 г. Както е известно, след изключително ограничено водоподаване в града от ноември до средата на март от миналата седмица там водата се спира само нощем.\nЗа язовир „Асеновец“ (с процент на запълване 32.44%) разрешените обеми за питейно-битово водоснабдяване са намалени на 0.500 млн. куб.м, предвид ниския обем в язовира. Дружеството ВиК- Сливен, многократно е уведомявано за необходимостта от осигуряване на останалото количество за питейно-битово водоснабдяване от алтернативни водоизточници.\nЗа язовир „Дяково“ (с процент на запълване 44,86%) е ограничено водоподаването за други цели освен за питейно-битовото водоснабдяване, както е редуцирано количеството за питейно-битово водоснабдяване в съответствие с използваното през предходните месеци. С цел обезпечаване на приоритетно водовземане за питейно-битово водоснабдяване водоползвателите за промишлено водоснабдяване са уведомени, че следва да осигуряват необходимото им водно количество от алтернативни водоизточници.\nЯзовир „Тича“ e с процент на запълване 52.30%, като от язовира се осигуряват водите за питейно-битово водоснабдяване на градовете Търговище, Шумен и Велики Преслав. Анализите показват, че постъпващият в язовира приток е значително по-малък от разхода, поради което заявките на ВиК – Шумен, и ВиК – Търговище, са намалени в съответствие с използваните през предходните месеци водни количества. Екологичното водно количество е редуцирано за 95% обезпеченост на притока и не са разрешени заявените води за напояване.


Уважаеми колеги, честит 7-ми април! | CredoWeb\nВинаги сме били готови да работим с целия си ум и цялото си сърце за опазване на човешкото здраве\nНа тази дата през 1948 г. влиза в сила Уставът на Световната здравна организация и оттогава насам международната общественост отбелязва Световния ден на здравето. Повече от шест десетилетия на 7-ми април ние – медиците, получаваме цветя и най-хубави пожелания от хора, на които сме помогнали.\nТова празнуване не е вид суета. За нас то е красив стимул, защото всеки, независимо колко голям специалист е в своята област, има нужда да бъде погален с думи. Всеки изпитва потребност да получи за труда си насърчение и благодарност.\nОтдавна се знае, че българските медици са сред най-активните хора на обществото ни, а тези, който наблюдават процесите в него, ясно виждат и доброто, и лошото. Важното е да направим така, че окончателно да изчезнат негативните отношения и оценки за нашия труд, да се ликвидира възникналото през последните десетилетия противопоставяне между пациенти и медиците, които се грижат за здравето им. Хората трябва да знаят, че в страната ни все още работят добри специалисти, на които може да се разчита.\nЗдравна политика Лекари Медицински сестри БЛС празник д-р Венцислав Грозев световен ден на здравето\nБЛС търси становища от лекарите за Методиката за амбулаторно лечение и наблюдение на КОВИД пациенти


Нови членове на екипа - LitDeSign\nНови членове на екипа\nС голямо удоволствие екипът на е-списание „Литературен дизайн“ представя две нови попълнения, които ще се грижат за Вашата осведоменост, касаеща книгите. Рони и Катя се влизват в рубриката „Ревю“, за да ни покажат (и разкажат) какво четат младите, каква литература харесват, какво в книгите ги привлича.\n„Здравейте, аз съм Вероника и имам неизмерима любов към книгите!\nЗа да бъда напълно честна с вас ще призная, че разбрах за изживяванията и неограничените възможности, които книгите предоставят, малко преди година. Знам, сигурно ще се запитате „Защо казваш, че привързаността ти към книгите е безгранична и за каква любов ми говориш изобщо след като си започнала да четеш преди няма и година?”.\nНа този въпрос бих отговорила с това, че обичта към книгите не се дължи на времето, което сме прекарали четейки. Ще говоря от личен опит, заявявайки, че привързаността ми към книгите се отключи в миг, по-кратък и от минута, когато намерих стара, небрежно захвърлена книга, без корици и красив дизайн, но в същото време толкова вълшебна и въздействаща, че не успях да я оставя, докато не я завърших. Смятам, че всеки може да бъде читател, независимо на каква възраст започва да чете или колко време отделя на дейността. Нужно ви е само малко интерес!\nЗа това ви приканвам, изберете приятно за вас четиво и се доверете на преживяването, без да се стремите към съвършенство, защото то така или иначе не съществува. Повярвайте ми, когато ви казвам, че не е нужно да изминат месеци, докато обикнете книгите. Вече се запознахте с моята история и разбрахте, че това, което ви трябва е една единствена увлекателна книга и малко време!\nА ако искате лесно да намерите идеалното четиво за вас, посетете рубриката ни „Ревю”, където екипът ни споделя искрена оценка на прочетени книги. Обещавам ви, там е мястото, където ви очаква вашата любима книга!“\n„Аз се казвам Катя, на 14 години съм, от Ямбол. Обичам да чета книги в жанровете фентъзи, мистерии и криминалета, а любими писатели са ми Карън М. МакМенъс, Холи Белк, Адалин Грейс. В училище обичам часовете по изобразително изкуство и български език и литература. Радвам се, че ще мога да популяризирам четенето сред връсниците си и да запозная повече хора с любимите ми книги.“\nThis entry was posted in Новини and tagged рубрика ревю, списание литературен дизайн, съвременна литература.\nHuawei филмов фестивал 2022\n„Завоевателят“ – Ив-Ана Драгомирова


Могат ли мъжът и жената просто да бъдат приятели? - Умът е прекрасен - Култура\nработната група и отношенията\nтегло върху ямата на стомаха\nМогат ли мъжът и жената просто да бъдат приятели?\nИзминаха повече от 20 години от излизането на известната романтична комедия Хари, представяш Сали . Този филм, който постигна истински касов успех, се помни от всички, защото извади на бял свят проблем, който винаги е в центъра на хиляди дискусии: Могат ли мъжът и жената просто да бъдат приятели?\nистинска история на червената качулка\nИма хора, които казват „не“, че мъжете и жените (хетеросексуални, разбира се) никога не могат да бъдат приятели . И че виновни са хормоните. Но какъв е вашият опит по този въпрос? Имате ли приятели от противоположния пол? Отговорът винаги зависи от личния ни опит.\nСпоред проучване, публикувано през 2012 г. на Списание за социални и лични отношения и режисиран от Април Блеске-Речек (професор по психология в Университета на Уинконсин-О Клер), мъжете възприемат романтичните възможности с приятелите си по-често, отколкото жените. Изследването разкрива също, че мъжете се чувстват по същия начин ниво на привличане или желание да започнат връзка с приятелите си, независимо дали вече са били ангажирани или не с друга любовна връзка.\nКакво означава това? Че мъжете и жените оценяват отношенията си с хора от противоположния пол съвсем различно. Според изследването, в типичното приятелство между мъж и жена, мъжът надценява нивото на привличане, което приятелят му изпитва към него. Напротив, жената е склонна да подценява влечението, което приятелят й изпитва към нея. The човече той обикновено си мисли „Тя със сигурност би искала нещо повече от приятелство“, докато е там жена тя твърди като 'Ние сме просто приятели, сигурна съм, че никога не е мислила за мен по този начин!' Възможно ли е тези две различни възгледи да са причина за много недоразумения или причината, поради която много жени неволно дават фалшива надежда на приятелите си?\nДруг фактор, който може да допринесе за възможността за грешка, е страхът и склонността на жените да крият нещата. В проучването участниците бяха уверени, че отговорите им ще бъдат анонимни и поверителни. Преди да попълнят въпросника, ръководителите на проучването помолиха всички двойки приятели да обещаят да не говорят за отговорите си, след като приключат. Следователно трябва да приемем, че в интерес на науката всички участници бяха 100% честни. Въпреки това, трябва да се признае, че признаването, че човек се чувства привлечен от приятел, който не отговаря на нас, може да предизвика известна степен на срам и че следователно гордост и срамежливост те могат да окажат влияние върху начина, по който реагираме.\nЛюбопитното е, че изследването, което споменахме, беше единственото проведено по тази тема. Двама млади режисьори Джеси Буд и Патрик Ромеро стигнаха до едно и също заключение: мъжете и жените не могат просто да бъдат приятели. За да докажат това, те решиха да заснемат видео, интервюиращо няколко студенти по темата. Макар техният метод да не беше толкова строг като д-р Блеске-Речек, тъй като те просто искаха да извършат неформално разследване, резултатите от тях са интересни. В много случаи всъщност първоначално момичетата уверено отговориха, че „сигурно е възможно просто да бъдат приятели“. На въпрос обаче дали вярват, че приятелите им от мъжки пол ги привличат, мнозина се изчервиха и признаха, че това вероятно е така. Тогава в действителност приятелството не е ли просто платонично?\nИстината е, че както мъжете, така и жените трябва да променят начина си на мислене и действие, за да постигнат истински искрени и трайни приятелства с хора от противоположния пол.\nБи било интересно да видим как теориите по тази тема се развиват с течение на времето. Също така трябва да има повече изследвания, насочени към изследване на връзките между приятелство между хора от противоположния пол .\nС любезното съдействие на Кевин Конър Келер


Газа заслужава да живее… | Palestine.bg\nОт Д-р Есам Юсеф ръководител на Народния международен комитет за подкрепа на Газа.\nВреме е да попитаме свободните хора по света, организациите за защита на човешките права, хуманитарните и помощни агенции и по-голямата международна общност колко жертви чакат да паднат, преди колективната им съвест да се събуди достатъчно, за да се премахне нечовешката израелска блокада?Не е тайна, че ситуацията в Ивицата Газа се е влошила сериозно, тъй като продължаващата блокада навлиза все по-дълбоко в ежедневието. Хуманитарната катастрофа бе още по-лоша – ако изобщо е възможно да се сравнява – от бруталните военни офанзиви на Израел през последните няколко години и от нейните много често смъртоносни нападения.\nНад два милиона палестинци живеят в Ивицата Газа, но те не са просто статистически данни; те са човешки същества, както и всички останали човешки същества заслужават възможности за живот, достойнство, заетост, здраве, образование и свобода на движение. Алармите започват да звънят. Погледнете отблизо катастрофалната ситуация в Ивицата Газа, където всички отрасли, които са от съществено значение за живота, са в размирната точка.\nДа разгледаме например факта, че обществото в ивицата Газа е близо до колапс по отношение на основните изисквания за семейния живот. Тъй като равнището на бедност е 80%, 65% са под линията на крайната бедност. Коефициентът на безработица в обсадения анклав е 50 на сто, като половината от тях са млади хора и завършили висше образование.\nВ резултат на това зашеметяващите три четвърти от палестинците в Газа зависят от спешната помощ, която вече не е лесно достъпна; 40% от децата имат анемия и недохранване; 17 000 сираци страдат, защото хуманитарната помощ не е пристигнала, благодарение на банките, които затварят благотворителните банкови сметки и блокират прехвърлянето на основни средства. Петдесет хиляди хора с увреждания се нуждаят от лечение и рехабилитация, но няма просто пари, които да плащат за това.\nВсъщност, здравният сектор на Газа е в критично състояние, вероятно най-лошото от налагането на блокадата от страна на Израел. Много от пациентите са починали поради липса на лечение или поради липса на възможност за пътуване в чужбина за лечение.\nОколо половината от лекарствата в „списъка с основни лекарства“ не са достъпни в Газа. В болниците липсват дори и най-основните медицински материали и лекарства, включително и необходимите за ефективно лечение.\nИзраелската блокада означава, че резервните части за стотици важни медицински изделия не могат да бъдат внесени, оставяйки ги да се превърнат в неизползваеми. Пациентите с рак – 13 000 при последното преброяване – се нуждаят от жизнено важно лечение, но нямат достъп до него в страната или в чужбина. Наистина, в цялата Ивица Газа има хиляди палестинци, особено бедните, които са хронично болни. Цялото положение в здравния сектор се влошава още повече от ежедневните прекъсвания на електрозахранването и липсата на гориво за аварийните генератори, които са предназначени за спешни случаи , а не за постоянна употреба.\nОпазването на околната среда, която е един от най-важните сектори, засегнати от израелската обсада, военните офанзиви и разрушаването на палестинската инфраструктура, което е ясна и настояща опасност за живота на хората. Ситуацията се влошава от ден на ден, но сега най-малко 95% от водата в Ивицата Газа не е годна за консумация от човека според стандартите на Световната здравна организация.\nСъчетано с това е фактът, че 150 000 кубически метра нетретирани отпадъчни води се изпомпват ежедневно на сушата и в морето поради унищожаването на пречиствателните станции и липсата на резервни части за ремонт. Редовните и продължителни съкращения на електроенергията правят нещата още по-лоши.\nИкономическата ситуация в ивицата Газа е крайно влошена, дължаща се почти изцяло на обсадата на Израел и военните офанзиви. Около 80% от фабриките в Газа са затворени изцяло или частично. Дори ако са отворени, блокадата означава, че стоките не могат да бъдат внасяни и изнасяни, а само местният пазар не може да поддържа нивата на производство. Смята се, че собствениците на фирми губят около 250 млн. долара пряко и косвено всяка година, а блокадата влиза в своята 11-та година.\nАтаките срещу образователния сектор винаги е било основна цел за израелските окупационни власти. Обсадата е частично проектирана да завърши това. Въпреки периодичното унищожаване на съоръженията, в университетите на анклава хиляди нови завършват всяка година. За съжаление, до 10 000 души годишно не успяват да намерят постоянна или временна заетост. Най-малко 85% от студентите не са в състояние да платят таксите си за обучение.\nНа основно и средно ниво 400 училища работят на две смени на ден, за да посрещнат нарастващото търсене на места. В училищата на UNRWA (Близкоизточната агенция на Организацията на Обединените Нации за помощи на палестинските бежанци и организация на работата БАПОР) има средно по 50 ученика в клас.\nОколо 80% от учениците от бедните семейства нямат дневни разходи и страдат от недохранване, защото не могат да си купят храна. Бедността засяга и учителите; мнозина не получават пълните си заплати, ако изобщо получат такава.\nИзраелското окупационно правителство ограничава влизането на\nстроителни материали, което прави реконструкцията на Ивицата Газа практически невъзможна. Освен това няколко държави не са успели да изпълнят финансовите си ангажименти за подпомагане на процеса на възстановяване, въпреки състоялата се „донорска конференция“ в Кайро.\nТова означава, че 40% от домовете, напълно унищожени в израелската военна офанзива през 2014 г., все още не са възстановени, оставяйки хиляди семейства, които все още живеят в помещения под наем, които не са предназначени за семейни нужди. Всъщност, хиляди „домове“ изобщо не са подходящи за обитаване на хората, като повече от четвърт милион семейства все още са бездомни поради бедността и опустошението, причинени от войните на Израел срещу ивицата Газа.\nЕжедневните съкращения на електроенергията и липсата на гориво продължават да оказват силно отрицателно въздействие върху живота в Ивицата Газа. Всички жители са засегнати, тъй като прекъсването на електрозахранването се случва между 12 и 20 часа всеки ден . Трагично е, че 31 души, включително 23 деца, са били изгорени до смърт от 2010 г. поради произшествия, причинени от употреба на свещи и несигурно осветление.\nЕдна от най-сериозните прояви на обсадата, претърпяна от жителите на Ивицата Газа, е затварянето на граничните пунктове, което означава, че палестинците на територията са лишени от свобода на движение. Пресичането на КПП Рафах на границата с Египет например беше отворено само за 21 дни през 2017 г. Всички търговски коридори в и от Газа са затворени, с изключение на контролирания от Израел Керем Шалом. Броят на камионите, на които е разрешено да използват КПП-то, е строго ограничен и недостатъчен за задоволяване на основните нужди на палестинците на територията. Най-малко 400 стоки са забранени от израелците да бъдат внасяни в ивицата Газа, предимно суровини и строителни материали.\nВъпреки че пресичането на Бейт Ханун (Ерец) в северната част на Ивицата Газа е технически отворено, на много пациенти и бизнесмени е отказано разрешение да преминат през Израел зад граница. Редица хора, които се опитват да пресекат, са били задържани от израелците, които използват разрешения за влизане като подкуп, за да се опитат да накарат пациентите и техните роднини по-специално да ги шпионират.\nВ лицето на тази катастрофална ситуация благотворителната асоциация в Ивицата Газа публикува списък с неотложни искания към Палестинската власт в Рамаллах и международната общност:\nПризоваваме палестинската власт да предприеме спешни действия за облекчаване на страданията на хората в Ивицата Газа.\nПризоваваме международната общност да предприеме спешни действия, за да сложи край на обсадата, наложена на Ивицата Газа, и да осигури на палестинците в нея основните жизнени нужди.\nПризоваваме египетското правителство да отвори постоянно граничния пункт на КПП Рафах за преминаване на стоки и пешеходци и да улесни достъпа на хуманитарната помощ до ивицата Газа.\nПризоваваме арабските, ислямските и международните институции за хуманитарна помощ, благотворителните организации и други органи да предприемат спешна кампания за облекчаване състоянието на Ивицата Газа от тази човешка и изцяло причинена от човека катастрофа.\nПризоваваме UNRWA(Близкоизточната агенция на Организацията на Обединените Нации за помощи на палестинските бежанци и организация на работата БАПОР) да предостави без забавяне основни услуги на всички нуждаещи се палестинци.\nПризоваваме банките да спрат да закриват сметките на благотворителни асоциации и институции, за да могат да продължат с помощта си за сираците, вдовиците и бедните.\nПризоваваме световните медии да докладват честно за положението в Ивицата Газа, както и за кампанията „Спасете Газа“.\nБлаготворителната асоциация в ивицата Газа отправя призив към всички свободни хора по света и към тези, които имат съвест и сърца, за да предприемат незабавни действия. Кампанията „Спасете Газа“ има за цел да подтикне света към предоставяне на хуманитарна помощ на повече от два милиона палестинци, обсадени в ивицата Газа, която се превърна в зона на бедствие. Газа заслужава да живее. Палестинците в Газа заслужават да живеят. Нещо по-малко би било пародия на човешките права и международното право.


BeGlam on the road: Уикенд по женски - BeGlam Girl\nBeGlam on the road: Уикенд по женски\nС приятелки решихме да отидем за уикенд в Банско. Курорт, който свързвам с няколко студентски празника и прекалено много туристи. Сега е идеалното време за едно кратко бягство от забързаното ежедневие, защото цените не са прекалено завишени и няма много хора.\nЗапасихме се с кафе и малко макарони за из път( които бяха изядени още преди да излезем от\nСофия, защото определено не бяхме единствените, които бяха решили да пътуват и стояхме в задръстване около 40мин). Плюса на пътуването с жени тук е много голям- няма изнервяне, надуване на клаксони и т.н. Е, имаше малко мрънкане, но като цяло се наслаждавахме на любимите си песни и на компанията си, както и няколко селфита.\nПо обяд пристигнахме в Банско, изненадахме една приятелка по случай рождения и ден и се запътихме към хотела, който си бяхме запазили през Grabo. Хотел Хермес не беше лош. Мило обслужване, чиста и подредена стая и имаше баница на закуска! Малки забележки към вентилацията в банята и малката спа зона, но като цяло нищо, което не може да се изтърпи за една нощувка.\nКъде ядохме ?\nЗа мое щастие, никоя от нас не беше решила, че е на диета, така че си похапнахме добре. Обядвахме в Queens Pub. Бяхме много гладни, така че поръчахме какво ли не- салатки, пица, ребра и малко картофи! Вечеряхме салата, малко торта и мноого алкохол. На другия ден посетихме Euphoria, където пихме кафе, отново хапнахме салатки, разни месца и домашен сладолед! И двете заведения бяха много хубави, но горещо препоръчвам второто! Красиво направено заведение, вкусна храна и страхотно обслужване. Времето беше с нас и прекарахме няколко невероятни часа на слънчевата им тераса, с гледка към ски- пистата.\nВ неделя след сериозното ядене си отделихме време да се разходим около ски- пистата, по центъра, както и към старата част на града. По това време в Банско няма много туристи, което прави разходките из малките улички на градчето - изключително приятни.\nВремето определено беше с нас и двата дни беше слънчево и пролетно. Вижте и аутфитите, с които избрах да бъда:\nСлънчеви очила - Max Mara\nЯке - Bershka\nПанталон - Zara\nОбувки - Deichman\nОчила - MaxMara\nПанталон - Bershka\nКецове - Converse\nА това са и част от гримовете, без които не тръгвам никъде!\nЕдин такъв уикенд буквално планирахме за 15тина минути, дойде супер неусетно и се изниза още по- бързо, но ме зареди с много положителна енергия, слънчеви лъчи и мнооого яки спомени! Пътуванията по женски винаги са добра идея, за това реших да направя този пост и да ви подканя да си организирате и вие един такъв!\nЕтикети: Lifestyle, Travel\nКакво гледах през февруари ?


България е аут от “Евровизия”  Vnews новини Варна  новини, скандали, анализи, коментари България е аут от “Евровизия”  Vnews новини Варна\nБългария няма да участва на песенния конкурс Евровизия. Поне в следващото му издание, което трябва да се проведе в Израел. Това стана ясно от публикация в официалния туитър акаунт на родното издание на конкурса @bg_eurovision и е било потвърдено от отдел „Връзки с обществеността“ на БНТ пред „Монитор“.\nПовече информация и детайли за ситуацията около участието на България в конкурса и бъдещето на проекта ще бъдат споделени скоро. До тогава няма да коментираме никакви информации от източници, различни от БНТ\nгласи съобщението в социалната мрежа.\nРазбира се под публикацията веднага заваляха спекулации за поводите, накарали Националната телевизия да се оттегли от музикалната надпревара. Версията за финансови проблеми беше лансирана дори от един от участниците в последното издание на конкурса – Георги Симеонов JJ, част от групата Equinox, в която пее с Жана Бергендорф, Владо Михайлов, Трей Кембъл и Джони Манюел. На въпрос от фенка: „Защо? Вие сте моите фаворити в последните няколко години“, певецът отговаря: Доколкото знам основните причини са финансови.


Садек Чубак – Уикипедия\n3 юли 1998 г. (81 г.)\nСадек Чубак (Sadeq-e Chubak, Sadeq Chubak или Sadiq Chubak) (5 август 1916 – 3 юли 1998) е ирански писател, един от водещите представители на новото направление в персийската литература през 20 век. Автор на кратки разкази, драми и романи, творчеството му се характеризира със сюжетна заплетеност, липса на детайлизация и концентрация върху единен тематичен кръг – причина, поради която е сравнявано с персийските миниатюри.\nСадек Чубак се ражда на 5 август 1916 година в Бушир (Бушехр), голям крайбрежен град в Южен Иран. Баща му е търговец на чаршията. Отраснал в Бушир и Шираз, където получава и ранното си образование. По-късно заминава за Техеран, където учи в колежа Алборз. След приключването на образованието си започва държавна работа като учител в Министерството на образованието в Корамшар (Югозападен Иран). През 1937 година служи като редник в армията, а по-късно като кадет в секцията по английски преводи. Първата му сбирка кратки разкази от 1945 година се казва „Хайма Шаб Бази“ („Шоуто на марионетките“). В разделената на единайсет части книга Чубак изобразява различни аспекти на всекидневието. С умението си да предава вътрешните мотиви на човешкото поведение той още тогава спечелва критиката. В стила му се усещат влияния от страна на неговия ментор Седик Хедаят, а така също и от Хенри Джеймс, Ърнест Хемингуей, Уилям Фокнър. Въпреки това в творчеството на Чубак се отличават явни оригинални стилови похвати. Изявява се като умел медиатор на настроенията и реалист, влагайки в творбите си неформалния, разговорния език.\nЧубак започва работа като преводач в информационния департамент на Британското посолство. През 1949 година излиза и втората му сбирка – „Бабунът, чийто палячо умря“. Следва период на творческа пауза. През 1955 година той взема участие в международен летен семинар на писателите в Харвардския университет, като представител на Иран. Вследствие на политическите сътресения, издигането и провала на премиера Мохамад Мосадек и годините на военен контрол над правителството, на писателите в Иран е даден нов устрем. През 1962 година Чобак пише сатиричната пиеса „Гумената топка“ и още на следващата година издава нова книга – първия си роман, „Тангсир“, в който той разказва спомени от живота си в Бушир. Романът обаче не се радва на особено висока оценка. През 1965 и 1966 година издава съответно сборниците „Първият ден в гроба“ и „Последната милостиня“. В „Първият ден в гроба“ писателят за пореден път гледа на себе си като на част от „лошата страна“ на иранския живот. Героите му са злочести индивиди от онеправданите социални прослойки. Въпреки това основната част на тези сборници описва финансово успели, осъществили се личности, преследвани от съвестта. Така той рисува реалистична картина на бедните със смели и бързи скици от социалния живот.\nПрез 1966 година Чубак публикува последната си творба – „Търпеливият камък“. Това е повратна точка в творчеството му. Комплексната структура на творбата и явните езотерични мотиви в нея я адресират преди всичко към една по-елитарна публика, към ценителите. Масовият читател трудно съумява да оцени същинската стойност на романа. Въпреки всичко „Търпеливият камък“ може да се осмисли и като сборник от литературни откъси, в които Чубак прави обобщение на по-ранните си творби, маркирали го като писател на отличителното в Иран, особено на социалните низини.\nКраткостта на творчеството на Садек Чубак може да бъде обяснена и с яростната критика, на която той е подложен главно от страна на дисиденти поети и писатели. Чубак се изявява и като преводач. Сред преводите му са „Отело“ на Уилям Шекспир и „Алиса в Страната на чудесата и в Огледалния свят“ на Луис Карол.\nВзето от „https://bg.wikipedia.org/w/index.php?title=Садек_Чубак&oldid=9350550“.\nПоследна промяна: в 16:55, на 19 март 2019


СУ "Свети Климент Охридски" Троян: Ден на отворените врати в Община Троян\nДен на отворените врати в Община Троян\nНа 13 октомври 3.б клас откликна на поканата за Ден на отворените врати в Община Троян. Решението беше и във връзка с обучението по предприемачество, където изучаваме как функционира нашият град. След като през пролетта бяхме в РПУ – Троян, сега посетихме Общината. Бяхме в залата на Общинския съвет и в кабинетите на секретаря на Общината, зам.-кмета по образованието и кмета. Г-жа Донка Михайлова каза, че сме напълнили кабинета й с усмивки. Разгледахме книгата на почетните граждани и установихме, че баби, дядовци, лели са записани там. Учениците зададоха много въпроси за състезанията, организирани в чест на празника на града Петковден, и обещаха да участват. На другия ден те не само се включиха в надпреварите, но имаха силно представяне. В кросовия маратон (1 км) Пламена Петкова зае трето място при момичетата, а при момчетата Величко Величков беше втори, Тервел Бажанов – трети. Деница Лучева завоюва второ място в колоезденето.


Ами! :: Жертва на енергиен вампиризъм ли съм?\n15.12.2010 23:09 - Жертва на енергиен вампиризъм ли съм?\nПоследна промяна: 15.12.2010 23:15\nВ края на статията ми ще ви оставя един тест, който "изчоплих" от първите страници, които Гугъл отваря след като напишеш в полето "Енергиен вампир".\nПредложих го за решаване на хора, които имам съмнение, че си имат работа с енергиен вампир. Хората се плашат понякога да бъдат откровени със себе си, а какво да кажем да направят това пред друг човек. И в съзнанието ми изникна образа на моята приятелка. Тя няма как да ми откаже откровеност. Помолих я да се върне малко назад във времето, когато още беше заедно с бившия си приятел и да отговори на въпросите сякаш е отново в онова емоционално състояние. 72 точки или у вас има средна зависимост. Тя започна да се осъзнава малко по малко, бавно и тромаво върви в началото на пътя, но има невероятната подкрепа и лбов на новия си приятел и усеща неща, които не си е представяла, че са възможни. (споделено) След това направихме теста отново с оглед на сегашното й състояние. Герой! Смъкнали сме 20 точки :)\nМоят резултат - 34 точки.\nНе зная колко "адекватен" и "верен" е този тест. Но ако поразгледате въпросите му дори без да пресмятате точки и т.н. ще откриете доста неща за себе си.\nПрилагам го и ви призовавам към "проверка" И после споделете!\nС цялата информация, която имам и с всичките мисли, идеи и усещания потърсих моя добра приятелка, студентка по психология и "любопитна", имаща желание към осъзнаване. С нея дълго говорихме по проблема и най-сетне ни хрумна да направим тест като аз предлагах цялата си откровена изповед за 23 годишния ми стаж при моята мама-вампир, срещите ми с "самоцелно създали се вампири" и наблюденията ми върху връзката на моята приятелка. Ето до какво достигнахме. Приемам предложения и критики. Отговаряте с да и не! И си правите изводите.\n1. Скучаете ли в свободното си време?\n2. Ако се откъснете за седмица от средата, в която живеете и останете сам със себе си, имате ли усещането, че времето тече по-бързо?\n3. Имате ли хоби? Нещо, на което отделяте специално внимание и време?\n4. Имате ли понякога желание за бягство?\n5. Чувствате ли се отговорен за здравословните проблеми на някой?\n6. Страхувате ли се от онова, което може да се случи?\n7. Иска ли ви се понякога да удряте в стената от безсилие?\n8. Усещате ли постоянно една умора и желание за почивка?\n9. А когато имате възможност за почивка иска ли ви се да е делничен ден, за да се занимавате с нещо?\n10. Четете ли книги достатъчно често?\n11. Намирате ли си занимания, които да ви отнемат по няколко часа в седмицата без да имате толкова голяма нужда от тях?\n12. Усещате ли се "затворен в някакъв омагьосан кръг"?\nАко отговорът на по-голяма част от въпросите ви е ДА, то вие сте изпаднали в зависимост от някой енергиен вампир. Тук е трудната част - кой е.\nИстината е, че не е трудно да го разберете, вие прекрасно си го знаете. Трудно е да го приемете, а успеете ли да го приемете, трудно е да се откъснете, защото често, уви, това е някой близък човек, някой скъп на сърцето ни човек или както беше в моя случай - родител. Имате ли си въобще представа колко е трудно и с колко много вътрешни противоречия е съпроводено откъсването от родител-вампир, при това вампир, който е вилнял 20 години ден след ден. Можете ли да си представите колко сила е нужна да не звъннеш на майка си, когато си чул, че нещо с нея не е наред и да си кажеш: "Тя ще е по-добре ако не отида, аз ще съм по-добре. Знам, че драматизира, не е толкова зле." Това е между другото "черта" на повечето вампири - те винаги имат нужда някой да се грижи за тях, някой да се притеснява за тях, някой постоянно да е ангажиран със задачата за тяхното здраве. Тази им нужда ги превръща в страхотни артисти. Тяхната болка е винаги най-силна, болестите им винаги са най-ужасни, състоянието им винаги е критично.\nИмаше една жена, която имитираше припадъци пред синовете си. Говоря ви за мъже на около 40 години, които така и не бяха успели да се задомят, единият след развод се върна при майка си да се грижи за нея, другия така и не излезе от една дълбока емоционална дупка, в която попадна след едно голямо нещастие. Тя е "приятелка" на моята баба и веднъж отидох с нея на гости. Попаднахме в разгара на жесток скандал и вампирката се струполи в краката на синовете си. Двамата веднага започнаха да звънкат по бърза помощ, да се тюхкат и суетят. Приблиих се и повдигнах ръката й, а после рязко я пуснах...:) не падна като ръка на изгубил съзнание човек. Но те така и не осъзнаха преструвките й. Единият сега се е "захласнал" по хазарта, а другия по пиенето. Картинка! И всичко, защото мама искала от децата да са й благодарни за грижите.\nТова с припадъците съм го преживявала, когато съм била на седем. Опити имаше и по-късно. Лошото е, че никога не си сигурен дали е поредната преструвка или е нещо сериозно. Но когато започнахме с брат ми да я прескачаме, когато припадне, тя спря да припада. Болестта явно беше отшумяла. :) Актриса! Но питайте ме ако искате какво е чувството да прескочиш припадналата си майка и да отидеш да си направиш закуска. Не, не съм безчувствена - научила съм се!\nПо подобен начин действаше и бившият приятел на моята приятелка. Той пък ме впечатляваше направо. Постоянно се мъкнеше по болници и изследвания и я заливаше с купчинки листчета. Никога не беше здрав. Това за малко не я накара да остане с него и да пренебрегне сегашния си приятел. Но хубавото е, че вампирите в един момент просто прекаляват. В едно подобно прекаляване тя смело скъса тази зависимост. Сега се смеем. Първия път, когато й казах: "Е, не е от порцелан, спокойно, няма да се затрие, то такова зло не умира лесно." ме погледна с такива окръглени очи, че сякаш не знам какво й казах.\n"Ама той ще се гръмне." "Да се гърми бе... въпрос на избор." Тогава не ми говори няколко дни. Сега въпростото момче продължава упорито с тактиката "слаб съм, имам нужда от теб", но моята приятелка не се подава лесно. Когато до нея достигне информация, че той е нещо болен, тя звъни на баща му и съобщава какво е чула. След няколко подобни случки, вампирът се оказа, че не е така болен и немощен и престана да се самоубива през седмица.\n"Ще се обеся от тебе!" - не е опит за самоубийство, повярвайте ми. Стигнеш ли до онова състояние, в което да пожелаеш наистина смъртта, то не искаш никой да знае, става моментално, вземаш решението бързо, лишен от всякакъв разум и определено не предупреждаваш за това. Просто го правиш, а после те е срам, не искаш да се говори, не искаш даже да си го спомняш. Измисляш някаква летлива историйка, с която да скриеш действителността пред ония, които по някакъв начин са разбрали, за да стовариш от раменете им чувството на вина. "Не исках да се самоубивам, разбира се, просто...само да поспя малко..." Срам е!\nВампирите са вашата отрова. Те ви изпиват, съсипват, изтощават. Те искат все повече и повече, те са страхотни артисти и жестоки манипулатори, за тях нищо не е по-ценно от собственото им чувство за ситост, а вие ще се превънете в "един от тях", подложен на подобен терор и на свой ред ще започнете да смучете. Дали вампирът е доволен и щастлив човек - не! Той постоянно изпитва глад и съсипва всичко красиво, до което се докосне, а после разбира колко всъщност го е радвала красотата му и колко по-щастлив е бил. Такива ли искате да станете? Не ви го пожелавам. И това ми е минало през главата. Знаеш, че си отговорен за страданието на някой, но просто не можеш да спреш да го нараняваш, защото твоето страдание е по-важно. Жалката ти кожа е по-ценна от сълзите на хора, които те обичат искрено и топло. И дори в един момент, когато усетиш, че си прекалил, че си ги смачкал докрай започваш да им се сърдиш, че не са достатъчно силни. Страшно е, когато го осъзнаеш!\nПросто е време да спрем този масов вампиризъм. И първото нещо, което трябва да направите е да започнете да обичате себе си. Предлагам ви една реч на Чаплин, произнесена на собствената му 70-годишнина. (мисля достатъчно зрял е, за да се понрави на закостенелите орехи;) Взета е от постинг на съблогър. Благодаря!\nКогато започнах да обичам себе си, разбрах колко силно може да засегнеш\nнякого, ако го подтикваш към изпълнение на собствените му желания,\nпреди да им е дошло времето и човекът още не е готов, и този човек съм\nсамия аз. Днес наричам това "признание".\nКогато започнах да обичам себе си, престанах да се стремя към друг живот\nи изведнъж видях, че всичко, което ме обкръжава, ме приканва да раста.\nДнес наричам това "зрелост".\nКогато започнах да обичам себе си, разбрах, че при всякакви\nобстоятелства се намирам на правилното място в правилното време и всичко\nсе случва в нужния момент, затова мога да бъда спокоен. Сега наричам\nтова "увереност в себе си".\nКогато започнах да обичам себе си, престанах да ограбвам собственото си\nвреме и да правя грандиозни проекти за бъдещето. Днес правя само това,\nкоето ми носи щастие и радост, това, което обичам да правя и носи на\nсърцето ми приятни усещания. Правя това по собствен начин и в собствен\nритъм. Днес наричам това "простота".\nКогато започнах да обичам себе си, се освободих от всичко, което принася\nвреда на здравето ми - храна, хора, вещи, ситуации. Всичко, което ме\nтеглеше надолу и ме отблъскваше от самия мен. В началото наричах това\n"позиция на здравословния егоизъм". Сега го наричам "любов към самия\nКогато обикнах себе си, престанах да се опитвам винаги да бъда прав и от\nтози момент правя по-малко грешки. Сега разбрах, че това е\nКогато започнах да обичам себе си, престанах да живея с миналото и да се\nбезпокоя за бъдещето. Днес живея само за настоящия момент, в който се\nслучва всичко. Сега изживявам всеки ден за самия него и наричам това\nКогато започнах да обичам себе си, осъзнах, че моят ум може да ме\nразстрои и от това мога да се разболея. Но когато го обединих с моето\nсърце, моят разум ми стана ценен съюзник. Сега наричам тази взаимовръзка\n"мъдрост на сърцето".\nПовече не ни е нужно да се боим от спорове, конфронтация или различен\nрод проблеми със себе си или със другите. Даже звездите се сблъскват, но\nот техния сблъсък се раждат нови светове. Сега знам:"Това е животът!"\nтестът, който обещах\nЕдна игра на думи с "обещавам"\n1. malchaniaotnadejda7 - Незабравима е тази реч, Ами!\nБлагодаря ти, че ми я припомни... За вампиризма не го прочетох, извинявай! Ние може да бъдем жертви единствено на себе си. По-страшен "вампиризъм" от това няма. Гарантирам ти! Само ние може да бъдем отговорни за себе си. Трябва добре да запомним това. И никой и никога на този свят не може да виним за изборите си или за липсата на избор. Оттам нататък е великият Чарлз Чаплин - това, което си цитирала, писмото до Жералдин, живота му... Поздрави!\n2. amrita - Ние сами за себе си\nкато енергийни вампири - да, разбира се. Много често успяваме да си вкараме негативни автопрограми чрез отчаяние, тъга... Но и това сме го научили при хората, скъпа. Ако си сама в гората ще се разгневиш ли на вятъра, че духа, на пеперудата, че лети, на кълвачът, че тропа - не!\nИма енергийни вампири и обвинението и прехвърлянето на отговорността за нашето собствено състояние върху тях само отваря вратите пред глада им.\nТъжен е факта, че напоследък това "се учи". От много време изследвам този въпрос и ще споделям често. Има хора, които се закачат за нас и смучат...но винаги трябва да помним едно - смелостта да скъсаме тръбичката е както за наше, така и за тяхно добро.\nЗащото те не са щастливи, те постоянно избухват, а редките моменти на щастие, които преживяват са израз на това, че са се нахранили с енергията на някой близък но когато огладнеят отново търсят храна...\nОткъснем ли се от тях, откажем ли им поредната порция биоенергия те се чувстват принудени да търят ситост другаде и да се учат да задоволяват глада си по естествен и здравословен начин.\nИма и друго.. Ето да речем - аз! Някой решава, че ще ме пие, но аз нося в себе си данни и съм предразположена към смъртоносна болест. Биоенергията, която смука вампирът от мен ще се отрази зле върху здравето ми и два пъти по-зле върху неговото, а по закона на карма...ще се случи нещо смъртоносно с негов близък.\nЕто защо е важно да не смучем и да не позволяваме да ни смучат.\nТози акт е все още в голямата си степен неосъзнат, но много е тревожен факта, че тийновете сега "се учат" на това...просто защото е лесно.\nТова е най-модерния наркотик напоследък.\nКъде остана добрата стара марихуана ;)\n3. demar - " Когато започнах да обичам себе си..."\nТо май тогава започва истинския живот...\nДо тогава само се учим...\nЗа съжаление не всички се научават....\nХубава вечер , Ами ... и се обичай , ама много се обичай...заслужаваш го!\n4. amrita - или дотогава\nсе подготвяме за него..:)\nБлагодаря! Спокойна и тиха нощ от мен...\nДа се научиш да обичаш себе си е същ\nо така първия от онези големи иважни уроци и важна стъпка към осъзнаване и пречистване.\n5. karambol5 - Мисля, че започнах да обичам себе си ...\nМисля ,че започнах да обичам себе си :)))\nВсъщност отдавна е така ,но не го бях осъзнал :)))\nАми , днес е най- прекрасния ден в моя живот ;))\n6. amrita - Радвам се за теб, приятелю!\nИ снегът е вълшебен...идеален подарък от природата за настроението ти :)\nМного топли прегръдки ти пращам, карамбол05 и от цялото си сърце ти желая невероятни дни, пълни единствено с положителна мисъл.\n7. martito - Страхотен пост!\n8. amrita - Blagodarq!\nя, латиница :))))) Хубав ден ти пожелавам, марти\n9. balgarski7vinarki - Prakticheski savet\nAko zabelejite che niakoi okolo vas praktikuvat empatiA_ stremiat se da vi "vleznat pod kojata" s dumi, povedencheski modeli- uednakviavane na jestovete, dokopvane na lichni predmeti i dr. badete nashtrek - signal za vazmojen energien vampir.\nIma i tehniki za pipaloobrazna zashtita , no tova se postiga s godinite, starite hora znaiat kak se neutralizirat takiva raboti - sistemite sa razlichni, no efekta e edin. Prosto choveshkata sashtnost e takava - preplitane na energiini poleta,chesto parasitiraiki edno v drugo i t.n. Ogromna tema e tova.\n10. amrita - да, огромна тема е\n"уеднаквяване на жестове", "докопване на лични предмети"? обясни какво имаш предвид.\nДокопването на лични вещи предразполага "правенето" на заклинания, което в същината си е енергиен пробив. Но магическите заклинания, уроките и т.н. нямат за цел "хранене" с биоенергията на другия.\nУеднаквяване на жестове..да речем някой започне да държи химикалката по същия начин като нас, да изрича наши фрази, да влиза в стаята и да си сваля якето по същия начин - да, чувала съм за това. Това е една манипулатична техника и сигурно би могла да бъде енергийна атака...не ми се е случвало и съм нямала възможност да наблюдавам, затова се въздържам от мнение.


Как да разберете цената на взаимния фонд? - брокериПрочети Повече\nОсновен » брокери » Как да разберете цената на взаимния фонд?\nКак да разберете цената на взаимния фонд?\nВзаимните фондове са доста прозрачни. Можете лесно да разберете какви акции са във взаимен фонд, като търсите онлайн. Много финансови сайтове изброяват държането на средства. Цената на акция, често наричана единица, се публикува на тези сайтове и лесно можете да я намерите, ако използвате и онлайн брокер за отстъпки.\nСделки с взаимен фонд могат да бъдат обект на различни такси и такси. Някои фондове носят такса за продажба или натоварване, които са такси, които плащате за покупка или продажба на акции във фонда, подобно на плащането на комисионна при борсова търговия. Те могат да бъдат под формата на авансови плащания (предварително зареждане) или такси, които плащате, когато продавате акции (условно разсрочено таксуване за продажби).\nНай-лесният начин да разберете цената на взаимния фонд е да разгледате нетната му стойност на активите. NAV е общата стойност на активите на взаимния фонд, намалена с всички негови пасиви. Много взаимни фондове използват това число, за да определят цената за транзакционните дялове на фонда. Когато купувате и продавате взаимни фондове, обикновено правите това в NAV.\nПромени в нетната стойност на активите\nЗа повечето взаимни фондове НСА се изчислява ежедневно, тъй като портфейлът на взаимния фонд се състои от много различни акции. Тъй като всяка една от тези акции може да се променя в цените често през деня, точната стойност на взаимния фонд е трудна за определяне. Така дружествата за взаимни фондове избраха да оценяват портфейла си веднъж дневно и всеки ден това е цената, на която инвеститорите трябва да купуват и продават взаимния фонд. Точната техника на оценяване може да варира от фонд до фонд, тъй като някои могат да използват средно от последните три търгувани цени. Всички взаимни фондове обаче определят оценката на своята НСА веднъж на ден.\nВашата действителна цена\nКогато купувате или изкупувате взаимен фонд, сключвате сделки директно с фонда, докато с фондовите фондове и акции търгувате на вторичния пазар, според Fidelity Investments. За разлика от акциите и ETF, взаимните фондове търгуват само веднъж на ден, след като пазарите затворят в 16:00 ET. Ако въведете сделка за покупка или продажба на акции от взаимен фонд, вашата търговия ще бъде извършена при следващата налична нетна стойност на активите, която се изчислява след затварянето на пазара и обикновено е публикувана до 18:00 ET. Тази цена може да бъде по-висока или по-ниска от затварящата се NAV за предходния ден.\nКак да получите точната цена, която искате\nВ случай на борсово търгуван фонд (ETF), който е индексен фонд, който търгува като акция, NAV първо се определя по същия начин, както е за акциите. Купувачите и продавачите наддават на акции, а цената нараства и пада всеки момент. Можете да направите лимитирана поръчка и тя ще се изпълни, когато цената на акцията на ETF е или под вашата гранична цена.\nТрябва да отбележите, че ETF не е взаимен фонд. Те са сходни с това, че и двамата парите на инвеститорите купуват акции, но акциите на ETF търгуват като акции, което означава, че цената ще се промени бързо.\nВъпреки че цената на взаимния фонд е лесна за намиране, истината е, че никой не знае какво ще струва, когато поръчката ви за покупка се изпълни. На следващия ден ще разберете за какво сте го купили. Единственият начин да получите цената, която искате, е да закупите борсово търгуван фонд вместо взаимен фонд.\n© 2020 Взаимните фондове са доста прозрачни. Можете лесно да разберете какви акции са във взаимен фонд, като търсите онлайн. Много финансови сайтове изброяват държането на средства. Цената на акция, често наричана единица, се публикува на тези сайтове и лесно можете да я намерите, ако използвате и онлайн брокер за отстъпки. Как да разберете цената на взаимния фонд? - брокериПрочети Повече


Имало едно време... детство без интернет - DC news\nИмало едно време… детство без интернет\nПърви юни е! Празнуваме деня на детето и може би днес е най-точният момент да поговорим за детството. Нашето детство, за това на дядовците и бабите ни, и за детството на сегашните деца. За целта ще ви запознаем с едно младо семейство – Павлин и Румяна Василеви и техния син Емил, който е на три години и половина. Също така и с 82-годишния дядо Никола.\nПавлин е на 28 години, а Румяна на 26 – те разказват за своето детство с широки усмивки и не скриват, че общо взето са го прекарали на улицата.\n„Излизаш сутрин рано прибираш се вечер късно, в някои дни от игра не остава и време за ядене дори. Връщаш се капнал от умора, нямаш сили и краката си да измиеш, камо ли да ядеш – лягаш и заспиваш.“ – спомнят си семейство Василеви.\nИ двамата разказват, че през тяхното детство са играели на големи групи от по 10/15 души, като всички са били на различна възраст. Младите родители допълват още, че те като деца не са имали много играчки, но са се забавлявали по различни начини.\n„И учителка съм била, и продавачка в собствения си магазин и какво ли още не. Когато си дете можеш да си всичко“, обяснява Румяна и допълва разказа си с подробности около любимата си игра.\n„Като малка много обичах да играя на магазин. Събирах каквито се сетиш предмети от вкъщи и ги нареждах пред себе си. Обяснявах на всички, че ги продавам и че това е моят магазин.“\nА любимата игра на съпругът й Павлин е била криеницата, за някои от вас може би тя е позната със следните имена: мижитарка, миждарка, миженка, миженица, жумичка, жмичка, жуменка, жоменица, криенка, кришка-мишка.\nС леко разочарование Павлин споделя, че днес тази игра е напълно безинтересна за сина му Емил.\n„Обяснявал съм му я, опитвал съм се да играя с него на криеница но не му харесва.“ – допълва бащата.\nДвамата родители обясняват, че днес синът им има доста играчки, но не си играе с тях. Всеки ден го водят на детската площадка, но въпреки това най-любимото занимание за малкия Емил си остават мобилните телефони на мама и татко и лаптопа вкъщи.\n„Имам чувството, че работи дори по умело с телефоните ни от нас. Използва вайбър по който се обажда на наши приятели, представя се, че е Емчо, понякога им изпраща картинки. Но най-любимо му е да гледа филмчета и да слуша песнички в YouTube, като сам си ги пуска.“ – обяснява Павлин.\nЕдна от големите страсти на Емил са превозните средства – коли и най-вече мотори. Малкият дори вече си има план за бъдещето. Когато стане на 15 да има скутер, на 20 кола, като тя трябва да е „БМВ“, а на 23 години трябва да се сдобие и с най-мощния мотор „Хонда“.\nИ докато малкия Емил споделя големите си мечти за бъдещето, баща му с усмивка си спомня как като малък си е направил безжичен телефон.\n„Когато бях дете не бяхме и чували за мобилни телефони. Един ден с братовчедка ми Ема си направихме телефон от две пластмасови чаши и един конец. Понеже живеехме на метри един от друг и така тя от спалнята в тях, а аз от нас местим чашите ту на устата, ту на ухот,о зависи, кой говори. Беше много весело.“\nДвамата родители споделят, че днес интернет и многото играчки пречат на децата да са така изобретателни.\nТова мнение споделя и 82-годишният дядо Никола. Той ни разказва своето детство от далечното минало, когато не само, че е нямало интернет и компютри, ами и каквито и да е играчки. Липсата им обаче, е карала децата да са доста изобретателни.\nКато дете дядо Никола е играел на доста опасни игри.\n„Бяхме достатъчно малки и глупави за да ги играем.“ – споделя дядото и ни разказва правилата на някои забавленията.\nМного обичахме да играем на „Буки“. Прави се един кръг в средата му се слага една консервна кутия, мерят се седем крачки и се отбелязва една черта, на която се застава за да хвърляш камък по кутията, която наричахме буки. В средата до буки-то има един „пазач“. Събират се дечурлигата от цялата махала и всеки се изрежда да хвърли камък по буки-то. Когато удариш буки-то, то се отмества, а после трябва да го върнеш пак с удар от камъка в средата (без да го пипаш с ръце). Ако не успееш обаче ставаш „пазач“, което е най-опасното от цялата игра.“\n„Едно време нямаше играчки и играехме с камъни и дървета. Сменяхме игрите постоянно. Отвсякъде хвърчаха камъни и се чудиш как да се пазиш.“ – разказва още 82-годишният Никола.\nДруга игра, която дядо Никола помни така, сякаш е играл вчера, се нарича Карабит.\n„Смесваме гасена вар с вода и то се образува газ. Слагаме една консервна кутия с дупчица държим я докато се изпълни с газ, палим едно фитилче, броим до три и бягаме. Като изгори фитила гърми и кутията хвърчи много на високо. Колко пробити чела имаше от тази игра. Ако закъснее с изхвърчането и се върнеш да провериш, защо не е гръмнало, а то точно в този момент гръмва и направо те отнася“ – споделя с усмивка детските неволи дядото.\nОт разказите на дядо Никола стигаме до извода, че нашите дядовци като деца са играли американски футбол – бейзбол. Децата обаче са го наричали „Чилик“ и сами са си правили необходимите за тази игра средства.\n„Чупим един клон, който разделяме на две. От едната половина се прави чилик (заострен кол), а от другата половина се прави мачка (бухалка). Чилика се заравя в една дупка като се оставя да стърчи нагоре. С мачката трябва да го удариш така, че да хвръкне нагоре, а след това да го удариш пак за да отлети максимално най-далеч. А през това време другарите ти чакат разпръснати наоколо за да хванат чилика и който го улови е негов ред да удря. И тази игра си е доста опасна, защото може да си пробиеш я окото, я ръката.“\nВъпреки опасните игри детството на дядо Никола отпреди 70 години е незабравимо със своите емоции и до днес. 82-годишният мъж разказва и за други любими игри като криеница и гоненица. Също като Павлин и Румяна дяд Никола е прекарал детството си в игри на улицата.\n„Децата днес пропиляват детството си пред компютрите“ – категоричен е дядото.\nНезависимо от това преди колко години сте били на възрастта на малкия Емил и дали сте прекарали детството си в щури игри на улицата или пред компютъра.\nЗапазете детето в себе си. Честит празник пораснали деца!