Страница 931 от 954 [14310 Мнения] Иди на страница: Предишна 1, 2, 3, ..., 929, 930, 931, 932, 933, ..., 952, 953, 954 Следваща\nПуснато на: Пон 15 Окт 2018, 07:03 Заглавие:\nП.П. С тази разлика за фактологическа грешка в текста, на Сирия са доставени с-300ПМ-2, а не С-300ПМУ-2 (последната се явява експортен модел, но производство на С-300 дори за експорт е спряно)\nТабличка за модификациите на С-300\nПуснато на: Вто 16 Окт 2018, 07:30 Заглавие:\nПуснато на: Вто 16 Окт 2018, 23:58 Заглавие:\nПочему Ил 20 был сбит С-200? Отвечает ЭКСПЕРТ https://www.youtube.com/watch?v=KMXeFaU-sr8\nПуснато на: Сря 17 Окт 2018, 07:03 Заглавие:\nB-1B в провинция Дейр ез Зор:\nПуснато на: Сря 17 Окт 2018, 09:29 Заглавие:\nДа се презареждаш над бойното поле.\nПуснато на: Сря 17 Окт 2018, 09:48 Заглавие:\nГледайки снимките (особенно как втория пиндостански изтребител си лети спокойно редом с цистерната) ме навява мисълта, че партньорите изобщо неподозират за наблюдаването им от изтребител на РФ.\nПуснато на: Сря 17 Окт 2018, 10:21 Заглавие:\nВ случая не подозират. ОЛС дава предимство да гледкаш пасивно и да не пищят разни аларми в кабинетите на наблюдаваните самолети. Но тия тлъсти уж малки изтребители с големи подфюзелажни горивни резервоари плюс кравата-майка се виждат от ПФАР-а на максималния му обсег на откриване, нещо недостъпно за радарите на двете наблюдавани машинки, така че ОЛС-35, голям ПФАР, все е яко.\nПуснато на: Сря 17 Окт 2018, 11:57 Заглавие:\n"...Брехня, Раптор невидимый. Если бы это был ф22, то на фото было бы видно только шланг.\nНо остается вопрос - будет ли виден керосин, залитый в баки, ведь он видим, а сам самолет - нет?.."\nЧто касается спокойного поведения второго F-22 - а что собственно он должен был предпринимать даже обнаружив, что за ними наблюдает самолет ВКС?\nВполне вероятно, что они видели самолет РФ, но просто продолжали выполнять свою задачу.\nПуснато на: Сря 17 Окт 2018, 12:04 Заглавие:\nПуснато на: Сря 17 Окт 2018, 14:25 Заглавие:\nСтрува ми се, че на втората снимка се виждат 2 строго вертикални стабилизатора. Има ли повече информация около снимката?\nПуснато на: Сря 17 Окт 2018, 15:19 Заглавие:\nИскам да попитам, знае ли някой какви военновъздушни нещица са разположили американците в Сирия. Знаем , че американците има доста радари из Близкия изток и Персийския залив - но какво са разположили в Ирак и в Сиря, като РЛС, РЕБ с-ми и т.н. няма някаква яснота. Дали са докарали някой Пейтриът в Ирак и Сирия , имат ли Хамъри със Стингъри и т.н.\nПуснато на: Сря 17 Окт 2018, 16:57 Заглавие:\nСъвсем не . ИМХО най-мязат на Ф-15, но може и Ф-22 да са. Със сигурност са с по два вертикални стабилизатора и два двигателя.\nПуснато на: Сря 17 Окт 2018, 18:47 Заглавие:\nТака по силует си е Ф-15, не мяса на Ф-22.\nПуснато на: Сря 17 Окт 2018, 22:14 Заглавие:\nСега какво следва двуседмичен спор, какви точно са аеропланите ли?\nТака издебнати в този ракурс (задна полусфера със сопла към врага 180-120 градуса) са чисто и просто летящ скрап и още по зле за тях, че даже не го знаят.\nТака че няма значение каква тоно модификация са и каква буква на модификацията са.\nПуснато на: Сря 17 Окт 2018, 22:27 Заглавие:\nTwo F-15 fighter jets conducted airstrike on Kurdish formations during\n[ Time: 0.1730s ][ Queries: 12 (0.0814s) ][ Debug on ]


КОВИД отделения в страната остават без легла, лекари се оплакват, че парите им се бавят - Flashnews\nКОВИД отделения в страната остават без легла, лекари се оплакват, че парите им се бавят\nВъв филиала на Югозападната болница в Сандански липсват легла за ковид болни. Поради липсата на медицински персонал не могат да се разкрият и нови отделения, които да приемат пациентите.\nИмаме разкрити 36 легла за ковид болни, обясни пред БНТ д-р Огнян Благоев, завеждащ вътрешно отделение към МБАЛ Югозападна болница-Сандански. Към този момент, нямаме свободни от тях, заети са 100%, допълни той.\nПоради запълнената база, се стига до ситуации, в които се налага мъж да бъде настанен в стая с болни от ковид пациентки, което не е редно, допълни д-р Благоев.\nОт ръководството на болницата казват, че разкриването на допълнителни ковид отделения не може да стане заради липса на лекари.\nИ едно от отделенията в болницата в Чирпан работи само с КОВИД пациенти, каза пред БНР д-р Неделчо Тотев, председател на Сдружението на общинските болници и директор на болницата в Чирпан.\nА удължаването на срока на годност на някои ваксини той коментира с думите:\n„Покрай ковида се оказа, че могат да се правят много компромиси във всяко едно отношение. Сега всичко се либерализира. Има една, да го кажа, заигравка, закачка, която, ако тръгнем да гадаем, ще се окаже, че понеже сме на зор, правим всичко.“\nД-р Тотев посочи, че така бихме могли да удължим срока и на останалите лекарства.\nВ болницата не са правили статистика колко от пациентите им с коронавирус са ваксинирани и колко не са.\n„Обработват се огромни масиви с документация за всеки ковид пациент“, посочи Неделчо Тотев.


Прокуратурата иска 12 години затвор за акушерката, обвинена в опит за убийство на бебе – Труд\nПрокуратурата иска 12 години затвор за акушерката, обвинена в опит за убийство на бебе\n15.09.2017 • 11:40\n12 години затвор за акушерката Емилия Ковачева, подсъдима за опит за убийство на новородено, поиска прокуратурата, съобщи БНР.\nШокиращата история за акушерката, която пребива почти до смърт 4-дневно бебе, е от 18 срещу 19 април 2015 година. Според прокурора по делото Николай Христов, който се позовава на свидетелски показания и видеозаписи от отделението за новородени в болница “Софиямед”, ударите по малката Никол без съмнение са нанесени от дежурната тогава Ковачева.\nЗащитникът на акушерката Владислав Янев твърди обратното – Ковачева е невинна, доказателствата срещу нея – записи, свидетели, експертизи – са манипулирани, съдът и прокуратурата са пристрастни, а медиите сатанизират клиентката му. Янев твърди, че Никол не е била бита, а е била изпусната, но не от Емилия Ковачева.\nПреди финалните пледоарии по делото срещу нея Ковачева проговори за пръв път пред съда. Тя заяви, че не си спомня в нощта на 18-и срещу 19-и април да е удряла бебето Никол, не виждала и защо да го прави. В отговор на въпроси на съдебния състав, както тя самата поиска да премине процедурата, подсъдимата разказа, че в нощта на инцидента наистина е била на смяна, застъпила е за 24-часово дежурство, но когато си е тръгвала на следващия ден, единственият проблем, за който е докладвала от отделението за новородени, е бил, че едно от децата е с жълтеница, други проблеми с децата не е имало. Затова Ковачева поиска от съда да я признае за невинна и да прояви справедливост по делото.\nПредстои съдебният състав да каже днес или в следващите дни ще оповести присъдата си.\nАко бъде призната за виновна, акушерката може да получи дори доживотна присъда, но каквото и да е съдебното решение, то ще мине през контрола на още две инстанции.\nМеждувременно срещу Емилия Ковачева тече разследване и в Софийската районна прокуратура за побой, макар и не със силата като този над Никол, и на други новородени.\n15.09.2017 в 15:44\nСлед като чуе присъдата ше има да се тюхка и да пали свещи делото да го върнат в стартово положение,че да има файда от самопризнанието.


Иван Колев: Все още ни липсва спокойствие, има върху какво да работим - struma - Онлайн вестник\nТреньорът на Локомотив София Иван Колев бе много доволен от равенството 1:1 с Черно море. Той сподели, че всички негови играчи са били наясно, че ги чака много тежък мач на „Тича“, като са показали характер и борбеност, за да вземат точката.\nКолев допълни, че на Локомотив все още му липсва спокойствие и допълни, че има върху какво да се работи.\n„Резултатът е добър. Черно море е много стойностен отбор, особено в атакуващ план. Разполагат с много бързи и технични футболисти в нападение. Знахме, че ни предстои много тежък мач. Не рухнахме психически след техния гол. Играчите ми опитваха да спазват тактическите указания. В последните 25 минути пък бяхме по-свежи, което ни позволи да упражним натиск и да изравним чрез Вальо Николов“.\n„Валентин Николов се подготвя точно за такъва пробив. На тренировки той доказа, че изпълнява фауловете много добре и затова взех решение да заложа на него. Все още не сме оформили своя облик. Имаме качества, борбеност в състава, но ни липсва спокойствието, на моменти прибързваме. Има върху какво да работим. Благодаря на футболистите, много сериозно се представиха.\nПърва лига НА ЖИВО: Левски – ЦСКА 1948, стартови състави


Kovalkova диета на Ставропол в красотата на лъча Ziber A E\nформулировки с терапевтични диети\nDucane диета рецепти от сирене\nда не забравяме за билков отслабване\nако ходиш всеки ден може да отслабнете\nКоличеството зехтин или мазнини на едно хранене или на ден зависи от много неща – например теглото (високите, добре сложени хора имат нужда от повече храна), активността на човека, както.\nИскаме или не, и в храненето има мода. Откритието на специалистите по хранене миналата година бяха яйцата и беконът. Изненадващо за всички и двете бяха реабилитирани, с уговорката омлетът.\nИзварата се прави от суроватка с ниска усвояемост, която се сгъстява с карагенан и маргарин, защото нейната масленост е 0,1-1 гр. мазнини, за да се вдигне до 3-4 % се слага хидрогенирано или.\nХайде,кафеджиите и пиещите чай. Добро утро ви желая и дано ноември ни донесе само положителни емоции и много минуси.\nВие доставяте хранителните вещества за бебето чрез храните, които поемате и чрез запасите от мазнини, които вашето тяло е натрупало по време на бременността.\nМъдростта на традиционната българска храна и д-р Уестън А. Прайс. Българите са известни по света със своето дълголетие и добро здраве.\n10 продукта, от които напълняваме неусетно Кантарът показва излишни килограми, които сме качили, без да разберем.\nВечеря : Нарязано агнешко печено (очистено от мазнини) зелена салата , краставици , домати чай или кафе (без захар).\nМоже би преди 15 год. ми се наложи да използвам такава гъба. Не бях добре със стомаха, не получих желаното оздравяване от болницата.\n8 септ. 2014 Млечните мазнини са продукти под формата на втвърдена мека чрез коагулиране на обезмаслено мляко, мътеница или суроватка.\nТук имате възможност да получите много полезни съвети за вашето здраве,красота и перфектен външен вид както и да ви запознаем с новите продукти, които са създадени да помогнат.\nМоже ли често употребявана натурална мазнина, която вероятно имате и в този момент в кухнята си, да ви помогне да се предпазите от болестта на Алцхаймер.\nМолитва за изцеление. (Трябва да кажете молитвата на глас) Боже, прости ми че съм те пренебрегвал досега.\nД-р Надежда Стайкова: Кажете стоп на остеопорозата! В редакцията получаваме много писма от разтревожени наши читателки с поставена диагноза остеопороза.\nбез бяла рафинирана захар, без никакво брашно, без ядки и без млечни, но пък силно шоколадова 3 и със само 6г нетни въглехидрати на парче.\nАко обичате извара, кисело мляко и суроватка, тогава млечна диета за Мляко, извара диета е подходящ за любителите на ниско съдържание на мазнини важно е само, че всички напитки са без захар и сахарозаменителей.\nВ първият момент се замислих какво беше цвик, след което се сетих, че бее нещо свързано с млякото.\n— — Несъдържащи млечни мазнини, захароза, изоглюкоза, глюкоза, скорбяла или нишесте или съдържащи тегловно по-малко от 1,5 % млечни мазнини, по-малко от 5 % захароза или изоглюкоза, по-малко.\nИзварата – качествен протеин на достъпна цена. Изварата едва ли е на първите места в списъка с покупки за повечето от вас.\nВ суроватката се съдържат малко количество млечни мазнини, които имат суроватката със сигурност може да служи като успокоителна напитка.\nМодерната диета 6 по 2 се прави 12 дни и е на принципа на разделното хранене. Първите 2 дена се ядат само картофи – без сирене, без лук и други добавки.\nИзползвайте този продукт в съчетание с храна като част от здравословна и балансирана диета, а не като заместител на хранене.\nС диета от една седмица до десет дни без мляко и млечни продукти може сравнително лесно да се установи дали различни симптоми и състояния са причина от приема на краве мляко.\nЗоната - въпроси и отговори относто диета Зоната, всичко за Защо е толкова оспорвана Зоновата диета ? Как мога да знам дали съм в Зоната? Мога ли да използвам изкуствени подсладители и диетични напитки, когато съм Дани, месото можеш да заместиш с млечни продукти като извара или .\nА за плодовете по време на тази диета дали е добре да се взима бърз въглехидрат след фитнес - стафиди, банан или мед.\nЕдно дете с аутизъм в България. 1K likes. Едно дете с аутизъм в България. One child with autism in Bulgaria.\nНавън е пролет, времето се стопля, дръвчетата разцъфнаха, поляните позеленяха и ето, че дойде време отново да си говорим за детокс.\nЧрез външно сравняване и анализ на етикетите са оценени всички аналози. При 40 от тях информацията от етикетите е идентична, а при 13 са констатирани различия в представената информация.\nКогато бях дете, братовчед на татко, който едва си изкарваше прехраната като фермер след въвеждането на квотите за млякото, реши да се пробва в производството на сладолед.\nЗдравейте , аз ползвам Стевия от много време , но ползвам изкл. и само билката на листа.\nАлкалният режим на хранене се превърна в последния хит сред звезди като Виктория Бекъм, Дженифър Анистън, Гуинет Полтроу и Кирстен Дънст.\n3 ян. 2009 Моята идея не е да отказвам някой от използването на млечни продукти, а да Аз започнах да се чудя: дали аз не съм прекалено директен като черния дроб в Китай, изглежда че и диетата също играе ключова роля. предизвика автоимунни заболявания. протеина на суроватката има .\nПрез 2011 г. Ушева Н. и кол. публикуват, че в района на гр. Варна изключително кърмените деца 6 мес. са 4.88%.\nНовинарката признава, че пълнее от нередовно хранене, а лятото винаги се отдава на разтоварваща диета на плодове и зеленчуци, която е по древната индийска философия Аюрведа.\nРазбърквам го мн.добре и го исипвам в глинена тава,без мазнина.ям го направо от тепсията.Добро разнообразие за протейнова диета.\nЦелта на диетата не е само намаляване на килограмите, а също промяна на обменните процеси в организма, тъй като в края на диетата задържаме килограмите, които сме постигнали в края.\nСъщо от една страна гориш мазнини, от друга си ги набавяш. И все пак имаш резултат. Представи си какво ще стане, ако изхвърлиш кекс, дюнери и т.н.\nАко все пак държите да консумирате продукти от краве мляко, спрете се на такива с ниско съдържание на мазнини, тоест ниско маслени.\nСила Блек ви предлага супер диета, благодарение на което можете да отслабнете за месец средно около.\nДиетите с млечни продукти според диетолозите имат много траен на млечните продукти трябва да е не повече от 4 процента мазнини за 100 грама.\nОтзиви на Възлюбени диета за 7 дни Диета любовник – един от най-новите начини да отслабнете, съдейки по Отзивите.\nЗнаете ли, че освен нежелания ефект “голямо дупе”, който предизвиква обичния ни шоколад, когато прекаляваме с него, в умерени количества, той всъщност е повече от полезен.\nдиета спасява болните от автоимунни заболявания!" data-essbisHoverContainer="" AIP или АИП – автоимунен протокол е диета на американския учен Сара Балантайн, която е написала книгата „The Paleo Approach“.\n5 мар 2012 "Производство на мляко и млечни продукти” от различни региони производство на хранителни продукти, напитки и на тютюн през 2005 г. От началото на годината до месец май цената на кравето масло е суроватката на млякото евглобулинът и псевдоглобулинът са около.\nСместа от сия и суроватка дава най-добрите резултати за структурата на мускула и хормоналната система, точно както Peak Anabolic Protein Fusion или Peak Anabolic Protein Professional.\nЕстествено, че е необходимо да се намали консумацията на захар, от друга страна, за да седне на диета от кафе няма да прави никакъв смисъл.\nПривет,дами и господа викам и аз да се разпиша,че скоро не съм се появявала. В сесия съм,много изпити,много нещо Скъсах се от учене,ама му се видя вече края.\nОт киселото мляко "родопчанка" -поне това мляко се вкисва, а понякога е силно кисело, но аз такова лятото много го харесвам, действа ми добре в жегите.\nСъставки: 1 чаша брашно, 1 чаша кисело мляко гъби, 1/2 чаена лъжичка сол и сода, 1 чаена лъжичка захар, 3 супени лъжици растително масло.\nБелтъчини, мазнини, въглехидрати - можеш да почнеш от тях. Можеш да отслабваш, можеш и да качваш, ако ядеш месо. Можеш да отслабваш, можеш и да качваш, ако ядеш шоколад.\n9 февр. 2015 С лесна за следване преходна диета. voda_02. Наложете си да пиете 2-3 литра вода на ден. Що се отнася до другите напитки – сокове, газирани и сладки лягане е много важно – особено за мазнини и въглехидрати. Никога не се знае дали няма да ви поднесат нещо с прекалено .\nФорум на диета Зоната - дискусии свързани с храненето в Зоната и хормоналното мислене.\nСъбиране на реколтата и сушене: Както и във времената на ацтеките, така и днес реколтата във всички страни на какаото по света се събира без помощта на технически уреди.\nНай-добрият съвет за диета е да има разнообразие от мазнини и масла, точно както ние имаме най-различни плодове и зеленчуци.\nЧовешкият организъм се нуждае дневно от 0,01 до 0,02 мг витамин d. Източници на провитамин d са дрождите, зелето, спанакът и др., а богат източник на витамин d е рибеното масло.\nНезависимо дали сте в период на покачване на мускулна маса или изчистване на мазнини и отслабване, ако искате да постигнете добри резултати,….\nХил диета w г г котки\nснимка Отслабнах на гладна\nна проблема с диета


Като гъби пачи крак се готви за зимата: начини на детайла и рецепти със снимка\nГъби пачи крак се готви за зимата\nГорски гъби – е любим деликатес на много хора. През лятото на щандове на пазари и магазини се появява набор от видове – бели гъби, мед, russula, манатарки, стриди. Но особено популярни сред тези продукти са вкусни, красиви и полезни пачи крак. Тази съставка присъства в състава на супи, сосове, салати, гарнитури, гарнитури за печене и др. За да се запази полезните качества на лисичек, има ги не само в топлото време, но и през зимата, много домакини правят от различни заготовки за студено време на годината. Стъпка по стъпка своите рецепти прочетете по-долу.\nНачини на детайла лисичек в домашни условия\nПачи крак съдържат много необходими на човека витамини, микроелементи, например, витамин А, РР, СС, мед, цинк. Освен това, тези гъби има още едно важно полезно свойство – те са в състояние да промиване на черния дроб, благодарение на специално вещество эргостеролу наличните в състава. През зимата не успеят да се намерят пресни пачи крак в магазините, така че много домакини купуват този продукт през лятото, а след това да се готви за студено време на годината. След това вие ще можете да разберете как да замразите пресни или варени гъби, физиологичен разтвор, се запази, а още сушени или пачи крак за зимата.\nЗамразяване на пресни и варени гъби\nЗамразяване на лисичек ще позволи още дълго да се наслаждавате на прекрасните вкусови качества. Преди да замразяване на гъби пачи крак, трябва да изберете правилния продукт. Обръщайте внимание на това, за гъби, и са непокътнати, прави, млади. Препоръчително е да се вземе пачи крак днешното събиране, но са подходящи и вчера – такива можете да намерите на пазара. Кулинарни експерти препоръчват да замразите пресни гъби, ако има такава възможност. Как да го направите:\nПочистете продукт от отломки, мръсотия, опитвайки се да не е твърде силно накиснете ги с вода, в противен случай, те вберут я в себе си. Впоследствие тази вода при замразяване се превръща в лед.\nАко сте си купили млади, еластична, цели гъби, замразяване ги изцяло, – така храната ще запази атрактивен вид след размразяване. Ако много пачи крак, счупени, може да ги нарежете на големи парчета.\nОсигурете във фризера на равна повърхност. Можете да лежи си парче хартия. Върху нея се разстила предварително почистени гъби, те трябва да престои така няколко часа.\nВ края на времето, съберете добре измръзнал пачи крак в опаковката, където те ще се съхраняват до следващото размразяване.\nЗамразяване с отвариванием чудесно за гъби, които покупались вече през ден-два след прибиране на реколтата. Този вариант трябва да се използва за тези, които устните твърде силно повреден, например, разломанный на малки парченца, а още толкова, които искат да се презастраховат от микроби допълнителна термична обработка. Как да се готви на пара гъби-пачи крак, за замразяване:\nПочистете, измийте продукт, за да се отървете от мръсотията.\nХвърли там гъбите и варете в продължение на не повече от пет минути на силен огън. След което се разбърква ги в гевгир, за да може водата да се оттече, а гъбите – да изстине.\nКогато съставка ще придобие стайна температура, рассортируйте гъби-пачи крак по опаковките. В идеалния случай един пакет трябва да съдържа 300-500 грама или 500-1000 грама. Това е необходимо, за да размораживать храна порционно, иначе с всяка разморозкой в този общ пакет пачи крак ще загубят вкусовите качества.\nСлед размразяване на гъби трябва веднага да се консумира. За предпочитане размораживать ги в хладилника, за да те спаси своя вид (това е в по-голяма степен се отнася за пресни лисичек). При желание можете да изпратите на фризера пържени гъби, които след това ще бъдат отлично допълнение супа, салата, гарнитура. За това гответе ги около двадесет минути, след това оставете да изстине и скриване на опаковките.\nФизиологичен разтвор гъби – храна, която е в допълнение на много национални ястия и добра закуска на масата, а диетолозите ги смятат за по-полезни, отколкото кисели. Осоляване лисичек за зимата – процес, който може да се повтаря на всяка домакиня. Има много варианти на тази рецепта, по-долу ще бъдат разгледани горещ начин на осоляване.\nКато добавите сол пачи крак:\nИзберете пачи крак. За мариноване са подходящи малки еластични гъби. Ако малките не, приемайте с големи шляпками, но къса прическа.\nПочистете продукта. Вряла вода, изсипва се пачи крак и варете около двадесет минути. След това заливаме в гевгир, изплакнете с хладка вода.\nВземете подходяща купа. Това е подходящ емайлиран пот, пот от глина, стъклен буркан, дървена вана.\nПоставете първия ред лисичек, да сложи няколко скилидки чесън. Отгоре ги поръсете със сол (50 грама на един килограм гъби). Направете още няколко такива серии.\nКогато чиниите запълва, отгоре поставете капака на нея – и товари.\nСлед като пачи крак ще започне да отшумява, може отгоре да продължи да плащам в редиците си. Саламурата трябва да покрие, се нарежда след една седмица. Ако това не се случи, фитил, трябва да изберете потяжелее. Понякога изплакнете с него.\nСлед четири седмици на вкусна закуска е готова. Да се съхранява в хладилник.\nКонсервиране в буркани\nКонсервиране – това е чудесен начин да се запази полезни вещества, съдържащи се в продуктите, и дори и през зимата, за да радват близки и роднини на вкусни леки закуски с летни съставки. Домашни консервирани пачи крак непременно ще се харесат на членовете на домакинството в студено време през годината. Че ще трябва да готвя гъби с помощта на опазване в стъклени буркани:\n3 кг гъби-лисичек.\nЧаша 9% оцет.\nПочти пълна чаша растително масло.\nLoop гъби, почистени от отпадъци, прилипших листа, кал. Ако те са твърде големи, нарежете.\nНапишете тенджера с вода, сложете пачи крак, оставете течността да заври. На малкия огън, оставете да къкри половин час. Може би ще се нуждаят от периодично изчистване на пяната с лъжица.\nДа се отцеди течността, изплакнете съставки под хладка вода.\nИзсипва се в тенджера, захар, сол, подправки, се налива оцет, олио, оставете сместа да заври. Разбърква се гъби-пачи крак, оставете да къкри за около десет минути.\nПочистете буркани, сложете там гъби.\nИзсипете марината компоненти, внимателно закупорьте капацитет.\nСтерилизира детайла десет минути. След това обърнете буркана надолу, обвива, чакайте, за да се охлади. Консервирани пачи крак готови!\nСушене – лесният начин да се запази вкус, аромат и полезни свойства на гъбите. Освен това червената пачи крак перфектно й се поддават, този начин е най-често при приготвянето на гъбични препарати за зимата. След изсушаване, продуктът става много по-малко, по-плътен, което значително улеснява съхранението му.\nКак да изберем и подсушете апетитни гъби-пачи крак:\nИзберете гъби. Това трябва да бъдат млади, красиви, еластични, не разломанные пачи крак. Важно е, че те са били без wormholes.\nПочистете съставка от калта, но не се измие. Преди изсушаване го прави невъзможно. Ръце, внимателно отстранете прилипшие листа, мъх, клонки.\nОтрежете крака лисичек. По време на сушене се използват единствено капачка. Ако гъби са твърде големи, дебели, те трябва да бъдат нарязани, за да се ускори процеса на сушене.\nПрез лятото на дома можете да изсъхне барети лисичек на улицата. За да направите това, поставете ги на конец, окачите на балкона или на друго място, където попадат преки слънчеви лъчи. При силна топлина се изсушат, гъбите трябва най-малко седмица.\nВъв фурната сложете температурата на шестдесет и пет градуса, малко приоткройте вратата, за да се кача на въздуха. Сложете гъбите в тигана. Време на сушене се определя индивидуално. Шапки със същия размер ще пресъхне едновременно, а ако пачи крак нарязани на неравномерно – трябва някои гъби могат да стигат по-рано, а други се оставят досушиваться.\nПравилно изсушените барети не се чупят лесно, леко се огъват в ръцете си. Имат изразен аромат, напомнящ пресни гъби.\nДа се съхранява на готовия продукт в плътно затворени сухи стъклени, или метални контейнери.\nДомашни рецепти за ястия от пресни лисичек за зимата със снимка\nВсяка жена иска да зарадва своите членове на домакинството необичайни ястия в студеното време на годината. Има много интересни рецепти, които ще позволят да се готвя гъби вкусно и оригинално. Готови ястия стават вкусни закуски за закуска, обяд или вечеря. По-долу ще се научите как да готвя чесночную гъби хайвер, печени пачи крак в масло, салата-тюрлюгювеч и класическата рецепта за мариновани гъби.\nЛесна рецепта за приготвяне на гъбена хайвер с чесън\nХайвер от гъби – невероятно вкусно ястие. Тази закуска на зимата можете да намажете върху хляб, добавете към спагети, да се използва като сос за месни продукти. В една и съща хайвер е лесен за приготвяне, което ще позволи дори и на домакинята, без достатъчно опит лесно да готвя това ястие. Кои компоненти се нуждаят, за да направите вкусна зимна закуска:\nКилограм варени лисичек.\n150 гр моркови, толкова по – лук.\nПоловин лъжичка лют пипер.\nДве карамфил, няколко дафинови листа.\n100 грама растително масло.\nПочистете и измийте гъбите. Нарежете ги на малки парченца. Сварете обелените течност, добавете там пикантни подправки – карамфил, дафинов лист, бахар, грах. Хвърли съставка във вряща подсолена вода и варете в продължение на двадесет минути.\nЗаливаме пачи крак в блендер, добавете там малко бульон с готвенето. Нарежете гъбите. Нарежете скилидки чесън на малки парченца, хвърли там и също.\nСе запържва в растително масло настъргания морков, нарязания на ситно лук. Получената смес прибавете към гъбите.\nЦялата тази смес сложете в тигана, оставете да къкри на слаб огън за около час. Първите петдесет минути на кутията трябва да бъдат затворени, а останалите десет – открита. Така ястия ще отнеме излишната течност.\nСлед готвене добави към лисичкам червен пипер. При желание дополните други подправки, до вкус половина супена лъжица оцет (9%).\nСтерилизиране на буркани. Лежеше на него гъби, закупорьте. Увийте каре, оставете да изстине.\nBillet пържени в масло лисичек\nПечени гъби, приготвени за зимата, това е чудесен вариант, способен да украсят всяко обикновено ястие. Например, можете да добавите тази смес с пържени картофи или варени зърнени храни: просто ястие, ще се превърне в празнична гарнитура. За приготвяне ще ви трябва:\nГъби пачи крак 2-3 кг.\nРастително масло 2 л. все Още можете да използвате животинска или растителна мазнина или масло.\nКак се приготвя пържени гъби смес:\nПочистете гъбите от отломки, изплакнете. Твърде голям съставки и нарежете.\nВряла вода, разбърква се до мястото продукт. Варете в продължение на петнадесет минути, излейте водата, изплакнете гъби. След това сварете нова, отново добавя пачи крак, гответе още четвърт час. Последната вода също е задължително да се отцеди.\nРазтопете масло (или мазнина) в тиган. Ако сте избрали растително, изсипете го в големи количества.\nСипете гъбите, покрийте с капак. Оставете да къкри така около половин час.\nОтворете капака. Четвърт час чакайте, докато се изпари течността. Добавете сол на вкус.\nСтерилизиране на буркани, измити с вода и сода или се изсипва във вряща вода. Железни капаци се вари. Пластмасови – добре измиване, облейте с вряла вода.\nСложете гъби по емкостям. Изсипва там горещо масло, след пържене слой от един и половина сантиметра. Ако масло е останало малко, загрейте още.\nДа се съхранява шест месеца на хладно място.\nСалата-солянка – необичайно ястие, което точно ще се ползват от жителите и гостите на в студеното време на годината. Съставки на този предложения напомнят на всички за топлите дни на лятото, защото в оригиналната рецепта включва зеле, домати и летните горски гъби. Да се готви това ястие не ще бъде трудно. Кои компоненти да влязат в състава на апетитна необичайна заготовки за зимата:\nПет килограма лисичек.\nТри килограма зеле.\nДва килограма домати.\nДва и половин килограм лук.\nЧетири чаши растително масло.\nДевет супени лъжици сол.\nИзмийте, почистете гъбите.\nВари се в подсолена чиста вода за около десет минути.\nНарежете на кръгчета лук, се запържва в продължение на петнадесет минути по порциям, за да зеленчуци прожарился равномерно.\nСредната нарязани на тънки ивици зеле, домати – нарязани на кубчета, сложете заедно с лука в отделна купа. Там се изсипва масло – повече от три и половина чаши.\nРазбърква се гъбите пачи крак, добавете сол, разбърква се.\nЗапържете сместа от четиридесет минути.\nПоложете смесица от банките, с капацитет 0.5 литра, затворете ги. Четиридесет минути дръжте в кипяща подсолена вода на слаб огън.\nИзвадете банки, подсушете, обвива изстине.\nМариновани пачи крак в буркани\nМариновани пачи крак ще станат чудесна закуска към ежедневното или празничната маса. Да се готви на горски гъби не е трудно, за това ще се нуждаят от малък брой съставки. Вкуса на готовото ястие с лисичками определено ще донесе удоволствие на всички, които ги опитаме. Какви са съставките, необходими за изграждане на апетитна гъби закуски за зимата:\n100 гр бял оцет (5%).\nЧерен пипер, два дафинови листа, карамфил.\nКак маринова пачи крак през зимата в банки:\nПочистете гъбите, нарежете крака.\nВари се около половин час, дайте лисичкам, за да се отцеди в гевгир.\nОставете да заври маринатата (вода, сол, оцет, захар).\nСварете гъбите в продължение на двадесет минути.\nВ сухи буркани сложете пачи крак (към върха трябва да остане 1 см), се изсипва маринатата до пълно покритие на гъби.\nПокрийте с пергаментов, вратовръзка.\nВидео: как да готвя гъби пачи крак бързо и вкусно\nПриготвят пачи крак през зимата може всяка домакиня най-важното, изберете правилната рецепта и точно да следвате инструкциите. За да се гъбите са вкусни, трябва внимателно да се следи състоянието им по време на готвене. Ще ви помогне да приготвите апетитни пачи крак следващото видео, където водеща показва всички етапи на създаването на аппетитного ястия. В края се получават вкусни, красиви пържени гъби, които през зимата ще стане чудесно допълнение към всеки гарниру, добра закуска за всеки ден на масата. Вижте интересно видео всички стъпки на създаването на оригиналния гъби ястия:\nДжесика Алба и други звезди в париж Fashion show от H&M\nРецепта: Бисквитки масло бисквитки\nНай-добрата булчински обувки 2014 г.


BLURBOWN: 09.02.14 - 16.02.14\nНик Кейв >> Смъртта на Бъни Мънро\nСмъртта на Бъни Мънро... ще заведе [ читателя ] на места, където е страшно да отидеш, но ще е жалко да ги пропуснеш. Мария Михайлова\nБъни удря една глътка от шишенцето, пъхва една „Ламбърт и Бътлър" в устата си и пали със зипото, докато госпожица Лъмли свежда поглед към Бъни-младши.\n– Здравей, мъничък – обръща се към него тя.\nБъни-младши поклаща своя Дарт Вейдър.\n– Удариха ме по ухото – казва той.\nГоспожица Лъмли се навежда, придърпва очилата над свода на носа си и разглежда раничката на момчето.\n– Имам нещо за теб – казва тя, отваря чантата си и изважда малка тубичка антисептичен крем и кутийка лейкопласт с цвета на кожата.\n– Сражавал си се – казва госпожица Лъмли, докато затваря чантата си.\n– Трябваше да видите другия – отвръща Бъни-младши, вдига поглед към баща си и се усмихва.\nГоспожица Лъмли се обръща към Бъни.\n– Голямо сладурче – казва тя.\nБъни дръпва от своята „Ламбърт и Бътлър", а ръката му трепери, наелектризиран нерв подскача под лявото му око и струйка пот се стича надолу по слепоочието му.\n– Сериозно, господин Мънро, добре ли сте?\n– Хей – отвръща Бъни. – Днес е приемен ден.\n– Разбирам болката ви – казва госпожица Лъмли с ръка на рамото му. После вдига чантата си. – Заведете баща си в болница, господин Мънро. – И тя изчезва надолу по стълбите.\nБъни потърква връзката ключове в ръката си, скрива ги в шепата и поглежда Бъни-младши.\n– Ох, Боже. Да вървим.\nМомчето го поглежда в отговор със своята разглобена усмивка, главата му е накривена настрани. После заедно, баща и син, изкачват последната серия стъпала.\nБъни напъхва ризата си в панталона, оправя си косата, затяга вратовръзката, пресушава останалия скоч от бутилката и дръпва за последно от своята „Ламбърт и Бътлър", после се обръща към Бъни-младши.\n– Как изглеждам? – и без да дочака отговор, почуква три пъти по вратата на апартамент седемнайсет, като прави крачка назад – за всеки случай.\n– Разкарай се, кучко! – чува се рев отвъртре. – Зает съм!\nБъни се накланя близо до вратата.\n– Татко! Аз съм! Бъни! – казва.\nОтвътре се разнася ужасна суха кашлица. Следва трополене, суркане на мебели, поредица груби ругатни, вратата се отваря и на прага застава Бъни Мънро Първи, смален и прегърбен, облечен в кафяв аргайлски пуловер със снежинки и бяла полярна мечка отпред, риза с тютюнев цвят и разпердушинени, кафяви рипсени панталони. Ципът на панталона му зее отворен, а изпод ръкавите на пуловера и оголения врат надничат избелели синкави татуировки.\nКожата на лицето му е сивкава като каша от вестник, венците на изкуствените му челюсти са покрити с яркоморави петна, а зъбите му са огромни и кафяви. По тила на яйцевидната му глава като пилешки сос се разсипва мръсна, безцветна коса. Около него се носи съкрушителна смрад на спарена урина и лечебни мазила. В едната си ръка държи тежък, подкован с метални пластини бастун, а в другата – страшно неприятна носна кърпа. Той поглежда Бъни и затраква с ченето си.\n– О, милото ми момче, това си ти! Както казах, разкарай се! – и затръшна вратата под носа на Бъни...\nСмъртта на Бъни Мънро в Хеликон\nСмъртта на Бъни Мънро в Books.bg\nЕтикети: екзистенциален роман, Ник Кейв, Смъртта на Бъни Мънро, съвременна британска литература, Хеликон, Books.bg\nБрандън Сандърсън >> Спиращият войната\nСказание за магия, мистерия и божества\nВярно, според мерките на мнозина Сири не беше „незначителна“. Беше дъщеря на крал в края на краищата. За щастие баща ѝ имаше четири деца и Сири – на седемнайсет години – беше най-малката. Фафен, която бе малко по-голяма от Сири, беше изпълнила фамилния дълг и беше станала монахиня. Преди Фафен беше Риджер, синът. Той щеше да наследи трона.\nНякои щяха да забележат, разбира се, и тя щеше да си има неприятности. Но дори на баща ѝ щеше да му се наложи да признае, че изчезването ѝ не е причинило големи неудобства. Градът се оправяше чудесно и без Сири – всъщност оправяше се дори малко по-добре, докато нея я нямаше.\nТам косата ѝ нямаше да изпъква чак толкова. Както обикновено, дългите кичури бяха изрусели от радост, докато беше навън сред полята. Тя се съсредоточи и се помъчи да ги обуздае, но успя само да докара цвета до убито кафяво. Щом спря да се съсредоточава, косата пак си стана каквато си беше. Сири не беше особено добра в обуздаването ѝ. Не беше като Вивена.\nЩом тръгна през града, по петите ѝ се повлякоха няколко хлапета. Тя се усмихна и се престори, че не им обръща внимание, докато едно от тях не се осмели да притича напред и я дръпна за дрехата. Тогава се обърна с усмивка. Изгледаха я със сериозни лица. Идрианските деца бяха приучени още на тази възраст да избягват срамните изблици на чувства. Според поученията на Аустре нямаше нищо лошо в чувствата, но привличането на внимание към себе си с тях беше грешно.\n– Честно, Маб – заговори Сири, докато въртеше цветето, и усети как косата ѝ доби малко по-червеникав оттенък. – Не разбирам какъв е проблемът. Аустре е направил цветята, нали? Той им е сложил цветовете, за да не могат да бъдат зли. Искам да кажа, наричаме го Бог на Цветовете все пак, нали?\n– Онова за девиците, принасяни в жертва, е просто приказка – отвърна тя. – Не го правят наистина.\n– Приказките все идват отнякъде.\n– Да, идват от старици, седнали край огнището зиме. Не мисля, че трябва да сме толкова наплашени. В Халандрен да си правят каквото искат, мен не ме засяга, стига да не ни закачат.\n– Имаме си мирния договор, Маб – каза Сири. – Татко и Вивена ще се погрижат да сме в безопасност и Халандрен няма да ни закача.\n– А ако не успеят?\n– Ще успеят. Няма нужда да се тревожиш.\n– Халандренците имат по-добри войски – рече Маб, докато кълцаше, без да вдига очи, – по-добра стомана, повече храна и онези... онези неща. Това тревожи хората. Може би не теб, но благоразумните хора.\nДумите на готвачката трудно можеше да се пренебрегнат току-така. Маб беше разумна жена, с повече мъдрост от инстинкта ѝ за подправки и бульони. Само че имаше склонност да се плаши.\n– Безпокоиш се за нищо, Маб. Ще видиш.\n– Казвам само, че времето не е добро за една принцеса да щъка насам-натам с цветя, да изпъква и да привлича неприязънта на Аустре.\n– Добре тогава – въздъхна Сири и хвърли последното си цвете в котлето с яхния. – Сега вече всички можем да изпъкнем.\n– Предполагам, че беше цвят от ванавел?\n– Разбира се – отвърна Сири и подуши над къкрещото котле. – Не съм толкова глупава да разваля хубава яхния. И все пак казвам, че прекаляваш със страховете си.\nМаб изсумтя и ѝ подаде друг нож.\n– Дръж. Свърши и ти нещо полезно. Тези корени трябва да се накълцат.\n– Нали трябва да се обадя на татко? – подхвърли Сири, грабна един буцест корен от ванавел и закълца.\n– Той просто ще те върне тук и ще те накара да работиш в кухнята за наказание – рече Маб и отново чукна котлето с ножа си. Вярваше твърдо, че може да прецени кога ястието е готово по звука.\n– Аустре да ми е на помощ, ако татко изобщо разбере, че тук долу ми харесва.\n– Просто обичаш да се въртиш близо до храната – отвърна Маб, извади цветето на Сири от яхнията и го хвърли настрана. – Все едно, не можеш да му се обадиш. Той е на заседание с Ярда.\nСири не реагира – просто продължи да кълца. Косата ѝ обаче изруся от възбуда. „Татковите съвещания с Ярда обикновено траят часове. Няма много смисъл просто да си седя тук и да го чакам да приключи“.\nМаб се обърна да вземе нещо от масата и преди да погледне отново, Сири изхвърча през вратата и забърза към кралските конюшни. Само след минути вече препускаше в галоп далече от палата, облечена в любимото си кафяво наметало и обзета от онази възбуждаща тръпка, от която косата ѝ ставаше тъмноруса. Една хубава бърза езда щеше да е чудесен начин да убие деня.\nВ края на краищата наказанието ѝ бездруго сигурно щеше да е същото...\nСпиращият войната в Хеликон\nСпиращият войната в Books.bg\nЕтикети: Брандън Сандърсън, магия и меч, мистерии, приключения, Спиращият войната, Фентъзи, Хеликон, Books.bg\nСъмърсет Моъм >> Луна и грош\nТой е убеден, че трябва да рисува, въпреки че никога не го е правил\nТрябва да призная, че когато се запознах с Чарлс Стрикланд, не забелязах нито за миг нещо необикновено в него. Днес обаче малцина са тези, които ще отрекат, че той бе велик. Тук не става дума за величието на преуспелия политик или прославения воин. То е отличителна черта по-скоро на заеманото положение, отколкото на самия човек, и всяка промяна в обстоятелствата го свежда до съвсем незабележими размери. Твърде често излиза, че един свален министър-председател не е бил нищо повече от помпозен оратор, а генералът, останал без армия – безобиден пазарен герой. Величието на Чарлс Стрикланд бе истинско. Може и да не харесвате творбите му, но едва ли ще можете да му откажете да ги почетете с интереса си. Той тревожи и завладява. Мина времето, когато му се присмиваха, и вече не е признак на ексцентричност да го защищаваш, нито на извратеност да го величаеш. Недостатъците му се приемат като неизбежно допълнение към неговите достойнства. Би могло още да се спори за мястото му в изкуството – възхвалите на почитателите му са вероятно също тъй изменчиви, както и пренебрежението на неговите хулители, но едно не ще подлежи никога на съмнение и то е, че той бе гениален. За мен най-интересното нещо в изкуството е личността на твореца; ако тя е неповторима, склонен съм да простя хиляди недостатъци. Предполагам, че Веласкес е бил по-добър художник от Ел Греко, но традицията охлажда възторга ни от него, докато критянинът, чувствен и трагичен, принася тайнството на душата си като една постоянна жертва. Всеки човек на изкуството – художник, поет или музикант, със своето творчество, възвишено или красиво, задоволява естетическите ни потребности; ала това по своята първичност се доближава до половия инстинкт, защото художникът неизменно ни поднася един още по-голям дар – самия себе си. Проникването в неговата тайна крие нещо от очарованието на детективския роман. Това е една загадка, която дели с вселената достойнството да няма отговор. И най-незначителните творби на Стрикланд разкриват една личност странна, сложна и изтерзана, и точно това не позволява дори и на онези, които не харесват картините му, да останат безразлични към тях; точно това разпали такъв дълбок интерес към неговия живот и личността му.\nЕдва четири години след смъртта на Стрикланд Морис Юре написа онази статия в „Mercure de France“, която спаси неизвестния художник от забрава и прокара дирята, поета от повече или по-малко верни на автора последователи. Дълго време във Франция никой друг критик не се бе радвал на такъв неоспорим авторитет – твърденията на Юре грабнаха публиката; на пръв поглед те изглеждаха екстравагантни, ала по-късно оценката му се потвърди. И сега славата на Чарлс Стрикланд твърдо се крепи на онези редове, които написа Морис Юре. Изгревът на тази слава е едно от най-романтичните явления в историята на изкуството. Ала аз смятам да се занимавам с творчеството на Стрикланд само дотолкова, доколкото то засяга личността му. Все пак не мога да се съглася с художниците, които надменно твърдят, че любителят не разбирал нищо от живопис и най-добре можел да изрази своята почит към творбите им чрез мълчание и чекова книжка. Нелепо заблуждение, според което изкуството е само занаят, понятен единствено за своя майстор; не – изкуството е израз на чувство, а чувството говори на език, разбираем за всички. Ще призная обаче, че критикът, който няма практически познания за техниката, рядко може да оцени истинската художествена стойност на едно произведение. А моето невежество по отношение на рисуването е изключително. За щастие не се налага да поемам подобен риск, тъй като приятелят ми Едуард Легат, способен писател и възхитителен художник, е разгледал изчерпателно делото на Чарлс Стрикланд в една малка книга, прелестен образец на стил, какъвто в Англия не владеят тъй добре, както във Франция.\nВ прочутата си статия Морис Юре направи сбито изложение на живота на Стрикланд, достатъчно добре премерено, за да изостри интереса на любознателните, В своята безкористна страст към изкуството той искрено желаеше да насочи интереса на посветените към един изключително оригинален талант; но като добър журналист той знаеше, че „жаждата за сензации“ ще му помогне да постигне по-лесно своята цел. И когато хора, общували със Стрикланд в миналото – разни писатели, познавали го от Лондон, художници, срещали го в монмартърските кафенета, – откриха с изненада, че са имали работа не с един от многобройните неуспели художници, а с истински гений, във френските и американските списания започнаха да се появяват една след друга статии: ту спомени на един, ту възхвали на друг, които допринесоха за известността на художника и подхранваха любопитството на публиката, без да го задоволят докрай. Темата бе благодатна и усърдният Вайтбрехт-Ротхолц в своята внушителна монография успя да представи забележителен списък от имена на специалисти, писали за Стрикланд.\nСклонността към създаване на митове е дълбоко присъща на човека. Той ненаситно се вкопчва във всички изненадващи или загадъчни събития от живота на онези, които са изпъкнали по някакъв начин над своето обкръжение, и си сътворява легенда, в която след това сам фанатично започва да вярва. Това не е нищо друго освен бунта на романтизма срещу баналното в живота. Събитията в тази легенда се превръщат в най-сигурния паспорт на героя за безсмъртие. Ироничният философ размишлява с усмивка, че сър Уолтър Рали е по-дълбоко запечатан в паметта на човечеството с това, че е постлал плаща си, за да мине по него кралица Елизабет I, отколкото с това, че е наложил името на Англия в неоткрити дотогава земи, Чарлс Стрикланд водеше затворен живот. Той си печелеше повече врагове, отколкото приятели. Ето защо онези, които пишеха за него, трябваше да допълнят оскъдните си спомени с живо въображение, а очевидно в малкото, което се знае за този човек, има достатъчно храна за романтични писания; в живота му са се случвали много странни и ужасни неща, в самия него се таеше нещо свирепо, а съдбата му бе покъртителна. Мина време и се появи легенда, и то толкова обстоятелствена, че мъдрият историк би се поколебал да я оспори.\nСамо че преподобният Робърт Стрикланд най-малко би могъл да се нарече мъдър историк. Той написа биографията, както сам твърди, „за да отстрани някои погрешни схващания“, свързани с по-късния период от живота на баща му, които бяха „причинили голяма болка на още живи хора“.\nОчевидно много от онова, което се разпространяваше за живота на Стрикланд, можеше да смути едно почтено семейство. Прочетох книгата и доста се позабавлявах, а после поздравих самия себе си за търпението, защото тя беше всъщност скучна, безцветна. Мистър Стрикланд е нарисувал портрета на един отличен съпруг и баща, човек с благ нрав, трудолюбив и строго морален. Изучавайки науката, наречена, доколкото си спомням, ехе-gesis, този съвременен духовник е придобил изумителната способност да разбира и обяснява всичко, но изкусността, с която той не пропуска да „изтълкува“ тъкмо онези факти от живота на своя баща, които могат да се окажат изгодни за един предан син, ще го нареди сигурно, когато му дойде времето, сред най-почитаните сановници на църквата...\nЛуна и грош в Хеликон\nЛуна и грош в Books.bg\nЕтикети: Гоген, Луна и грош, Роман, световна класика, съвременна английска литература, Съмърсет Моъм, Хеликон, Books.bg\nПламен Димитров >> Безредици около старата бъчва\nПрогнозата за виното\nНа всички е добре известно, а и много златни човеци до днес ме убеждават да продължа хрониките за виното, като се позовават на това, че хора, изпаднали в безвинонапътствие, следователно в безвинокултурие и обикновено униние, потиснати, загрижени и болни от това, четейки моите скромни, но доста умни опуси, прогонват тъгата, прекарват по-весело времето си, откриват в тях източник на радост и нова утеха. И аз, какво да правя, нали обичам удоволствията и правилната разтуха, реших да продължа. Защото искам да помогна малко на страдащите просветени, с каквото мога и колкото мога. Не от суета и тщеславие да се понравя на ближния, а за да го убедя да не се гневи безанализно на неправдите и да не се натъжава излишно. И защото вярвам, че ведрият човек най-естествено се стреми към съвършенството, въпреки лъжите, клеветите и оскърбленията, на които е подложен всекидневно в нашата любима татковина...\nИздателство Култура на виното\nБезредици около старата бъчва в Хеликон\nБезредици около старата бъчва в Books.bg\nЕтикети: Безредици около старата бъчва, вино, истории за виното, Пламен Димитров, разкази, рецепти, Хеликон, Books.bg\nИван Славов >> Модерната скука\nТемата за човека-чужденец в нашето съвремие\nВ днешния парадоксален свят човекът е несигурен. Самата действителност го обезверява, а после той се съмнява в нейната реалност. Презадоволеността и модернизацията водят до принизяване на духа и неволно дават живот на неосъзнати страхове.\n... Една от главите разглежда как скуката, вътрешната опустошеност, липсата на духовни задръжки доведе до чувство на безнаказаност. До желанието да отмъщаваш на някого, без да си сигурен, че той е виновен. В сегашния период скуката идва не толкова от недостиг на преживявания и разнообразие, а от пресищане. От това, че всичко се консумира бързо, безогледно и безконтролно. Стига се до състояние, в което всичко избухва. Този тип натрупвания, са до голяма степен наследствени, някакъв синдром в това семейство, тази среда, по някакъв начин се предава в едно дете, което не може да го поеме. Ние винаги се стряскаме, когато нещата вече са свършили. Нямаме изпреварващо мислене. Реагираме винаги пост фактум и то с неща, които са обидни... Професор Иван Славов\nМодерната скука в Хеликон\nМодерната скука в Books.bg\nЕтикети: Иван Славов Модерната скука, психология, социология, философия, Хеликон, хуманитаристика, Хумор, Books.bg\nМарко Ганчев >> Цар и Говедар\nПоема из българския живот в девет песни, два пролога и два епилога\nама анализ да подхванем –\nЦар и Говедар в Хеликон\nЦар и Говедар в Books.bg\nЕтикети: Марко Ганчев, поезия, поема, сатира, съвременна българска литература, Хеликон, Хумор, Цар и Говедар, Books.bg\nЖорж Сименон >> Котаракът\nТой: Котаракът; Тя: Папагалът...\nЕмил и Маргьорит.\nДебнеха се взаимно.\nОт години се наблюдаваха така – прикрито, неизменно привнасящи нови лукавства в играта...\nЕмил се усмихна доволно.\nНе на нея. Не на огъня.\nНа идеята, която му хрумна.\nНе бързаше да я реализира.\nИмаха време – и той, и тя.\nЦялото време до момента, в който един от тях не умре...\nКотаракът в Хеликон\nКотаракът в Books.bg\nЕтикети: европейска литература, Жорж Сименон, Котаракът, Криминале, психологически роман, световна класика, Books.bg\nТодор Г. Влайков >> Дядовата Славчова унука\nРазкази и повести, биография и статии, анализиращи творчеството на Т. Влайков от Елин Пелин, К. Константинов, Г. Константинов и П. Анчев\nНа тоя свят всичко минува и се заборавя. Времето всичко заличава. Какви по-тежки загуби не са се случвале! Какви по-големи напасти не са дохождале на хората! Па всичко се е заборавяло и заличавало. И тука тъй. И мъчно беше дяду Славчу, и тежко му беше. Плака като дете, жали като жена; па най-напокон, като човек, привикна и на тая нужда. “Божа работа – си казваше той. – Бог дал, Бог зел. Ех, сполай му! Какво може да сторим преди Бога?”\nА и каква мома беше станала Райка, и какво беше чудо! Една стройна, па гиздава — да ù се не нагледаш! Оная тънка, па висока снага, като се завие и закърши – като топола! Па едни отсечени плещи, едни равни рамена, едни заоблени гърди – да ти останат очите по тях! Лицето ù като пълна месечинка. И тъй мило, тъй хубаво, дето не можете и да си го помислите! Бузичките ù бели и червени, сякаш че са росни трендафилчета. Алените ù устица като с пара разрязани. Кога се засмее, показват се в два реда ония ситни и бели като бял маргарец зъби, а от страните ù в това време се откройват две малки трапчинки. Пък очите! Че то такива черни и живи очи и такъв мил и благ поглед може ли да ги има на друго място! Като дигне дългите си клепаче и те стрелне с оние живи въглене, сякаш че те прикове на място – такъва сила имаха! Ала в същото време сящаш, че тоя поглед те и упойва с някаква тиха сладост, с някаква приятна омая. Кафявата ù коса, гъста и мека като коприна, се спуща отзад на дълга плитка, а отпред изпод забрадката ù се подават като ластовичи крилца от само себе завити къдрици.\nА каква беше пък песнопойка и какъв чуден глас имаше! Една заран дядо Славчо, като бе свършил и разправил навънка работите си, седнал бе воз огъня и си пушеше луличката. Райка в това време бе вляла в градинката да полива, па бе запяла безгрижно една кръшна и весела песен. Ама тъй сладко и милно пееше, че дядо Славчо, стария дядо Славчо, който в това време накак си се беше заслушал в това пеене, се просълзи. Често се е случвало зимна вечер, кога си работят в къщи сами с майка си, и тя запее някоя на седянка – или „Милен Милици думаше“, или „Либат се Бальо и Янка“, или друга някоя, – случвало се е да се спират хора на пътя под стрехата им да слушат нейната песен.\nРайка беше хрисима и срамежлива мома. Тръгне вечер на-вода с бели менци, чистичко облечена, с възсукани бели ръкаве и навтикана с росно цвете. Пред техния вратник обикновено се събират по това време прекарале мъже да си приказват. Мине ли тя покрай тях, всякога ще им рече: „добро вечер“ и ще климне с глава. А пък близо до чешмата, при малкия мост, стоят ергене и причакват момите да им пият вода. Райка и тям ще рече „добро вечер“, ама тъй нисичко, щото едвам се чуе; и очите си не подига да погледне някого. Ако ли пък ергенин я запре да ù пие вода, тя ще се засрами и причерви вече дотам: и пита ли я, хоратù ли ù нящо, тя му отговаря с половин глас и се в земята гледа.\nА да знаете пък и каква беше чистница и уредница тая Райка! Щом влезеш в малкия двор, дето е пред къщата им, тоя час ще познаеш, че тука пипа моминска ръка. Двора изметен и изчистен, нема нищо да ти се изпречи на пътя: всичко прибрано, всичко на мястото си. Къщата излепена и измазана с една бяла като вар глина; отдоле, малко над земята, мината права като конец ивица с червена глина; под нея прекарана пък друга, тъй също права, с жълта глина; а пък по кюшетата и под праговете като направила от червената и жълта глина едни кенета – за хубост, тъй е!\nРайка много обичаше и почиташе дяда си и всякак гледаше и радеше да му угажда и да го слуша. Тя познаваше по очите, какво иска той и какво му трябва, и всякога бързаше да го превари; никога не чакаше да ù рече „това и това направи“ или „това и това ми дай“. Дядо ù обичаше всички да припкат и да залягат като него и всичко навреме да се върши; и Райка припкаше и залягаше по цял ден и знаеше се, кога какво ще трябва да се върши из къщи и кога е време за женска работа. Когато обядват или вечерят, тя ще да шъта и приноси и чак като се прекръсти дядо ù и зафане, тогава и тя ще седне, и се ще бърза преди него да стане. А кога имат гостенин, нема и да сяда. Вечер тя отрано още ще приготви дяду си за лягане, ще му постеле и нагоди и, дорде той се кръсти пред куностаса, тя се права ще седи пред леглото му с чергата в ръка, па като си легне, ще го завие, ще му рече “лека нощ, дядо” и тогава чак ще седне при майка си да работи нящо.\nЕх, каква беше, наистина, мома и какво беше чудо тая дядова Славчова унука!...\nДядовата Славчова унука в Хеликон\nДядовата Славчова унука в Books.bg\nЕтикети: Дядовата Славчова унука, класическа българска литература, повести, разкази, Тодор Г. Влайков, Хеликон, Books.bg\nМатю Райли >> Турнирът\nМалката принцеса Бес ще се превърне в кралица Елизабет, тази, която познаваме...\nНегово сияйно величество\nхалиф на синовете\nи дъщерите на Аллах,\nсултан на земите на османците,\nгосподар на владенията на ромеите,\nперсите и арабите,\nгерой на всичко съществуващо,\nгордост на славния Кааба\nи озарената Медина, на благородния\nЙерусалим и трона на Египет,\nгосподар и владетел на всичко под неговия взор,\nви праща най-сърдечни поздрави.\nКато почитаем крал на Ангалия\nви каним да изпратите\nнай-добрия си играч\nна играта, известна като шатрандж,\nLudos Scacorum, ешекс, шахшпил,\nскакчи, жачи или шах,\nда участва в турнир,\nкойто ще определи шампиона\nна познатия свят.\n– За велик султан, който е господар и владетел на всичко под взора му, английският му е направо за оплакване. Не може да напише дори „Англия“ правилно.\nГосподин Аскам, който все още държеше поканата, ме погледна.\n– Нима? Кажи ми, Бес, ти говориш ли неговия език? Знаеш ли арабски или турско-арабски?\n– Знаете, че не знам.\n– Тогава колкото и за оплакване да е английският му, той все пак говори твоя език, докато ти не можеш да говориш неговия. За мен това означава, че той има значително преимущество пред теб. Винаги се замисляй, преди да критикуваш, и никога не критикувай незаслужено някой, който е направил усилие, каквото дори не ти е хрумвало да предприемеш.\nНамръщих се на учителя си, но беше невъзможно да го мразя дори когато ме порицаваше по такъв начин. Имаше си особен стил. В начина, по който се държеше, в начина, по който говореше, в начина, по който ме порицаваше – благ, но същевременно и твърд.\nТогава господин Роджър Аскам беше на трийсет и една, но дори по онова време, много преди да напише труда си „Учителят“, с който си спечели заслужена слава след смъртта си, той вече бе един от най-изтъкнатите преподаватели по класически гръцки и латински в Кеймбридж.\nИ въпреки това, ако можех да пожелая нещо за него, то щеше да е да беше по-красив. Той бе със средно телосложение и среден ръст и в света на богатите млади жребци с широки рамене, изсечени лица и надменност, идваща от наследеното богатство, изглеждаше дребен, мек и безобиден. Имаше голям топчест нос, гузно гледащи кафяви очи и прекалено големи уши, които криеше под гъстата си кафява коса. Веднъж чух някой да казва, че на един бал нито една млада дама не приела любезните му покани за танц. Плаках за него, когато научих. Онези глупачки дори не подозираха какво са изпуснали.\nНо докато аз ронех сълзи заради него, той сякаш не обръщаше внимание на подобни неща. Интересуваше се най-вече от изкуството на знанието и преследваше страстта си пламенно. Всъщност беше пламенен и всеотдаен в почти всичко, с което се занимаваше, било то любимите му упражнения по стрелба с лък, обсъждане на държавни въпроси, четене или преподаване. За Роджър Аскам знанието бе най-благородното от всички начинания – при това активно начинание.\nПросто казано, той беше най-любопитният човек, когото съм срещала.\nГосподин Аскам знаеше какви ли не странни тайни, от теории за древните каменни кръгове в равнината на Солсбъри до най-новите научни похвати в медицината и математиката. А онова, което не знаеше, се опитваше да научи. Независимо дали посещаваше кралския астроном, кралския лекар или някой пътуващ знахар, продаващ чудодейно лекарство, господин Аскам винаги задаваше остри въпроси – питаше кралския астроном дали твърденията на Америго Веспучи за определяне на географската дължина по Луната и Марс са верни, питаше лекаря на баща ми защо определени растения причиняват определен вид обриви, или питаше знахаря дали си дава сметка, че всъщност е шарлатанин.\nПознанията на господин Аскам се простираха в толкова много области, че по времето му в Кеймбридж се случваше професори от други дисциплини да идват в кабинета му, за да се съветват с него по въпроси от тяхната специалност.\nВ свят, в който всички твърдяха, че намират висша мъдрост в Бог или Библията, моят скъп наставник се молеше на два олтара – на знанието и логиката. „Всичко – каза ми веднъж той – се случва поради логична причина, от това, че водата тече надолу, до болестите и постъпките на хората. Просто трябва да намерим тази причина. Придобиването на знания, чистото удоволствие от откриването на нещо ново е най-големият дар в живота ни“.\nПомня един станал известен случай, при който едно местно момче, получаващо припадъци с пяна на уста, внезапно умря. Местният абат твърдеше, че припадъците се дължали на обсебване от Дявола, а господин Аскам поиска да види мозъка на момъка. Да, мозъка му! Черепът на мъртвото момче беше отворен и господин Аскам намери загнездено в мозъка му чуждо тяло с размерите на ябълка. По-късно ми каза следното във връзка със случая: „Преди да наричаме нещо свръхестествено, Бес, трябва да изчерпим всички естествени обяснения“. Абатът не му проговори цяла година. Не всички споделяха удоволствието на господин Аскам от откриването на нови неща.\nИ тогава, в зенита на университетската си кариера, той бе дошъл да обучава мен, някакво си дете, трето поред за престола. Дори на онази крехка възраст имах впечатлението, че забележителният господин Роджър Аскам е прекалено компетентен, за да бъде просто наставник на едно тринайсетгодишно момиче, та било то и принцеса. Чудех се защо ли го прави. Какво виждаше в мен, което не виждаше в никой друг?\nКакто и да е, размяната на реплики относно английския на мюсюлманския султан не беше нещо необичайно. Аз грешах, а той беше прав – за пореден път.\nОтново насочихме вниманието си към поканата. В нея се добавяше, че шахматният турнир ще се проведе след един месец в столицата на султана, древния Константинопол.\nЗаедно с поканата дойде и бележка от баща ми, адресирана до господин Аскам.\nРазбирам, че вашият колега господин Гилбърт Джайлс бил най-добрият играч на шах в Кеймбридж. Бихте ли проверили дали това все още е така и ако е, пратете ми го веднага. Не друго, а репутацията на християнския свят изисква участието на нашия първенец на този турнир.\nМежду другото, оценявам усилията ви относно сина на Къмбърланд. Делата ви не остават незабелязани.\nВ онези дни залогът далеч не бе само репутацията на християнския свят – мюсюлманският султан заплашваше самото християнство.\nИмперията му се простираше от Персия на изток до Алжир на югозапад и неотдавна бе пресякла Дунав. Осем години по-рано, през 1538 година, султанският флот под командването на блестящия Барбароса беше постигнал немислимото – бе нанесъл поражение на европейския флот, флота на Християнския съюз, при Превеза. Въпросният Християнски съюз, свикан от самия папа Павел ІІІ, изгуби над четирийсет кораба, повече от три хиляди души попаднаха в плен и след като османският султан получи откуп от триста хиляди златни дуката, Европа изгуби и голяма част от гордостта си.\nПосле войските на Сюлейман превзеха град Буда, а сега се насочваха към портите на Виена. Говореше се, че ерцхерцог Фердинанд Австрийски, най-близкият европейски съсед на Сюлейман, не бил на себе си от ярост заради нахлуването на султана в негови земи, но не можел да направи нищо повече от това да прати още шпиони, които да следят придвижването на мюсюлманските войски. Империята на Сюлейман беше два пъти по-голяма от целия християнски свят и продължаваше да расте с всеки ден.\nИ всичко това без да става дума за самия Сюлейман. За него се казваше, че бил мъдър и проницателен владетел, владеещ цели пет езика. Бил надарен поет и покровител на изкуствата, коварен стратег и, за разлика от заклетия си враг ерцхерцог Фердинанд и мнозина европейски крале и кралици, бил направо обожаван от поданиците си.\nНеведнъж наставникът ми беше изтъквал, че докато владетелите на Англия, Франция и Испания се боричкат помежду си за надмощие, на изток се надига огромна сянка. И че ако не се вземат мерки, един ден благородните фамилии ще се откъснат от кавгите си и ще открият, че плащат данък на мюсюлмански господар.\nДругото неизречено предизвикателство в позлатената покана бе неизбежното съревнование между верите. Точно както бе направил при Превеза, Сюлейман поставяше своя бог срещу нашия. А в Превеза неговият беше победил...\nТурнирът в Хеликон\nТурнирът в Books.bg\nЕтикети: австралийска литература, Елизабет I, исторически роман, Матю Райли, мистерии, Трилър, Турнирът, Хеликон, Books.bg\n>> Сборник за народни умотворения и народопис [ Книга LXV ]\n1146 песни и 6 инструментални мелодии.\nСъставителството е дело на Тодор Тодоров, един от най-активните български теренисти, дешифратори, съставители и редактори на сборници.\nПесните са събирани от Тодор Тодоров, Николай Кауфман, Елена Стоин и Ценка Йорданова, а инструменталните мелодии са дешифрирани от Тодор Тодоров и Иван Кумичин.\nВ сборника са включени както изключително ценни модели на архаично фолклорно мислене, така и високо развити мелодически образци.\nСборник за народни умотворения и народопис [ Книга LXV ] в Хеликон\nСборник за народни умотворения и народопис [ Книга LXV ] в Books.bg\nЕтикети: Сборник за народни умотворения и народопис Книга LXV Народни песни от Странджанския край, фолклор, Хеликон, Books.bg\nДж. Р. Р. Толкин >> Легенда за Сигурд и Гудрун\n... изпитвам и до днес напълно неудовлетворения копнеж да стрелям добре с лък... Дж. Р. Р. Толкин\nЛегенда за Сигурд и Гудрун в Хеликон\nЛегенда за Сигурд и Гудрун в Books.bg\nЕтикети: Дж. Р. Р. Толкин, Легенда за Сигурд и Гудрун, легенди, предания, световна класика, Фентъзи, Хеликон, Books.bg\nЗахари Златев >> Завръщането на Ирник\nПрестолонаследникът трябва да се завърне в родната си страна, за да поеме управлението...\nЖителите на няколко от големите крепости, които все още не бяха превзети и разрушени напълно от хуните, бяха също в относителна безопасност. Но те щяха да бъдат в безопасност само докато хуните не вземат решение да обсадят крепостите и да ги атакуват. Те, непревзетите от хуните крепости, бяха силно укрепени, но въпреки това нямаше да издържат дълго време, след като бъдат обсадени, защото напоследък гарнизоните в тях бяха прекалено много отслабени. Повечето от защитниците на тези крепости бяха преди около седмица призовани да се присъединят към главните сили на армията и да участват в днешната решителна битка. След тежкото поражение нямаше никаква възможност тези войници да се завърнат в своите крепости. Те бяха принудени да отстъпят в долината заедно с останалите български полкове.\nВладетелят въздъхна тежко, когато неговият служител изказа предположение, че има все пак доста хора, които са се спасили въпреки тежкия разгром на българите днес по обяд. Той беше съгласен с него.\nТвърдението на кавкана беше сигурно съвършено вярно, но това не успокояваше много Бориси. Никак не го успокояваше, защото не намаляваше ни най-малко нито неговото голямо безпокойство, нито тягостните чувства на печал, на безсилие и на безнадеждност, които го бяха обзели с огромна мощ след загубената решителна битка и, даже с още по-голяма сила, след пристигането им тук, на върха на този хълм, и след като видяха какво беше станало с цветущите села, докато войници и народ се оттегляха на юг, към природно добре защитената долина, която беше разположена зад хълма.\n– Ти си вероятно съвършено прав, приятелю. Без съмнение, някои от обитателите на горящите долу села са сполучили все пак да избегнат смъртта. Но тези, които са успели да се спасят, са малко, те са много малко. И не това е най-важното. Многократно по-отчайващ е фактът, че днес ние още веднъж бяхме победени. Но нашите беди не свършват даже и с нещастното ни поражение. Армията ни, това, което все още е останало от нашата армия, е прекалено отслабено. Ти разбираш много добре, че този извод е съвършено правилен. Да, за съжаление, армията ни е вече прекалено малка. Затова от днес нататък ние двамата с теб няма да бъдем в състояние да продължаваме съпротивата срещу нашите врагове. Никога вече няма да ни се отдаде да спрем нашествието на хуните, Корсис, никога! Нашата държава скоро ще престане да съществува. Всъщност смятам, че може съвсем спокойно да се каже, че България вече не съществува.\nКавканът гледаше със загриженост и тъга напълно обезсърчения владетел. Необходимо беше да го успокои по някакъв начин, защото в действителност нещата не бяха чак толкова безнадеждни, колкото ги представяше Бориси.\n– Още веднъж съм длъжен да ви уверя, че не съм напълно съгласен с вас, Ваше Величество! Нашето положение е тежко, много тежко. Ние действително не сме в състояние да продължим успешно войната срещу хуните. Дотук вашите изводи са съвършено правилни. Но не е вярно, съвсем не вярно, че всичко е вече безвъзвратно загубено.\nБориси го гледаше с недоверие. Той съвсем не можеше да разбере откъде идва оптимизмът на неговия спътник. Готвеше се да направи своите възражения, но не успя. Корсис бързо и самоуверено продължи да го успокоява:\n– Ние все още имаме шансове за спасение, Ваше Величество! Държавата ни все още не е обречена на загиване, както вие твърдите. Ще можем да я спасим, ако действаме решително и смело. Но трябва да бързаме, трябва много да бързаме!...\nЗавръщането на Ирник в Хеликон\nЗавръщането на Ирник в Books.bg\nЕтикети: Завръщането на Ирник, Захари Златев, исторически роман, съвременна българска литература, Хеликон, Books.bg\nЗюлфю Ливанели >> Историята на моя брат\nКнига за опустошителната любов\n– Аз съм инженер, по-скоро бях инженер – строителен. На 58 години съм. Казват, че семейството ни произлиза от Истанбул, но това твърдение, в което личи известна гордост, винаги ми се е струвало малко глупаво. Щом не сме византийци и фамилното ни име не е Палеолог, кой знае откъде сме се преселили в този град. Но, разбира се, може наистина да е минало толкова много време, че първите тук да са вече забравени. Затова е безсмислено да обвинявам майка ми и баща ми, които вече не са сред живите.\n– А... Значи и двамата са починали! – рече тя с израз на съжаление.\n– Да, така е. Единствено братът ми близнак е още жив, казва се Мехмет.\n– Ахмет и Мехмет, така ли? Какви хубави имена са избрали за близнаци!\n– Аз също смятам, че това са най-подходящите имена в този случай. Майка ми и баща ми са постъпили много разумно да ни кръстят Ахмет и Мехмет, но ето че не всичко може да се планира. Не бяха успели да предположат, че ще си отидат от този свят, преди да видят близнаците си пораснали. Но и добре, че не са предполагали, нали?\nКакво по-ужасно може да има от това човек да си знае съдбата? Ако всеки знаеше деня и часа, в който ще умре, помислете си само колко трудно би било очакването на края. Не бихме ли възприемали всяка една изминала минута като пирон в ковчега? Плашещо е дори само откровено да отговорим на въпроса, нали? Особено пък за тези, които умират млади. Ако един ангел на смъртта беше предизвестил на Арзу часа на убийството ù, докато тя се приготвяше за пищния прием, дали щеше така щастливо и лъчезарно да посрещне гостите си? Шест часа и десет минути, четири часа и 23 минути, един час и 51 минути, 38 минути – така щеше да отброява оставащото ù време и да очаква последния си миг като осъдена на смърт.\n– Знаете ли за наказанието, дадено на овчаря, който не си знаел мястото и се влюбил в богинята на луната?\n– Не, не съм чувала – отвърна ми тя.\nТака и бях предполагал.\n– Наказанието, което богините дали на овчаря, било да си знае съдбата. Да знае какво ще преживее в бъдещето, какво ще се случи на следващия ден! Няма по-ужасно наказание на този свят. Ето това им хрумнало на богините, защото искали наказанието му да е по-лошо от смъртта.\nАко майка ми и баща ми си бяха знаели съдбата, дори и за миг нямаше да могат да намерят покой. Човекът по природа е слаб, раним, смъртен, предразположен към всякакви болести, злополуки и болки, но живее, залъгвайки се, и забравя тези неща. Ето това е ключовата дума, същността на живота, голямата тайна – забрава. Ако я нямаше способност-та да забравяме, и живот нямаше да има. Човек не би могъл да продължи да живее, ако не забравя.\nПопита ме как са починали майка ми и баща ми.\n– Вас какво ви интересува това? – попитах аз на свой ред.\n– Но нали се съгласихте да отговаряте на въпросите ми. Кога... Отдавна ли ги загубихте?\n– Когато с брат ми бяхме на десет години, един ден пътувахме с колата от Истанбул към Анкара. Шофираше баща ми, отивахме на гости на дядо и баба. Един тир, за чийто шофьор впоследствие научихме, че не бил спал от дни, излезе от лентата си и връхлетя върху нас. Баща ми загина на място, а майка почина в болницата. Ние с брат ми Мехмет на задната седалка оцеляхме.\nТова, че с Мехмет после следвахме в Близкоизточния технически университет в Анкара, до известна степен също беше резултат от катастрофата. Както казах, аз съм строителен инженер, а Мехмет стана електроинженер. След злополуката заживяхме в Анкара при баба и дядо – пенсиониран чиновник, който се беше заселил там. Те ни отгледаха. След това животът ми премина по строителните площадки, но вече не се занимавам с професията си.\n– Що за човек е Мехмет?\n– Той е... как да кажа... особняк. Всъщност предпочитам да не бяхте задавали този въпрос, защото не съм готов да ви разказвам за него.\n– Но вече веднъж се съгласихте, моля, отговаряйте!\n– Не, не мога да говоря, моля ви, не настоявайте, приключете темата за Мехмет.\n– Добре – примири се кротко с безизходицата тя, – тогава продължете с вашата история.\n– Преди много време изоставих всичко и се заселих в това село на брега на Черно море, чието име повечето истанбулчани дори не са чували. Тук се живее лесно. Никой не се бърка на никого. Ако много се отегчите или имате някаква работа, за два часа сте в Истанбул. А ако тръгнете от селото на запад, след час ще стигнете до границата с България.\nВ селото живеят местни хора, които си изкарват прехраната с риболов, преборвайки се с безпощадните бури в Черно море, и малка група хора на изкуството, университетски преподаватели и такива като мен – млади пенсионери, неиздържали на живота в Истанбул и решили да се заселят тук.\n– Разбирате ли се добре с хората от селото?\n– Като се изключат госпожа Хатидже и синът ù, местните не ги познавам много. Не че и тези двамата съм ги опознал, но както и да е.\nТук се срещнах за пръв път с мъжа на Арзу – Али. Беше следвал в Академията за изящни изкуства, а след като завършил, останал там и станал преподавател. Междувременно започнал да рисува и да прави изложби, името му се прочуло. Когато преди две години се преместиха тук, чул, че някакъв странен инженер от Истанбул също като него е зарязал всичко и се е настанил в селото, и поискал да се запознае с мен. Макар че в началото се опитвах да стоя надалече, доколкото е възможно, Али и Арзу не ми позволиха. Особено Арзу. Самотникът, който живеел сред книги, и тази къща събудили интереса ù.\nАрзу се сближила с преподавателя си Али, докато била последна година в академията. Али се влюбил безумно в това младо момиче, изпълнено с живот, разделил се със съпругата си и се оженил за Арзу. Най-вероятно е решил да се засели в двуетажната къща с голяма градина в Подима, за да не му се налага да се среща с предишното си обкръжение и да получава вечно укорителни погледи. Миналата година им се роди син, кръстиха го Емир. Това е първото дете на Арзу, но четвъртото на Али. Другите три – две момчета и едно момиче, вече са големи и живеят собствения си живот.\n– Трябва да има голяма разлика във възрастта им?\n– Да, така е. Разликата е доста голяма. Мисля... ако сметна грубо... някъде към 30 години.\n– Тогава няма какво да се учудваме – каза тя и поклати разбиращо глава.\n– За кое няма какво да се учудваме? – попитах аз от своя страна.\n– На това, че жената има забежки. И при вас ли идваше със същото извинение? Да посети любовника си...\n– Каква връзка има! На всичкото отгоре ние с Али сме на една възраст. А и тя не ми беше любовница.\n– Добре, що за жена беше?\n– Що за жена беше? Ами такава... Жизнена. Между многото ù поразителни качества, най-напред правеше впечатление енергичността ù. Смехътù, движенията и походката ù сякаш излъчваха някаква животинска енергия. Беше много обаятелна.\nПопита ме дали Арзу е била красива. Отговорих ù, сякаш правех признание, че е била красива, дори много красива.\nСигурно младите момичета проявяват голям интерес, когато се говори за красотата на друга жена, защото отново се потопи в мислите си за известно време. По лицето ù преминаха трудни за разгадаване сенки. После ме попита:\n– Детето, как му беше името... Емир. Възможно ли е вие да сте баща му?\n– Не, не съм! Откъде ги измисляте тези работи?\n– Разбира се, че съм сигурен. Не съм аз бащата на детето! После мен ме наричате странен – що за въпроси задавате!\nПопита ме защо съм толкова категоричен.\n– Сигурен съм, защото с Арзу нямахме връзка в смисъла, който вие влагате.\n– Дааа... – рече тя. – Случаят се разплита! Убийство от ревнив съпруг.\n– Не ви разбрах. Как се разплитал случаят?\n– Човекът, като научил за връзката ви със съпругата му...\n– Ще ме прощавате, че се смея, не се ядосвайте, но ако познавахте Али, щяхте веднага да разберете колко е глупава тази теория. Не само с нож, та той дори с четка за рисуване не е способен да посегне на някого.\n– Няма нужда да се смеете така подигравателно – заяви тя, засегната от смеха ми.\nУкори ме, задето се засмях, понеже мислеше, че ù се подигравам.\n– Ама и вие сега, не се засягайте веднага. Направихте предположение, но не хвана. И аз малко се позасмях.\n– Тогава може да е обратното.\n– Ако не е ревнив съпруг, тогава ревнив любовник?\n– Тоест вие сега убиец ли ме изкарвате?\n– Вижте какво, ако пак така скришом се разгневите, отново ще ме напуши смях, а вие отново ще ми се ядосате. Да си кажа право, май доста бързо се поддавате на гняв.\nПри тази моя забележка в стаята отново се възцари тишина.\n– Сега е мой ред – казах ù аз. – Коя сте вие, с какво се занимавате, семейна ли сте, или не, кое е семейството ви?\n– Длъжна ли съм да отговарям? – запита разтревожено.\n– Да. Думата си е дума. Аз ви разказах всичко, сега и вие трябва да ми разкажете.\nЗапочна да ближе устни, чудеше се откъде да започне. После, сякаш искаше да приключи час по-скоро с това, думите ù бързо започнаха да се леят от устата ù. Била завършила журналистика в университета „Мармара“, после започнала работа като репортерка във вестника, заедно с това правела магистратура, не, не била омъжена, живеела със семейството си, баща ù бил зъболекар, имал кабинет в квартал „Кадъкьой“, майка ù била домакиня. Била единствено дете, нямала брат или сестра. „Убийството от Подима“ (веднага го беше кръстила) било първата ù голяма задача; ако се справела успешно, репутацията ù във вестника щяла да се подобри.\n– Имате ли си приятел?\nТози въпрос я хвана много неподготвена. Слиса се, ококори очи и рече:\n– Какво? – После още веднъж повтори: – Какво?\n– Попитах ви дали си имате приятел.\nТова мен въобще не ме засягало, как съм се осмелявал да задам такъв въпрос, що за странен тип съм и така нататък. След като реши, че вече ме е сложила на мястото ми, изведнъж забеляза, че диктофонът все още работи, и възкликна:\n– Не е за вярване просто! Записала съм сама себе си. Виждате ли докъде ме докарахте!\n– Че какво сторих, за да ви ядосам така? – попитах я с усмивка.\nБил съм я изкарал от нерви, преминал съм границата между журналист и събеседник, така или иначе, в целия си живот не била виждала толкова дразнещ човек. Сега щяла да си тръгне оттук и да се опита дори да не се сеща повече за този странен инженер. А и на какво се дължи упорството ми да не отговарям да въпросите ù, свързани с брат ми Мехмет? Да не би да съм искал да го защитя? Да не би да е имал връзка с Арзу, та затова да не казвам къде е, да не искам да давам информация за него?\nТака мърморейки, завря диктофона в чантата си, стана и се насочи към изхода. Аз също се изправих и я последвах, отворих ù учтиво входната врата; този път не понечи да стисне ръката ми (и слава богу), и довиждане не ми каза, просто излезе навън. Беше направила точно три крачки, когато рекох подире ù:\n– Има още един човек, който живее в онази къща.\nСпря се, но не се обърна. Изчака малко, след което, все още с гръб към мен, попита:\n– В тази на Али и Арзу. Може би ключът към престъплението от любов и ревност, който търсите, е именно в този човек.\nОбърна се към мен. Както се казва понякога, в очите ù пламтеше огън. Гледаше ме, изпълнена с гняв.\n– Опитайте се да научите. Ако не успеете, елате пак следобед. Ще ви разкажа много интересни работи. Ще ви е трудно да повярвате.\n– Да дойда още веднъж ли! Да не дава господ, вие да не сте се побъркали! Кракът ми повече няма да стъпи тук.\nЗасмях се и се обърнах към кучето:\n– Виж, Цербер, кажи сега на нашата ядосана гостенка „довиждане“, тя следобед пак ще дойде.\nЦербер весело излая и размаха опашка.\n– Както всичко останало, и името на кучето ви е абсолютна антика. Това ли е Цербер?\n– Да! – отвърнах ù аз.\nИ така ги запознах официално...\nИсторията на моя брат в Хеликон\nИсторията на моя брат в Books.bg\nЕтикети: бестселър, Зюлфю Ливанели, Историята на моя брат, Роман, съвременна турска литература, Хеликон, Books.bg\nДжералд Даръл >> Птици, зверове и роднини\nЗабавните и смешни истории от „Моето семейство и други животни“ продължават...\nНа брега на езерото дълго обсъждахме кое дърво е най-подходящо – кое ще хвърли най-дебела и хубава сянка по обед, за да оставим под него част от екипировката и храната си. След това приближихме езерото, въоръжени с мрежичките и кутиите. Тук прекарахме щастливо до обед. Крачехме бавно и съсредоточено като двойка чапли, търсещи риба, и гребяхме с мрежичките си в пълната с водорасли вода. Теодор беше в стихията си. Нагазил в затънтения край на езерото сред рояк от алени водни кончета, бръмчащи като стрели край него, той разкриваше какви ли не загадки с вълшебство, на което би завидял дори Мерлин магьосникът...\nПтици, зверове и роднини в Хеликон\nПтици, зверове и роднини в Books.bg\nЕтикети: Джералд Даръл, диви животни, Птици зверове и роднини, пътешествия, световна класика, Хеликон, Хумор, Books.bg\nДафни Калотай >> Руската балерина\nВеликолепна история за любов, предателство и изкупление\n– Очарователно, да – каза Ушатко, когато приключи. После добави: – Но кое те кара да мислиш, че Виктор Елсин го е написал?\n– Подписал го е.\n– Няма име, Григори. Би могъл да е всеки. А ние дори не знаем до кого е адресирано.\n– До съпругата му – каза Григори. – Те често са общували с писма. Тя редовно е обикаляла по турнета, той също е пътувал. И често е отсядал във вилата си в Пределкино. – Селото на писателя недалеч от Москва; Григори бе направил проучване, за да го докаже.\n– Проблемът е следният: как да сме сигурни, че Виктор Елсин е написал това писмо? Григори, всеки би могъл да го напише, наистина.\n– Но... темата, която написах... там е цялата истина. Там изтъквам как същите неща, които споменава в писмото, ги има и в стиховете!\n– Защото си ги търсил, Григори. Не разбираш ли? Не е трудно да направиш сравненията, когато сам си повтаряш, че те са някъде там. Ще ти е нужно повече от няколко свързани думи или подобни фрази, за да ме убедиш в идеята си. Не е изключено някой просто да е плагиатствал от творбите на Елсин. – Той въздъхна дълбоко.\n– Как си се сдобил с това писмо всъщност? Виждам, че е фотокопие. Някой каза ли ти, че авторът е Виктор Елсин?\n– Сам стигнах до този извод. – Ала в гласа на Григори се усещаше не гордост, а болка.\n– Принадлежало е на съпругата му, а после...\n– Наистина ли? Е, това вече е нещо конкретно и е добро начало. Ако можеш да осигуриш потвърждение от нея, тогава...\n– Не, не мисля, че бих могъл.\n– Григори. – Той поклати глава. – Без каквито и да било доказателства, това писмо може да е написано от... всеки. Чичо ми Василий може да го е написал! Или някоя бабичка, която и двамата не познаваме. Как изобщо да сме сигурни кое се е появило първо, стихотворението или писмото? Авторът на това писмо може просто да е прочел стиховете на Елсин и да е заимствал някои образи. – Щом видя унилото изражение на Григори, той добави: – Чуй ме, Григори, темата ти е много добре написана, прекрасен пример за ясно обяснен текстов анализ. Оценил съм я с „отличен”.\n– Моля те – продължи Ушатко, – приеми поздравленията ми за добре свършената работа. Но аз наистина те съветвам да оставиш нещата така. Докато не намериш по-конкретен начин да подкрепиш предположението си относно този крайно любопитен документ.\nВсичко звучеше логично и смислено, когато го обясни на Кристин. Тя му повярва още в мига, в който ѝ го показа.\nНастанен зад тясната масичка в хладното помещение, Григори се опита да пропъди тази мисъл, все същия упорит стар спомен...\nРуската балерина в Хеликон\nРуската балерина в Books.bg\nЕтикети: Дафни Калотай, Роман, Русия, Руската балерина, съвременна американска литература, Хеликон, Books.bg\n>> Сборник за народни умотворения и народопис [ Кн...\nРанният Брехт >> Четири пиеси\nАнри Троая >> Пастернак\nДжорджо Басани >> Градината на Финци-Контини\nДжеймс Дашнър >> Лабиринтът [ 1 ] Невъзможно бягст...


17 Октомври 11, 15:21 / Автор: EventsTeam\nФилм на Уди Алън дава старт на фестивала Киномания 2011\nПредпремиерата на „Полунощ в Париж” ще бъде на 9 ноември в зала 1 на НДК\nПредпремиерна прожекция на последния филм на Уди Алън - „Полунощ в Париж” (Midnight in Paris) ще даде началото на 25-тото издание на Киномания. Форумът ще премине под мотото „Презареждане” и ще представи на ценителите на киното повече от 40 стойностни филма в различни категории. Програмата му включва прожекции в НДК от 11 до 20 ноември като за първи път в историята си той ще гостува и на Фестивалния и конгресен център във Варна, от 18 до 24 ноември.\nКиномания 2011 избира за старт на новото си издание дългоочакваната българска премиера на поредния касов хит на Уди Алън „Полунощ в Париж”. Тя ще бъде в зала 1 на НДК на 9 Ноември, от 19:00 ч. Билети за нея вече могат да се намерят на касите на НДК.\n41-вият филм на емблематичния американски режисьор е киноразходка в златните години на изкуството и литературата. Той условно е определен като романтична комедия и е заснет изцяло във френската столица. Във филма участват популярни имена като Оуен Уилсън, Рейчъл МакАдамс, носителят на Оскар Ейдриън Броуди, Майкъл Шийн и дори съпругата на президента на Франция Никола Саркози - Карла Бруни, която дебютира в киното.\nЛентата разказва за двойка, холивудски писател и годеницата му, озовала се в Париж на бизнес пътуване. Един ден писателят решава да се разходи сам в среднощен Париж, който му поднася интригуващо пътуване във времето в невероятна компания - Скот Фитцджералд, Ърнест Хемингуей, Пикасо, Бунюел и др.\nПрограмата на Киномания 2011, очаквана с интерес от почитателите на киното, ще предложи още много незабравими изживявания с качествени заглавия.


Бомба: Лора Караджова излъга за раздялата с Валентин! (заедно са, всичко е било пиар - виж тук)\nНачало Зад паравана Бомба: Лора Караджова излъга за раздялата с Валентин! (заедно са, всичко е било пиар – виж тук)\nБомба: Лора Караджова излъга за раздялата с Валентин! (заедно са, всичко е било пиар – виж тук)\nЛора Караджова не се е разделила с Валентин Славов, просто си е правила реклама!\nЩерката на Данчо Караджов – Лора Караджова не е разделена с половинката си Валентин Славов, а всичко е било лъжа. Това разкриха скандално близки до семейството източници.\nЛора Караджова и Валентин Славов си правят пиар с раздялата\nОказа се, че Лора и Валентин действително са имали период, в който много са се карали. Никога обаче не са се разделяли официално и не са спирали да живеят заедно.\nПричината Лора Караджова да заяви пред медиите, че е самотна майка, е чист пиар, разказаха източниците. Така тя си осигурила множество покани за интервюта, медиен интерес и на практика започнала да възражда поувехналата си кариера.\nСамата певица дори се омота в лъжите си в интервюто си за „Папараци“ като не успя да обясни защо точно са се разделили с Валентин Славов. Лора се затрудни в отговора, но основно наблягаше на това, че още обича мъжа си.\n„Аз не искам да е така. Родителите трябва заедно да възпитават детето си. Ние просто много се карахме и си крещяхме… Алиса в момента е с Валентин, той я гледа. Сега живеем при него в Банско, а лятото се местим тримата на морето“, смотолеви Лора Караджова.\nБлизки до тях хора разкриха, че двамата постоянно са заедно, а Валентин не спира да поства общи семейни снимки в профила си в мрежата. Решили обаче да се правят на разделени, за да повдигнат рейтинга на певицата. Която отдавна не може да се похвали с музикални хитове и проекти.\nЕтикети: new, Алиса, Валентин Славов, Данчо Караджов, Лора Караджова, певица, пиар


Решения за охрана за бизнеса — V MAXPROTECT\nСистемите за сигурност са най-ефективната и надеждна техника, чрез която могат да бъдат защитени различни стоки, магазини, обществени сгради и др. Днес тези системи стават неразделна част от всеки бизнес, тъй като те осигуряват отлична възможност за контрол и сигурност.\nЧрез днешните охранителни системи търговците могат безопасно да управляват бизнеса си, да имат постоянно видеонаблюдение, контрол на персонала, защита от кражби и природни бедствия.\nИзползването им позволява на всеки търговец свободно да излага стоките си на места, където може да бъдат видяни, вместо да губи време и да се крие зад витрините.\nОсновите на системите:\nСтандартната охранителна система е мрежа от сензори, прикрепени към централен контролен панел. Повечето сензори се състоят от двойка магнитни контакти, които се намират един срещу друг от двете страни на отвора, като например пространството между вратата или прозореца и неговата рамка. Когато вратата или прозорецът се отворят, контактът се счупва. Това кара контролният панел да регистрира “събитие” и, ако е необходимо, да предприеме по-нататъшни действия.\nВръзките на вратите и прозорците са най-често срещаните сензори в мрежата на системите за сигурност, но те в никакъв случай не са единствените. Сензорите за движение и температура създават оптично или инфрачервено поле, докато детекторите за дим и въглероден диоксид използват фотоелектрични сензори, за да пробират качеството на въздуха в близост. Всички тези сензори регистрират промени в средата, като използват зададен праг и когато този праг е прекъснат (например при преместване или повишаване на нивата на въглероден диоксид), на контролния панел се изпраща известие. И с някои системи можете да получите сензори, които няма да объркат котката или някоя хлебарка като човешки нарушител.\nКабелни и безжични сензори\nПървоначално дупките на сензорите за сигурност трябва да се пробият в рамки на врати и прозорци, и да се свържат към контролния панел. Подобренията в съвременната безжична технология на охранителните системи обаче осигуряват значително по-малко натрапчиви инсталации, където сензорите могат да бъдат поставени на възможно най-скритите места, без да се притеснявате за свързването на кабелите и скриването им.\nКонтролният панел е програмиран с предварително определен номер, който да се обажда, когато възникне спешно събитие. Телефонните връзки все още се използват широко за наблюдение на системите за сигурност, но и клетъчните връзки станаха важна опция.\nКонтролен панел на охранителна система\nКонтролният панел е устройство, което е програмирано да реагира на всички тези събития от сензори по няколко начина. Това може да означава аларма, предивикана от прост звуков сигнал, за да ви уведоми, че някой е отворил вратата. Докато по-старите системи са били ограничени в гъвкавост и често не са били много удобни за ползване. Съвременните контролни панели предлагат интуитивни интерфейси и значителна персонализация за потребителите. В много случаи те могат да се наблюдават на по-отдалечено място от Вашия компютър или мобилно устройство.\nДомашните аларми могат да Ви помогнат, да Ви предупредят за спешност или дори да плашат потенциалните нападатели. Реалната сигурност обаче нараства, когато системата се свързва с отдалечена услуга за наблюдение. С тази настройка контролният модул изпраща предупреждение до централна станция за наблюдение извън дома, настанена от агенти, които незабавно ще Ви уведомят за ситуацията и, ако е необходимо, ще инициират контакт с полиция, пожарна, медицински или други лица, отговарящи за извънредни ситуации.\nНе е трудно обезопасите домовете и близките си с правилната система за сигурност. Трябва само да се свържете с въоръжени с познания хора за това как функционират системите за сигурност и ще бъдете готови да направите идеалния избор за защитата на най-важните хора за Вас и за домовете Ви.


Решение на кризата ли е редизайнът на чипове - Bloomberg\nРешение на кризата ли е редизайнът на чипове\nСам Палмизано, бивш председател на IBM\n13:00 | 24 ноември 2021\nПо въпроса с редизайна. Казах, че гледах Ford Maveric, пикапа, и ми казаха, че дисплеите са по-малки, че запалването е с ключ, а не с бутон, именно с цел намаляване броя на чиповете в колата. Колко бързо един производител може да се преоборудва?\nЗависи. Ако е за софтуера, може да стане доста бързо. Например за модела догодина.\nАко е хардуерна промяна, ако някаква метална част, това е по-сложно. Трябва да се произведе.\nНо често промените, които правят, например като слагат по-малки дисплеи и използват ключ, вместо бутон за запалване на двигателя, това е главно софтуерно решение.\nКак да се реши глобалната криза с чиповете\nСпоменахте стратегически отношения. Например Ford и Global Foundries. За какво стана дума? Да го направим във фирмата, както иска Ford? Въпреки че е автомобилна компания. Или да има стратегически отношения, за да е просто техен клиент? Как решавате кое да изберете, ако ви трябват чиповете?\nЕто как мисля аз. Разликата в продуктите ви правят по-конкурентни спрямо останалите и тяхното предлагане. Затова разпределението на капитала е важно.\nЗапочнете със самото производство. Дори малко вложение от 3-4 млрд долара, за сравнение Intel ще вложи 8-9 млрд долара, IBM – 5-6 млрд долара, така че голямото капиталово вложение изисква голям обем производство. За да има смисъл.\nЗатова ако не сте в тази индустрия, вероятно няма да си правите свое производство.\nМожете да запазите капацитет при партньор. Можете да платите за отделения капацитет производство.\nНо не бих препоръчвал да строят свое производство.\nНаистина е много техническо. Говорим за 5 нанометра чипове – като 3 атома един до друг. Изключително трудно да се направи.\nОт друга страна имаме големи разлики при дизайна.\nМного може да се направи по него и трябва да работите с партньорите си, защото става дума за данните, които залагат в чипа. Алгоритъма, с който чипът работи.\nВъпреки това ако си партнирате с някоя леярна, Global Foundries или Intel, или пък Samsung, с TSMC, те са много, ще получите страхотни нови дизайни.\nНапример AMD правят много повече дизайн, отколкото производство. И виждате как им расте акцията, заради успехите им там.