Плачем поради различни причини, но знаете ли защо е полезно да правим това? - poleznite.com\nот Мария Петрова\t 01.07.2017 75 Views\nНезависимо дали сме провокирани от нещо тъжно, или пък плачем заради бурен смях, общото между всички нас, хората, е, че сме единствените същества, които плачат заради преживяването на емоции.\nДа плачем е полезно\nПлачът е управляван от лимбичната система на мозъка, която отговаря за нашите емоции. Той е неразривно свързан с нашата вегетативна нервна система. Тази, върху която нямаме контрол и която управлява дишането и сърдечния ни ритъм.\nВсъщност очите ни постоянно са покрити със слъзен филм – той ги предпазва и овлажнява. Този филм се състои от три слоя. Най-долният от тях – този, който е точно върху окото, е лепкав муцин, средният е воднист слой, произведен от слъзната жлеза, и най-горният е мазен, който служи за възпрепятстване на изпаряването.\nИзвънредното количество сълзи се излива през два малки отвора в ъглите на очите. След това навлиза в слъзния канал, откъдето продължава в носа. Това е причината, поради която ни потича и носът, когато плачем.\nСилно увеличеното количество на воднистия слой, произвеждан от слъзната жлеза, води до дисбаланс в слъзния филм и затова имаме усещане за сухота в очите след плач.\nДа плачем означава емоции\nСълзите обаче не са вода. Те съдържат ензима лизозим, който е с антибактериални свойства и който допринася за соления им вкус. И макар да не е провокиран от емоции, същият процес – на сълзене – се случва и тогава, когато мръсотия попадне в окото.\nА всъщност хубаво ли е да си поплачем?\nПлачът има две психологически свойства – той е израз на емоции и средство за смъкване на напрежението.\nСъщо така плачът може да е припомняне за това колко наранени и притеснени сме. Но след него вече не сме толкова емоционални и ни е по-лесно да продължим напред.\nПлачем дори от смях\nДруга функция на плача е да съобщи на околните, че сме много притеснени – като въздействието му е по-силно от всякакви думи.\nПо този начин е много по-вероятно да намерим подкрепа.\nПлачът е физическа проява на съкровена вътрешна емоция и може да подейства като силен катарзис. Плачете на воля, колкото повече, толкова по-добре…\n#new #защо #плачем #плачете на воля #причини #смях #съвети #тъга\nПредишна статия: Напитки за здравето на сърцето, храносмилането, кръвното налягане и още…\nСледваща статия: Хранителните натравяния – как да се лекуваме и за какво да внимаваме, за да ги избегнем


Сектор 9 : Програмата : Филми : София\n03 юли 01:44 Facebook\nСАЩ, 2009, 112'\nСценарий: Нийл Бломкамп, Тери Тачел\nС: Шарлто Копли, Уилям Алан Янг, Джейсън Коуп, Дейвид Джеймс, Робърт Хобс, Ванеса Хейууд\nТук извънземните са не кръвожадни завоеватели, а беззащитни емигранти, набутани от хората в мръсно гето. Нещата обаче са на път да се променят.\nНякои формули са толкова успешни, че почти никой няма куража да ги променя. Особено в холивудската индустрия, която експлоатира темата за хладно-пресметливите, високотехнологични и несъмнено зли извънземни завоеватели от поне 60 години. Вярно е, ET беше добряк със симпатичен светещ пръст, но изпълзяващите от капсулите марсиански нашественици във Война на световете и експериментиращите с хора сиви човечета от Досиетата Х са доста по-популярни. Тази година се случва нещо интересно – след съвсем приличния Пророчеството с Никълъс Кейдж сега се появява още една милионна продукция, в която извънземните не са онова, което сме свикнали да виждаме.\nНеслучайно озлобените хора наричат извънземните скариди – в Сектор 9 те са плашещо грозни, имат си деструктивни пушки и огромен космически кораб, който обаче не могат да помръднат от небето над Йоханесбург. Когато правителствени части се престрашават да проникнат в него, откриват един милион прегладнели пришълци, които бързо набутват в скалъпен лагер край града. Лидерите на скаридите обаче са загинали до един, а всички останали са объркани, лениви и дезорганизирани – ровят в боклука, друсат се с котешка храна и от време на време крадат маратонките на минувачи. Местното население ги ненавижда, а от корпорацията MNU се наемат да ги преместят насилствено в нов бежански лагер с подлата цел да откраднат струпаните в бараките неземни оръжия. Операцията е поверена на Викус ван де Мерве (Шарлто Копли), който няма никаква идея с какво се захваща и докъде ще стигне цялото нещо за три денонощия – очаква го смърт, подлост, приятелство и мутации с неочакван край.\nСектор 9 изненадва със смела визия и адски оригинален сюжет, в който ще откриете позабравената тема за апартейда в ЮАР, екшън като в култовата игра Halo и класически постановки от научната фантастика. Режисьорът Нийл Блокамп и всемогъщият Питър Джаксън са се справили блестящо в борбата с клишето – през по-голямата част от времето Сектор 9 върви като новинарска емисия или риалити шоу на 8000 оборота, камерата се клати и губи фокус като в Чудовищно, а постоянно повдиганите въпроси за чисто човешки качества като безсмислена жестокост и ксенофобия намираме най-често в тежки драми, а не в сай-фай блокбъстъри.\nЗа да се подготвите подобаващо, отскочете до district9movie.com – там освен трейлъри на филма ще откриете линкове към няколко минисайта със зарибяващи игри и информация относно Сектор 9 вселената.


Проф. Радка Аргирова: И при "Пфайзер", и при "Модерна" има случаи на алергични реакции - 24chasa.bg\nПроф. Радка Аргирова: И при "Пфайзер", и при "Модерна" има случаи на алергични реакции\nhttps://www.24chasa.bg/novini/article/9717858 www.24chasa.bg 18.04.2021 09:14; 24 часа онлайн\nСпециалистът напомни, че не е доказана връзката между тромбемболията и ваксината на "АстраЗенека".\nНа лице е една страхотна търговска война за ваксините, обяви проф. д-р Радка Аргирова пред БНТ във връзка със съмненията и атаката около "АстраЗенека".\n"Трябва много добре да се разбере какъв е маханизмът за възникване на тези съсиреци, но връзката на възникване с ваксината все още не е ясна", посочи тя.\nИ при "Пфайзер" и "Модерна" има случаи за алергични реакции, но и двете ваксини продължават да се използват. При втора игла на "Пфайзер" пък се наблюдава проява на симптоми на коронавирус. Те са леки и не представляват опасност. Такива случаи има и в България, потвърди д-р Аргирова.


МЗ въвежда официално вход със зелен сертификат - GP News\nДата: 20 октомври 2021\nВсички дейности, които се извършват на закрито, да се извършват само при наличието на зелен сертификат от страна на посетителите и осигурен на входа от организаторите на събитието контрол затова. Документът означава завършен цикъл на ваксинация, преболедуване, антигенен тест за 48 ч. или PCR за 72 ч. Заповедта на Министерство на здравеопазването влиза в сила от 00 ч на 21 октомври. Това заяви служебният министър Стойчо Кацаров след почти цял ден обсъждане на мерките от експертите на ведомството след становища от всички РЗИ и всички заинтересувани страни.\nНараства броят на болните и починалите от коронавирус у нас, което налага въвеждане на нови противоепидемични мерки, уточни той.\nКацаров добави, че дебатът е бил между двата варианта – ограничаване и спиране на дейности или вход със зелен сертификат. Преобладаващото мнение и окончателното решение на експертите е да се заложи на зеления сертификат. Припомняме, в петък главният държавен експерт доц. Ангел Кунчев предложи зелен сертификат и нови мерки.\nВъвежда се изискване за зелен сертификат за кина, театри, концерти, музеи, галерии, магазини тип мол, магазини над 300 кв. м, фитнеси, спортни зали, клубове, басейни, заведенията за хранене, хотели, пазари, тържища, базари, футболни мачове. Ако се провеждат екскурзии и друг вид туризъм – ще се случва със зелен сертификат на всички участващи.\nКойто не успее да въведе пропускане и контрол на влизане със зелен сертификат – няма да може да работи, категоричен бе Кацаров.\nЗа работодателите в администрации работното време с променливи граници да е между 7.30 и 10 ч., като се разпределя работа от разстояние на най-малко и на място е 50% от персонала.\nПреустановяват се свижданията в болници, социални услуги за деца и възрастни, диализни центрове и други да работят със зелен сертификат, това изискване се въвежда и за служителите на старческите домове в страната. В обществения транспорт няма да се въвежда зелен сертификат.\nВъзлагат се проверки на отговорните институции по общини и ведомства, кметовете могат да издават заповеди, като ги публикуват на интернет страницата на общините.\nВсички контролиращи също задължително трябва да имат зелен сертификат. Зелен сертификат няма да се изисква за лица под 12 г.\nЗелен сертификат няма да се изисква за аптеки и хранителни магазини. Зам.-министър Александър Златанов уточни, че всички РЗИ имат налични безплатни антигенни тестове, предвижда се доставка на още. Те ще бъдат доставени по сертифицираните лаборатории, където ще се плаща такса само за обслужване, а ще се изпълняват безплатно за всички граждани – здрави и болни, ще се качват резултатите и хората ще се сдобиват с quar код. В лабораториите ще има и контрольори.\nПри неспазване на новите мерки – законът предвижда глоба, а при грубо или системно нарушаване се изпраща сигнал до прокуратурата.\nНямаме колебания да вземем непопулярни решения – за доброто на хората, заключи министърът на здравеопазването Стойчо Кацаров, запитан дали очаква протести след решението. Последната възможност е локдаун, ако не може да бъде овладяна ситуацията с тези мерки.\nМЗ въвежда новите мерки в образованието, съобщени вчера от министъра на образованието Николай Денков. Във всички общини със заболели 750 на 100 000 ще бъдат преустановени учебните занятия. Това съобщи министърът на здравеопазването Стойчо Кацаров. Това означава, че в столицата, която има този брой заболели училищата минават на ротация.\nПреустановяват се присъствените посещения при 14 дни заболеваемост между 500 и 750 на 100 000 на 50% – половината минават присъствено – половината онлайн, ще се сменят седмично. Ако в класовете има отсъствие над 20% или 30% от паралелките са с карантинирани – присъственото обучение минава по график за ротация на 50%. Решението се взема от МОН. Учебните занятия в училищата, детски градини ще се провеждат при противоепидемични мерки. Всички от 5-12 клас и педагогическия, и непедагогическия персонал ще трябва да са с маски в училище. В университети се допуска присъствено обучение само при наличие на зелен сертификат.\nИзвънкласни дейности се допускат при ограничения до 5 лица в помещение и носене на маски и проветряване. Ако се установи заболяло с коронавирус дете, ще трябва 10 дни карантина на контактните. За преподавателите не се налага на този етап зелен сертификат.\nВъв всички общини със заболели 750 на 100 000 ще бъдат преустановени учебните занятия. Това съобщи министърът на здравеопазването Стойчо Кацаров. Това означава, че в столицата, която има този брой заболели училищата минават на ротация.\nПредишна: Вариантите на МЗ: Ваксинацията „такава, каквато е“, сертификат или физически ограничения\nСледваща: Стартира обучителната програма „Въведение в мисленето на психоаналитичната психосоматика”


Отпечатване - Океанска вода по метода на Рене Куинтон\nОбщи теми => Сподели, разкажи или просто напиши => Темата е започната от: sweetie в 16-06-2014, 11:32:38\nТитла: Океанска вода по метода на Рене Куинтон\nПубликувано от: sweetie в 16-06-2014, 11:32:38\nИма доста излекувани хора от мн. тежки заболявания като тумори, рак на бял дроб, ревматоиден артрит, дори синдром на Даун е подобрен :Content_14: , благодарение на дълъг прием- около година и повече на тази специална вода.\nТитла: Re:Океанска вода по метода на Рене Куинтон\nПубликувано от: sweetie в 16-06-2014, 11:43:36\nПубликувано от: Vov в 08-09-2014, 19:56:00\nХм, или трябва да доближим някой океан до България, или да разширим/преместим държавата ни ...? ;)\nЖивотът се е зародил (или е бил зароден) в Световния океан, но ние не живеем в него; избираме достъпни методи. :) :Appetit_17: :whistling2 - emotloader:\nПубликувано от: kittyjibjibz в 20-11-2014, 14:29:54


Страхът от коронавируса ни прати в бащината къща на село или по вилите - Mymedia.bg - Моите новини, лайфстайл, спорт\nЗатворените бизнеси у нас и в чужбина, и страхът от коронавируса са накарали хиляди българи да се приберат в бащините си къщи на село или по вилите. В близо една десета от общините жителите са се увеличили през 2020-а, изчислява „Монитор“.\nВъв Варненско най-много нови заселници има в Аксаково, Аврен, Бяла, Ветрино и Девня. С разрастването на пандемията от коронавирус много варненски жители, които притежават извънградски имоти, предвидливо се преселиха от съображения за сигурност на село или в близките до града селищни образувания и вилни зони. Селата край Варна – Доброглед, Слънчево, Звездица, Константиново, кварталите „Галата“ и „Виница“ и вилните зони „Боровец“, „Ракитника“ и „Траката“ се очертават като най-сигурното и привлекателно място за живот.\nПандемията от COVID предизвика скок на цените на селските имоти в Търновско. Още през пролетта и лятото на миналата година голям брой търновци, чиито професии позволяват работата от дистанция, зарязаха града и се върнаха в наследствените къщи на баба и дядо по селата. Онези, които нямат селски имоти, но можеха да си позволят, пък си купиха такива, в които се преместиха да живеят със семействата си. Най-търсени са имотите в селата на до десетина километра от Велико Търново с удобни пътища до тях и изградена инфраструктура – Самоводене, Шереметя, Малък чифлик, Присово и в съседния град Дебелец. Цените на имотите в тези населени места за няколко месеца скочиха с по над 40-50% и сега е много трудно в тях да бъде намерена селска къща за по-малко 25-30 хил. лв.\nСмятаното през първите години на демокрацията за тузарско селище Арбанаси от поне десетина години вече е отстъпило тази стара „слава” на Малък чифлик, известен като „болярския Ориндж каунти“. Там живеят някои от най-богатите бизнесмени от В. Търново, които са обособили свой скъп квартал в североизточната част на селото. Цените на имотите в Малък чифлик често надхвърлят тези в Арбанаси.


Малко теория, известна практика, или как и защо избрах бинокли Pentax… - DivinePictures\nЧаст 1. Оптика, материали, технология, конструкция и въобще малко теория, без която не може…\nИстория, или времето преди биноклите…\nПреди време писах за фенери и други средства за осветление. Започнах с това, че животът на Земята е пулсирал с редуването на ден и нощ. Човекът – единственото живо същество, умеещо да използва разума си, за да заобикаля ограниченията на обкръжаващия го свят, е открил и започнал да използва и усъвършенства средствата за осветление. Някога, някой ден, някому е хрумнало да направи факла и веднага е разбрал какво преимущество му дава тя през нощта. Факлата и огънят са му дали възможност да господства и бъде сила в тъмнината. С изгрева на слънцето и първите слънчевите лъчи сенките се изтеглят, а с тях и силата, което носи изкуственото осветление. И може би някой ловец, там някъде, в отдавна забравените хилядолетия, докато е дебнел за дивеч и врагове, е мечтаел да има подобна сила и през деня… Да вижда по-далеч и по-ясно от другите хора и животни. Да бъде господар и в светлината… Но едва ли си е представял колко много поколения и години ще изминат, преди тази мечта да стане реалност.\nВсъщност и до днес не е ясно кой е изобретил първия далекоглед/телескоп. Случило се е някъде в началото на 17 век, най-вероятно в Холандия. Неизвестен майстор на очила сложил две лещи една пред друга и с изненада видял, че образите на далечните предмети стават по-големи и близки. Не сме сигурни кой е бил той, но знаем кой е първият човек, използвал тази конструкция и постигнал сериозни научни резултати с нея. Галилео Галилей открива нова ера в наблюдението на небесните тела с помощта на оптични инструменти.\nПосле историята на оптиката забързано се сгъстява и благодарение на нея човеците откриват и виждат неизмеримо количество нови неща – някои далечни, други близки, но микроскопични. Цели нови светове се откриват един след друг. А човекът, сетил се да сложи две еднакви зрителни тръби една до друга и да ги използва за наблюдение с двете очи едновременно, е пак холандец, на име Ханс. Оттогава човекът е получил възможността да вижда надалеч и много по-добре, отколкото което и да е друго живо същество… А когато нещо дава сериозно предимство, то е ясно и кой пръв ще го използва и развива професионално. Биноклите веднага биват оценени и стават неизменен атрибут на воините; така е и до днес. Постепенно оптичните прибори за наблюдение стават все по-достъпни и напускат строго професионалните сфери на учени и военни. Днес са много разпространени. Ще ги срещнете в ръцете на професионалисти и любители с какви ли не професии, а дори и в ръцете на достолепни госпожи в театъра и операта. Но макар хилядите разновидности да се наричат с общото име бинокъл, в много случаи те са безкрайно различни като предназначение, конструкция и възможности.\nТелескопът на Галилео, или конструкцията, от която започва всичко:\nЩе се опитам да опиша процеса на четене, проби, анализи и тестове, през които преминах, за да се ориентирам в огромното разнообразие от модели, фирми и конструкции и да намеря това, което най-добре да служи за моите цели. Не помня кога съм гледал за първи път през бинокъл. Но ми трябваше време, за да разбера, че почти нищо не разбирам от бинокли, а се оказа, че знанието е важно за успешното им използване. В началото бе четенето… И понеже вече съм вървял по този път по други поводи, видях една липса, част от която се надявам да запълня. Освен сухата теория от достъпните източници, другата алтернатива за повече информация са рекламните проспекти. За съжаление и двете не са особено полезни за човек, който е решил да си избере прибор, без да отделя месеци за четене или да вярва на почти нищо незначещи рекламни фрази, чиято липса на съдържание в повечето случаи ще прозре едва след покупката… Разбира се, съвсем без теория няма да стане, но ще се опитам ясно и без сложни термини да представя основните елементи и принципи на работа на биноклите.\nВсеки бинокъл всъщност представлява две еднакви зрителни тръби, свързани в общ корпус. Първите зрителни тръби са били с много просто устройство, съставено от две или три лещи и корпус:\nПредната, голяма леща е обективът, а единичната или двойна леща отзад, която се намира пред окото, се нарича окуляр. Такъв телескоп всеки може и сам да си направи. Ако двете тръби се закрепят заедно, една до друга, получаваме бинокъл. Направата на такъв бинокъл ще бъде интересно начинание, сигурен съм. Но не очаквам всеки, който има нужда от оптичен уред, да си го направи сам. Твърде вероятно е също така производителите на бинокли да продължат да ги произвеждат и продават, без особен риск да бъдат изместени от домашно сглобените инструменти. Не е достатъчна представата за стоежа на атомната бомба, за да бъде направена, макар да е не особено сложна като идея. Разбира се, желаещи и за това не липсват, но срещат известни трудности с детайлите и технологиите… Почти същото е при биноклите. А защо Галилей да може, че и в историята да се е записал, а днешните домашни майстори не? Зрителната тръба, във вида от схемата от по-горе, е, разбира се, оптичен уред, който „приближава“, но има известни недостатъци. Първият вариант (схемата по-горе) осигурява много малък зрителен ъгъл и е крайно неудобен за насочване и наблюдение. Вторият обръща образа с „краката нагоре“. Това на Галилео не му е пречело, все пак луните на Юпитер нямат “горе” и “долу”, но пък съгласете се, за наблюдения на земни обекти е леко затруднително. Да, можем с добавянето на още оптични елементи (лещи) по пътя да „обърнем“ изображението, но остава проблемът с дългото фокусно разстояние, а този проблем имат и двете конструкции… Представете си да ходите внимателно с бинокъл, окачен на шията, защото, ако се затичате, колената ви започват да се удрят в обектива… 🙂\nКонструкция и технология в съвременните бинокли\nПроблемът с тичането и колената намира своето решение с добавянето на един изключително важен елемент – призмите. Те са „елегантното“ решение на два основни въпроса: „удължаването“ на пътя на светлинния сноп, за да може фокусът на обектива да попадне, където е необходимо, в рамките на малък по размер корпус, и при това изображението да бъде изправено, т.е. с „главата“ нагоре. Призмата се изработва от оптически прозрачен материал и има няколко повърхности. В зависимост от ъгъла, под който попада светлинният сноп върху всяка от нейните повърхности, той или се пречупва и преминава, или се отразява. За качеството на една призма от определящо значение са както материалът, така и точността при обработката на отделните ѝ повърхности. Светлината изминава достатъчно дълъг път в материала на призмите и тяхното качество пряко се отразява на работата на всеки оптичен уред. Сигурно вече сте отбелязали, че идеята за домашно производство започва да се става все по-далечна, а сме едва в началото на технологиите, използвани в един съвременен оптичен уред. Биноклите са два основни типа: с т.нар. „поро призми“ или с „покривни/триъгълни призми“. Има много други разновидности, но това са двата основни вида и е достатъчно да знаем най-важното за тях и да ги различаваме.\nКакто се вижда, още на пръв поглед можем да определим, само по формата на корпуса, с какви призми е един бинокъл. Въпросът е какво ни говори това? Биноклите с покривни/триъгълни призми са технологично по-сложни и за едни и същи резултати струват приблизително два пъти повече от еквивалента им с поро призми. А защо в такъв случай въобще се произвеждат? При това, предполагам, сте обърнали внимание на факта, че на практика в момента почти няма бинокъл от най-висок клас с поропризми? Очебийното преимущество е размерът и формата. Каквото и да си говорим, „привързаността“ ни към нашия бинокъл е правопропорционална на удобството при неговото носене. И най-добрият бинокъл, ако стои в къщи, не е от особена полза, когато го няма там, където и когато ни е нужен. Положителните емоции от носенето и използването на един малък и удобен бинокъл на тежки терени и преходи ще заличат лошите спомени от размера на купчинката банкноти, които сте платили за него. Разбира се, съвсем идеални неща в нашия свят няма. Макар и много по-компактен като размер, бинокълът с покривни призми не е по-лек. Средно претеглено, еквивалентните като възможности модели с поро и покривни призми имат приблизително еднакво тегло. Да подчертая: макар теглото да е близко и разликата в размерите на двата типа бинокли да не е в пъти, удобството при носене на биноклите с покривни/триъгълни призми е много по-голямо. Дилемата поро или покривни/триъгълни призми е може би най-дискутираният въпрос около биноклите, при това с основание. И двата типа, освен размерите и удобството за носене, имат и други сериозни предимства и недостатъци. Поро призмите имат едно очебийно предимство: по-широката зрителна база. Когато обективите са по-раздалечени помежду си, виждаме със засилена обемност/стереоскопичност. Гледани с двете очи едновременно, образите са много “по-пластични“ и информативни. Същевременно значението и ефектът от разширяването на зрителната база намаляват с отдалечаването на наблюдаваните обекти. Разбира се, това важи за уредите със стандартно разположени поро призми. Съществува и обратният вариант: т.нар. обърнати поро-призми, при които обективите са събрани към центъра, а окулярите са най-външната част. Те се прилагат за много компактни, малки и обикновено евтини бинокли. Естествено, при този вариант обемността на изображението е пропорционално намалена, дори в сравнение с покривните/триъгълни призми. Има и още добри новини за поро призмите: ако се върнем на схемата от по-горе, ще видите, че броят на отраженията в призмите при поро вариант е по-малък, а също и пътят, който изминава светлината вътре в призмата. Което логично води до по-малки загуби. Всяко отражение и всеки милиметър светлинен път вземат своето. Освен това, при покривните/триъгълни призми отраженията не са симетрични и са възможни фазови отмествания. Твърде е сложна теорията, обясняваща ефекта, но последиците са намаляване на контраста, цветността и резкостта в отделни петна от изображението. Проблемът е решим със специални покрития на покривните/триъгълни призми, които имат различни търговски имена, но правят едно и също: т.нар. фазова корекция. Допълнително при покривните/триъгълни призми една от страните е отражаваща, но при ъгъл, при който ефектът на пълното вътрешно отражение не работи, а това изисква специално покритие, намаляващо загубите. Разбираемо, тук технологията отново може да реши добре проблема, но както винаги, цената е правопропорционална на резултата. При евтините решения се използват алуминиеви покрития, а при скъпите модели – специални покрития на основата на сребро. По-евтините решения не осигуряват равномерност в отражателната способност при различна дължина на вълната. Едно отлично решение са диелектрично нанесените покрития, които са много ефективни и намаляват светлинните загуби до под 1 %… но и тук има проблем – отново с цената… Сравнено с възможните загуби, достигащи до 10 % при нискокачествено покритие, нещата отново са на везните. Качеството тежи и изисква множество леки банкноти, с които да се уравновеси…\nВръщам се към началото на абзаца и дилемата поро или покривни/триъгълни призми и обръщам внимание, че при еднакви други условия вторите винаги изискват 1,5 – 2 пъти повече средства за постигане на същите параметри. Накратко казано, удобството струва, колкото струва… За да не бъде прекалено замъглена картината от финикийските знаци, добавям и още едно предимство на покривните/триъгълни призми, което никак не е без значение, ако ще носите бинокъла със себе си. Механично те са много по-стабилни като конструкция и по-устойчиви на вибрации и сътресения. Поро-призмите се закрепват с притискащи пластинки или се лепят, но и в двата варианта едно сътресение може да предизвика отместването им от оптичната ос, което, дори да е минимално, прави бинокъла негоден за употреба. Юстирането на оптични уреди като биноклите е сложно и възникването на този проблем може да доведе до разходи, близки до цената му. Разбира се, с оптиката винаги трябва внимание и избягване на каквито и да било механични, топлинни и прочие натоварвания. Но при еднакви други условия биноклите с покривни/триъгълни призми са по-устойчиви на механично натоварване, както и на топлинни въздействия. Имат по-голяма дълговечност на юстировката и запазване на параметрите във времето. За наблюдения от балкона всичко това няма особено голямо значение, но бинокъл, който ще ви съпътства на дълги пътешествия, в лодка, автомобил и т.н., вероятно заслужава по-голямата инвестиция за покривни/триъгълни призми.\nВреме е да обърна внимание и на други важни елементи, определящи качеството на един бинокъл. Покрай биноклите, както обичайно, битуват разни митове и легенди, някои от тях особено устойчиви във времето. Обикновено един от първите въпроси за даден бинокъл е дали е „стъклен“ или “пластмасов”. Той винаги се задава с презумпцията, че ако оптичните елементи са от стъкло, уредът е качествен, за разлика от „пластмасовите“… Е, това е солиден аргумент, но за масата в кръчмата; като средство за преценка няма да донесе много полза. На практика почти всички бинокли са със стъклени оптични елементи (с уговорката, че тук няма да разглеждам детски играчки и възможните им реализации). Едно време златото се е проверявало със зъби, а днес някои хора, по аналогия, пробват “как е” оптичният уред с почукване и драскане. Методът не става: колкото и да го чукате, теглите, драскате или дори да му сдъвчете обектива, това няма да ви помогне да определите неговите параметри. Без да съм правил сериозно проучване, едва ли качественият и посредственият бинокъл могат да бъдат различени на вкус или с нокът… но пък ако искате да ги повредите – да, това е начинът… Е, щом всички или почти всички са стъклени, каква е разликата…? На първо място да почнем със „стъклото“. От стъкло се правят прозорци, бутилки за уиски, а също и оптични елементи и много други неща. Дъното на почти всяка бутилка се явява оптичен елемент, т.е. някаква леща. Факт, който се доказва от много горски пожари, предизвикани от захвърлени бутилки, които концентрират слънчевите лъчи и запалват суха трева или мъх. Пожарникарите никак не харесват това проявление на бутилките като оптични елементи. Значи ли този факт, че можем да си изберем две бутилки, да им изрежем дъната и да си направим телескоп? От бутилките, които съм виждал, едва ли. И причината е не само в непрецизните форми, а и в самото стъкло, по-точно в неговия състав. Защото оптичното стъкло е нещо много различно от стъклото, което сме свикнали да виждаме около себе си. Толкова е различно, че производителите на качествено оптично стъкло в света се броят на пръсти. Ето я основната разлика между качествения и посредствения бинокъл: качеството на стъклото, броят на дефектите в него на единица обем, прозрачността, коефициентът на пречупване и пр. За съжаление на пипане и вкус няма как да определите всичко това. А и оттук насетне трябва да бъдат взети предвид още много фактори, за да се получи качествен оптичен елемент/група. Защо група? Макар на схемата по-горе телескопът да е направен само от три лещи, то в реалността това е недостатъчно.\nЕто една схема на съвременен оптичен уред отвътре, от която се вижда и колко броя отделни елементи са групирани в него:\nВсичко това не служи за забавление на конструкторския отдел по оптика или за затрудняване на автора на този материал и неговите читатели. Идеята е, че отделният оптичен елемент има много несъвършенства. Колкото и качествено да е направена една леща, дори само това, че е от един хомогенен материал, вече е проблем. Ще се опитам да обясня защо. Лещата трябва да пропуска и пречупва светлината, която идва към нея, и да я фокусира зад нея. Моля, погледнете схемата:\nА това свойство на лещата се дължи на формата ѝ, която от своя страна можем да оприличим на поредица от призми, разположени една върху друга.\nЕдно ясно проявление на призмата, което всички са виждали, е небесната дъга. Тя е красива, но за конструкторите на бинокли е проявление на кошмар. Никой не иска, гледайки през бинокъла си, да вижда отделните малки елементи на изображението, нарисувани с разноцветни дъги, освен може би някой художник-авангардист. Проблемът идва от това, че всеки оптичен елемент пречупва различните дължини на вълната с различен ъгъл. Т.е. червеното, зеленото, синьото и т.н. се пречупват с малко по-различен ъгъл и като краен ефект една бяла точка се проектира като малка разноцветна линийка. За борба с този ефект една леща се заменя с комплект елементи, при това, за да се получи максимално добър ефект, отделните елементи в оптичната група се правят от стъкло с различен състав. И така, освен че оптичните елементи са от стъкло, много е важно какво е стъклото, както и колко различни и какъв вид оптични стъкла са използвани. Разбира се, тук за огромно съжаление отново опираме до трудното производство на качествено стъкло и като краен резултат неговата цена. Имайте предвид, че има видове стъкло, които сами по себе си са толкова скъпи, че само заради тяхната употреба един бинокъл може да струва с над 30% повече от еквивалента си. Качествата на използваното оптично стъкло са от особено значение при изработката на призмите: там светлината изминава най-дълъг път и претърпява многократно отражение. В рекламните проспекти обикновено се подчертава, ако призмите са тип BAK-4, а не BAK-7. Вторите се използват в по-нисък клас бинокли, а от картинката по-долу се вижда и как можете да определите вида на призмата на външен вид. При изработката на двата вида призми се използва стъкло с различен коефициент на пречупване. Но винаги имайте едно на ум, че каквото и да пише, много от некоректните производители злоупотребяват с тези наименования, а и две призми, макар и с едно и също означение, могат да имат различни качества в зависимост от технологията и прецизността на изработка и качествата на конкретното стъкло.\nНо и най-качествените стъкла и комбинации, за съжаление, не са достатъчни, за да ни гарантират перфектен резултат. Има още няколко стъпки, които са важни за постигането на качествено изображение. Една от тях е т.нар. „просветляване“ на свободните оптични повърхности. То представлява тънък слой, нанесен върху отделните повърхности, който намалява до минимум вътрешните отражения и има коефициент на пречупване, по-малък от този на стъклото. Без този слой вътрешните отражения могат да доведат до загуби на светлина до 10 %, при това от многократните отражения се появяват и светлинни бликове в определени части на изображението, които рязко намаляват неговото качество. Написах слой, но при качествените бинокли това покритие се състои от поредица от прозрачни слоеве, които се допълват и комбинацията от тях постига максимален резултат. Трябва да отбележа, че разликата между качественото и произволното покритие е като между Галилеевия телескоп и съвременния оптичен прибор. Представете си покритие, нанасяно по механичен способ, чрез капване на капка върху въртяща се леща… т.е. нещо като боядисване на грънци, и многослойно покритие, нанасяно във вакуум чрез сложна технология на изпарение. Вече уточних, че хубавите работи струват скъпо, затова и внимавайте какво точно е покритието, с което идва избраният от вас бинокъл. Качественото просветляване също така осигурява и минимална промяна в цветовете и гарантира тяхната вярност.\nВеднага отварям скоба: има бинокли, през които, ако погледнете, няма как да не отбележите, че преобладават жълтите цветове. Това не е непременно дефект. По-скоро е търсен ефект, резултат от поредица съвпадения. Такива са някои от старите военни бинокли. Стъклото, използвано в тях, е с повишена устойчивост на радиация. Важно е да се знае, че обикновеното оптично стъкло потъмнява под въздействието на силни радиационни източници – явно неприемливо за конкретни приложения. „Орязването“ на светлинния спектър в областта, в която човешкото око не е най-чувствително, за сметка на спектъра с максимално въздействие, според специалисти, позволява различаването на обекти в сложни условия като здрач, прах, мъгла и пр. Както вече сте се досетили, за военните е много по-важно да различат силуета на танк или пълзящ човек, отколкото да забележат, да речем, разликата в цвета на оперението на рядък екземпляр сова…\nВтората и много важна стъпка, важна за крайния резултат, са оптичните елементи, в които участват лещи с по-специална форма, компенсираща изкривяванията по краищата на изображението. Наричат се асферични, т.е. различни от част от сфера, каквато е стандартната леща. Правят се технологично по-трудно и разбираемо са по-скъпи. Ето как изглеждат:\nБинокли с еднакви заявени характеристики, но различаващи се по вид на покритието и наличието на асферични лещи, е възможно да имат разлика в цената почти два пъти.\nДруга важна характеристика на биноклите е тяхната влаго- и прахозащитеност. Няма значение колко добре възнамерявате да съхранявате своя оптичен прибор. Дори пренасянето му от студено в топло помещение може да доведе до кондензация на водни пари върху оптичните елементи вътре с разнообразни, но за съжаление все лоши последици. Хората и биноклите имат един общ, изключително мощен и коварен враг: гъбичките. Те имат склонност да живеят на места, където не би ни хрумнало, например вътре в бинокъла. Случва се дори покритието на лещите да се превърне в среда за развитие на гъбички. Ако не се вземат мерки, прогнозите са лоши, а мерките, за съжаление, са трудни и скъпи. Затова и борбата за максимална херметичност на оптичните прибори се води почти от времето на тяхното създаване. Съвсем не случайно военните бинокли от близкото минало се характеризираха с липсата на осев винт за настройване на фокуса, за сметка на двата отделно въртящи се окуляра. Така много по-лесно се постига херметизация с наличните по онова време технологични решения, макар че префокусирането е по-неудобно. Когато избирате, не забравяйте, че един херметичен бинокъл, пълен с азот, ще бъде много по-дълговечен и ще издържи много повече, отколкото същият без херметизация.\nКъм поредицата не толкова важни, но значително допринасящи за удобството при използване на оптичния прибор фактори спада изнесената позиция за положение на окото, примерно в границите 15-25 мм. Това позволява бинокълът да бъде използван, без да се свалят очилата, било то тактически или коригиращи зрението. При използване без очила се отвиват механични удължители към окуляра, служещи за удобство при позиционирането на очите и допълнително предпазващи от силна странична светлина. Механичната изработка на тялото и движещите се елементи на бинокъла също са от голямо значение. И макар да не влияят върху образа, корпусът, използваните материали и технологията на изработка правят един бинокъл дългосрочна или краткосрочна инвестиция.\nУвеличение и въобще какво значат означенията върху корпуса\nИ след толкова писане, да обърна внимание, че все още не е станало въпрос за най-важното качество на един бинокъл: неговото увеличение. Грубо казано, увеличението е означението, което показва колко пъти ще се “приближи” наблюдаваният обект до нас, когато гледаме през бинокъла. Увеличението е и основното число в обозначението на един бинокъл, второто е диаметърът на обектива му. Двата параметъра са много свързани помежду си, затова винаги се пишат заедно, като например 8х40, където 8 е увеличението, а 40 е диаметърът на обектива в милиметри. Понякога върху биноклите производителят отбелязва и широкоъгълността на прибора, като параметърът се дава в градуси, или видим диаметър в метри, на разстояние километър. Увеличението е параметър, с който много се спекулира, но основата на проблема е до голяма степен неразбирането на неговото значение и последствия. Разбираемо е: в повечето случаи всеки от нас би желал да има възможно най-голямото увеличение, за да разгледа обекта най-добре. Но има редица свързани ограничения, които изискват добра преценка за това, кое увеличение всъщност е най-подходящото за определена ситуация. Нека да си представим хипотетичен обект, разположен достатъчно далеч от нас – да речем, голям исторически паметник със сравнително дребен надпис. Първата мисъл е, че колкото по-голямо е увеличението на бинокъла, толкова по-добре ще можем да разгледаме и прочетем надписа, но практиката много бързо опровергава това схващане.\nИзпреварвайки другите обяснения, веднага ще вметна, че използването на бинокли с т. нар. zoom функция, т.е. променливо увеличение, не е решение. По-горе писах за трудностите по организиране на достатъчно надеждна механична система за фокусиране, както и колко е важно двете части на бинокъла да бъдат максимално еднакви, за да може зрителният ни апарат да наблюдава комфортно. Добавянето на още оптични елементи, които механично трябва да се донастройват, при това еднакво в двете тръби, прави задачата общо-взето невъзможна или поне толкова трудна, че не си заслужава усилията, ако искаме качествен резултат. Затова, при особено голяма нужда от променливо увеличение, решението е монокъл – за бинокли то поне засега не е удачна опция. Да се върнем на увеличението и нашия хипотетичен исторически паметник, който искаме да разгледаме. Ако смените няколко бинокъла, ще установите, че успешното разчитане на текста не е непременно свързано с увеличението, което предлагат отделните уреди. С голяма вероятност, това, което е на практика нечетимо с 12х25, ще бъде прочетено без никакви проблеми с 7х50. При това причините са няколко. Едната е разделителната способност на двата уреда, другата е възможността да държите бинокъла в ръце, без изображението да „подскача“ много. Способността да държим достатъчно добре един бинокъл в ръка, без това да пречи на наблюденията, е пряко свързана с неговото увеличение и физиологичното състояние на наблюдателя в момента. Неслучайно за полева работа винаги се избират увеличения до 8х. Взема се предвид възможността точно по време на наблюдението да сте изморени. Всяко физическо натоварване преди момента на наблюдение се отразява върху способността да държите уреда, без ръцете ви да треперят много. Затова, разглеждайки на спокойствие биноклите, винаги имайте предвид, че не във всеки момент ще бъдете толкова спокойни и уверени.\nТук отварям скоба за един специфичен клас наблюдателни бинокли: тези със стабилизация на изображението. Като идея те са перфектното решение, осигуряват стабилност, което позволява работното увеличение да бъде много по-голямо от обичайното за същите условия. За съжаление, всичко има цена, получената по този начин стабилизация – също. Като оставим настрана цената в прекия смисъл, тези оптични уреди са по-тежки, обемисти и подходящи преди всичко за използване, когато сте с транспортно средство. Въздействието на механичните средства за стабилизация пречи и за постигане на високи оптични параметри. Затова и този клас бинокли обикновено се позиционират за дневни наблюдения, в добри условия и висока осветеност. Всичко това се отнася до бинокли, предназначени за използване от ръка и без електрическа връзка с външен източник. Специализираните уреди за армията и полицията, които имат други цели, задачи и цени, не са предмет на тази статия .\nМного са факторите, които имат отношение към успеха на едно наблюдение. Важно е да се определи дали бинокълът ще се използва от ръка или статив. При наблюдение от ръка максималното приложимо увеличение е приблизително 12х. Важно е също така в какви най-често срещани ситуации ще го използвате. Ако да речем, се возите с автомобил и понякога се налага да погледнете, след като сте спрели, тогава можете да се ориентирате към увеличения до 12х. Но ако се очаква да правите пешеходни преходи, като носите бинокъла и гледате през него, когато се наложи, дори да не сте в спокойно състояние и отпочинали, максималното приложимо увеличение е до 8х. Не случайно в армиите типичният „командирски“ бинокъл е с увеличение 8х. Ако говорим за употреба в морски условия, на борда на плавателен съд или за лов, то максималното увеличение е 7х, което де факто е и стандарт за борден бинокъл при работа от ръка. По-горе писах, че увеличението и размерът на обектива са много свързани. Причината е, че размерът на изходния лъч, проекцията на изображението от окуляра, е приблизително равен на резултата от разделянето, на размера на обектива към увеличението. Т.е. при бинокъл 8х30 изходният лъч/сноп е ~3.75 mm, а в същото време при бинокъл 7х50 той е ~7mm. Защо размерът на изходния лъч/сноп (на илюстрацията) има значение и какво е то?\nЧовешкото око възприема образите, които се проектират върху ретината на окото. Ирисът на очите се свива и разширява в зависимост от количеството светлина, която попада върху ретината, със задачата да го регулира. И така, ако наблюдаваме един много добре осветен обект, се очаква и ирисът да бъде максимално свит. В слънчев ден можем да наблюдаваме ярко осветен обект и с бинокъл, чийто изходен лъч не е особено голям. Т.е. можем да си позволим дори съотношение 12х25, да речем, което има приблизителен размер на изходния лъч 2 мм, защото ирисът в такива условия е максимално свит и проекцията на образа с размер 2 мм е достатъчна, за да го покрие. Нека сега да си представим същата ситуация, но привечер, при залез слънце. Сенките са много, осветлението вече слабо, а за да можем да различим подробности, ни трябва добра видимост в условия на ниска осветеност. Тогава с нашия бинокъл 12х25 в общия случая можем евентуално да различим само силуети без никакви подробности. Няма достатъчно светлина, изходният лъч е 2 мм, а окото, опитвайки се да се адаптира към ниската осветеност, разширява ириса максимално, но това няма как да помогне. Изходният лъч с диаметър 2 мм се проектира върху малка част от ретината, останалата не получава нищо, съответно и не виждаме добре. В същата ситуация един 7х50 би дал многократно по-добър, ясен и светъл образ. Окото би възприело цялата информация, защото изходният му лъч от 7 мм диаметър е достатъчен да покрие максимално отворена зеница. Същият 7х50 би се справил прекрасно и при силна осветеност, но тогава, поради свитата зеница, голяма част от информацията ще бъде загубена, защото се проектира извън чувствителната област на окото. Но в тази ситуация по-големият обектив отново има предимство: получава се ефект като при силно затворена бленда на фотоапарата. Увеличава се резкостта в цялото видимо поле и контрастът. Да, видно е, че 7х50 е по-универсален, защото работи във всички ситуации, само дето дори при наблюдение на силно осветени обекти се налага да пренасяме доста по-тежък и обемист уред. Това е цената, която плащаме за липсата на адаптивност на биноклите, за разлика от човешкото око. Между другото, когато говорим за размер на ириса, той също е различен при отделните хора, а и силно зависи от възрастта. Прилагам графика, от която се вижда, че способността на ириса да увеличава вътрешният си диаметър намалява с годините:\nТук се крие разковничето за успешен избор на бинокъл, така че да не носим излишно тегло, а същевременно да можем да наблюдаваме във всички условия, които сме планирали. Ако се колебаете, винаги избирайте бинокъл с по-широк изходен лъч и желателно максимален размер входна леща. Малко повече ще тежи, но ако се наложи, ще свършите по-добра работа с него. Като завършек, отбелязвам, че всичко това зависи не от времето на наблюдение и общата осветеност около вас (ден или нощ), а само от осветеността на конкретния обект, който наблюдавате. Сигурен съм, че веднага си дадохте сметка, че големите увеличения правят наблюдението на слабо осветени обекти възможно само с много големи като диаметър обективи.\nНакрая ще спомена и още един от важните параметри на всеки оптичен уред: коефициента на светопропускане, или с други думи, какви са светлинните загуби. По-горе разгледах отделните причини за светлинни загуби; всички те заедно определят параметрите на уреда. Затова и има смисъл уредът да бъде максимално добре балансиран: само един качествен елемент не може да предотврати загубите, предизвикани от друг.\nИ като завършек на теоретичната част, никога не забравяйте, че всички приложени техники, решения и материали, колкото и да са отлични, имат значение само когато оптичният уред е конструиран и изработен с еквивалентното внимание, точност и прецизност… Затова дори и днес има бинокли, произведени много преди откриването на част от споменатите технологии, но с прекрасни параметри и изображение. Като своеобразен епилог на теоретичната част, ще отбележа, че колкото и да се задълбаваме в дебрите на оптиката, техническите параметри и прочие, трудно е само по параметри да се прецени кой прибор как би ви свършил работа при определени условия. В много случаи има оптични проблеми, които дори не можете да регистрирате при наблюдение през един бинокъл, но те оказват сериозно влияние върху комфорта при използване на прибора. Може да ви се струва, че виждате идеално, но след известно време на наблюдение с даден прибор ще почувствате дискомфорт, тежест и умора. Окото, от една страна, е много съвършен инструмент, от друга, има множество субективни особености и чисто оптични, ако щете, дефекти, които мозъкът добре коригира и ни представя картината, която „виждаме“. При различия в двата тубуса, при каквито и да било нееднаквости в двата светлинни потока, това представяне предизвиква претоварване на зрителната част от мозъчната кора. Проблемът се усеща най-силно от хора, които дълго време използват оптичен прибор. Те добре знаят колко е важно той да бъде качествен и прецизен. И в тази връзка, не забравяйте, че некачественият прибор изисква големи усилия от целия зрителен апарат при опитите му за нагаждане, което при злоупотреба може да доведе до сериозни очни заболявания. Това в пълна степен се отнася до децата, които вероятно са още по уязвими. Затова нека и „детският“ бинокъл бъде достатъчно качествен.\nПрактика, тестове и лични субективни впечатления\nИ така, теорията е важна и без нея не може, но в края на краищата най-важното е какво ще видите през окулярите. Биноклите винаги са ми били любим уред и в къщи имам няколко, но явно недостатъчно за по-сериозни наблюдения и впечатления. Всеки бинокъл показва различен образ и за да добия обща представа, явно си трябва масовост… От всичките ми приятели събрах кой каквото има + Румбата… който има най-много. Толкова много, че биноклите, които донесе да гледаме, ги качвахме двамата… Оптиката е тежка работа… в прекия смисъл… ако ще се занимавате сериозно, първо наблегнете на щангите…\nНяколко думи за това, как организирах наблюденията. Като начало, от добра позиция в кв. „Симеоново“, откъдето има отличен изглед към София до Стара Планина и вр. Мургаш. Предимство на позицията е наличието на всякакви обекти с разнообразен дизайн и възможността за сравняването им през различни части на денонощието. Много помагат новите сгради с фини, еднообразни геометрични елементи, при които в реални условия могат да се забележат всякакви проблеми в изображението. Софийско поле е приблизително 30-на километра широко, което е повече от достатъчно за полигон за тестове. Разбира се, наблюденията с някои бинокли провеждах близо три седмици: всеки ден е различен – мараня, чисто, вятър, дъжд…\nВисоко в планината и разликите спрямо градските наблюдения\nСлед градските наблюдения, за да е пълна представата, пък и да видя дали впечатленията се потвърждават, същото направих и в Рила, за приблизително 10-на дни, като всички наблюдения са в диапазона 2000 – 2500 метра надморска височина… Отчитайки факта, че няма двама човека с еднакво зрение, след като си съставих базова представа за отделни бинокли, които ми направиха впечатление, помолих всички налични приятели около мен да наблюдават и си кажат мнението. В практическите тестове съм търсил най-вече да установя с кой бинокъл колко информация се получава и с какво качество. Няколко впечатления от наблюденията над София. Оказа се, че в градски условия е сложно. Много рядко има добри условия за наблюдения. Общо взето в месеца има няколко дни, в които може спокойно да се елиминира факторът смог и запрашеността. Голям проблем е, затова и направих няколко нарочни проби. Гледайки различно отдалечени обекти, веднага ги търся на картата и определям разстоянието до тях по въздух. При средно положение за сегашния летен сезон, 100% успешни наблюдения, без никаква промяна на цветове, яснота и прочие, може да има на разстояние до ~3 км. Нататък настъпва прогресивно влошаване и вече над десетина километра наблюденията са силно ограничени от състоянието на атмосферата. Специално чаках ден без силен смог и с максимално добра видимост с идеята да сравня едни и същи обекти. Напредъкът не беше особено голям. Макар и по-прозрачна, атмосферата в топлите дни има много микротурбуленции, които са достатъчно сериозна пречка над 4 км. Всичко това важи при наземни наблюдения, където се гледат обекти на и малко под нивото на наблюдаващия. При добри до отлични условия практическата полза от увеличения над 20х не беше много осезаема. Специално си избрах голяма табела на магазин на Ботевградско шосе, която добре знам как изглежда и какво пише на нея. В ясен слънчев ден зрителна тръба ЗРТ с 60х70 и бинокъл “Пентакс” 20х60 дадоха на практика един и същ резултат. Табелата бе видима, наличието на надпис също, но без да е четим. С бинокъла полето за наблюдение е очакваемо по-широко и като цяло картината по-наситена и „цветна“. Разстоянието по въздух е 13 км. Височината на табелата е приблизително метър. Вероятно през зимата условията за наблюдение ще са по-добри, със сигурност няма да ги има възходящите турбулентни течения. Въобще изводът, който си правя, е, че за подобни наблюдения, в голям град като София, използването на увеличения над 20х през голяма част от годината е силно проблематично.\nГорните снимки са опит за демонстрация на типичните условия за наблюдение. Снимани са от една позиция и разликата е само в приближението. Отбелязана е и сградата с надписа, която цитирам като обект за наблюдение. Впрочем на най-заден план се вижда, макар и много лошо, димът от пожара до Локорско. Друг изненадващ извод поне за мен беше, че едва след като започнах да наблюдавам с отделните бинокли, разбрах, че какво увеличение е написано на уреда и какво реално се вижда са две различни неща. Няколко бинокли с увеличение 8х дадоха съвсем различен видим резултат. Разбира се, отделните прибори имат и разлики в ширината на наблюдаваното поле, което има значение за впечатлението, което оставят, но въпреки това остава субективното усещане за различно приближаване. По-горе писах, че понякога по-малкото увеличение не е пречка да се види нещо, което с по-голямо не може. С пълна сила този ефект наблюдавах, когато през нощта на улично осветление се опитвах да прочета номера на автомобил, паркиран на приблизително 80 метра от моята позиция, в сянка от уличната лампа. С бинокъл БПЦ 10х50 номерът се вижда, различава се някоя и друга цифра, но като цяло не е четим. Докато при същите условия с морския 7х50 на “Пентакс” резултатът е 100% четимост, включително разпознаване на синьото каре вляво, където се намират трикольорът и буквите BG. Те не се четат успешно, но е ясно, че ги има, вижда се и силуетът им. Много по-светъл и ясен образ. Докато типичният образ на 10 х 50 е, да речем, неутрално тъмен, 8 х 30 в същата ситуация си е направо тъмен и почти безполезен, то 7 х 50 може да се определи като категорично светъл. Най-близко до него, но в по-компактна форма, е моделът 8 x 43, DCF ED, но трябва да се има предвид, че това е бинокъл от много по-висок клас. Готов съм да се обзаложа, че в условия на ниска осветеност непредубеден наблюдател, който не знае с какво гледа, не би отличил двата бинокъла или дори би избрал 7 х 50 като по-добрия, особено ако е по-млад и с отлично зрение. Разбира се, при по-добро осветление, например малко след залеза на слънцето, нещата вземат друг обрат: перфектността на цветовъзпроизвеждането на 8×43 DCF ED не остави равнодушен никой от наблюдателите. Вече имах голямо желание да погледам на място, където няма смог и запрашеност.\nИ така: Рила, високо и чисто. Случихме на време. На тази височина проблемът е, че всякакво планиране е игра на тото, но този път прогнозата и реалността бяха с нас. Прекрасни условия за наблюдение, биноклите бяха удоволствие за всички. Разбира се, този път не транспортирахме всичките стотина, с които наблюдавахме в София, а подбрах десетина – най-характерните и тези, които ми бяха направили най-силно впечатление.\nНавсякъде носех и един бинокъл, който още в София бях определил за референтен. Постоянно сравнявах с него, като, разбира се, използвах и задължителния статив за съвсем прецизни резултати. Отбелязвам, че ако известно време работите с един оптичен уред, очите ви, а вероятно и мозъкът се нагласяват максимално към него. Чак тогава почвате да го ползвате максимално ефективно. Но това е нож с две остриета: нагаждането води до известно изкривяване и в един момент, ако много съм гледал през даден уред, почвам по-трудно да определям разликите у другите. Затова след всяко наблюдение отново се връщах към референтния бинокъл, за да не могат очите ми да се адаптират прекалено към един от уредите.\nКогато беше възможно, наблюденията се повтаряха от още хора, за да събирам впечатления и евентуално да забележа тенденция. Както и предполагах, оказа се, че има една обща група параметри, които не остават незабелязани и винаги се отчитат. Това са на първо място, удобството и теглото, на второ – лесното „хващане“ на изображението, ширината на зрителното поле, увеличението и контрастът. Ширината на зрителното поле е фактор, който много променя субективното усещане за увеличение. Дотолкова, че един и същи човек, ако е неопитен и не си изработи ориентир за сравнение, дава предположения за увеличението на уреда между 8х и 12х – за уреди, които всичките са 8х. Параметрите, които много по-трудно се хващат от неопитен наблюдател, са точност на цветовете и разделителната способност на уреда. В общата голяма картина се иска съсредоточаване върху референтен детайл, за да се види разликата. Или за цветовата вярност – да се сменят бързо един след друг уредите. Но забелязах, че когато неизкушеният наблюдател просто си гледа, без задача, резултатите са много неинформативни. Поставянето на конкретна задача обаче – например наблюдение върху кората на дърво в сянка и достатъчно отдалечено – веднага променя ситуацията. Ха, наблюдателят, който доскоро не правеше никаква разлика между два уреда, изведнъж, забелязва, че всъщност има такава и то не малка! Въобще изводът от предоставянето на бинокли на хора, незапознати с материята, е, че те забелязват разлики трудно и само когато са фрапиращо големи. Това на пръв поглед; след известно време, при използване на уреди от нисък клас, започват и оплакванията от тежест в главата и дискомфорт.\nТук по-долу виждате опит за показване на разлика между изображенията на “Пентакс” 8х43 DCF ED и “Никон” 12х25. Тези снимки не могат да претендират за обективност, защото при фотоапарата има твърде много фактори, които пречат за установяването на точни разлики, но идеално илюстрират общото субективно усещане при наблюдението през двата бинокъла. Илюстрират и казаното по-горе: че невинаги по-голямото увеличение ще ви донесе повече информация при наблюдение. А дори и в ясно слънчево време големият обектив дава своето.\nПо-горе споменах, че формата и теглото на бинокъла са важни… След една 10-километрова разходка, с денивелация от няколкостотин метра на малки участъци, напълно го потвърждавам. При това като че ли формата и размерът са по-определящи от теглото по отношение удобството при носене. Няколко стотин грама не се чувстват особено, но един голям бинокъл си е затруднение, освен ако не е в раницата и ако там има достатъчно място. При този поход на мен ми направи впечатление и една разлика в удобството, която в София бях пренебрегвал: капачките и калъфът на различните бинокли. Ако всеки път, когато искате да погледнете нещо, трябва да вадите бинокъла, да го разгъвате, да му махате капачките, да внимавате къде да ги приберете, и същото за окулярите, вече сте минута назад… При това сте изморени, а останалите започват да се нервират от постоянното тръгване и спиране. Разбира се, можете да си носите бинокъла отворен на гърдите, но аз не правя така. Винаги се намира как да се удари в нещо, да се търка в метална катарама, която не съм забелязал, или просто при сядането на камък, по удивително каръшки закон, обективът да се удари в скалата. Затова гледам и затварям. И тук оцених разликите между отделните решения при биноклите и удобството при тяхното използване.\nНаблюдения в сумрак и нощем с бинокли\nДневните наблюдения са много интересни и бинокълът е, бих казал, незаменим спътник в планината. Но някои от биноклите са много полезни и в сумрак и лошо осветление. Тук вече има много по-сериозна разделителна линия. Уредите, които могат да донесат нещо повече от невъоръжено око, са част от голямото множество бинокли. Без достатъчно голям светлинен сноп бинокълът в условия на слаба осветеност е безполезен, като няма никакво значение какви са останалите му параметри.\nСилата на добрия 7х50 в условията, илюстрирани със снимките по-горе, е очебийна. За моята възраст явно и 8х43 става, при това с близък резултат. Но при децата и младежите има разлика, и още как. Настъпването на нощта не означава прибиране на всички бинокли. С невъоръжено око нощем можем да видим приблизително няколко хиляди звезди от определено място. С бинокъл видимите звезди от същото място стават над 50 000. Небето и метеорологичните условия бяха отлични за наблюдения през по-голямата част от времето. Възползвах се, разбира се: един хубав бинокъл може да покаже много от нощното небе. Той дава широк поглед и, за разлика от телескопа, много лесно се насочва към различни области. На тази височина звездите са много… всъщност пак са си толкова, но децата никак не са убедени в това… 😉\nЯсното нощно небе открива много възможности за един добър светлосилен бинокъл. Една нощ реших да се възползвам от отсъствието на луната и да направя няколко наблюдения около 3 часа сутринта. В същото време тествах една система за спане на открито, само с чувал и покривало, така че можех да наблюдавам, без да излизам от чувала. Нямаше много място, а заради надморската височина през нощта задължително всичко ставаше мокро. Още един повод да добавя сериозен плюс към системата за закачане на капачките на “Пентакс” 8×43 DCF ED и малкия му размер…\nМоят избор: модели и характеристики\nРедовно се занимавам с тестове на оборудване и екипировка, но този с биноклите е определено завладяващ и ми донесе истинско удоволствие. От толкова много гледане направих непоклатим извод: един бинокъл не е достатъчен… Разделих се с голяма част от старото си оборудване, оставих си само един армейски Б 8х30 с далекомерна скала, характерен с това, че оптичните му елементи са от издръжливо на радиационни излъчвания стъкло. Макар и да нямах сериозни планове, от известно време поглеждах какво се предлага на пазара – параметри, цени и най-вече съотношение между тях. Биноклите “Пентакс” определено водеха в листа за проучване. Вероятно отличните ми впечатления от техните продукти се дължат и на предварително изградената ми представа за фирмата и политиката ѝ към продуктите, които предлага. И за биноклите важи правилото, че първите 50% от качеството на един продукт се правят сравнително лесно и не много скъпо. Следващите 30% са полето на уредите с високи параметри и точно те обичайно предлагат най-доброто съотношение между цена и качество. Последните двадесет процента са територията на уредите, в които конструкторите са се борили срещу всеки компромис, като често за целта са изразходвани ресурси, които правят цената на продукта в пъти по-висока, отколкото процентите подобрение. Сигурно тези проценти, които си пиша ей така на око, биха могли и да се оформят като по-строга зависимост, при това общовалидна… 😉 Според моето мнение, на пазара (световния) марките бинокли, в които си заслужава да се вложат средства, се събират на пръстите на двете ръце. Явно пазарът не е особено голям и предлагането на качествени продукти не е безкрайно като възможности и фирми. Съзнателно, разбира се, пропускам океана от нискокачествени изделия, правени от по-малко известни или въобще неизвестни компании. Направих уточнение, че доброто зрение изисква усилия и не е добре да се товари с несвойствени задачи. Това, което изключително ме впечатли в биноклите на “Пентакс”, които избрах, е отличният баланс между технология, цели и цена. Разбира се, не без значение за моето окончателно решение е това, че тези бинокли мога да закупя при отлични условия. Предлагат се тук, във форума, от наш колега и това е допълнителен, при това сериозен плюс, включително за сервизно и друго обслужване, като доставка на екзотични аксесоари например. Още в началото започнах с презумпцията, че искам най-доброто за моите цели, при това на възможно най-ниската цена за качествата, които търся. Целите, които имам за наблюдения, съм илюстрирал по-горе и за съжаление не могат да бъдат покрити от един уред. Това, на което се спрях, ще опиша подробно с детайли по отношение на критериите за избор.\n1. Бинокъл за автомобила, който винаги да е с него, издръжлив на вибрации, топлинни и други натоварвания, да ми позволява огледи на пътища и терени и в сложни светлинни условия. Тук абсолютен фаворит е Pentax Marine 7х50 Hydro.\nВсеки, който го вземе в ръце за първи път, неизменно го характеризира с една и съща дума: „светъл“. Ясно е, че един 7х50 ще е достатъчно светъл, но аз намирам основните му предимства в съчетанието на няколко характеристики, които не съм срещал другаде. Здрав и солиден, предназначен за експлоатация в морски условия, т.е. издръжлив на корозия и вода. Дотук прилича на много от сходните по предназначение уреди. Но е с покривни призми. Което го прави и възможно най-издръжлив като конструкция на механични и топлинни въздействия. Има компас, който не е „проектиран“ върху изображението, т.е. яркостта не се намалява заради допълнителен слой, а е с независимо визуално поле в десния окуляр. Скалите за определяне на разстояние и ъгли са голямо предимство, дори за да може с тяхна помощ чрез съпоставяне да се определи приблизителен размер. Това е нещо, което намирам за изключително важно при „разузнаване“ на непозната местност, през която трябва да се премине с 4х4. Много места има, където връщането назад и обиколните маневри не са от най-веселите упражнения, а бинокълът често спестява проверката с ходене. Още нещо ми направи впечатление: отличното потискане на вътрешните отражения. Бинокълът може успешно да наблюдава обекти в сянка, при това когато слънцето е на 20-30 градуса от оптичната ос. Няма “зайчета” и прочие ефекти; в същата ситуация дори висок клас бинокли не се справят толкова успешно. Под пластмасовата декоративна обвивка се крие лят алуминиев корпус, продухан с азот. И да не забравя: компасът работи и без батерии, те му трябват само за осветяване при пълна тъмнина, но същото можете да постигнете и с едно фенерче отгоре. Сред недостатъците за основен такъв намирам теглото – близо килограм. Хубавото е, че е компактен и удобен за държане, но си тежи. Определено не е бинокъл за горски походи по сложен терен с раница. От екстрите, които не успях да тествам, е специалното покритие на обектива, което според производителя не задържа капчици във влажно време и това помага приборът да е винаги в готовност. Когато за първи път го взех в ръка, ми направи впечатление, че малко трудно се „хваща“ изображението. Въпрос на навик, после си изработих похват и не съм имал такъв проблем, но на всеки, който го пробва за първи път, се налага да обяснявам. Това, предполагам, идва от „изтеглената“ силно навън проекция на окуляра, която позволява бинокълът да се ползва с очила. Отвиващите се капачки компенсират донякъде, но си трябва навик. Както споменах, возенето в автомобил е нещо, което никога не се отразява добре на един оптичен прибор. Това беше и причина да задам нарочен въпрос на техническия отдел на “Пентакс-Европа” колко е устойчив този модел. Оттам бяха любезни да ми отговорят, че е достатъчно бинокълът да е в калъфа си, с поставени капачки и да няма директен контакт с метален елемент на шасито. Последното явно е заради максималните ускорения, които се очакват в тази ситуация. Разбираемо, трябва да се внимава с оставянето в автомобил на силно слънце и за дълго време. Оптичните прибори използват специални смазки, работещи в максимално широк температурен диапазон, но при прегряване има опасност да се разтекат и нацапат вътрешни оптични повърхности. Във всеки случай „по-брониран“, здрав и солиден бинокъл не намерих и смятам, че този модел е най-приложимият като „борден“ прибор.\n2. За бинокъл за общо използване, наблюдения от ръка и въобще уред, на който да разчитам в лагера, но все пак да нося и в раницата, когато се наложи, който да бъде достатъчно светлосилен и за наблюдения в лоши условия, избрах “Пентакс” PCF WPII. Макар да бях прочел внимателно данните му, в началото го позиционирах по-скоро като дублиращ бинокъл “за всеки случай”. Но след като отблизо се запознах с него, още на втория ден това стана бинокълът ми за референция.\nОтличен образ, наситени реални цветове и контраст. Асферичните лещи на обектива определено имат значение, особено ако се загледате по краищата и в обекти с много прави линии. Но образът е това, с което печели. Общото описание, което най-често чувах от наблюдателите, е: „много чист образ…“ Своя бинокъл избрах във вариант 8х40 – това е най-универсалната за мен схема, не особено голям като тегло и размер, от друга страна, достатъчно светлосилен и приложим, дори за периоди малко след залез и преди изгрев. Неудобството на този иначе много удобен бинокъл са капачките… Отделни, падат, постоянно ги изпускам и търся. Както може да се очаква, поради формата му, при носене е по-неудобен, но пък за държане е ОК, особено за хора с голяма ръка като моята. Много здрав и солиден. Хареса ми това, че има сваляема капачка между двата тубуса и възможност да се монтира на статив с допълнителен аксесоар – удобно и много практично за стационарни наблюдения. Почти веднага, още след първите минути наблюдение, ми стана „референтен“ и навсякъде си носех и статива. Едва ли ще срещна друг бинокъл, който да предлага толкова много качество в изображението на такава цена. При това има и още добри новини: в тази серия влизат няколко бинокъла, покриващи голям спектър от увеличения. Лошата новина… е за семейната касичка. Не знам и как се държи бинокълът на много студено, но докато търсех повече информация за него, намерих мнение от ловец в Якутия: при (-30) градуса по Целзий приборът е ОК, със забележката, че осевият винт за настройка на фокуса започвал да се върти по-трудно. Аз едва ли някога ще го ползвам за лов при -30 С, но се радвам, че бинокълът е останал без повреди и промени в изображението след внасяне директно в добре отоплено помещение, и даже без калъф… Това, последното, определено ми направи впечатление, но аз не смятам да го повторя и същия съвет имам към всеки, който си харесва оптичните уреди. Във всеки случай, продухването със азот е опция, която все повече оценявам, като важен страж на инвестицията…\n3. Ако съществува понятието лукс в наблюденията, то неговата техническа реализация си има модел…, или няколко думи за Pentax 8×43 DCF ED.\nНа последно място в списъка: най-скъпият и със сигурност не най-добрият компромис между цена и качество, но на първо място във всяко друго отношение. Това е бинокълът, при който всички сметки и калкулации веднага биват забравени. Малки са разликите в изображението, което предлага, спрямо предните позиции, но те са онези 20%, за които писах горе. Удоволствие е да държа в ръка уред, който конструкторите определено са проектирали в отлично настроение и вероятно точно тогава, когато колегите им от финансовия отдел са отсъствали…;-) В уреда са използвани на практика всички възможни технологии за постигане на максимално добро изображение. Магнезиев корпус, отлично покритие, входна леща със специално супер твърдо покритие срещу надраскване, диелектрично покритие на покривните призми, фазова корекция, оптични елементи, използващи стъкла с най-високи параметри, включително и лантанов крон. Съвсем компактен и лек, чак незабележим, когато го нося. Еманация на качествения образ! Понеже тук си говорим за максимално качество без компромиси, то на пазара присъстват още марки, които имат модели от най-висок клас, където всички тези технологии са приложени. Направих сравнение на практика с всички реномирани марки без “Лайка”. Аз определям този бинокъл като присъствие в най-горните 7% В този диапазон се движат сходните оптични прибори и на няколко други фирми. Има бинокли, които като параметри превъзхождат този модел в някои отношения. Но разликите трудно, много трудно се долавят с око. Аз лично, макар предварително да знам добре какво да търся, понякога не виждам някои неща, а други виждам, но с много специални постановки и внимание. Вероятно зрението ми не е достатъчно добро, за да отбележи тези няколко процента в плюс или минус между върховите модели на реномираните фирми. Това е и причина да определям този оптичен уред като уникална комбинация от качество без компромиси и цена. Защото, макар и да не е никак евтин, все пак има бинокли, които са два, три, че и повече пъти като цена, а разлика в изображението непредубеденият наблюдател категорично не може да отбележи. Специално подготвеният и знаещ какво да търси наблюдател има шанс да забележи разлик, в конкретна ситуация, точна тестова постановка и много внимание, при това ако е с отлично зрение. Като изображение спрямо биноклите, избрани от мен по-горе, е много трудно да се опише; съпругата ми го определя като „по-скоро нереално красиво…“ Всъщност разликите спрямо референтния уред се забелязват най-вече при наблюдението на една цветна градина, разположена в сянка и не особено добре осветена през по-голямата част от деня. Едва когато го насоча натам, този бинокъл разгръща и демонстрира възможностите си. Вижда се една особена чистота и прецизност в цветопредаването и разработка на най-фините детайли.\nТук държа да отбележа, че при обичайни наблюдения върху градска среда непредубеденият наблюдател не успява да намери особена разлика между този бинокъл и “Пентакс” PCF WPII. Силата му е в трудните места, разположени в сянка, близо до много силно осветени повърхности, с различни цветове и сложна палитра. Дотук тези модели перфектно се справят със задачите пред тях, но държа да направя уговорка, че те не покриват целия диапазон от наблюдения, които бих се радвал да правя. Като бъдещи планове за наблюдение на далечни обекти, определено намирам, че един PCF WIIP 20×60, би бил добър компромис, но идеалното решение ще бъде монокъл. “Пентакс” имат много интригуващ модел PF 100 ED\nСъдейки по качествата на биноклите и техническите параметри, съм уверен, че резултатите ще са впечатляващи. Зрителната тръба при това има възможност за куплиране на фотоапарат, така че изображението да се запази, a това е интересно и като фотографска техника. Имах възможност да тествам известно време един PCF WPII 20х60 и намирам, че покрива 90% от нуждите за стационарно наблюдение в градски условия, поне за моите цели. Това, което не ми е достатъчно в него, е липсата на възможност за смяна на увеличението и все пак силната ориентация към дневни наблюдения. При изходен светлинен сноп с размер 3 мм не може да се очакват чудеса при слаба осветеност, така че силата му не е в нощните наблюдения. За дневни наблюдения и в комплект със статив е перфектно решение. Освен това, при наблюдения с уреди с голямо увеличение забелязах, че са много по-продуктивни, когато ги съчетавам с бинокъл със средно увеличение. Един 8х, с който се прави „първоначалното“ разузнаване, е неоценим помощник. Не съм тествал възможността за променливо увеличение при моноклите, може би ще бъде полезно и удобно. Пък и до голяма степен проблемите с реализацията на zoom и разликите между двете тръби при биноклите не би следвало да съществуват при монокъла. Въобще предстои да проверя доколко и как един монокъл се справя с такива наблюдения.\nЗа статията са използвани снимки на Димо Калайджиев, Събин Коларов, Йоанна Петрова. Дизайн и обработка: Виктория Петрова.Специални благодарности на Ралица, Румбата и всички приятели, които помогнаха с огромен ентусиазъм.


Българското правителство ще отпусне детски коледни надбавки! | Бъзикилийкс - Истината такава, каквато можеше да бъде!?\n22 сряда дек. 2010\n≈ Коментарите са изключени за Българското правителство ще отпусне детски коледни надбавки!\nСензационно днес премиера обяви, че въпреки кризата и за първи път вобще в историята на страната, децата ще получат коледни надбавки за да усетят и те, че наистина на коледа стават чудеса. На пресконференцията дадена специално за случая, Бойко Борисов се появи облечен като дядо Коледа, а финасовият министър изпълняваше ролята на Снежанка.\n“ Това е прецедент в българската политическа история – заяви още премиера – която до този момент винаги е била ориентирана за задоволяване нуждите на възрастната част от населението, така наречените пенсионери. Сега обаче, аз реших и получих подкрепата на останалите членове на правителството, че е време да поведем политика насочена към младото поколение. Детските коледни надбавки ще бъдат в размер на сто лева на дете и ще се получат от родителите без значение на дохода им. Мисля, – допълни премиера – че тази стъпка е показателна и ще затвори устите на нашите критици от ляво и от дясно, които никога не са правили нищо в полза на българските деца.“\nПремиера обаче остана излъган в очакванията си и критиките започнаха да се сипят яростно. Според социалистите, тази стъпка на Борисов идва още веднъж да покаже, че страната е изпаднала в незавидно финансово положение. Те обосновават това си заключение въз основата на това, че по този начин управляващите умело маскират нескопосаното си управление, като спестяват от коледни пенсии на три милиона пенсионери, а дават добавки на един милион деца. „На всеки средно интелигентен българин – посочиха социалистите – е ясно, че децата в България са много по-малко отколкото са пенсионерите. Всъщност на едно дете се падат средно по трима възрастни, които се явяват негови баба или дядо. Когато ги лишите от техните коледни пенсии, вие всъщност лишавате техните внуци от подаръци, защото именно благодарение на тези коледни пенсии, българските пенсионери имат възможност да подарят нещо на своите внуци поне веднъж годишно. Дефакто благодарение на това решение, децата за първи път няма да получат нищо от своите любими баба и дядо, което ще изостри взаимоотношенията между поколенията“\nДепутатите от Атака и РЗС също изразиха своя протест относно обявеното решение, което според тях било дискриминационно, понеже било изключително в полза на определено етническо малцинство в България, което се славело със своята плодовитост и в което да имаш 9 деца било по-скоро правило, отколкото изключение. Така всяко едно семейство от този етнос ще получат близо по 1000 лева за Коледа, а потомците на гордите българи, които все още не са емигрирали, ще бъдат умело заблудени относно истинската същност на тази политическа стъпка. Не е тайна и, че сред този малцинствен етнос броят на пенсионерите клони към нула, което още веднъж явно доказва истинската умисъл в действията на управляващите.


Автор Тема: sunshine след лечението (Прочетена 34101 пъти)\n« Отговор #105 -: Януари 08, 2012, 19:53:06 »\n« Отговор #106 -: Януари 08, 2012, 20:06:35 »\nИндия е малариен район. Задължително хапчета против малария. Започват да се пият преди посещението на района и няколко дни след напускането му. Поне аз така ги пих преди време. Сега може да има нови препарати. Консултирай се с лекар. Едно време в ХЕИ-тата имаше такива специалисти.\n« Отговор #107 -: Януари 08, 2012, 20:48:35 »\nТук пише за ваксините\n« Отговор #108 -: Януари 08, 2012, 22:23:01 »\n« Отговор #109 -: Януари 08, 2012, 22:45:58 »\nТрябва ти някой специалист по заразни болести от Центъра по заразни и паразитни болести. Там са най-добрите специалисти по разни екзотични вируси и заразни болести. От такъв лекар ще научиш най-много и то от първа ръка.\nДруг много полезен източник са блогове и сайтове на пътешественици. Тези пътешественици, които пътуват много по разни приключенски дестинациии, си правят много сериозна подготовка не само с разни ваксинации, а и с определени неща, които взимат в багажа си.\nКниги от хора, които са били там, също могат да ти помогнат. Сещам се за тази на български: Никой не си тръгва от Индия завинаги, но не знам дали вътре пишат нещо за подготовката си преди заминаването. Но ако искаш да се задълбаеш по-сериозно, ти трябва някоя хубава и подходяща книга от www.amazon.com.\nУспех и после да разказваш!\n« Отговор #110 -: Януари 09, 2012, 18:25:43 »\nЦитат на: sunshine в Януари 08, 2012, 22:23:01\nАз на джипки за един хепатит не се доверявам, а за болестите в Индия....\n« Отговор #111 -: Януари 10, 2012, 09:53:36 »\nЕдна приятелка ходи в Индия, ще й поискам полезен съвет\n« Отговор #112 -: Януари 10, 2012, 11:25:54 »\nРадвам се за теб и малко ти завиждам за Индия. Прекрасна страна и много интересна. Пиши малко повече:къде планираш да ходиш за колко време и каде ще отседнеш. Ако отсядаш в хотели от висока класа - кадето и да се храниш в ресторантите - няма особена опасност да хванеш някоя местна амеба или вирус.\nБих искал да те питам за лечението: кога ще правиш (или може би вече си направила) изследване отново за ПСР и ти пожелавам да е отново негативно.\nПоздрави и добро настроение.\n« Отговор #113 -: Януари 10, 2012, 13:47:19 »\nОще две важни неща:\n- трябва да пиеш само бутилирана вода и само от проверени места\n- ако ядеш плодове, те трябва да са такива, които се белят\n« Отговор #114 -: Януари 11, 2012, 09:30:52 »\nТова, което ми казаха за Индия е следното:\nАко пътуваш с организирана екскурзия ти дават един огромен списък с неща, които да носиш и наставления за пътуването.\nНай-същественото, от който е :\n- Питейна вода само от магазини и ресторанти-бутилирана.\n- Нищо от улицата за пиене и ядене да не се купува.\n- Хубаво е да се сложи ваксина за хеп.А\nПриятелката ми е пътувала в спален вагон и са ги посъветвали да си вземат катинар, като този за колелетата и да си вързват вечер куфара за ръката.\n« Отговор #115 -: Януари 11, 2012, 12:00:50 »\n« Отговор #116 -: Януари 11, 2012, 21:01:46 »\nАз нямам спомен какви хапчета пих профилактично за малария, но ги приемах в продължение на месеци и нямаха странични ефекти. Ако отново се окажа в Индия пак бих ги пила пред опаността да пипна малария. Верно, че не се умира, но по-добре да не те хваща, хепатита ни е достатъчен. От ваксини няма нужда. Аз иначе си имам цял набор от ваксини за екзотични болести и нямам грижи. Най-важна за района е хигиената. Дано видите само хубавата част на Индия, че другата...... Толкова е ужасно и депресиращо, че аз лично съм се зарекла да не стъпвам повече там. Тази гледка е в състояние да заличи всички красоти, по които си се прехласвал преди това.\nДжунглата на Шри Ланка обаче е друго нещо. Диви пауни - красота.\nМежду другото избрала си най-хубавия сезон за посещение.\n« Отговор #117 -: Януари 12, 2012, 21:17:19 »\nСъншайн, извинявам се за грешката - погрешно смятах че си приключила с лечението през 2011та и затова питах за ПСРа след 6те месеца. Радвам се чи си излекувана. Това е очарователно.\nПрограмата ви е много интересна и най-хубавото, че сте организирани и ще видите повече и ще се заповнаете с повече забележителности. Щом ще бъдете в хубави хотели не трябва да се притесняваш за храната, но въпреки това се пази от напитки с лед - защото може ледът да е направен от заразена вода. Много са вкусни скаридите, но те съветвам да не рискуваш\nзащото точно от тях се хващат най-лесно зарази като амеба, хепатит (разбира се А) и др. Освен ако си в Хилтън или Оберой - или друг 5звезден хотел. Иначе основното месо е пилешко - чикън масала в различни вариянти. Нищо на улицата, даже плодове. Щом си алергична към люто можеш да си поръчваш китайска кухня -на много места в ресторантите има различни видове кухня и много често китайска. На закуска обикновено не предлагат люти неща от индийска кухня - така че тогава можеш да се подкрепиш по-обилно. Наистина сезона за посещение на тази страна е точно сега, защото въпреки че ще ти бъде извънредно топло - като през нашето лято - това е най-приятното време, защото през лятото им температурите са с още 20-30 градуса повече.\nПази се от маларията - не че не се умира, но уврежда страхотн черния дроб. Лошото е че хапчетата не предпазват и според мен никой от българите живеещи в Индия не ги пият. Ако не ходите в рискови райони - гори, блата, джунгри и т.н. даже може да не се мажеш. В Агра съм бил за един ден, който в общи линии беше достатъчен за да се разгледа. Според мен там трябва човек да се пази от многобройните стада с маймуни, които направо налитат туристите, които им се радват, не знаейки за многобройните зарази които маймуните носят.\nИма лекарства на билкова основа които подпомагат черния дроб - като "Лив 52" или нещо подобно - можеш да проучиш доколко са добри.\nМного ти благодаря че ме попита как съм аз. Нещо което рядко ми се случва дори с близки хора. В момента съм 5 месеца след края на лечението и с обтегнати нерви от чакане. Предстои да направе ПСР в края на януари и дай-Боже на 17 февруари да получа добра новина. Така че, моля стискайте ми палци. Иначе съм напълно във форма след съсипващото лечение което при мен беше втори тур и продължи 72 седмици. Но вече е минало и не (искам) си спомням за него.\nПриятен път. Наслаждавай се на невероятната култура. Непременно иди в храмовете - от всичките им религии: бахайци, джейнисти, хиндуисти и всичко, което няма да видиш никъде другаде.\n« Отговор #118 -: Януари 16, 2012, 20:14:25 »


Как да намерим трети партньор за тройка - Секс\n3 стъпки, за да се уверите, че първата ви тройка е перфектна\nБоби Бокс 30 юли 2019 г. Сподели Tweet Флип 0 акции\nНай-добрите сайтове за намиране на партньор за тройка онлайн\nКаквато и да е причината ви да решите да опитате и имат тройка , нека бъдем първите, които ще ви поздравим за добавянето на това потенциално горещо преживяване към вашия сексуален репертоар. Дори да се окаже еднократно нещо, стига вие и вашият партньор да сте на една и съща страница за това какво ще означава за връзката ви, може да е точно това, което е било необходимо, за да върнете малко огън и енергия към вашия сексуален живот. Но бъдете уморени.\nДа бъдеш в тройка може да бъде страхотно изживяване, но може и да развали отношенията, предупреждава д-р Стейси Фридман, клиничен сексолог и секс треньор. Трябва да имате добра комуникация, където можете да обсъждате различни сценарии, за да избегнете неочаквани обстоятелства, при които вие или партньорът може да не знаете как да се справите.\nАко една двойка е с отворено мислене и може да говори свободно за очакванията си защо иска да добави трета (скука, подправка, изследване на бисексуалността и т.н.), са направили проучване и са сигурни във връзката, може да са готов да добавите някой към сместа. Борби за отношения като ревност, проблеми с контрола, притеснения и чувство, че връзката им се нуждае от спестяване, тъй като вече не са привлечени от партньора си, двойките може да искат да преразгледат, казва Фридман. Ако смятате, че ви липсва интимност и не се фокусирате върху основния проблем, добавянето на някого към микса може да бъде доста вредно.\nСВЪРЗАНИ: Как да обсъдим да имаме тройка\nСлед като обмислите горното и се подготвите психически, ключът към добрата тройка е намирането на перфектната трета. Тук започва да става сложно, защото намирането на някой за менаж троя не е лесно. След като решите да се заемете с това, къде е най-доброто място да потърсите този трети партньор, който ще бъде пречупването на вашата ванилова страна? Изборът на подходящия човек, който да влезе не само във вашата спалня, но и във връзката ви, може да бъде голяма поръчка и наистина голямо решение.\nТъй като това ще бъде чисто нова територия за вас и партньора ви, важно е да установите някои правила за това кой ще се докосва, целува и спи с двамата. Ако не знаете къде да се обърнете, не се потете. Говорихме с експерт по секс и коментатор Колин Сингър , както и клиничен сексолог Д-р Стейси Фридман , за някои съвети как да се приближите до тройка (и къде най-добре да намерите трети партньор).\nТърси се тройка партньор в реалния живот\nКакто при всичко, което е ново или малко смущаващо, помислете да започнете бавно, вместо да се гмуркате с главата напред в този нов свят на игра с три партньора. Ако все още сте на оградата за тройка, независимо дали сте в хотелска стая или в дома си, добра първа стъпка към играта с много партньори е посещението на клуб за суингъри. Може да се изненадате да разберете, че няма да ви се налага да търсите в подземни домове, нудистки колонии или тайни заведения, подобни на разговори, за да намерите секс парти.\nСВЪРЗАНИ: Всичко, което трябва да знаете за люлеенето, обяснено\nКакто обяснява Сингър, те всъщност са по-лесни за намиране, отколкото си мислите: В допълнение към действителните секс партита, провеждани в частни домове, много клубове за суингъри също имат неформални социални събирания в местните кръчми или ресторанти за тези, които се интересуват от начина на живот, но които биха искали просто първо изпробвайте водите по удобен начин, казва тя.\nВажно е да направите проучване и да не ходите на място, което няма страхотни отзиви. След като бъдете приети тук, ще се чувствате по-удобно да проучвате фантазии и да се срещате с нови приятели, които споделят същите ви изкривявания.\nКак да намерим партньор за тройка онлайн\nДокато клубовете за суингъри се различават по цена, ескорт услугата ще се почувства по-скоро като инвестиция. Ако не сте финансово стабилни, за да хвърлите няколко хиляди към една вечер на секс, Сингър казва да опитате да пазарувате онлайн, но продължете с повишено внимание. Има много измами, които заливат интернет, което прави критичното око и ум от съществено значение за доброто прекарване. В края на краищата, ако загубите пари или имате общо лошо преживяване, това може да помрачи мнението ви за тройките, които се движат напред. Понякога можете да намерите партньор за тройка в Tinder, особено ако сте наясно какво търсите, но там има по-добри възможности.\nСВЪРЗАНИ: Най-добрите тройни секс позиции, които трябва да запомните\nGoogling тройка сайт за запознанства ще ви даде голямо разнообразие от резултати, и за да се улесни премахването на мръсотиите от добрите преживявания, добро предупреждение на певицата: Основното нещо, което трябва да запомните, когато става въпрос за всеки сайт за запознанства, е репутацията, която имат честни и честни практики за фактуриране и облечена с желязо защита на личния живот (помнете ли AshleyMadison, някой?). '\nИмайки това предвид, ето някои от най-добрите сайтове за свързване:\nКогато започнете, просто включване може да разглеждате тази надеждна база данни на хора с подобна извивка или фетиш. Вие и вашият партньор можете да обсъдите какво ви харесва, какво търсите, какво работи за вас и какво е извън кормилната ви рубка. Това преживяване, подобно на „пазаруването“, насърчава забавен разговор, който ще ви направи по-удобни да говорите с оценка X Изображенията също са голяма привлекателност за този сайт и също има много чатове, така че можете да потопите пръстите на краката си, без да предлагате на останалата част от тялото си да го следвате. Този сайт също е доверен сред общността на суингърите и е известен с достъпа си до бързи, забавни и лесни връзки. Когато сте готови да направите ход, ще има много възможности за избор, за да започнете.\nПреди да повдигнете вежда с името, оценено с PG, бъдете сигурни, че този сайт е всичко друго, но не и невинен. Всъщност добавеното „X“ в края на името говори много. Както отбелязва Сингър, това се счита за уебсайт за посещение за мнозина в общността на суингърите, главно защото е толкова отворен, колкото можете. Това го прави добра отправна точка за ангажиране на сетивата ви, както и на вашите партньори.\nТук можете да разговаряте за вашите фетиши до гадене или всъщност да се срещнете в реалния живот за сексуална среща, която изпълнява вашата фантазия. Този избор е най-подходящ за тези, които са малко изнервени да изследват фантазиите си и искат да се забавят бавно. Можете да отделите време, за да се запознаете с нови хора и да влезете в истинската дума със свое собствено темпо. Изборът е ваш, като оргазмът е за грабване.\nДруг секси избор по време на търсенето на тройки партньори е подходящо нареченият сайт AdultFriendFinder. Доверена дестинация от общността, към която искате да се присъедините, можете да разглеждате профили, да намирате хора, които имат споделен интерес с оценка X и много други. С лесна за навигация платформа няма да се налага да губите твърде много време в търсене на това, от което се нуждаете, а вместо това ще можете да търсите и забелязвате тези, които търсят това, което търсите. За да сте сигурни, че и двамата отговарят на вашите нужди, използвайте голямата им база данни, тъй като тя ще добави нов слой еротика към връзката ви.\nНай-доброто за: Не се използва Tinder\nМногобройни статии арфа върху общите разочарования по отношение на двойките от Tinder, които търсят трета. За да запазите нещата сърдечни, помислете за Feeld. Приложението дебютира като 3nder, Tinder за тройки през 2016 г., но скоро бе ребрандирано, след като беше съден от Tinder . Първата итерация беше специално за тройки, но оттогава се превърна във форум за ненормативни модели на отношения с 18 различни сексуални идентификации, от които да избирате. Той приветства двойки и несемейни от целия спектър на сексуалността, използва Facebook за проверка на потребителите и има способността да скрива профилите на Feeld от приятели поради съображения за поверителност.\nИзбор на трети за вашата тройка\nКогато има мъж и две жени в тройка, жената във връзката често одобрява или не одобрява третата.\nОбикновено това е по-добрият начин да продължите напред, знаейки, че се чувства добре с човека, с когото партньорът й планира да бъде интимен и който може да помогне да се избегнат ненужните проблеми с доверието или ревността, казва Фридман. Когато мъжът избере, по-често не върви добре. Разбира се, мъжът може да има думата в опциите, но жената има последната дума.\nОсновна дискусия трябва да бъде дали третият ще бъде добър приятел, на когото половинката вече се доверява и му е удобно, или по-скоро ще влезе в мрежата и ще намери някой, който да е влязъл, да излезе и никога повече да не се чуе. Това е решение, с което вие и вашият партньор трябва да бъдете на една и съща страница.\nКогато се свързвате с някой от приложението, горещо ви препоръчвам да се срещнете някъде първо, което не е на мястото, където ще извършите делото, съветва Фридман. За комфорта и безопасността на всички е важно да отидете в кафене, книжарница или бар, само за да имате поне представяне и да усетите връзката и енергията.\nСлед като нещата станат малко по-удобни, можете да обсъдите плана, сексуалното здраве на другия и това, което ви е удобно / неудобно.\nСлед като намерите сайта, който работи най-добре за вас и вашия партньор, следвайте тези основни стъпки, за да увеличите топлината и да го намерите тройка и двамата мечтаете за:\n1. Настройте профил\nВ зависимост от това, което искате и двамата от преживяването, ще трябва да решите дали искате да настроите профил на двойка или индивидуален. Привилегията на профил за онлайн запознанства направено за двама е, че партньорът тройка може лесно да разбере дали са привлечени от това, което взаимно предлагате, без да се налага да се запознавате с друга половина по-късно.\n2. Изберете правилните снимки\nВ S&M? Може би сте фен на играта на крака? Каквото и да е вашето споделено пречупване, уверете се, че вашите снимки илюстрират какво ви включва и двамата. Въпреки че е добре да имате няколко отделни снимки, особено такива, които показват вашите тела, също така е умна идея да имате няколко изображения, които да показват как взаимодействате помежду си.\nСлед като и двамата намерите някого, когото смятате за привлекателен, е време да задвижите разговора! Вашето начално съобщение трябва да бъде идеалният баланс между силно и фино. Повечето експерти за онлайн запознанства предлагат да се започне с изявление, което е безплатно или да се коментира споделен интерес, и да се завърши с въпрос, който да предизвика секси закачки.\nКак да се проведеш в тройка\nТройка е върхова мъжка фантазия за много момчета, но това идва с отговорност да се проверявате постоянно с партньора си.\nВинаги трябва да е наясно с дискутираните граници и възможни граници, които не са били изречени, за да се увери, че той е уважителен към най-важния човек: партньора си, казва Фридман. Ако има въпрос какво е или не е позволено, той трябва да извика тайм-аут или просто да погледне партньора си в очите и да попита дали са добре.\nДокато партньорката му е приоритет, мъжът също трябва да се регистрира с присъстващото трето лице и да я включва във всяка стъпка от процеса на вземане на решения.\nВинаги има шанс някой да се наслади твърде много на другия и да иска повече там, където другият партньор не може, добавя Фридман. Ако между двойката вече няма солидна основа, може да има ревност, гняв, негодувание и вина, които могат да сложат край на връзката.\nДокато приоритизирате партньора си, внимателно проверявайте третия, използвайки уважаван ресурс, комуникирайте и практикувайте ентусиазирано съгласие, трябва да имате супер секси и положителен опит.\nКакво кара жените да искат да имат тройка?\nКак да направите вашата сексуална фантазия истинска


Домашна бутер баклава | Изпробвана рецепта от Веселият Готвач\nРазбиват се яйцата със захарта и ванилията. Към тях се прибавят смлените орехи и се разбърква докато се получи еднородна смес. Разстила се бутер тестото на масата и се разделя на две да се получат два правоъгълника. По средата на всеки от правоъгълниците се разпределя от получената смес по дължината на правоъгълника и тестото се завива на руло. Готовите две рула се нарязват на малки рулца. Пекат се в предварително загрята фурна на максимална температура като се внимава да не прегорят отгоре. Готовите баклавички се сиропират със сиропа приготвен от захарта водата и ванилията. Остават се баклавичките да се напоят. Консумират се на следващия ден.\nРецептата е добавена от milniq на 26 Декември 2008 г.\nНова Година ⋅ Сиропирани десерти ⋅ Баклава ⋅ Десерти с бутер тесто ⋅ Българска кухня\nkalinka4466, въпреки, че не съм я правила, моето мнение е. Изстиналата баклава да се залее с горещ сироп. Аз, не бих я мазала с жълтък. Успех и да пишеш какво се е получило, като краен резултат! 23 Дек 2013\nИ също искам да попитам, маже ли се с жълтък или не? 23 Дек 2013\nИскам да попитам, като се сиропира баклавата:кое е горещо, кое студено? 23 Дек 2013\nОтдавна е в любими тази рецепта и снощи й дойде реда. Тъй като реших да я направя в последния момент, купих охладено бутер тесто на Бела. Оказа се огромна грешка! Не бухна както трябва . Но баклавичките станаха много вкусни. Добре че бяха за вътрешна конумация :D Затова няма да качвам снимки. Следващия път...\nАз я приготвям няколко пъти вече и много ми харесва.\nБлагодаря за рецептата много хубава баклава се получи. Сложих орехи само за аромат че децата не ги обичат но резултата е чудесен.\nмного ми харесва мисля за нова година да го направа рецептата е страхотна 30 Дек 2010\nБраво, страхотно изглежда, аз претърпях невероятен провал с подобна рецепта с бутер тесто и то защото тестото явно не беше хубаво, купих някакво вносно поради липса на нашето Бела 29 Дек 2008


Ammon Zeus 4*, Калитея / Халкидики – Касандра, хотели 4* / Почивка в чужбина / Ваканция.бг\nНачало › Почивка в чужбина › Халкидики – Касандра, хотели 4* › Ammon Zeus 4*, Калитея\nНощувка Полупансион - от 125,75 лв на човек на ден\nРеновация 2017г. - обновени стаи, лоби, рецепции, ресторант и основния бар. Хотелът се състои от 5-етажна сграда, разположена успоредно на плажа. На мястото на хотела е бил разположен Руски манастир, а в самия хотел има малка църква от 18-ти век.\nХотелът разполага със 126 стаи (ок. 20 кв.м), оборудвани с:\nДвойните стаи Премиум са изцяло реновирани през 2015-2016 стаи, с модерен дизайн и изглед море.\nФамилните стаи (ок.40 кв.м.) са разположени на последния етаж и се състоят от спалня и детска стая.\nПаркинг - платен, охраняем (10 евро)\nДомашни любимци - Допускат се дом любимци до 4 кг., след разрешение от хотела\nот Spasko Krastanov на 05 Август 2011