Омраза към хората, как да се отървем от омразата\nПричините за омразата и злобата могат да бъдат толкова незначителни и дребни, че очевидната ирационалност на тези причини лесно може да бъде вдъхновена отвън, а това от своя страна дава възможност да се предположи първоначалната нужда на хората от омраза, както и от враждебност.\nЧаст от конфликтите, свързани с негативни чувства, се разглеждат като освобождаване на агресивност , с омраза, насочена от един обект към друг. В други случаи омразата не се проявява в конфликти, а съществува като психичен механизъм. Под социална омраза се разбира омразното чувство на група хора, което се случва с най-сериозните конфликти в обществото (война, размирици, геноцид), а също така действа като една от причините за дискриминация.\nТова чувство може да се появи съвсем естествено у всеки човек. Това се случва в зависимост от удовлетвореността или недоволството от нечий живот, както и от самия себе си. Омразата към хората се развива по напълно обективни причини, както и по чисто субективни причини, отразявайки изключително личната визия на всеки човек, както и на хората като цяло.\nОт омразата човек може да получи вреда и полза, както и от всяко друго чувство. Всичко зависи от контрола и управлението на нашите чувства и емоции. За отрицателно чувство всеки човек може да има реални обясними, както и напълно естествени причини. Въпреки това, преди да осъзнаем защо мразим, трябва да се запитаме: кого обичаме? Кой харесваме? Какъв човек можем да уважаваме? Харесват ни егоистите? И хората са достатъчно умни и силни, пренебрегвайки нашите интереси - харесваме ли ги? Харесваме ли хора, които не отговарят на нашите интереси и се намесват в живота ни? Но в този живот никой не ни дължи нищо, но много от нас очакват повече от други хора, отколкото от себе си и ако очакванията ни не бъдат изпълнени, ние започваме да мразим такива хора. Не мислите ли, че омразата е свидетелство за вашата слабост, глупост, безпомощност.\nТези противоположни чувства са антоними и често се разглеждат независимо един от друг.\nОмразата и любовта се считат за компоненти на определено единство; тези чувства могат едновременно да се комбинират в един индивид и да се проявят в двойни отношения с друг човек. Амбивалентността на омразата и любовта в близки отношения е една от централните идеи на психоанализата. Фройд в същото време свързва проявите на омраза и любов в близки отношения в конфликтни ситуации.\nНякои етолози отбелязват, че съществува връзка между омразата и любовта чрез връзката между психичните и физиологичните механизми, които осигуряват на хората и животните способността за лични близки отношения, както и способността за агресия.\nКонрад Лоренц посочи, че няма любов без агресия, а също така няма омраза без любов. Често човек мрази този, когото обича, и често тези чувства не могат да бъдат споделени. Те съжителстват и едното не унищожава онова, което създава другото.\nЕдно от обясненията за силната връзка между омразата и любовта е идеята, че дълбоката връзка с друг човек влияе значително върху хода на отношенията, така че ако възникне конфликт, той ще продължи с повече страст и сила, отколкото кавги с непознати. Отбелязва се, че макар да чувства любов към обекта, това чувство не позволява да се изразяват възникващи негативни емоции, което води до натрупване и засилване на враждебността.\nНародното съзнание е забелязало, че има само една крачка от любовта към омразата, обаче тази популярна мъдрост се оспорва от психолога Ерих Фромм, който твърди, че омразата не се трансформира в любов, а в нарцисизъм на влюбените, което означава, че това не е истинска любов.\nПсихолозите отбелязват, че за да формира чувства на любов, както и чувства на омраза, човек се нуждае от опит от детството, отношения с обекта на любовта.\nЛюбовната омраза възниква при остро недоволство от разгръщането на събитията не по желание. Например, любим човек е престанал да задоволява нуждите на ЕГО на любящ човек (липса на грижи, възхищение, обич, внимание).\nКогато чувството за собствена стойност (EGO) е слабо развито, тогава човек обича независимо от това дали има отговор във връзка с него. При силно развито ЕГО първоначално има обида към обекта на любовта: „как те не ме обичат?“, „И те ме обичат по различен начин от мен“. Човек има контраст между реалността и очакванията. И в крайна сметка негодуванието се развива в омраза, като защитна реакция на неговото ЕГО: „ако не ме обичаш, значи и аз няма да те обичам!“ Трудно е да се прости човек, който ни подцени и не му отвърне.\nХората са забравили, че любовта е най-висшето духовно чувство, което се разбира като прошка, духовно дарение, търпение, саможертва. Всеки обича по различен начин. Някой дава любов (без отговор), докато някой е готов само да получи любов, но не е готов да даде. За да развиете желание за любов-подарък, се нуждаете от духовна работа върху себе си и всеки любовен провал е опит, който развива и прави човек по-силен.\nКаква е разликата между омразата и гнева? Първоначално се появява гняв, като пламтяща емоция, която след това се превръща в негативно чувство. Злобата често представлява агресия или към конкретна ситуация, или към живо същество. Това чувство не е само отрицателен ефект, защото не напразно е присъщо на човека от природата. Когато обаче емоцията на гнева излезе от употреба, това може да причини голяма вреда на хората.\nНе осъждайте гнева и го наричайте недостойни и неестествени хора. Ако гневът не беше присъщ на хората, тогава те биха били роботи. Всеки човек е способен да се сърди. Работата е там, в какво точно ще се излее този гняв. Важно е да се поддържа баланс във всичко. Отрицателните емоции трябва да се редуват с положителните, и всичко това, за да се поддържа здравето на човека. Човешкият мозък е проектиран така, че когато преобладават чувствата на негативност, тогава той забавя работата си. Обективното мислене изчезва у човек и той дори не мисли за последствията. Тази емоция влияе негативно и върху работата на сърдечно-съдовата система.\nСъществува мнение, че завистта поражда омраза, тъй като завистта е способна да се развие от ясно изразена форма в негативно чувство. Често завистникът тайно се стреми да навреди на някого, към когото ревнува.\nСпиноза определи завистта като омраза, която действа върху човек по такъв начин, че индивидът изпитва недоволство при вида на чуждото щастие, или обратното - е в удоволствие от погледа на нечие нещастие.\nНякои учени приписват завист и омраза към кореновите думи. Други отбелязват, че завистта се изразява в способността да се забелязват нечии ограничения на ресурсите, а омразата се отбелязва в липсата на способност да се виждат добродетели и ресурси в други хора.\nЧесто омразата към мъжете има детски произход. Има отрицателно чувство за мъжете при бъдещите жени поради обиди и тормоз от татковци, дядовци или по-големи братя. Предпоставки за негативно отношение могат да бъдат домашно насилие над други членове, като например майка. В резултат на това има страх от мъжете и страх от изграждане на отношения с тях.\nИ така, омразата към мъжете възниква от психологически проблеми: да не приемат мъжете в естественото им проявление и да не приемат себе си като жени. В случай на отрицателен опит, например, когато родителите се развеждат, живеят в кавги, в спор и семейството има насилие, жестокост, грубост, това ще има пряко влияние върху отхвърлянето на мъжете от бъдещата жена. Това ще доведе до омраза към мъже или омраза към неродени деца. Липсата на хармония в приемането от жената на същността на мъжете се отразява на психологическото състояние (причинява липса на разбиране, депресия , неприязън, неуспех в личния й живот), а също така влияе върху физическото благополучие на жената.\nМного е трудно да се предаде с думи, когато към някога много близък и скъп човек възникват много несистематизирани твърдения, пораждащи чувство на омраза, подкопаваща вътрешните сили.\nКак да се отървем от омразата към бившия съпруг? Просто трябва да простиш и да го приемеш с всички недостатъци. Методът на прошката включва само седем последователни стъпки.\n• Първа стъпка: трябва да направите списък защо мразите бившия си съпруг и в какво точно го обвинявате. Паралелно размислете как се чувствате в тези ситуации. По този начин, вие все още изхвърляте допълнителен негатив.\n• Стъпка трета: Опитайте се да се поставите на негово място. Това ще предостави възможност да се разбере, както и да се разберат неговите чувства. Може би той също изпитваше подобни страхове, от които изпитваше желание да се освободи. Анализирайки ситуацията, може да се появи момент, когато бившият ви съпруг ви обвини в същото.\n• Четвърта стъпка: прости си, а именно частта, която мразеше бившата и следователно се държеше неправилно, защото тя направи всичко това от страх.\n• Стъпка пета: Тествайте себе си - прощавали ли сте? В този случай си представете дали можете да кажете на бившия си съпруг за трите предприети стъпки. Какво усещаш при мисълта? Съмнението и страхът говорят за етапи, които не са завършени докрай.\n• Стъпка шеста: поговорете с бившия си съпруг, разкажете ни за вашите преживявания и разберете дали той е изпитал подобни чувства към вас.\n• Седма стъпка: анализирайте живота си - имало ли е подобни ситуации с баща ви във връзка с вас. Може би и вие сте го обвинили в подобно. Ако отговорът е „да“, приложете към него всички горепосочени стъпки.\nДа можеш да простиш е качество на щедри и силни хора. Психолозите съветват да се култивира толерантност и толерантност. Тези качества са необходими за проста и лесна комуникация с хората.\nКакво да правя с омразата? Един от начините да се отървете от омразата е прошката. Тъй като хората не са перфектни, те често правят грешки, като вземат грешни решения, а когато се дразнят, правят грешки и нараняват. Простете им, така се освобождавате от натрупаната отрицателна енергия. Приемете хората за такива, каквито са и не поддържайте обидата срещу тях, която отравя живота ви. Опитайте се да забравите за вашата неприязън. Прекарвайте повече време със семейството, семейството и други важни въпроси.\nМедитацията, ходенето на фитнес и киносалоните могат да помогнат да се отървете от омразата. Разсейвайте се с приятни любими моменти и в бъдеще възприемайте света такъв, какъвто е, без никакви илюзии. Само при тези условия няма да изпитате излишно раздразнение и омраза.\n„ Домашно насилие\nПреглеждания: 70 552\n22 коментара за „Омраза“\n28.05.2017 г. в 20:46 ч\nБлагодаря за полезната статия. Омраза към мъже. Мащехата се влюби в мен, когато бях на 14 години (ужас, страхувах се да не остана с него в стаята. Майка ми, която ме мразеше, ревнуваше от баща ми, скандали вкъщи помежду им. Мащехата ми мразеше младоженеца, осмиваше го и го унижаваше. Резултат: разглезен животът на моя съпруг и аз, развод. Силна жена. Красива. Мъжете се взират. Страхувам се от мъжете. Страхувам се от отношенията. Личният ми живот не работи. Искам да премина през възстановяване. Назначи среща.\n12.05.2017 г. в 00:30 часа\nПравилно написаха, че омразата е вътрешен проблем. Имам го като лош навик, от който не успях да се отърва от много години. Знам всичко за техниките на осъзнаване, прошка, медитация, правя всичко, а резултатът е нулев. Е, разбирам, за което мразя например съперник, свекърва или колежка. Е, ще работя по тази тема, съжалявам, осъзнавам, че самият аз не бях прав. Или може би с времето отрицанието за този човек също преминава. Така той преминава само към конкретен обект и след това прескача към друг обект. Случва се дори да започна да мразя непознат и невинен човек. И започвам да пожелавам на този човек всякакви неприятности, да се карам с него в мислите, да го унижавам. Всичко е в ред с живота - и със семейството ми, и с работата, и с приятелите, и с хобитата. И мнозина ме смятат за добър и адекватен човек. Но вътре седи такъв тресък, който пречи на живота, от който отдавна знам, че е необходимо да се отървем, но не работи.\n17.11.2017 г. в 17:32 часа\nНе знам как да започна, винаги така. Долната линия е, че от много години забелязвам нервност, гняв и омраза към много неща. Мразя главно хората, че не бдят над себе си или техните действия. Всяка дреболия от този вид план може да ме вбеси и тук отварям устата си ... Някой да говори силно на целия автобус? Защо трябва да слушам това? Някой ходи, хваща задника си докрай и не бърза, защо да обикалям или да искам да отида? Мама дойде в магазина с детето си, което скърца на квадратен километър наоколо и тя дори не се опитва да го успокои. Има милион ситуации. Това са все такива дреболии и самите хора трябва да са наясно какво да правят в такава ситуация, но по някаква причина всичко е невероятно глупаво. Не се поставям над другите, те са просто много глупави ... Ще направиш малка забележка и много глупости ще започнат да се наливат върху теб, сякаш първоначално си направил грешно. Това много пречи в работата, в общуването, разбирам, че това са моите проблеми, гневът ми, но просто не мога да спра да се ядосвам, всеки път, когато нещо се случи, започвам да кипя. Понякога, ако не счупя нещо или хвърля нещо, не чувствам комфорт. Най-тъжното в тази ситуация е, че сърцето ми лежи от работата на бармена. И като работя в тази област в продължение на година, разбирам, че работодателите се нуждаят от роботи. Не се чудя, ако някой ме обиди, ако гостът нагло говори с мен, трябва да се примиря с всичко. Но светът не е разделен на черно и бяло, винаги търся подход към всички, но наистина съм арогантен, опитвам се по някакъв начин да реагирам по свой начин, така че да разберат, че няма нужда да общуват толкова, колкото шефовете и сбогуването работят точно там. Можете да пишете безкрайно, но бих искал да обобщя. Как да намерите вътрешен баланс и мир, когато сте заобиколени от подли хора, които не следват действията им, а аз просто не издържам?\n17.11.2017 г. в 22:17 ч\nЗдравей, Александър. Трябва да осъзнаете, че няма да успеете да промените поведението или мисленето на хората, но можете да промените отношението си към всичко, което се случва. Самодисциплината може да помогне за поддържане на самоконтрол в критични ситуации. След като разберете коя мисъл, желание, чувство ви е чужда и кое е добро, трябва правилно да реагирате на тези прояви: или да се въплъщавате, развивате, култивирате, подкрепяте или подтискате, изкоренявате, потискате. Лошото само по себе си трябва да бъде потиснато, изкоренено, а доброто трябва да се развива и култивира. Самодисциплината е най-ефективният метод за саморазвитие и борба с негативните навици (сдържане на емоциите). Приемането на хората такива, каквито са (подли хора, които не следват действията си), за да намерят вътрешен баланс и мир ще помогнат\nавто тренировки. Това е специфична психотехнология, базирана на методите на самохипнозата, чрез която човек може да осигури собственото си подсъзнание във всичко. Автотренировката за нервната система е съзнателно регулиране на собственото психоемоционално състояние. То се осъществява с помощта на влиянието на човек върху себе си чрез думи, умствени представи, контрол на мускулния тонус и контрол на дишането. Днес има много разнообразни психотехники, базирани на метода на автотренинг. Всеки от тях е разделен на три основни елемента: релакс, самохипноза и самообразование.\n30.12.2017 г. в 15:22 ч\nНапълно съм съгласен, по-голямата част от това е глупава, но най-лошото е, че не го осъзнават.\nКакто те разбирам. Понякога просто не искам да излизам от къщата ... наблюдавам нарастващо лошо настроение в себе си и не разбирам какво да правя с него.\n12.12.2017 г. в 22:06 ч\nСъпрузи, бивши момчета ... Сополи. Ето омразата към цялото общество, именно там е ханът. И живеят с тях цял век. Тежък кръст, тежък. Мисля, че виждам много малко, това ме прави още по-болен.\n28.01.2017 г. в 10:52 ч\nА какво ще кажем за снаха, която не смята за необходимо да се грижи за къщата и съпруга, мъжът е пренебрегнат, майка й има общо дете, а момчето ѝ е отишло в 1 клас, но аз или синът ми следват уроците, докато тя винаги притиска сина си, така че да даде на момчето фамилното си име. Мразя я до сълзи. Зла свекърва.\n25.03.2017 г. от 18:50 часа\nЧовек е толкова глупав, че не може да се грижи за себе си? Или деактивирани? И снаха ви не е длъжна да се грижи сама за къщата, а също и за детето. Съпруг - за пътуване с мебели на къмпинг. Омразата ви се изсмуква от пръста, прощавайте истината. Или ревнуваш, че друга жена не играе ролята на смирен слуга, но в живота ти никога не е имало свобода. Съжалявам за теб.\nСинът ви е баща на внука ви и той трябва да му даде фамилното си име. Също така е трябвало да го научите как да се грижи за себе си и да помага на жена си. Или бихте искали да прехвърлите вашия огромен дунс на друга жена, така че тя да му служи, но тя не е роб, а съпруга, която трябва да бъде уважавана и обичана. Съжалявам за теб, че все още не разбираш. И трябва само да се мразиш.\nПрощаването със сигурност е добро, но какво да правим, когато ситуацията се повтаря непрекъснато. Просто вид на прошка, можете да се успокоите, дори можете да забравите, но след известно време ситуацията отново се повтаря и вече се мразите да простите отново. Порочен кръг. Получава се мазохизъм. Сега не вярвам на никого, живея един ден на "автопилота".\n17.10.2016 г. в 14:24 ч\nЗдравейте, имам същия проблем само със съпругата си\n12.03.2016 г. в 12:54 ч\nОт любовта към омразата е една стъпка.\nНо как можем да осъдим хората, които мразят заради това? Ако не е нужно да обичате, тогава се оказва и не е нужно да бъдете мили.\n31.01.2016 г. в 18:19 ч\nПрочетох го, дори е по-зле! Вбесете всички обитатели.\n12/07/2015 в 07:33\nДа, статията е полезна. Корените на негодуванието се простират от детството. Продължаваме веригата, получена от родителите. Те все още не бяха по-съвършени от нас, имаха свои проблеми и оплаквания. Важно е да се прекъсне веригата, да се предаде любовта, а не оплакванията на децата. Трудна задача, но решена.\n02.02.2015 г. в 15:58 ч\nБлагодаря за толкова великолепна статия! Сами няма да се отървете от омразата, но приемете проблема, тъй като тази статия помогна.\n13.08.2016 г. от 11:15 часа\nКак да се справим с негодувание срещу бивше гадже. Те се разделиха взаимно, но той работи с мен и постоянно боли. Като цяло всички мои колеги са много остри хора, от които дори се страхувам.\n24.01.2017 г. в 08:31 часа\nСкъпа Лиза, може да пиша късно! Надявам се, че вече сте добре! Опитайте се да не забележите пашата му и като цяло него като цяло. Имате собствен живот и светът ви е огромен и не свършва с екип. Никога не пускайте страха, отървете се от чувствата на страх, настройте се на това, че никой не иска нещо лошо за вас! И смело минавайте през живота, развивайте се, може би търсете нови отношения отвън. Опитайте се да бъдете настойчиви, опитайте се да се освободите от чувствата на негодувание. И винаги мислете позитивно за себе си, за нови възможности, поставете си нови цели, отидете при тях и оставете всичко останало да ви стане маловажно!\nДадоха добри съвети, но всичко това е дрън дрън дрън. Захарен сироп върху раната. Така че имате възпалено място там, където сте наранени. По някакъв начин сте много уязвими и безпомощни. Излекувайте това възпалено място, оправете комплекса и никога няма да имате нищо против. Личен опит. Психоанализата и теорията за неврозата да ви помогне и късмет ✋\n05/11/2017 в 22:31\nА какво да кажем за заслужена омраза? Ако сте претърпели морална и физическа вреда !? Ако, ако не опитате, всеобщото умиротворение от божествената любов и прошка не се получи, а само страстно желание се връща да отдели главата на това същество от гнусния остатък на тялото?\n10.30.2017 г. в 14:18 ч\nПросто не се закачайте. Отмъщението е ястие, което трябва да се сервира студено. Охладете се и се успокойте. Един ден животът ще ви върне заедно. След това слезете докрай.


ТОРТА ЧЕРВЕНО КАДИФЕ / RED VELVET MOUSSE CAKE | sugarmouse\nТОРТА ЧЕРВЕНО КАДИФЕ / RED VELVET MOUSSE CAKE\nPosted on 08/03/2021 by Katerina Rangelova\nМалко по-различен вариант на торта Червено кадифе, където класическия плътен крем с крема сирене и масло е заменен с по-лек мус.\nРецептата е за торта с диаметър 20 см.\nБлатове Червено кадифе (за 4 блата)\n110 г масло, меко\n230 г прясно мляко\nСмесете прясното мляко с оцета и го оставете настрана.\nРазбийте маслото със захарта докато получите кремообразна смес. Добавете едно по едно яйцата. След тях добавете постепенно олиото. Сложете червена боя до получаване на желания цвят.\nПресейте сухите съставки в купа. Като разбърквате с шпатула или дървена лъжица добавете 1/3 от сухите съставки към сместа. Щом се усвои, прибавете половината мляко, след това още 1/3 сухи съставки, 1/2 мляко и завършете с последната 1/3 от сухите.\nСипете сместа във формата за печене и печете в предварително загрята на 160*С фурна за около час или докато забодена в центъра на блата дървена клечка излезе суха.\nОставете изпечения блат да се охлади във формата, след което го прехвърлете на решетка. Щом изстине напълно, разрежете го на 4 блата.\nМус с крема сирене:\n500 г течна сметана\n100 г жълтъци\n20 г желатин на прах\nНакиснете желатина в 120 г студена вода.\nС телена бъркалка разбъркайте жълтъците и захарта. Загрейте сметаната до завиране и на тънка струя я прибавете към жълтъците като бъркате постоянно. Пригответе водна баня и поставете купата със сместа отгоре. Гответе на водна баня като бъркате енергично и постоянно с телената бъркала докато сместа леко се сгъсти. Ако имате термометър – трябва да достигне 80*С.\nСвалете от водната баня и разтворете набъбналия желатин в топлия крем. Оставете да изстине до стайна температура.\nМалко по малко добавете крема сиренето към жълтъчния крем като разбърквате с миксер или телена бъркалка до получаване на гладък крем.\nСглобете тортата в ринг. Кремът трябва да е достатъчно стегнат, за да се нанася лесно върху блатовете. Оставете да престои в ринга до следвашия ден, след което махнете ринга и декорирайте по желание.\nКак да направите шоколадовата декорация на тортата, може да видите в профила на\nКак да направите шоколадовата декорация на тортата, може да видите в профила на https://www.instagram.com/rustamkungurov/\nThis entry was posted in Десерти / Desserts, Торти / Cakes, ХРАНА / FOOD and tagged Червено кадифе, блатове Червено кадифе, мус с крем сирене, празнична торта, торта by Katerina Rangelova. Bookmark the permalink.


НАШАТА ЗАДНА УЛИЦА | Mitkoivanov's Weblog\nНАШАТА ЗАДНА УЛИЦА\tFiled under: разкази, Uncategorized — Tags: България, Пордим, Русия, история, капитализъм, нашата улица, през годините, социализъм, хора — гравитон @ 8:16 pm Нашата задна улица е опънала снага от изток на запад или пък от запад на изток, не знам кое е по-точно. Неотменно, по нея, всяка сутрин, от единия и край идва изгрева и слънчевите му лъчи възвестяват заредения с нови надежди ден, а вечер, приведеното от умора слънце, повежда лъчите си на запад, към своя пореден залез. Поляга слънцето да почива и оставя дворовете в тишина и мрак. Така, повече от век. Хората, поколения наред, като слънчогледи извъртат взорът си ту на изток, ту на запад и творят история.


Начало | приказки вълшебни | Чудната крава\nарабска приказка, превод: Николай Райнов | 2015-07-01\nИмало едно време един мъж и една жена. Той бил разумен и работлив, а тя — добра и нежна. Родили им се две близначета — момче и момиче. Но майката не успяла да отгледа децата си. Тя умряла, преди те да порастат.\nМъжът се поженил, за да има кой да гледа сираците. Взел вдовица, която му довела също тъй момче и момиче. Но тя не била като първата му жена: мразела заварените деца, биела ги, скубела им косите.\nНа своите две тя давала да ядат всичко най-хубаво, а близнаците карала да се хранят с черния хляб, който месели за кучетата. Като я знаел, че е зла и заядлива, мъжът не смеел да се обади, за да защити сирачетата.\nНо макар че се хранели зле, двете близначета растели здрави, силни и хубави, а доведените слабеели от ден на ден и грознеели. Мащехата помислила, че е от храната. Почнала да дава и на своите от хляба за кучетата, ала те измършавели още повече.\nБлизнаците излизали всеки ден из полето да пасат една хубава черна крава, която бил купил баща им след майчината им смърт. Мащехата подозряла, че те я доят скришом, та пият млякото й. Но кравата се връщала всяка вечер с пълно виме.\nЕдна заран жената рекла на своето момче:\n— Иди с батьо си и кака си и виж какво ядат, като излязат на поляната, па ми кажи!\nТо тръгнало със сираците на пасбището. Те си били понесли само твърд черен хляб. Като стигнали на поляната, изгладнели, защото мащехата не им давала да закусват. Те поглеждали от време на време хляба, но не посягали да хапнат. После поглеждали ту кравата, ту доведеното братче и не знаели какво да правят.\nНай-после, като си казали нещо шепнешком, рекли на момчето:\n— Братче, ако намерим нещо за ядене, ще ни наклеветиш ли?\n— Няма да ви наклеветя — отвърнало момчето.\nТогава те дали хляба на кравата, па й рекли:\n— Молим ти се, кравичко, погрижи се за нас, както се грижеше мама!\nИ ето че на поляната се явило голямо блюдо, а в него — сладка баница с мляко и каймак, поръсена с орехи. Близнаците си разделили баницата с малкото братче, изяли я, после изпили млякото и почнали да играят. Цял ден играли, а вечерта се върнали с кравата.\nМащехата им повикала своето момче и го запитала:\n— Какво ядохте на ливадата?\n— Нищо, мамо. Изядохме хляба за кучетата.\nНа другата сутрин, когато сираците тръгнали с кравата на паша, и момчето тръгнало с тях. Но мащехата го дръпнала, па рекла:\n— Стой си тук! Сега ще отиде сестра ти.\nТя поръчала на момичето си да й каже какво ще ядат близнаците на пасбището и го пратила да върви с тях. То се затичало и ги настигнало.\nКато отишли на ливадата, близнаците запитали сестричето си ще ли ги обади, ако намерят нещо за ядене. Момичето им казало, че няма да обажда никому. И тоя ден те дали хляба на кравата, а после споделили баницата и млякото с девойчето. Но колкото и да го молели да си поиграе с тях, то не искало: мразело ги.\nВърнали се вкъщи. Когато мащехата запитала момичето си какво са яли на моравата, то й разказало всичко. На другия ден жената се разпъшкала, легнала, престорила се на болна. Мъжът й повикал селския лекар да я прегледа.\nОня дошъл. Мащехата рекла скришом от своя мъж:\n— Аз не съм болна, преструвам се. Но ти кажи на мъжа ми, че съм зле и че ще се изцеря само ако изям печен черен дроб от черна крава. Така му речи. Ще ти дам една жълтица.\nЛекарят бил готов да направи всичко за пари. Той казал на мъжа:\n— Жена ти е опасно болна. Може да умре, ако не й се намери лек.\n— Какъв лек? — запитал мъжът угрижено. — Знаеш ли го?\n— За знаене знам го, но много мъчно се намира. Да й се опече черен дроб от черна крава, но цялата черна — да няма бяло петно никъде.\n— Че то е лесна работа! — викнал мъжът и се успокоил. — Моята крава е съвсем черна.\nИ той заповядал да заколят кравата. Децата се разплакали, като узнали за това. Почнали да молят баща си да пожали кравата, ала той рекъл:\n— Майка ви умира. За цяр коля кравата. Ако не я заколя, ще умре майка ви.\nДецата не посмели да кажат повече ни дума. Но те се скрили в двора и почнали да плачат.\n— Сега сме цели сираци — говорели си те едно на друго. — Няма я вече нашата добра кравичка, да се грижи за нас наместо майка.\nМащехата хапнала от дроба и станала: казала, че се е излекувала. А мъжът и лекарят опекли месото на кравата и се нагостили. Лекарят взел кожата, па дори и рогата.\nНо сираците събрали костите на кравата, изгорили ги и прибрали пепелта в едно голямо гърне, което заровили в един кът на двора. Те искали да запазят останките от онова добро животно, което им било наместо майка.\nМалко време след това от пепелта порасло алое — миризливо растение с големи остри листа. Когато видели алоето, близнаците се зарадвали. Те седнали между бурените и си спомнили за хубавата черна крава с ония добри очи, които ги гледали нежно, както ги гледала майка им. Тогава и братът, и сестрата заплакали — и сълзите им капнали на земята, дето бил коренът на миризливото растение.\nИ — за голяма почуда — между дебелите листа на алоето отведнъж се явили банани, фурми и малки медени курабийки.\n— О, какво добро цвете! — извикало радостно момичето. — Майка ни умря, кравата заклаха, но отсега то ще ни бъде наместо майка.\nИ те изяли плодовете и курабийките.\nОттогава сираците всяка вечер, като си свършат работата, отивали в оня кът на двора. Те поливали цветето, а то им давало плодове и разни сладки ястия. Но не било само това. Те му се оплаквали от лошите обноски на своята мащеха и след туй им олеквало на душата, сякаш са изказали своите мъки на родна майка, която ги е утешила.\nНо злата мащеха не оставила и алоето.\nТя забелязала, че двете сирачета излизат вечер и дълго се бавят някъде. За да разбере къде отиват, пратила момичето си да ги проследи. То тръгнало подире им и ги видяло, че седят в оня кът на двора. Чуло ги как се оплакват на алоето, видяло ги как го поливат и как после ядат плодове и сладкиши. Върнало се, та разправило всичко на майка си.\nЖената надумала мъжа си да засади двора с царевица. Той наел хора да го прекопаят. Извадили и алоето заедно с гърнето и го хвърлили на сметта. Децата го взели — да го засадят другаде, — но мащехата им се скарала, счупила, гърнето, а цветето хвърлила в огъня.\nМомчето и момичето се разплакали. Те отишли да дирят чирепките от гърнето. В буцата земя, която намерили край тях, видели няколко влакнести коренчета, останали от алоето. Взели ги и ги сложили на покрива да изсъхнат, защото знаели, че и да ги посадят, мащеха им ще изскубе израстъка.\nЕдин ден, като копаели царевицата, видели, че на покрива кацва пъстро птиче с румена шия и златисти крила. То грабнало влакънцата и отлетяло с тях към реката. На децата станало много мъчно. Ала надвечер, когато слънцето се спускало към залез, пъстрото птиче долетяло отново и кацнало пак на покрива. То запяло и се загледало към сираците, сякаш ги вика да тръгнат след него.\nОбаче в двора била мащехата. Тя им креснала да копаят и да не се захласват. Те взели отново мотиките. Но когато слънцето залязло и работниците се прибрали, момчето и момичето оставили мотиките. Тогава птичето хвръкнало и почнало да се вие на кръгове над тях.\nТе излезли от двора. Пъстрото птиче полетяло бързо към реката и близнаците го последвали. На брега, между клоните на един голям трънлив храст, имало гнездо. Там кацнало птичето. То загледало брата и сестрата, сякаш им казвало:\n„Елате, елате! Приближете се повече! Елате ми на гости.“\nСираците отишли до самото гнездо. На момчето дошло на ум да нахранят птичето.\n— Сестрице — рекло то, — я иди донеси от нашия черен хляб! Навярно това птиченце е гладно.\nДевойката се затекла, та донесла два-три залъка хляб. А птичето през това време пеело. То хапнало от хляба и после изгледало с благодарност брата и сестрата. Но то не ги гледало, както гледа птица. В очите му те видели погледа на добрата черна крава и нежния поглед на своята майка.\n— Не ти ли се струва — запитало момчето сестра си, — че това малко птиче ще ни бъде вместо майка, както беше кравата, а после алоето?\nИ ето че в същия миг гнездото се напълнило с различни плодове и други сладки ястия. Близнаците се нахранили, помилвали птичето и се прибрали вкъщи.\nОттогава те почнали да отиват често при гнездото и да хранят птичето. А то пълнело своето гнездо с плодове и гощавало децата. И те свикнали да му изказват своите радости и мъки.\nНо мащехата ги извардила веднъж, когато излезли, и ги видяла къде отиват. Тя пратила подире им своето момиче да разбере какво правят край реката зад храстите. Като узнала каква е работата, накарала мъжа си да убие птичето.\nТой се скрил на другия ден и причакал пъстрото птиче. Хвърлил по него стрела, ала не го улучил. Хвърлил втора, трета, четвърта: то избягало. Цял ден стоял, мерил и все не успявал да го удари. Отчаял се и се върнал у дома си.\n— Не се убива това птиче — рекъл. — Много е хитро. Цял ден го дебнах, но не сполучих. Я да го оставим на мира!\n— Ти ако не можеш — рекла жената, — аз мога. Ще го уморя още утре.\nИ тя замесила един черен хляб, па турнала в него отрова. Когато се изпекъл, сложила го там, дето децата знаели, че стои хлябът им. Сираците били пратени по работа. В това време доведеното момиче рекло на брат си:\n— Хайде да идем да нахраним птичето, както правят близнаците, та и на нас да даде плодове.\nМомчето се съгласило. Взели черния хляб и отишли край реката. Но птичето, щом ги видяло, изхвръкнало от гнездото. Те го чакали, чакали — то не се върнало. И понеже били изгладнели, изяли половината хляб.\nПо едно време почнал да ги свива корем. Те не знаели, разбира се, че хлябът е отровен. Но момичето се уплашило да не би майка им да се скара, че са яли от хляба за кучетата.\n— Недей казва на мама къде сме били и какво сме правили — рекло то.\n— Няма да казвам.\nИ те останали все още да чакат птичето. А болката се усилвала.\n— Боли ме коремът — оплакало се момчето. — Да си вървим. Птичето няма да дойде.\n— И мене ме боли — рекло девойчето. — Хайде да си вървим.\nИ се прибрали.\nТая вечер сираците не отишли при гнездото, защото не намерили хляб, а ги било страх да поискат. През нощта доведените деца умрели. В леглото им намерили половината черен хляб.\nМащехата се озлобила още повече срещу заварените деца. Отишла, та изгорила храста заедно с гнездото и изпъдила сираците.\n— Махайте се оттук! — викнала им тя. — Вие сте отровили децата ми с проклетите плодове, които вземахте от гнездото.\nБратът и сестрата отишли край реката и седнали до изгорения храст. Те почнали да плачат, че им отнели и последната утеха. Но ето че прелетяла една златна пчела, забръмчала около храста — сякаш търси нещо — и кацнала на рамото на момчето.\n— Ела, ела! След мене, след мене! — казвала тя.\nБлизнаците тръгнали. Пчелата литнала и ги повела. От време на време тя кацвала на някое цвете — да се отмори и да посмуче малко сок. Тъй братът и сестрата вървели дълго. Най-после навлезли в една гъста гора. Пчелата ги отвела пред голяма пещера. В хралупата имало пити мед от диви пчели.\n— Тая пчелица е много добра — казало момичето. — Изглежда, че тя ще ни бъде сега като майка. Но ако посегнем да вземем от меда — няма ли да ни ужилят пчелите?\nПчелата разбрала, види се, това. Тя почнала да бръмчи и да обикаля около дървото. Изведнъж всички пчели, които били в хралупата, изхвръкнали и полетели с нея. Тя ги отвела на друго дърво и те почнали да правят пити там, а оная хралупа оставила на децата.\nОт оня ден сираците заживели в пещерата. Те се хранели с мед и плодове. Пчелата се грижела за тях, както се грижи майка за децата си. Потрябва ли им нещо, помолвали я да им го даде и наистина го намирали в хралупата. Тъй порасли те. Момчето станало едър и силен момък, а девойчето — стройна и хубава мома.\nЕдин ден пчелата казала на момъка:\n— Занеси една пита мед на царя!\nМомъкът взел една пита, завил я в широки листа, турил я в кошница, която бил изплел, и тръгнал със сестра си. Пчелата ги водела. Столицата на онова царство била много далече, но вечерта, като легнали да преспят, пчелата забръмчала над близнаците и те се събудили пренесени накрай града. На заранта отишли в двореца и казали, че носят дар на царя.\nВ онова царство хората не знаели какво е мед. Царят хапнал от питата, както си е с восъка. Медът много му се усладил. Той запитал има ли още.\n— Има — рекъл момъкът, — но е далече: чак в гората.\n— Ще идеш да донесеш, момко. Ще те наградя богато. А това момиче сестра ли ти е?\n— Сестра ми е, царю честити. Ние с нея никога не се делим. Близнаци сме.\nПрез цялото време царят гледал все в момата. Види се, харесала му. В онова царство хората били черни. И царят им бил черен. А близнаците били бели. Те се били родили в друго царство.\nЦарят най-после рекъл:\n— Тая мома ще ми стане жена. Тя ще бъде царица. Съгласна ли си?\n— Съгласна съм, царю честити — отвърнала тя.\n— А ти даваш ли я? — запитал той момъка.\n— Давам я, царю честити, щом е съгласна.\nЦарят се оженил за момата. В това време долетяла златната пчела. След нея хвърчели всички други пчели от гората.\n— Какви са тия мухи? — викнал с досада черният цар и почнал да маха с ръце, като видял, че налитат на него.\n— Недей ги пъди! — казал кротко момъкът. — Не са мухи, а пчели. Те правят меда, който толкова ти се хареса.\n— Тъй ли? Тогава нека останат.\nИ пчелите наистина останали. Момъкът им съградил кошери. Оттогава и в царството на черните хора се завъдили пчели, а момъкът и момата заживели щастливо в двореца на черния цар.\nтази приказка е хем весела хем тъжна е това се нарича Българска приказка! аз ги обужавам\nзабавна е хем тъжна хем весела


БлогЪт на Митко за пътуване и друго разнообразно четиво: О! Кантарче, покажи килограмите ми ти...\nО! Кантарче, покажи килограмите ми ти...\nТака и така сме си вкъщи, реших да си направя един експеримент - как ще се отрази това домашно "барикадиране" върху туловището ми. Правилата са прости - тегленето става всяка сутрин около 8 часа, на гладно и на "разтоварено". Целта е до края на карантийния период да си остана 80 кг (+/-1). Започваме.\n16.03.2020 - 79,8 кг\nПърви барикаден работен ден.\nСъщо така и първи барикаден учебен ден. Подкарах и 3-те ученически компютъра.\nС деца на работа. Така ще го караме до края на света карантинния период.\nУсещам как организмът ми изпада в някакво ново, нестандартно, отчасти стресово за него състояние. Как най-примитивно се реагира в такива ситуации? Много ясно - ядене, ядене, ядене. И нека да има и сладки неща. И нека бъде по-често.\n17.03.2020 - 80,4 кг\nВафличките Фокус и Ная предния ден бяха много вкусни. Държа ги в хладилника, така са хем по-хрупкави, хем по-вкусни. Не съм много по хляба, но в тази ситуация преоткрих и вкусът на хляба. Меко хлебче, със сиренце и скилидка чесънче. И повторяш. Така е, имаме пари само за хляб, за чесън и за пътуване до Тайланд.\n18.03.2020 - 80,6 кг\nКакто бройката болни от корона вирус бележеше ръст, така и килограмите ми започнаха да отбелязват постоянен ръст. Отне ми 3 месеца да сваля 8 кг. (от 88 на 80 кг), но с тази тенденция бързо ще ги наваксам. Строих децата да правим упражнения. Хареса им. На мен - не. Вечерта пак - клекове (за невероятно дупе), лицеви (за невероятно лице), завъртания (за да не скърцам). Пия по 7-8 чая на ден.\n19.03.2020 - 80,5 кг\nОт вчерашните упражнения днес имах мускулна треска. Редовно си ходя на фитнес по 2-3 пъти седмично. Но последно отидох на фитнес преди около месец. Срамота.\nНЕ трябва да се поддаваме на изкушението и заради една пандемия да шишкясаме. Твърдо Ньеее! Продължавам с тренировките.\n20.03.2020 - 80,3 кг\nПоследен работен барикаден ден. Предстои уикенд барикадиране.\nПетък вечер е традиционно за семейно приготвена пица (заедно с децата) и за семеен филм. И бира. Безалкохолна бира. Една.\n21.03.2020 - 80,3 кг\nУдържам фронта, въпреки вкусните пици. До днес го карахме само на домашна храна. Около обяд за първи път изкарах децата на "разходка" с колата. Обиколихме малко София за разнообразие без да излизаме сред хората. Толкова. На обяд се прибрахме и си поръчахме пица от Domino's. И те могат да правят пици.\n22.03.2020 - 79,5 кг\nИ на мен ми харесва. Тенденцията е надолу.\n"Продължаваме да мечтаем!", както каза треньорът на "Левски" Станимир Стоилов преди 15-на години, при най-силното представяне на отбора в евро турнирите. И аз така. Тенденцията е надолу. Продължавам да мечтая.\n23.03.2020 - 78,9 кг\nК'о речи? Седмица по-късно равносметката е 900 гр по-лек. Е те такива килограми не съм виждал от 7-8 години. Продължавам да продължавам да мечтая. Пия по 10-на чая на ден. Правя си чай в една каничка за чай, която събира към две чаши и половина. Сутринта - каничка черен чай. Преди обяд ям плодове и пак една кана чай от мента. Следобяд - кана чай от лайка. Вечерта - каничка родопски чай. А можеше да е каничка червено винце с пържолка...\nНяма проблем. И без това алкохолът вече не ме блазни. Може би.\n24.03.2020 - 79,1 кг\nДомашните сандвичи вчера вечерта бяха вкусни. Малко съм нагоре, но пак ок.\nВече нямам мускулна треска, но продължавам с упражненията и многото чай.\n25.03.2020 - 78,8 кг\nТи да видиш. Пак надолу.\n26.03.2020 - 79,0 кг\nSo far so good. Приключа ли запасите от сегашните чайове, определено ще си купя по-различни. Само да свършат.\n27.03.2020 - 79,1 кг\nЛипсват ми вафличките от хладилника. Децата си ги хрускат сладко сладко, а аз съм само наблюдател.\n28.03.2020 - 78,3 кг\nБам! 800 грама здраво надолу за един ден. Леко притеснително при това. Няколко пъти се качих на кантара. Петъците вечер обикновено ядем пица, но вчерашния петък хапнахме по една вратна пържола. Дали това е причината, или и комбинацията от почти никакво сладко през последната седмица и половина, освен лъжица мед сутринта с овесените ядки. Продължавам с експеримента.\n29.03.2020 - 78,2 кг\nДнес една от дъщерите (Катя) каза нещо интересно: "Чаят води до пристрастяване. Мога постоянно да пия чай". Така с нея се черпим. Количеството чай, който изпивам аз вече е минимум 10-на чаши на ден, да не кажа 12, вече спрях да ги броя. Ако нямам около мен чаша чай, нещо не е наред.\n30.03.2020 - 78 кг (заковах го)\nОще една седмица отмина. И тази седмица съм надолу с 900 грама спрямо предходната и с 1,8 кг спрямо началото на карантинното барикадиране от преди 2 седмици.\nЩе видим тази трета седмица какво ще покаже.\n31.03.2020 - 78,1 кг\nВчера хапнах една правилно охладена, хрупкава, сладка вафличка от хладилника. Бам 100 грама нагоре. Шега, не е само от вафличката. Хапнах си и десерт от сливи, и хляб и вафличката.\n1.04.2020 - 78,1 кг\nЗадържам килограмите. Вчера дъщерите приготвиха невероятни кексчета с кремче в стил Take-a-cake. Мммммм, беше вкусотия до шия. Ще правим бизнес :)\n2.04.2020 - 78 kg\nДнес една от котките Lanister van Persi(an) има РД. Понеже е пухкаво, ние си го наричаме Дебе-Ланистърче.\nИма домашно приготвена от Паола и Катя торта с подръчни материали, а утре ще видим как кантарчето ще реагира на тази тортичка.\n3.04.2020 - 77,8 кг\nСлед рождения ден на Ланистър и едно голямо парче торта, кантарчето продължи да сваля килограмите. Подозирам, че постоянното пиене на топъл чай задейства метаболизъма и той си гори от "сланинките". Днес вечерта, след края на поледния "работен" ден, ще търся информация в мрежата за това чаено чудо. Че дотук съм 2 кг. надолу за почти 3 седмици.\n4.04.2020 - 78,1 кг\nВчера традиционно вечеряхме петъчна домашно приготвена пица. Децата я приготвиха. От тортата за РД на Ланистър беше останало едно последно парче, което никой не искаше. "Жертвах" се за смейството. И кантарчето реагира.\n5.04.2020 - 77,7 кг\n"Дай ми първия милион\nи гледай как ги правя седем, седем, седем.\nКазах дай ми първия милион\nи няма да ми е последен, ‘следен, ‘следен\nСещате се за песента на Pavell & Venci Venc' - SeTaaBrat\nНямаше как да подмина това число. Дъщеря ми Паола направи снимката, за да не прецакам седем, седем, седем, че хвана ли телефона и качвам 200 грама :)\nРавносметката е: 3 седмици и 2,1 кг надолу. Удължиха извънредното положение до 13 май. Ако така продължавам, накрая ще стигна килограмите от студентствуването си през '90-те. Килограми давам, мозък - не!\n6.04.2020 - 77,7 кг\nЗапочвам седмицата точно както я приключих... седем, седем, седем. След вчеращната споделена във Фейсбук публикация относно свалените килограми, хората питаха какъв чай пия. Режимът ми е много семпъл:\nПолзвам една каничка от ИКЕА, събира около две чаши и половина чай\nСутринта, след като се претегля, изпивам една чаша вода\nСлед като закуся (в 95% от случаите са овесени ядки с една лъжица мед), пия само черен чай - около две чаши за един час\nКъм 10:30-11:00 правя каичка чай, като основно комбинирам няколко вида - български билков и яроматен вносен\nСлед като обядвам правя една каничка комбинация от едно пакетче черен и едно билков чай (различен от предходния)\nКъм 4 следобяд отново една каничка комбинирана от зелен чай и билков (различен от предходния)\nКъм 7 още една каничка комбинация от български билков и някой вносен ароматен\nСлед вечерята пийвам обаче не една каничка, а само една чаша билков чай.\nДъщеря ми Катя редовно ми прави компания за чая, без случаите с черния чай.\n7.04.2020 - 77,6 кг\nДецата вече 4 дни приготвят вечерите. Марко е шеф-готвачът, а Паола и Катя му помагат. Гледат в интернет някакви рецепти (Марко е фен на Гордън Рамзи), питат какво имаме като съставки и след 2 часа имаме вечеря. Резултатът винаги е вкусна вечеря. Разбира се, че понякога слагат щипка сол повечко, понякога не се досолява, но при всички положения одобряваме ентусиазмът, съвместната работа и тим билдинга. И пак да кажа, яденето става вкусно.\n8.04.2020 - 77,5 кг\nИ днес 100 грама надолу, въпреки че вчера Марко се амбицира да приготви за вечеря "вонтони", т.е. китайски пелмени. Сам си омеси тестето, разточи го, после ангажира Паола и Катя да му помагат с пълненето на вонтоните с кайма. Варене, после пържене с масълце и... ямммиии.\n9.04.2020 - 77,3 кг\n200 грама надолу, но има вероятност утре да ги наваквам, понеже днес Паола и Катя имат рожден ден (честито!), а това значи торта, а това пък значи калорична бомба. Ще видим дали утре ще разрева кантарчето.\nПожденичките Паола и Катя\n10.04.2020 - 77,3 кг\nЗадържах килограмите от предходния ден. Вчера отбелязахме "първи карантинен рожден ден" в нашето семейство. Освен това Шеф Марко приготви на всички по едно невероятно стекче. Доооооста добре му се получи. Тортичката беше много, много вкусна. Напоследък децата постоянно ни изненадват с готвенето на интересни работи. И шампанско пихме (детско)!\nШеф Марко и сестрите рожденички\n11.04.2020 - 77 кг\nВъпреки вчерашната петъчна семейна пица, тенденцията си остава надолу.\n12.04.2020 - 77 кг\nСлед интересната седмица, изпълнена с всякакви сладки изкушения, равносметката е 700 грама надолу спрямо предходната седмица и 2,8 кг надолу от началото на карантината.\nЗабелязвам, че и плочките на тумбачето стават по-релефни. Само малко тен ми липсва. Но с това барикадиране тенът и разходката навън май липсва на повечето от нас.\nОт всички над 10+ вида чай, които постоянно редувам, фаворитът ми е на Ахмад с Ройбос и Канела:\nТова е един лек, приятен и невероятно ароматен чай, без кофеин, богат на антиоксиданти който води в ранглистата ми. Наричат го още черВен чай. Пия го веднъж, максимум два пъти на ден. Да има за следващия ден.\n13.04.2020 - 76,6 кг\nСлед рождения ден на котката, на Паола и Катя, сега е мой ред да празнува, Подаръкът или "подаръкът" ми е 400 грама надолу - интересен дроп след уикенда. Вечерта ще има тортичка за заглаждане на косъма... на тумбачето.\n14.04.2020 - 76,9 кг\nСлед вчерашният ми рожден ден и заслуженото ояждане добавих 300 грама. Децата направиха любимата ми торта от бишкоти, маскарпоне и нутела. Такава торта мога да ям МНОГО и ПОСТОЯННО, при това с голямата лъжица, вилица, черпак... абе каквото хвана.\n15.04.2020 - 77,1 кг\nПродължавам да катеря. Ама тортата не беше свършила. Марко не е много по тази торта, което ме прави основен играч. Има го онзи момент, когато започнеш да ядеш торта, и тя е толкова вкусна, че след първото парче слагаш още едно, после още половин парче, после остъргваш шпакулата, после нещо друго ти се хапва. Абе от два дни хапвам осезаемо повече, отколкото преди. И резултатът е налице.\n16.04.2020 - 77,0 кг\nЕдна стъпка назад. Стига съм катерил. Вечерята вчера беше изключителна изненада от страна на децата с Шеф Марко начело. Приготвиха ни... яйца по шотландски. Нямах си никаква представа, че изобщо има подобна рецепта. А най-интересното, че направията също иска майсторлък. Накрая в чинията получих това:\nПроизведението на Шеф Марко и екип\nСварено яйце, кайма, подправки и най-интересното - ябълките. Те правят каймата изключително сочна, тъкмо перфектна комбинация с по-сухия жълтък. Ями-ями-ями.\n17.04.2020 - 77,0 кг\nБез движение, въпреки вчерашната "петъчна" пица, която преместихме в четвъртък. Така отбелязваме края на работната седмица, а с Великденските празници ще имаме два "петъка", та и днес пак може пица.\n18.04.2020 - 77,2 кг\nДнес малко късно стигнах до компютъра заради Великденските приготовления. Като цяло последните 4-5 дни пия с около 20-30% по-малко чай и хапвам повечко сладки работи (торти, козунаци, понякога вафлички). Вижда се, че трендът постепенно върви нагоре.\nВчера Шеф Марко искаше да изненада семейството с телешко "Уелингтън". Но за целта се искаше телешко бон филе. Обиколих София - никъде няма бон филе, всичко е ошушкано за празниците. Да, но в централата на централите, т.е. Банкя, имаше. Точно на центъра има един месарски магазин. Взех последния килограм телешко бон филе. Ето какво се получи.\nТова НЕ е хлябът за телешкото, това Е телешкото "Уелингтън"\nА ле-леее кол-коооо вкуссс-нооооо\n19.04.2020 - 77,1 кг\nХристос воскресе! Здрави да сме, за всичко останало ще търсим желание и възможности да си го осъществим.\nСпрямо предходната недял покачването е от 100 грама. Като цяло изминалата седмица мина под знака на експериментирането с чая. Както писах по-горе, количеството чай, което изпивах всеки ден беше с около 20-30% по-малко. Хапвах си някои сладки изкушения, да ги наречем. Затова съм 500 гр. нагоре спрямо минималните резултати от предходната седмица. Според мен чаят има ключово значение, когато говорим за сваляне на килограми. Потиска апетита, ако човек иска да хапне дори нещо съвсем мъничко. А малките неща правят големи килограми, ако често се употребяват.\n20.04.2020 - 77,3 кг\nТолкова козунаци, кифлички, бисквитки, сладки работи имаше на първия ден от Великден, че най-съзнателно им се отдадох с ясната идея, че тази седмица ще трябва да добавя онези пропуснати 20-30% чай от предходната седмица. В интерес на истината, всички сладки изкушения бяха невероятно вкусни, а за да ми е по-чиста съвестта, си ги хапвах с чай. Засега фаворитът ми е и си остава чаят с невероятния аромат на ройбос и канела Ahmad Tea, Roiboss & Cinnamon\nМоже да се намери в големите вериги. Аз лично последно си го набавих от магазина DM, понеже там няма много хора и не се чака. Може и онлайн да се поръча например от магазин Befit, където е 3,90 лв докато в DM го купувам за 4,30 лв. Не правя реклама на Befit магазина (все още не), нито съм купувал от него, просто цената е доста добра.\n21.04.2020 - 77,3 кг\nЗадържах килограмите от предходния ден. В интерес на истината очаквах след Великден повечко да съм наддал, предвид многото тестени вкусотии, пицата вчера вечерта, но така си е добре. Замислих се за гардероба си. Вече 6-та седмица не съм обличал дрехи различни от домашните и един спортен комплект, който обличам, когато ходя до кварталното магазинче. Днес възнамерявам да прегледам дънките, да видя колко нови дупки ще трябва да се пробиват на коланите.\n22.04.2020 - 77,3 кг\nВеликденските козунаци и кифли не дават да отлепя "надолу". Все още ме държат стабиУен.\n23.04.2020 - 77,4 кг\nОтлепих малко нагоре. Вчера приключихме последните великденски козуначета и кифли. Леко препечени с масълце и малко сладко... много вървежно.\n24.04.2020 - 77,2 кг\n100 напред, 200 назад. Днес съм 200 грама назад спрямо вчерашното теглене. Както казах, свършиха козуначетата. Върнах се на овесените ядки с орехи и лъжичка мед (за душата).\n25.04.2020 - 76,9 кг\nОтново слязох под 77. Определено увеличих количеството чай последните няколко дни. Вчера беше петък - това значи ден за семейна пица и семеен филм. Интересното е, че по време на карантинния период децата изведнъж пък започнаха да харесват апокалиптични филми. Изгледахме такива филми като: "Световна война Z" (Брад Пит), "2012" (Джон Кюсак), "Аз съм легенда" (Уил Смит), "След утрешния ден" (), "Заразяване" (Мат Деймън, Гуинет Полтроу) (смъртоносен вирус, който за кратко време убива 26 млн. души по целия свят) и др.\nДецата коментираха, че положението, в което се намираме, не е толкова трагично колкото ситуациите от гореизброените филми.\n26.04.2020 - 77,0 кг\nСемицата мина на приливи и отливи. Показанието на кантарчето преди седмица беше 77,1 кг, а тази неделя е със 100 грама надолу. Нищо работа. Пиенето на чай може да звучи скучно, неинтересно, безвкусно (особено ако не се слага захар или мед). За да не се стига до там, човек трябва да разнообразява. Ето го и моето разнообразие от над 20 кутии с чай.\n27.04.2020 - 77,0 кг\nТолкова показа кантарчето в началото на седмата седмица от извънредното положение и домашното заточение.\n28.04.2020 - 76,7 кг\nНадолу. Кантарчето се изплаши от по-горната колекция кутии с чай и бърже тръгна надолу.\n29.04.2020 - 76,5 кг\nТова е новият ми най-нисък показател от доста години насам. На 13.04.2020 беше 76,6 кг, но ето че днес бих и този рекорд. Една крачка по-близо до студентските килограми :)\n30.04.2020 - 76,6 кг\nВчера малко се поувлякох с охладените вафлички, много са хрупкави и сладки, а в края на работния ден са много вървежни. Човещинка е да си угаждаме на душичките с таки сладки работи. А за вечеря децата направиха стра-хот-на пица. Та, качих някое грамче.\n1.05.2020 - 76,7 кг\nИ вчера съгреших с вафличките. Хапнах си малко повечко. И чайчето е по-малко като количество. Трендът е плавен и нагоре. Днес ни очаква традиционната петъчна семейна пица. Е, тази седмица ще станат две, а ако питаме децата... става и всеки ден може да се хапва пица.\nА да, честит официален почивен ден в Денят на труда :)\n2.05.2020 - 76,6 кг\nВчера бях относително послушен от към ядене на сладки неща. Затов акилограмите са малко надолу.\n3.05.2020 - 76,7 кг\nРавносметката за тази седмица е:\n300 грама надолу спрямо предходната седмица\n3,1 кг надолу спрямо началото на карантината\nнов рекорд за ниски килограми 76,5 в сряда, 29.04.\nВчера (2 май) отмениха носенето на маски на открито. До към следобед времето в София беше предразполагащо. Видяхме се с познати. Всички тези неща предразполагаха към леко отпускане. Много качествено се натумках вчера с всякакви месни, тестени и сладки изкушения. Заслужаваме такива моменти и не трябва да ни е съвестно за това... стига да не става практика. Няма да стане :)\nОт днес вече може да се ходи и на планина, но времето е хладно и дъждовно. Ще си сèдим само у градò.\n4.05.2020 - 76,8 кг\n3-дневният почивен период от 1-ви май показа стабилно катерене нагоре. Напълно отговаря на хапването, пийването (само безалкохолна бира) и по-малкото количество чай.\nИначе, добре дошла осма карантинна седмица. Има индикации, че след Гергьовден още някои ограничения ще паднат, като премахването на КПП-тата, ще пуснат ресторантите, но само с тераси и др. Чакаме.\n5.05.2020 - 76,4 кг\nБях послушно дете, не хапвах охладени сладки хрупкави вафлички, пийвах си чайчето и бам 400 грама надолу. Всъщност, това е нова минимална стойност. А честито.\n6.05.2020 - 76,5 кг\nЧестит Гергьовден и честито падане на КПП-тата в областните градове. Вече може да напускаме градовете. Внимателно.\n7.05.2020 - 76,7 кг\nНапоследък забелязах, че имаме ли почивни дни, килограмите отиват нагоре. И след Гергьовден тенденцията се запази :)\n8.05.2020 - 76,5 кг\nОбратно надолу. Така е, когато няма интересни изкушаващи душичката изкушения.\n9.05.2020 - 76,3 кг\nОтново подобрен рекорд и нова минимална стойност (последната беше във вторник 5.05 76,4 кг). И това след вчерашната петъчна семейна пица. След пицата една чаша билков чай с Ройбос и Канела идва много, много добре. Някой би казал, че една правилно изстудена пенлива биричка също би свършила работа, но нещо напоследък дори и безалкохолна бира не ми се пие.\nTwo beers... or not two beers... that is the question!\n10.05.2020 - 76,1 кг\nВ края на седмица 8 кантарчето се смъкна до поредната нова минимална стойност.\n600 грама надолу спрямо предходната седмица\n3,7 кг надолу спрямо началото на карантината (79,8 кг на 16.03)\nнов рекорд за ниски килограми 76,1 в неделя, 10.05\n11.05.2020 - 76,2 кг\nСедмица 9 от карантинния период започна с едни леки 100 грама нагоре спрямо вчерашния рекорд. Покачването основно се дължи на хапване вчерашното ми хапване на повечеко хляб и сладки изкушения от обичайното.\n12.05.2020 - 76,3 кг\nНапоследък забелязах, че сладките изкушения някак си много ме привличат. Засега успявам да им устоя. Е, понякога малко си хапвам, но в рамките на нормалното. Вчера добре си хапнах черен шоколад с касис (любимият ми шоколад на на марката Lindt).\n13.05.2020 - 76,2 кг\n14.05.2020 - 76,2 кг\nВ нещо като плато съм :)\n15.05.2020 - 76,1 кг\nМааалко наду, но довечера ме чака семейната пица, както и 2 дни уикенд. Ще видим резултатите в края на седмицата.\n16.05.2020 - 76,3 кг\nКъм традиционната вкусната петъчна пица добавих и една безалкохолна бира Heineken. Нали не пия алкохол, но пък безалкохолна бира си пийвам. Без да им правя реклама, безалкохолната бира на Heineken за мен е най-добрата безалкохолна бира на пазара, а след нея бих наредил италианската Moretti Zero. Последната в България не съм я срещал, само в Италия. Интересното при последната, че има и лек вкус на ейл. Навремето бях голям почитател на IPA бирите.\n17.05.2020 - 76,2 кг\nСедмица 9 прилича на плато. Нямаше големи разлики в килограмите. Движих се между 76,1 и 76,3 кг. Равносметката за тази седмица е:\n100 грама нагоре спрямо предходната седмица\n3,6 кг надолу спрямо началото на карантината (79,8 кг на 16.03)\nповторих, но не можах да подобря рекорда за най-ниски килограми от 76,1 в неделя, 10.05\n18.05.2020 - 76,3 кг\nСъвсем леко покачване. Все пак от уикенд идвам.\n19.05.2020 - 76,2 кг\n20.05.2020 - 76,2 кг\nИ днес кантарчето показа същите килограми от предходния ден. Най-интересното е, че последните 2 дни закусвам, а и през деня си хапвам домашен вкусен козунак, като поняко му мазвам малко масълце, а понякога и малко Нутела (да е по-блажно от към калории). От 3 козуначета остана смао още един.\n21.05.2020 - 76,3 кг\nКозунаците започнаха да понатежават. Незначително.\n22.05.2020 - 75,9 кг\nДнес изненадата беше доста интересна. Нова минимална стойност 75,9 кг. Още 100 грама и ще станат точно 4 кг надолу от началото на карантината. Днес е петък и ще се вечеря семейна пица. Ще хапна едно парченце по-малко от обичайното.\n23.05.2020 - 75,7 кг\nЕхаааа. Още 200 г надолу. Това е нова минимална стойност. Която освен всичко прави и като цяло килограмите с 4,1 надолу спрямо началото на карантинния период.\nСнимките, между дрогото, ги прави Паола, за да не се налага да държа телефона и да добавя едни 200 грама нагоре.\n24.05.2020 - кг\nПътувах. Не съм си в нас и нямах никаква възможност да се претегля. Оставам с последните измерени килограми.\nСедмица 10 приключи с няколко нови минимални стойности. Равносметката за тази седмица е:\n4,1 кг надолу спрямо началото на карантината (79,8 кг на 16.03)\nнова минимална стойност 75,7 кг на 23.05\nLabels: диета, Коронавирус, остани вкъщи, работа от вкъщи, свалени килограми, Corona virus, COVID-19, work from home


БТА :: Първата пернишка печка "се завърна вкъщи"\nsite.btaПървата пернишка печка "се завърна вкъщи"\nПернишката печка се завърна вкъщи, сподели пред БТА Силвия Нотева, уредник в Регионалния исторически музей в Перник. Първият екзезмпляр, произведен през 1926 г. от пловдивската фирма "Амбарев и Цанков" и дарен на тогавашния директор на Държавни мини (ДМ) "Перник" Георги Коняров (1925-1932г.), вече е собственост на музея. Експонатът е бил откупен от институцията.\nНа видно място е написана марката на отоплителния уред "Перник" и под нея цифрата 1, удостоверяваща, че това е първата произведена печка. Тя е дарена на минния директор в знак на благодарност за предоставения безплатно лиценз за производство. Отоплителният уред има и статуетка - символ на железолеярството. Печката е първата от лимитирана серия, подарявана на високопоставени служители. Понеже е произведена в Пловдив, на първата вратичка е изобразен Старият град, на последната - мостът на река Марица.\nПечката напуснала Перник през 1944 г., когато била изхвърлена от кабинета на минния директор. Престояла в Габрово, след това във Велико Търново, където последният й собственик решил да я продаде. Случайно специалисти от музея в Перник забелязали обявата и единодушно решили, че трябва да върнат малкото бижу в града на черното злато. "Ако ние не я бяхме откупили, щеше да попадне в ръцете на колекционери и никога нямаше да се върне в Перник. Сега отново е там, където й е мястото", щастливи са музейните служители.\nИсторията на пернишката печка започва от 1925 г., когато със закон за експлоатация на Държавни каменовъглени мини във Владайско-Мошинско-Пернишката котловина, утвърден с Указ №5/7 1925 г. въгледобивното предприятие в Перник получава правото на автономно управление - предпоставка за ускорено стопанско развитие на предприятието и селището.\nВ тази връзка същата година към въгледобивното предприятие се учредява бюро по горивна техника. Една от задачите на службата е намиране на подходящи типове печки, огнища и скари - икономични на гориво и с пълноценно изгаряне на въглищата.\nТака се появява известната днес "Пернишка печка" с горно горене. Преимуществата й пред използваните до този момент са категорични - пълно изгаряне на въглищата, лесно обслужване (зареждането на печката е веднъж на 12 часа), поддържане на постоянна температура и на добра хигиена в помещенията, разказват от Регионалния исторически музей.\nПрез 1926г. инженерите на мината разработват три модела на новата печка - два за отопление, голям и малък, и един - тип готварска. Същата година образците са предоставени безплатно за производство на всички български машинни фабрики и железолеярници. Единственото условие е било на печката да пише "Перник". След едногодишно изпитание започва масовото производство. Със заповед на директора на мината всяка първа произведена печка от фабриките, на които е предоставен проектът, се поставяла на изпитания. Те се извършвали в Административния съвет на мините в София.\nЕдин от първите производители на печки тип "Перник" е машинна фабрика и железолеярница "Амбарев и Цанков" в Пловдив. Собствениците приспособили машинните инсталации така, че да постигнат ниска продажна цена. Първите десет модела малки печки "Перник" били произведени със статуетки, какъвто е показваният сега в музея експонат.\nНа организираното от 11 до 22 септември 1937г. Балканско изложение в Белград - Югославия, в рамките на щанда на Българския експортен институт, присъстват и ДМ "Перник". Наред с другите стоки, произвеждани в България, са изложени три вида брикети, едри и ситни промити въглища и печка за отопление тип "Перник", които две - три години преди изложението предприемчивият българин Н. Ангелов, живеещ в Югославия, е патентовал. В доклад от изложението се споменава за "доста голям интерес" към пернишките брикети, въглища и печки. Подписани са споразумения с фирми от Белград, Ниш, Скопие, разказа още Нотева.\nПрез 30-те години на ХХ в. "Пернишката печка"става изключително популярна с модерния си дизайн и\nпрактичен начин за отопление. Значителен фактор в българския социален живот, ДМ "Перник" провеждат обширна социална политика. През периода 1925-1944 г. спонсорирането на общини, училища, читалища и други институции, се състои и в закупуване на горногорящи отоплителни уреди.\nИзобретението на пернишките инженери е нововъведение и част от българската индустриална революция, започнала пътя си от Перник с изграждането на най-голямото държавно предприятие през 1891 г., посочват от музея.\nКъм 17:14 на 07.07.2022 Новините от днес


Destiny 2: Forsaken Legendary Collection (Xbox One) | Ozone.bg\nЖанр: Шутъри, RPG, ММО игри, Първо лице\nDestiny 2: Forsaken - Legendary Collection включва базовата игра, двата експанжъна (Curse of Osiris и Warmind) и Forsaken, най-големият експанжън до момента в Destiny.\nDestiny 2: Forsaken - Legendary Collection включва: Destiny 2 Expansion I: Curse of Osiris Expansion II: Warmind Destiny 2: Forsaken Destiny 2: Forsaken - Legendary Collection включва базовата игра, двата експанжъна (Curse of Osiris и Warmind) и Forsaken, най-големият експанжън до момента в Destiny. Изданието включва и boost за героя, с който можеш да вдигнеш нивот\nDestiny 2: Forsaken - Legendary Collection включва:\nDestiny 2: Forsaken - Legendary Collection включва базовата игра, двата експанжъна (Curse of Osiris и Warmind) и Forsaken, най-големият експанжън до момента в Destiny. Изданието включва и boost за героя, с който можеш да вдигнеш нивото на героя и да започнеш да играеш новото съдържание още от първия ден.\nВъв Forsaken те очаква една изцяло нова история, нови региони за изследване, нови умения и сили, както и богат набор от нови оръжия. Предстои ти да разкриеш много от тайните на Awoken-ите.\nДисков носител, инструкции\nРазработчик:\tMoon Studios\nЖанр:\tММО игри, RPG, Трето лице, Първо лице


Без значение къде отивате: Партито винаги се издига в кухнята, а за мнозина стаята е и централната точка на апартамента в ежедневието. Те готвят, чат или дори работят заедно. За да могат всички да се чувстват комфортно в кухнята, понякога трябва да се направи малко обновяване. В нашата общност, но и в списанието, ние и нашите потребители многократно въвеждаме очарователни кухненски ремонти. Ще ви покажем осем особено впечатляващи ремоделиращи проекти от нашите експерти и частни клиенти с преди и след изображения. Готвенето е гарантирано удоволствие.\n1. Трансформация на графити-намазана кухня\nПРЕДИ: В продължение на много години тази къща е била окупирана в Сидни и наскоро била в напълно занемарена държава. В кухнята, както и в останалата част на къщата, останаха боклуци и парчета, стените бяха намазани с графити.\nСЛЕД: Семейство купи къщата и поръчано Дарън Генър от Миноза, да ремонтира кухнята и да пренасрочи. "Всъщност нищо друго не беше останало, а инсталация, защото планът на етажа вече беше фиксиран", казва Генър. "За оживените членове на семейството, където нещо винаги се случва, този вариант е съвсем подходящ."\nНа социален четириметров кухненски остров семейството вече обича да се събира. С мраморни и орехови елементи кухнята е повече от елегантна днес.\nЗа пълната преди и след историята на кухнята\n2. Нови плочки от метрото като охрана\nПРЕДИ: Тази обзаведена кухня все още беше добре, но собствениците искаха малко превръщане, за да стане по-шик.\nСЛЕД: Ремонтът беше възложен от Берлиродео, който излезе с идеята да преобрази кухнята с хладен охранител. Благодарение на смарагдо-зелените метро плочки, жителите сега са в тенденцията, но не е нужно да копаят дълбоко в чантата за актуализацията. Понякога са необходими само малки промени.\nОще снимки и коментари за актуализирането на кухнята в общността\n3. Държавната кухня е модерна\nПРЕДИ: Старата кухня на Userin Bea беше украсена в стил на страната, което изглеждаше малко излишно. За да свържете кухнята с трапезарията, стената за първи път е била издърпана.\nСЛЕД: Неразпознаваемо! Новата кухня от Siematic е модерна и готина в цветен трюфел сив. Gaswok, газова печка, керамични котлони и скара се помещават в новия кухненски остров. Така че новата кухня не изглежда прекалено хладна, белите керемиди са разкъсани и вместо това е поставен дървен под.\nОще снимки и коментари на Хузер за преобразуването\n4. Оле кухня става модерна и уютна\nПРЕДИ: Стени с цвят на сьомга, скучно огледало с плочки и стари мебели: в тази кухня във вила семейството вече не обичаше да живее заедно.\nСЛЕД: Семейството най-накрая възложило на мебелния магазин Мюлер, чиито експерти направиха тъмната и малка кухня обществено място. За тази цел преградите бяха премахнати и стената отворена към дневната и трапезарията. Висококачествената бяла предна част и окачен таван за елегантните прожектори правят стаята модерна и елегантна. "Подовите плочки са възпроизвеждане и се вписват в старото очарование на вилата. Така се получи прекрасната среда на живот ", пише експертът Ламбрехт.\nОще снимки и коментари за реализация\n5. Тъмната кухня ще бъде ярка и светла\nПРЕДИ: Тази кухня с тъмна пяна и работна маса в Мелбърн изглеждаше наистина тъмна и застояла преди. В допълнение, кухнята толкова далеч в стаята, че едва повече пространство за трапезария е.\nНамерете планиране на кухнята във вашия район\nСЛЕД: Колко различно изглежда 20-метровата стая! Днес, живата кухня е светла и отворена, проектирана от Сюзън Кливланд, старши интериорен дизайнер в Smarter Kitchens. Старата инсталация излетя на висока дъга. Вместо L-образна кухня се приготвя по цялата дължина на стената. Полуостров осигурява повече пространство за отрязване и предлага допълнително място за съхранение. И гостите могат да седят в новия кът за хранене, докато домакините са все още на печката!\nПрочетете повече за това обновяване на кухнята\n6. Piefige кухня в Ню Йорк е съвременен\nПРЕДИ: Тази кухня в Ню Йорк от Даниел и Клаудия Махлер беше доста тясна и изглеждаше по-скоро клякам през окачения таван. След това имаше бежови стени и шкафове, хрупкав хладилник и старомодна кафява работна повърхност - двамата не искаха да останат там!\nСЛЕД: Интериорният дизайнер Cecilia Dupire от Cezign за пръв път имаше окачен таван и неговите корнизи се отстраняват, така че стаята достига 30 см височина. Големият хладилник беше заменен с по-малък модел, който може да бъде интегриран в новия кухненски агрегат, който бе поставен в свежо бледо зелено ("Mizzle", Farrow & топка) е боядисана. С трапезарията, изработена от стари столове с огънати дървета, и с маса от фурнир от дъб от червен дъб, Dupire постави топъл контраст.\nПрочетете повече за този проект за ремоделиране\n7. Тази кухня е пълна първо, после фантастично\nПРЕДИ: Тази кухня наистина беше натъпкана с ястия, храна и рибарници преди обновяването. "Строителите отдавна са загубили следите от всичко и вече не се наслаждават на готвенето, да не говорим за това, че спират с добра чаша кафе", казва експертът René Feldbusch от Feldbusch Natursteine.\nСЛЕД: От тази нужда се роди идеята да се модернизира кухнята с няколко промени - да се въведе структура над всичко друго. "Направихме кухненски плотове от бразилския гранитогрес Juparana, кухнята имаше свежо, модерно лице", казва планиращият кухнята. След преобразуването семейството също така се чувстваше като окончателно почистване и пренареждане на нещата, така че работната повърхност и предпазителят да попаднат в своето.\nОще снимки и коментари на общността за реализация\n8. Хубаво кухненско облекло за мъжка вечеря\nПРЕДИ: Макар че тази вградена кухня беше напълно непокътната, жителите на Себастиан вече не харесваха повърхностите си от бреза. Белите плочки на пода, берлинският сингъл не беше хубаво.\nСЛЕД: Себастиан бе смутен от третираните подови дъски, които също бяха използвани в останалата част от мъжката чарда. Старата вградена кухня се отказа от "Стар Дюр" от Ано. Той има повърхност от ламиниран паркет, който прилича на камък. "Особено ми харесва дизайна без дръжки", казва Себастиан днес. Задната стена е боядисана с матова латексова боя в антрацит.\nПрочетете как се е променила останалата част от апартамента\nБили ли сте документирали проект за ремоделиране? Публикувайте преди / след снимки в общността\nВ продължение на осем години той отива с неговата нова колиба на пътувания, докато\nОтглеждане и къртене 0\nСега най-накрая да поръчате шкаф за метли и шкаф за почистване!\nЗнаеш ли това? Веднага щом отвориш шкафа, всичко ти лети. Но това не трябва


Razrabotvane na internet uslugi\nИнтернет без съмнение се превърна в най-бързо развиващия се канал за обмен на информация. Благодарение на общия достъп до Budów, можете лесно да откриете не само най-модерните новини и информация, но също така и пазаруването, да се посветите на най-разнообразните теми и да докладвате помежду си.\nВизитка в процес на изгражданеВ епохата на огромното развитие на интернет, си струва да останете във вашата сграда във вашата сграда. Нашите уебсайтове бяха задължение не само за марки и предприемачи, но и за частни. Вашият собствен уебсайт не само разширява обхвата на дейността на компанията, но и е чудесно място за показване на вашите стоки или услуги.Очевидно, посетител на уебсайт прави марка за своя предмет в процес само на 2 секунди. Струва си да се внимава уебсайтът да създаде много приятно впечатление, когато пристигне. Сайтът трябва да бъде не само ефективен и интуитивен за използване. Трябва да се гарантира, че това знание също не подвежда слушателя.\nКакво можете да получите от превода на собствения си уебсайт?Интернет ни предлага достъп до потребители от цял свят. Струва си да използвате текущия, като изберете услугата за превод на уебсайтове. Какво можете да направите, като преведете нашия сайт? На първо място, английските езици на уебсайтове получават множество посещения на техните собствени партньори. Благодарение на превода на сайта от специалист, ще получите много качествено строителство, което ще допринесе за изграждането на добър имидж. Нищо не ви пречи да превеждате сайта си на чужд, а не на английски. Статистиката определено ще ви впечатли!\n« Sluzhitel razvitie pomeshheniya tseli instrumenti tablitsa na s d rzhanieto\nZapisi na prodazhbite v onlayn magazina»\nPromyana na razkaza za hrana k de da zapochna\nBezgrizhno i transponirane na vitlata na vashata kuhnya\nSolen piling togava model t raboti


Определяне на амортизация имот\nАмортизацията се характеризира с намаление в полза на имота, неговото обжалване на потребителите по отношение на потенциалния инвеститор, и се изразява в стойност редукция (обезценка) се дължи на различни фактори, с течение на времето.\nТъй като експлоатацията на съоръжението постепенно се влошава параметрите, характеризиращи структурна надеждност на сгради и съоръжения, както и тяхната функционална кореспонденцията на тока и, особено, бъдещото използване, свързани с човешката дейност. В допълнение, стойността на имота, не по-малко се влияе от външни фактори, произтичащи от промени в пазарната среда, налагането на ограничения върху използването на определени сгради, и т.н.\nАмортизация (I) обикновено се измерва в проценти и стойностно изражение на амортизация е амортизация (D).\nВ зависимост от причините за увреждане на имущество, са следните видове облекла: физически, функционални и външни.\nКласификация на амортизация недвижими имоти:\nфизически функционален Външно (икономически)\nа) еднократна б) несменяем а) еднократна б) несменяем обикновено фатален\nЗа всеки тип облекло се характеризира с неговата част: сменяеми и несменяеми.\nЕднократна износване - нося, премахването на които е физически възможно и икономически изгодно. Така икономическата целесъобразност е тази, произвеждана чрез елиминиране на разходите за определен тип облекло трябва да се повиши стойността на обекта като цяло.\nFatal износване - носят, че е било физически невъзможно или икономически нецелесъобразно.\nАко някой от видовете износване каже за общо натрупаната амортизация на имота. В стойностно изражение, натрупаната амортизация е разликата между стойността на замяна и пазарната цена на обекта, който се оценява.\nВъз основа на същността на тези определения, може да се твърди, че общият натрупаната амортизация е преди всичко функция на времето на живот съоръжение. С оглед на това, помисли за същността на основните понятия за оценка, който описва фигурата:\nФизическият живот на сградата (VF) - определения период на експлоатация на сградата, за която държавата на носещи конструктивни елементи на сградата отговаря на определени критерии (структурна надеждност, физическа издръжливост, и т.н.). Терминът физическия живот на обекта се поставя в строителството и зависи от групата на постоянни сгради. Физическо живота идва към своя край, когато съоръжението е разрушена.\nПоредица възраст (IV) - период от време, което е изтекло от датата на пускане в експлоатация до датата на оценката.\nИкономически живот (РЕ) - се определя от операцията, за която целта генерира доходи. През този период, произведени подобрения допринасят за цената. Икономическия живот на обекта приключва, когато обектът на операцията не може да донесе доход, но посочи съответната ставка на сравними съоръжения в този сегмент на пазара на недвижими имоти. Когато се произвежда това подобрение вече допринасят за стойността на обекта поради общото износване.\nЕфективната възраст (EW) - е основан на хронологичния възрастта на сградата, като се вземе предвид техническото му състояние и съществуващите към датата на оценка на икономическите фактори, влияещи върху стойността на прогнозната обекта. В зависимост от конкретното използване на ефективна възраст на сграда може да бъде различен от хронологичната възраст в по-голяма или по-малка страна. В случай на нормална (типично) ефективно използване на възрастта на сградата е обикновено равен на хронологичен.\nОставащия срок на сградата на икономическия живот (OSEZH) е период от време от датата на оценката до края на икономическия му живот.\nМетоди за изчисляване на амортизация:\n1. Физическо влошаване - е постепенна загуба първоначално постави в изграждането на технически и експлоатационни качества на обекта под влияние на климатичните фактори и човешката дейност.\nИма следните методи за изчисляване на физическото увреждане на сгради:\n- Нормативно (за жилищно строителство);\nНормативният метода на изчисляване на физическото увреждане\nНормативният метода на изчисляване на физическото увреждане включва използването на различни регулаторни указания браншова или ведомствено ниво. Като пример, такива инструкции могат да бъдат наречени "Правила за оценка на физическото увреждане на жилищни сгради" BCH 53-86 Gosgrazhdanstroya (Държавен комитет за строителство и архитектура в СССР State Building. Москва 1990), Бюрото за техническа инвентаризация, използван за оценка на физическото увреждане на жилищни сгради в Техническия Inventory , планиране на ремонт на жилища, независимо от ведомствената им принадлежност.\nВ тези правила характерната физическото увреждане на различните структурни елементи на сгради и тяхната оценка.\nФизични сгради на влошаване трябва да се определят по формулата:\nкъдето Ff - физическото увреждане на сградата (%);\nFi - физическо износване и-ро на компонента (%);\nLi - коефициента, съответстващ на дела на стойността за подмяна на аз-ро на компонент в общите разходи подмяна на сградата;\nN - броят на структурните елементи на сградата.\nАкциите на стойността за подмяна на отделните структури, компоненти и системи за обща стойност подмяна на сградата (в%) обикновено се вземат с агрегат разходи за подмяна на жилищни сгради, одобрени по предписания начин, и за конструкции, компоненти и системи, които не са одобрени от показатели - в техния бюджет стойност.\nметод на разходите за определяне на физическо износване\nФизическо влошаване по време на оценката му се изразява чрез обективно необходими за ремонт измерва стойността, които елиминират увреждане на структури, елементи, системи, или сградата като цяло, както и замяната им цена.\nСъщността на метода за определяне на стойността на физическата амортизация е да се определи цената на реконструкция на отделните елементи на сградата.\nОписаната техника позволява да се изчисли степента на износване на елементите и на цялата сграда едновременно по отношение на стойността, това е повече за предпочитане пред другите методи за изчисляване на физическо износване. Освен това, тъй като изчисляването на обезценката се извършва въз основа на разумни действителните разходи за привеждането на износените елементи на "почти ново състояние", но в резултат на този подход може да се счита за достатъчно точна. Сред недостатъците на този метод, трябва да се отбележи задължително подробно и точно изчисляване на разходите за ремонт на износени части на сградата.\nОпределяне на физическото увреждане на сгради с TTL\nВъз основа на същността на предварително обсъдени основните концепции за оценка, които характеризират общо натрупаната амортизация на сградата по отношение на времето на неговото действие, може да се твърди, че физическо износване, възрастта и ефективен период на икономическия живот, са в определено съотношение. Тази връзка може да се изрази със следната (1) формулата:\nкъдето: U (%) - процент износване;\nEV - ефективна възраст, определена от вещото лице въз основа на техническото състояние на отделните елементи на сградата или като цяло;\nVF - типичен период на физическия живот;\nOSFZH - остатъка от срока на физическия живот.\nИли от формула (2):\nVF - типичен период на физическия живот.\nИзчислено по този начин процентът на износване елементи или сградата като цяло може да се преведе по отношение на стойността (увреждане):\nЗа Sun * = (I / 100);\nкъдето: I - нося като процент; Sun - разходи за подмяна.\n2. Функционално износване\nПризнаци на функционално влошаване на оценено сградата, като правило, несъответствие на нейното пространство-планиране и / или конструктивно решение за съвременните стандарти, включително и различни съоръжения, необходими за нормалната работа на съоръжението в съответствие с текущата или планирана употреба.\nВ зависимост от физическите възможности и икономическата приложимост на елиминиране на причините за функционално влошаване, тя е разделена на сменяеми и несменяеми. Функционално амортизация стойност е разликата между стойността на репродукцията и разходи за подмяна, тъй като последното изчисление, въз основа на своето определение, умишлено изключва от внимание функционален износване.\n· Еднократна функционална износване\nЕднократна функционална износване обикновено се определя от цената на необходимата реконструкция, което допринася за по-ефективна работа на имота.\nСмята се, че сменяемият функционална носене, причинени от:\n- Дефекти, които изискват добавянето на елементи,\n- Дефекти, които се нуждаят от подмяна или ъпгрейд елементи\nНедостатъците на изискващи добавянето, включват елементи на сградата и оборудването, които не са в съществуващата среда, и без които не може да отговаря на съвременните оперативни стандарти. Амортизацията се дължи на елементи от данни, измерени от стойността на добавянето на тези елементи, включително тяхното монтиране.\nНедостатъците на нуждае от подмяна или ъпгрейд елементи включват елементи, които все още изпълняват своите функции, но не отговарят на съвременните стандарти (водни и газови метра, и т.н.). Амортизация за тези позиции се измерва като стойност на съществуващите елементи по отношение на тяхното физическо влошаване минус разходите за материали се върне, плюс разходите за демонтаж на съществуващата и плюс монтаж на нови елементи. Цената на материали се определя като стойността на връщане на демонтираните материали и оборудване, когато те се използват за други цели (за прецизиране на остатъчната стойност).\nЧрез sverhuluchsheniyam включва позиции и елементи на строителството, наличието на която в момента е неадекватна на съвременните изисквания на пазара на стандарти. Еднократна функционално влошаване в този случай, измерена като текущата разменна стойност на позициите "sverhuluchsheny" минус износване, плюс разходите за демонтаж и минус стойността спасяване на демонтираните елементи.\nSverhuluchsheny Пример за това е ситуацията, когато собственикът на къщата, адаптирането му за себе си, да прави всякакви промени в собственото си удобство (инвестиционни разходи) не е подходяща от гледна точка на обикновения потребител. Те включват, например, може да включва промени в използваемата площ на помещенията за конкретна употреба, дължащи се на страстите на собственика или родния си класове. Еднократна функционално влошаване в тази ситуация се определя от сегашната стойност на разходите за привеждане на модифицирани елементи към първоначалното им състояние. В допълнение, на концепцията за sverhuluchsheny тясно свързана с пазарните сегменти на недвижимите имоти, където същите подобрения могат да бъдат признати като подходящи за конкретния сегмент и излишни от гледна точка на обикновения потребител.\n· Несменяем функционална амортизация\nFatal функционална износване обикновено се причинява от остарели пространство-планиране и / или структурни характеристики на сградите се оценяват по отношение на съвременните строителни стандарти. На първо място, икономическата необоснованост на разходите, за да се преодолеят тези недостатъци дава индикация на знака е несменяем функционална амортизация. В допълнение, тя трябва да се вземе под внимание, действащи към датата на оценка на пазарните условия за адекватно съответствие с архитектурния сградата до своята цел.\n3. Външен (икономически) износване\nВъншен износване е увреждане на обекта поради отрицателен по отношение на оценката на въздействието на проекта върху околната среда: ситуацията на пазара, сервитути, наложени върху използването на някои недвижими имоти, промени в инфраструктурата на околната среда, законодателни решения в областта на данъчното облагане и т.н. Външно износване имот, в зависимост от неговата причина, в повечето случаи е неизбежно, тъй като на неизменност на място, но в някои случаи може да "изключат себе си", защото на положителни промени в околната среда пазарна среда.\n| Определяне на амортизация имот\n; Дата: 04.01.2014; ; Прегледи: 478; Нарушаването на авторските права? ;\nI. Определение, видове радиоактивност, радиоактивно семейство\nII. Изчисляване на маса на пробата стандартен продукт за получаване на концентрация титрант титрант и определяне на неговата стандартизация.\nIV. Определяне на съвместните участниците рисков в процеса.\nА. Идентификация на EN215 Част 1\nПовреди по радиационна опасни предмети\nНедостатъци на химически опасни предмети\nАналитично определяне на предавателното отношение.\nВъпросникът за изследване на пазара на недвижими имоти\nАнтисептици, изискванията към тях, основната група, техния механизъм на действие, приложение, определяне на чувствителността към тях на микроби.\nВ априори вероятността за наличие на обекта\nОтдаване под наем имот


Ekip7 Разград - Как делиорманският и световен шампион по борба Кара Ахмед бе погребан жив в Истанбул\nНачало История Как делиорманският и световен шампион по борба Кара Ахмед бе погребан жив в Истанбул\nКой е Кара Ахмед (1870-1902)? В много материали за него пише, че е роден в Разград. Това не вярно, защото той е роден в с. Омур бей, сега Захари Стояново, Поповско. Баща му Узун Али ага го водел на борбите в Торлак (сега Цар Калоян) още от петгодишен. Разбира се, че се влюбил в борбата...\nВ Торлак Кара Ахмед се среща с бореца Делиорманли Ибрахим Махмуд, известен като Ергелчи Ибрахим, който по-късно в Турция става негов учител в борбата...\nПочти нищо не се знае за годините, прекарани в родния му край. Ако има нещо известно, то това е, че от ранните си години той се вписва успешно в традиционните мазни борби на Делиормана. Мазните борби, познати в България като пехливански борби, са вид спортни борби. Те водят началото си от Османската империя, а после и в Турция, където се считат за национална традиция. Включени са в списъка на ЮНЕСКО за опазване на световното нематериално културно наследство, чрез провеждащия се всяка година в Одрин турнир по пехливански борби „Къркпънар“. Този вид състезание е близък до борбата „кураш“, която е традиционна за тюркските народи. Участниците в тези прояви се наричат пехливани (думата е персийска и може да се преведе като „герой“ или „шампион“). Да си пехливан е престижно звание. Тогава, а и сега, пехливаните се считат за образцови фигури в обществото с качества като щедрост, честност, с особено уважение и придържане към традициите и обичаите.\nКара Ахмед още в юношеските си години започва да се отличава със страхотно и стройно телосложение, силни мускули и физическа привлекателност, а освен това е природно интелигентен и винаги усмихнат. На 20-годишна възраст се установява в Разград. За израстването Кара Ахмед и на Ергелчи Ибрахим като борци помага известният Дели Хафиз Пехливан от с. Торлак. През една от изселническите вълни, през 1892 година, Кара Ахмед заминава за Истанбул (може би със семейството си). Отсядат в Тахтакале Леблебичи хан, построен през 16-ти век, който сега е напълно занемарен и е започнал да се руши, макар че е в центъра на Истанбул. За постоянно Кара Ахмед се заселва в истанбулския квартал Kabri Eyüp, който се намира на южния бряг на Златния рог.\nЗапочва да участва в мазни борби по панаири и градове, включително и в престижните състезания в Къркпънар. Според легендата за Къркпънар, през 1357 година по време на похода, организиран от Орхан Гази за превземането на Румелия, брат му Сюлейман паша, след като завзел град Одрин, тръгнал с 40 войници да проучи околностите на града. При завръщането им обратно в град Одрин за отмора, те лагеруват в Самона, намираща се в днешна Гърция. Тези 40 бойци премерват сили с борби по време на лагеруването. Според преданията, в продължаващите с часове борби последни остават двамата братя Али и Селим. В един пролетен ден на поляна двамата братя отново се захващат с борба , която продължава цял ден, а през нощта се борят на свещи. Борбата им е толкова ожесточена, че накрая и двамата падат мъртви от преумора. Войниците ги погребват на същото място под едно смокиново дърво и се оттеглят оттам. След години войниците отиват на същото място, където са погребани двамата братя и с удивление установяват, че под дървото са бликнали 40 извора. За мюсюлманите числото 40 е свещено. В чест на погребаните на това място, народът именува местността Къркпънар (40 извора). Традицията на мазните борби там е от 1362 г.\nВ Истанбул Кара Ахмед попада в средата на изселници, борци от Делиормана и от други краища. Щастливата среща е с Ергелчи Ибрахим, който става негов наставник и треньор, но не в мазната борба, а в класическата (гръко-римската). Те са почти неразделни и ги свързва трайно приятелство. В класическата борба състезателят трябва, с помощта на определен набор от разрешени технически средства (хватки), да извади съперника от равновесие и да притисне гърба (лопатките) му към тепиха. В нея, за отличие от свободната, са забранени действия с краката (захващане, спъване, подсичане), както и захващане на крака с ръце.\nТук идва ред да кажем нещо повече за Ергелчи Ибрахим (1862-1917). Роден е в с. Езерче и отначало е пастир на стадо мулета с баща си, откъдето идва и името Ергелчи. Участва в мазни борби в Делиормана. Изселва се в Османска Турция, но годината не е известна. Там става мазен борец, но под френско влияние овладява класическата борба. Той въвежда в този вид борба Кара Ахмед. Именно под неговото вещо ръководство Кара Ахмед печели титлите си в този вид борба. Ергелчи Ибрахим е удостоен със званието „баш пехливан“ през 1914 г. Умира в Саръмеше, село близо до Измит, основано от преселници от района на Цар Калоян, Езерче и Ветово.\nПрез 1897 г. Кара Ахмед за първи път заминава за Европа със своя учител Ергелчи Ибрахим и печели всичките си борби. В периода от 27 ноември до 6 декември 1899 г. Кара Ахмед с треньора си участва във Втория световен шампионат по класическа (гръко-римска) борба в Парижкото казино. Първенството е в три кръга. На 27 ноември, Кара Ахмед не се класира на първите места. На 3 декември е втори, вече на 6 декември, 1899 г., Кара Ахмед е световен шампион с мерки: височина 180 см., тежи 95 кг. Втори е Лоран Бокероа, а трети Констан Буше. За победата си Кара Ахмед получава 3000 френски франка и златен медал.\nТова обаче съвсем не е всичко. Следва романтична история, която е направо покъртителна. Церемонията по награждаване е в парижкото кабаре „Фоли Бержер“ в подножието на Монмартр. Там той среща модела мадам Жулиет, или по други източници мадам Жанет, произхождаща от богато и аристократично семейство.\nКрасивото, нежно миньонче и блестящият борец Кара Ахмед се влюбват тотално и втори поглед не необходим. В науките, които преподавам, това се нарича „промяна на поведението от пръв опит“. Много бързо стигат до решението за женитба, но има едно препятствие. Жулиет е християнка католичка, а нашият Ромео е мюсюлманин сунит. Но като се казва, за любовта пречки няма. Храбрата Жулиет се отказва от религията си. В Османското посолство в Париж се провежда церемония и в присъствието на консула Жулиет става мюсюлманка. Получава името Айше Зарифе, което ще рече Елегантната Айше. Zarife в превод на български означава „елегантна“, а Айше означава „щастливо живееща“, така че всичко е наред. Оженили се в Истанбул и настъпило семейно щастие.\nПрез 1900 година Кара Ахмед отново е в Европа и спечелва 37 победи. Награден е с шест златни медала и други призове.\nКакво става по-нататък? Следващите редове не са за читатели със слаба психика...\nНа 24 май 1902 г. Кара Ахмед си пие спокойно кафето в кафенето на борците в квартал Синекли Баккал, Аксарай. Внезапно получава сърдечен пристъп и инстинктивно се улава за железния парапет на терасата на кафенето. От болка огънал девет железни пръчки от парапета, които след това не могли да оправят. Вследствие на инфаркта Кара Ахмед изпаднал в кома. Преглеждат го набързо и немарливо, без съответните проверки, установява се смърт и на следващия ден е погребан зад джамията на Еюп Султан.\nПрез нощта след погребението стъписаните минувачи чуват звуци и тъпи удари, идващи от гроба. Властите правят ексхумация и установяват, че Кара Ахмед е бил погребан все още жив. Когато идва в съзнание, той с ужас установява, че е в гроб и започва да вика, да драска, да се мъчи да се измъкне. От усилията му гърдите, ръцете и лицето му са целите одраскани с нокти. Уви, всичко е напразно и Кара Ахмед умира след неописуеми мъки. Погребан е наново и положен пак на същото място, заградено с желязна ограда. Удавена в мъката си, Елегантната Айше е самотна и нещастна в големия град. Какво й остава да прави? Тя се прибира в Париж при родителите си. Отказва се от исляма, става отново християнка и пак приема името Жулиет.\nТова е накратко историята на делиорманския юнак, който записа името си като световен шампион по класическа борба и победител в многобройни схватки на тепиха.\nЕргелчи Ибрахим и Кара Ахмед\nКара Ахмед (вдясно) в схватка\nСветовният шампионат от 1899 г. в Казиното в Париж


Турски милинки, меки като памук...\n17.09.2021 12:31 28789\nКой от вас някога е пробвал да приготви домашни милинки? Сполучливи ли са те или има какво още да се желае? Ако отговорът е второто, то ние имаме добра новина за вас. Ще споделим рецептата за най-уникалните турски милинки, които няма къде да объркате. Те се получават пухкави като памук отвътре, а коричката им е толкова хрупкава, че ни приканва да отхапваме от тестеното изделие.\nНай-вкусните турски милинки, с които да зарадваме всички у дома\n•\t600 мл вода\n•\t1 с.л.сол\n•\t1 с.л.мед\n•\t1 пакетче масло /125 гр./\n•\t4-5 с.л.галета\n•\t200 гр.натрошено сирене\nНе забравяйте да стартирате с пресяването на брашното, заедно със солта. Ако искате милинките да са въздушни като облачета, то това е едно от най-важните неща.\nРецепта за пухкави милинки от детството\nВсяка една домакиня се стреми да научава колкото се може повече интересни и сполучливи рецепти, с които да експериментира в кухнята. Ед...\nВземете отделна купа, в която да смесите хладката вода, маята, меда и 3-4 с.л. разтопено масло. Смесете всички продукти и започнете да месите меко тесто. Едва най-накрая добавете и сиренето. Оставете тестото да втаса, така че то трябва да удвои обема си.\nСлед като това се случи, разделете го на топчета, които са еднакви като големина. Пригответе си два съда. В единия сложете маслото, а в другия – галетата.\nВсяко едно топче се потапя в масло и след това се овалва в галета. Подреждат се плътно едно до друго в тава, която предварително сте покрили с хартия за печене. Ако остане масло, разлейте го върху милинките, подредени в тавата.\nЗадължително се оставя да втаса за около 30 минути. Загрейте фурната предварително на 150 градуса и поставете милинките да се пекат. 5-6 минути по-късно увеличете фурната на 200 градуса и печете до златиста коричка.\nТова са най-вкусните турски милинки, които се получават меки като пух и с хрупкава златиста коричка.\nЕтикети: закуска Рецепта милинки\nКоронавирусът в България: Отново висок брой ... 1146\nСъвет за всяка зодия за днес, 23 ОКТОМВРИ ... 1599\nТаман Борисов да направи нещо хубаво - и всички... 10840\nИван Бакалов: Помните ли как ни плашиха генералите... 7035\nИмам антитела, защо нямам зелен сертификат?... 5475\nДоц. Гломб: Още не може да се оцени колко антитела... 3400\nКоронавирусът в България: Отново висок брой... 1146\nЖена от Мадан отиде да си сложи ваксина, оказа... 1118