Нина Кранстън – кралицата на аматьорския бокс | webcafe.bg\nНина Кранстън – кралицата на аматьорския бокс\n22.06.2016, 12:17 (обновена 27.06.2016, 18:20)\nСнимка: © Vice magazine\nНина е първата дама, която представя мачовете на ринга по един по-бляскав, холивудски начин\nПрез всичките тези години усърдна работа, Нина е успяла да превърне името си в бранд.\nРодена и израстнала в Есекс, Източна Англия, интересът на Кранстън към бокса се появява още в детските й години, в които заедно с тримата си братя следи мачовете по телевизията.\nСилно татуираната и атрактивна брюнетка е позната в тези среди с прозвището си Черната вдовица.\nВъв Великобритания Нина е първата дама, която се заема да представя мачовете на ринга в един по-бляскав и Холивудски вид.\nКимбо Слайс почина неочаквано на 42 години\nМани Пакиао - най-добрият за всички времена\nНина Кранстън (позната още като Нина Си) е една от малкото жени мениджъри в света на бокса. Силно татуираната и атрактивна брюнетка е позната в средите с прозвището си Черната вдовица.\nВъв Великобритания Нина е първата дама, която представя мачовете на ринга по един по-бляскав, холивудски начин.\nС големия си чар и самочувствие на победител, тя успява да примами едни от най-добрите аматьори в бокса, като им гарантира лъскави двубои. Организираните от нея мачове се различават със зрелищност, като се отдава голямо значение и на шоу ефекта.\nГостите й се наслаждават на големите количества шампанско, ордьоври, красиви модели и, разбира се, на това, за което са и дошли - за спорта.\nДенят на Нина Кранстън започва в 8:00 часа. До 8:30 часа тя отговаря на имейли и поддържа фен-страниците на боксьорите си в социалните мрежи, след което проверява в каква форма са момчетата.\nНина контролира дали спортистите поддържат здравословен начин на живот – да се хранят редовно, да се наспиват и да не употребяват алкохол. Тя се обажда на боксьорите, посещава тренировките им, пуска техни промо-клипове и фотосесии, които сама режисира, и се занимава с малките организационни неща, свързани със следващия мач.\nРодена и израстнала в Есекс, Източна Англия, интересът на Кранстън към бокса се проявява още в детските й години, когато заедно с тримата си братя следи мачовете по телевизията. В последствие Нина осъзнава, че има ниша в областта на любителския бокс, която може да се запълни.\nИ така, през 2009 година тя стартира компанията Touch Glove Promotions, която вече работи с повече от 80 бойци.\nНина започва кариерата си като мениджър в сектора на полупрофесионалния бокс с продадени 1800 билета, като надминава успеха на един от най-популярните боксови мениджъри – Франк Малоуни, който по-рано същата година, в същата зала, успява да събере около 700 души.\nВъпреки, че е заобиколена от мускули, пот и тестостерон, Нина не е загубила женствеността си.\nПо време на двубоите тя се повява в блещукащи рокли, с главозамайващо високи обувки и обемни къдрици. Буйният характер на мениджърката и особено острият й, циничен език са инструментите, чрез които тя успява да спечели уважението и доверието на мъжете в бизнеса.\nБоксьорите я разпознават и искат да работят с нея, не само заради гарантираната популярност, която тя ще им донесе, но и заради приятелското й отношение и голямата грижа, която тя полага за тях. Момчетата, които са под опеката на Кранстън, са й като синове.\nТова са избухливи характери, с чиито проблеми и емоции тя трябва да се справи всеки ден. За Нина рингът е мястото, където онези от тях с по-неспокоен нрав, могат да изпуснат парата и по този начин да стоят далеч от неприятностите.\nOще: story touch glove promotions аматьорски бокс бокс жена мениджър любителски бокс мачове нина кранстън нина си ринг спорт черната вдовица\nРемонтът на ул. "Граф Игнатиев" започва след юни\n09:01 Жена загина след инцидент с автобус във Варна\nДемокрация за износ "made in Russia" Коментари (10)\nЗащо изоставиха Холивуд и защо Холивуд ги изостави Коментари (1)\nДа бъдат ли въоръжени гражданите Коментари (36)


Годин: Суарес е най-добрият №9 - Zalagam BG\nГодин: Суарес е най-добрият №9\nДиего Годин еднозначно посочи сънародникът си и нападател на Барселона Луис Суарес за най-добрият футболист в света на своя пост. Годин познава отлично качествата на Суарес от дългогодишните им съвместни участия с националния отбор на Уругвай и съперничеството им на клубно равнище в испанската Ла Лига.\nБранителят на Атлетико Мадрид се изказа ласкаво по адрес на своя сънародник и противник на клубно равнище.\nМеждувременно, ставката затова Суарес да запише името си сред голмайсторите в съботното домакинство на Барселона срещу Гранада е 1.28, а вероятността стрелецът да вкара два или повече гола е оценена на 2.05. Залози затова Суарес да спечели голмайсторския приз в Ла Лига в края на сезона се приемат с коефициент 2.10.\nЛуис Суарес получи преди няколко дни за втори път в кариерата си “Златната обувка”, след като стана водещ реализатор на Стария Континент с 40 точни попадения за Барселона в рамките на миналия сезон. От началото на настоящата кампания бившият футболист на Ливърпул има общо девет попадения за “каталунците”, седем от които в испанския шампионат.\n“Суарес е най-добрият №9 в света, най-добрият нападател. Изключително трудно е да бъде опазен в мачовете ни един срещу друг. Той е много хитър, притежава забележителни движения и е изключително сложно да се защитаваш срещу него”, заяви Годин пред ESPN.\nСуарес и съотборниците му в Барселона са трети в таблицата на Ла Лига с 19 точки и изоставане от две спрямо лидера Реал Мадрид. Атлетико Мадрид от своя страна е пети с 18 точки. “Дюшекчиите” отстъпиха с 1:0 като гост на Севиля в миналия кръг и ще направят всичко по силите си, за да отвърнат подобаващо в съботното си домакинство срещу Малага.\nКоефициентът Атлетико да успее да вземе пълния комплект точки пред своите привърженици на “Висенте Калдерон” е 1.22.\nПРОГНОЗА: Ювентус – Сампродия Гуардиола остава позитивно настроен


Петролът леко отстъпва след вчерашния скок - Стокови пазари\nЧерното злато леко отстъпва днес, като инвеститорите подложиха на съмнение това дали постигнатото споразумение за намаляване на добивите от ОПЕК ще бъде обвързващо.\nВчера цените скочиха с 6% в резултат на новината, че държавите от ОПЕК са стигнали до първото намаляване на производството от осем години насам.\nПетролните министри обявиха, че пълните детайли по споразумението ще бъдат финализирани и гласувани на официалната среща на ОПЕК през ноември.\nИменно липсата на детайли породи съмнения за това дали картелът реално ще вземе твърди мерки за намаляване на производството.\nПетролът тип "брент" поевтинява с 0,8% до 48,28 долара за барел, след като вчера достигна 49,09 долара за барел.\nФинансов портал Стокови пазари петрол\nЗлатото не успя да направи нов връх и вместо това отчете най-голям дневен спад за последния месец заради ръста на потребителското доверие в САЩ и печалбите на долара, които намалиха търсенето на жълтия метал. Слабостта се дължеше и на спада на вноса на злато в Китай от Хонконг до най-ниски нива за последните седем месеца. Цената на медта се понижи,..\nпубликувано на 28.09.16 в 08:08


Онлайн Курс по Португалски език - Ниво A1 гр.Варна - Тарли\nОнлайн Курс по Португалски език - Ниво A1\nЕзиков Център Асториа Груп Ви предлага онлайн курс по португалски език за начинаещи, съобразени изцяло с Вашия график и възможност за посещение.\nВсеки Онлайн курс по португалски за начинаещи е създаден по гъвкава методология от реномирани преподаватели в предвид съответното ниво на курсистите.\nОнлайн курсът по португалски език ниво А1 е предвиден за курсисти, които не са изучавали португалски език или разполагат с минимални познания по езика.\nКратко съдържание на Онлайн курс по португалски език - Ниво А1:\n✔ 70 урока по португалски език, представящи похватите за боравене с португалската реч по интересен и интуитивен начин;\nКакво да очаквам след завършване на Португалски език за начинаещи:\n✔ Увереност в разговори на ежедневни теми – работа, семейство, дневна рутина, лични предпочитания. Разглеждат се хобита и интереси, мечти, изминали събития, бъдещи планове и мн. други.


БЛОГ ЗА БЪЛГАРСКАТА ИСТОРИЯ :: Разказ за истински герои - Капитан Райчо Николов - през реката!\nОтначало просто не го забелязваха — не бяха едно или две момчетата, които привечер се въртяха край Дунава, заети да ловят риба с въдица, да зяпат корабите по пристанището или само ей така, да мятат плоски камъни в реката и да гледат как те многократно подскачат по водната повърхност. После обаче постепенно се наби в очите на хората, та дори Юмер кафеджията му извади прякор хайаладжъ`, ще рече — мечтателя. Защото това голобрадо чираче се появяваше все по едно и също време до брега („Можеш да си нагласиш часовника по него“, смееха се агите от кафенето), отминаваше с безразличие шетнята и многоезичната реч на моряците и пътниците, а се отправяше нагоре, почти до края на града, сядаше все на един и същ камък и там оставаше неподвижен час, та и повече, и само с широко отворени очи се взираше в Дунава, а лицето му беше такова, безизразно и винаги еднакво, че никой не можеше да разбере какви мисли се тълпят зад него. Накрая престанаха да му обръщат внимание: приеха го за безвреден малък чудак — какви ли ги нямаше в шумния и многолюден Русчук*? — и го забравиха.\n[* Русчук — гр. Русе.]\nКакто мнението на людете към него не оставаше постоянно, така и за Райчо, чирака на терзията* хаджи Васил, отношението към великата река на няколко пъти се променя.\n[* __Терзия__ — шивач.]\nКогато краката и гласът му го доведоха лани в Русчук, Дунав отначало породи в него страх и го отблъсна. Не със своята стъписваща големина или със силата си, а със спомените, които възкреси в сърцето на момчето. Защото за Райчо това беше „река като Янтра, само че по-широка“, пък Янтра значеше за него двете години чиракуване, не, робуване при майстор Петко в Търново, жилавите пръчки на чорбаджията, вечното недоволство и навикванията на буля Петковица, непосилно тежките менци с вода, мъкнати по двайсет пъти на ден от реката до дома на майстора, кобилиците с праните черги, от които крехките рамене се огъваха до счупване… С време този спомен поизбледня. Както и подробностите около бягството от Търново. Най му помогна майсторът. Този, хаджи Васил Минков, не беше като чорбаджи Петко. Е, пак имаше работа — и в дюкяна, и в къщи да се помага, и стока да се разнася, но туй беше работа при човек, не при джелатин*. Тук и обноската беше друга, и храната, пък и времето бе разпределено по-другояче, та даваше на чирачето възможност да отдели по някой час за себе си, да поизлезе. Майсторът дори го поощряваше:\n[* __Джелат(ин)__ — палач.]\n— Излез, чоджум*, излез се поразходи, погледай реката. Да, да, погледай я. Но постарай се да видиш реката, а не водата. Водата, чоджум, ще изтече в морето и ще се загуби, докато реката е врата към широкия божи свят. Поразсъди даже върху туй, че в горния си край тя прекосява земята на немеца, а в долния мие краката на дядо Иван и ще разбереш, щото ти хортувам сега…\nВслуша се в думите му Райчо и постепенно той, чуждото на голямата вода балканджийче, се научи да гледа реката. Не да влезе в нея, опазил го бог — къде в старопланинската махала Райковци толкова вода, че да се научи да плува! — но да съзерцава напиращите й талази, да си спомня приказките за русалки и змейове, които обитават дълбините, и да дебне дали не ще се появят между диплите на вълните техните измамнокрасиви или пъклено-страшни образи, да си представя чуждите и безкрайно далечни страни, откъдето идва тази река и накъдето отива. Обикна ли я той? Приобщи ли се към нея? Не, тя продължаваше да буди необяснима боязън в душата му, стъписваше го с неудържимата си стихия, само че вече наред със страха той изпитваше и интерес, и уважение, и своеобразна привързаност, породена от опознаването. В тези именно дни му извадиха прякора хайаладжъ`.\nСледващата промяна на Райчовото отношение към Дунава дойде тогава, когато се разчу, че московският цар подхванал война със султана. По-точно — няколко месеца по-късно. В началото хаджи Йоан и другите приятели на чорбаджията му, които имаха привичка вечер да се отбият на чашка „бяла Рада“ в дюкяна, си шепнеха със светнали очи „Московецът минал Днестър… минал Прут… Серет…“, но тези имена нямаха съвършено никакво значение за малкия балканджия. Съвсем друго беше, когато веднъж, по никое време сутринта, хаджи Йоан нахлу в дюкяна и извика от вратата:\n— Днес черпнята е от мене, хаджи Василе. Снощи дядо Иван излязъл срещу Силистра и сега пои коня си в Дунава…\nТова беше вече нещо съвсем друго! Ами че нали Дунав минава, речи го, пред вратата на хаджи Васильовия дюкян? И Силистра ей къде е, на няколко часа път с кон!\nПък за дядо Иван да не говорим! Райчо бе закърмен и отгледан с почти религиозна любов и преклонение към дядо Иван. Колко вечери баща му, беднякът селянин от Райковци Никола Трифонов, бе събирал децата си край огнището и къде като приказка, къде като заклинание им бе разказвал за силата на Русия, за неизбродимостта на земята й и неизчислимостта на синовете й, за обичта й към България. И постепенно им бе втълпил, че „Русия“, „дядо Иван“ — това е равнозначно на надежда и упование в бъдното.\n— Наша кръв е дядо Иван — обичаше да казва бай Никола, — той ще ни отърве и от робия, и от сиромашия, и от неправда…\nНе само това — Никола Трифонов искрено вярваше, че дядо Иван не ще остави неоправено нито едно злощастие по българските земи. Кабзамалин*1 някакъв смъквал кожите от гърбовете на раята*2? — „Дядо Иван скоро ще му подири сметка…“ Черкези*3 бастисали християнско село и три дни се тъпкали с баници и пържени пилета? — „Няма да е задълго, дядо Иван ще им изкара пилетата и баниците през носа…“ Той стигаше дори до там, че смяташе дядо Иван способен да надвие и природните сили: „Градушка ли? Като дойде дядо Иван, той ще намира колай*4 да стоварва градушките по голите чуки и да опазва плодната земя българска…“\n[*1 __Кабзамал(ин)__ — бирник.]\n[*2 __Рая__ — немохамеданското население на султанска Турция; прен. — безправен, робски народ.]\n[*3 __Черкезин__ — човек от мохамеданско племе из Кавказ, част от което преди Освобождението било заселено по нашите земи и вършило големи издевателства над българското население.]\n[*4 __Колай__ — начин на постъпване; способ, леснина.]\nСега същият този вездесъщ дядо Иван, носителят на свободата, беше ей тук, отвъд реката — да извикаш по-силно и комай ще те чуе!\nОт този час насетне Райчо захвана да вижда в Дунава път на надеждата. Той пак седеше всяка привечер на „своя“ камък, но вече не мислеше за далечните страни и не се взираше за русалки и многоглави чудовища, а погледът му шареше само там, отсреща. Дошъл ли е насам дядо Иван? Заел ли е ниския бряг срещу Русчук? И какъв е той, солдатът на Русия, че го зоват „дядо“? Дали са всички беловласи като да речем този добър хаджи Йоан? Но ако са все стари като него, къде ще да е мощта им, която кара султана да трепери в цариградските си сараи?\nТакива и даже по-чудати мисли се тълпяха една връз друга в малката рошава главица на чирачето Райчо, докато седеше край брега на великата река и с нетърпение дебнеше да зърне на отвъдния бряг дядо Иван, носителя на Доброто…\nКолагасъ`*1 Халил бей*2, настанил се в задната широка стая на хаджи Васильовия дом, причиняваше много ядове на Райчо. Не че се държеше обидно или господарски, не. Напротив — когато през вечер, през две се отбиваше на „бяла Рада“ при чорбаджията, той се отнасяше снизходително, едва ли не приятелски към момчето, което сменяше чинийките с мезета или наливаше изстудена ракия в чашките. Гневеше го беят с неизменното си самочувствие и с непоклатимата си вяра, че, както беше изразът му, „този път ще сложим Московеца на колене“. Ако се слушаха неговите думи (а Райчо се позаслушваше в разговорите на възрастните, докато им прислужваше на трапезата), това, руското излизане на Дунава и даже преминаването на дядо Иван на отсамния бряг в Добруджа, беше нищо, не дори и временен успех, а само перчене и бабаитлък*3 на пехливанин*4, който още не е сплел ръце с противника си за първата схватка. Халил бей не скриваше руското напредване, от неговата уста научиха и за обсадата на Силистра, но всичко туй, изречено от него, придобиваше окраска на нещо незначително и мимолетно. „Оная отпреди двайсет и пет години*5 няма да се повтори, чорбаджи, сега е наш ред да бъдем отгоре“ — тези бяха любимите му думи. И предлагаше бас „на ока*6 кръв“, толкова сигурен се чувствуваше.\n[*1 __Колагасъ`__ — чин във войската и полицията между капитан и майор.]\n[*2 __Бей__ — титла за високи военни и граждански чинове; титла на малък феодален владетел или на крупен земевладелец.]\n[*3 __Бабаит(ин)__ — лице, което се представя за юнак, за храбър човек; __бабаитлък__ — представяне за юначество.]\n[*4 __Пехливан(ин)__ — борец; прен. герой.]\n[*5 Намекът е за Руско-турската война от 1828–29 г., за която вече знаем от разказа „Мальчишка из болгар“.]\n[*6 __Ока__ — мярка за тежина, равна на 1225 или 1282 грама.]\n— На ингилизите и френците ли се уповаваш, колагасъ` ефенди*, когато залагаш ока кръв? — предпазливо подпитваше хаджи Васил Минков.\n— Че френци и ингилизи ще ни бъдат полезни, туй е грехота да се отрича — отговаряше беят, но бързаше да допълни: — Важното е, че сега под нашия санджак-и шериф*1 е друг аскер*2, чорбаджи, не като оня отпреди четвърт век, който допусна московците на Дибич да слязат под Балкана.\n[*1 __Санджак-и шериф__ — свещеното знаме, за което мюсюлманското поверие твърди, че е останало още от Мохамед.]\n[*2 __Аскер__ — войска; войник.]\nМайсторът-терзия не възразяваше и дори благоразумно вдигаше чашка „за този аскер и за неговите славни забити*“, но после, когато Халил бей се оттеглеше в задната стая, ругаеше гласно:\n[* __Забит(ин)__ — офицер.]\n— Бошлаф* ви е прословутият аскер, боклук е той както и по-рано. Ама пусто, че сега зад гърба ви са ония. Да не бяха те, московският цар вече да си е пил кафето до брега на Босфора…\n[* __Бошлаф__ — празни приказки.]\n— Кои са тия френци и ингилизи, чорбаджи? — осмели се да го попита веднъж Райчо.\nДа беше този въпрос зададен на Никола Трифонов от колибите Райковци, той начаса щеше да ги представи като хилавци някакви, дето на дядо Иван и ноктите не могат да подрежат. Но хаджи Васил поклати загрижено глава и въздъхна:\n— Големи сили са те, чоджум. Думат пътници, стоварили са безчетна войска при Варна. Така те развързват ръцете на турчулята, та сам виждаш колко нещо се ниже всяка нощ откъм Шумен…\nБеше вярно. За русчуклии не беше тайна, че всяка нощ многобройни турски части, топове и каруци с джепане* усилено се придвижваха насам, но денем не се виждаха никакви — спотайваха се по разни скрити места.\n— Няма ли да ги срази дядо Иван? — зададе нов въпрос Райчо.\n— А, сигурно ще ги срази — неуверено каза чорбаджията. — Но няма да му е леко с тях на дядо Иван, хич няма да му е леко…\nСлед такива разговори Райчо пак лягаше с другите калфи и чираци на коравия одър в стаичката зад дюкяна, но за разлика от тях сънят дълго не идваше да прихлупи неговите клепки. Мяташе се той неспокойно, горест и грижа стискаха в костеливите си пръсти малкото му сърце на волен балканджия. Особено се измъчваше, когато горе, точно над главата му, Халил бей се веселеше със свои другари — нетърпими ставаха тогава за него и музиката на саза*1, и провлечените маанета*2, и звънът на чашите, и гордите и самоуверени думи на забитите, които един през друг изтъкваха личната си храброст, обещаваха да извършат какви ли не подвизи и взаимно се убеждаваха в близката победа над Московеца.\n[*1 __Саз__ — струнен инструмент, подобен на мандолина.]\n[*2 __Маане__ — провлечена мелодия с извивки.]\nВ такива нощи Райчо до късно не заспиваше, взираше се в мрака на стаичката, а между хилядите мисли, които се тълпяха в главата му, най-отчетливо изпъкваха два въпроса:\nДопустимо ли е да се окаже вярно, че османлиите, подкрепени от могъщите си съюзници, този път ще надвият Русия?\nКакво може да стори той, Райчо, за да подпомогне дядо Иван макар само с ей толкова, колкото крайчеца на кутрето, в битката му срещу враговете — неговите и на България?\nОбикновено Халил бей излизаше скоро след изгрев слънце и се прибираше чак вечерта, а понякога и късно през нощта. Този ден обаче той направи изключение — отби се за няколко минути до дюкяна по пладне, малко преди мюезините*1 да призоват правоверните за йойле намазъ`*2. Той поговори нещо с майстора и накрая, докато хаджи Васил кимаше в знак на съгласие, завърши високо:\n[*1 __Мюезин (муезин)__ — низш духовен чин; викач от минаре за молитва.]\n[*2 Ислямът изисква от мюсюлманите пет задължителни молитви на ден, за които ги призовават мюезините — викачи от минаретата. Втората от тях е йойле намазъ` — обедната молитва.]\n— Нали разбираш, чорбаджи. Аз мога да пратя войници, но ще бъде неудобно, когато ги срещат с такъв товар в ръцете…\n— Бъди рахат*, колагасъ` ефенди. Ей го Райчо — той завчас ще свърши работата.\n[* __Рахат__ — спокойствие, безгрижие; __рахатлък__ — състояние на рахат.]\nМомчето, което по същото време беше на другия край на дюкяна, долови името си и се заслуша. Беят поклати глава:\n— Не може да се справи Райчо, чорбаджи. Каса шампанско е това, не е шепа ашици.\nРайчо вече бе научил какво е това шампанско, беше го виждал в стаята на забитина — чуждестранно вино, което се пени от само себе си и тапите на което изскачат с гърмеж като от пищов и се удрят о тавана.\n— И за това нямай грижа, бей ефенди. Ще проводя и Станко. — Говореше за друго едно чираче. — Касата няма да се опре на тези двама юнаци.\nВ случката нямаше нищо необичайно — колко им беше на двете здрави момчета да пренесат касата от наредената по европейски гостилница на австриеца Хойдегер до дома на хаджи Васил Минков! — и тя положително нямаше да се запечати в паметта на момчето, ако не бяха нейните последици. По-точно — ако шампанското не бе развързало нечии езици.\nВечерта горе, у Халил бей, се събра много свят, все забити като него — може да имаше дузина. Изгърмяха много тапи, изпяха се двойно повече бабаитски песни, а между едните и другите се разнасяха шумни наздравици, които все говореха за скорошната победа на полумесеца над кръста. Особено ехтеше един сипкав глас, който начесто повтаряше:\n— Вдигнете чаши, ефендилер! Да пием за славните дни, които ни очакват. Защото само след седмица, на двайсет и пети юни, когато ще се стоварим изневиделица отсреща, така ще подпалим петите на Московеца, че няма да ги угаси с бяг до дивия си север, ами ще трябва да ги топи между ледовете, където са белите мечки…\nТази нощ сънят обори Райчо по-късно от друг път, във всеки случай след като пропяха първи петли. Наздравиците за близката победа, денят двадесет и пети, думите за изненадата и за неизбежния погром на руските солдати — всичко това бе опарило гърдите на малкия българин, не му позволяваше да заспи. Боже мой, такваз люта заплаха да тегне над главата на дядо Иван, пък той, безсилният, да не може да стори нищо, за да я предотврати!… Когато най-сетне умората го надви, той сънува кошмари — страдалци с обгорени пети, поле, залято цялото с кръв, турски аскерин някакъв, който го е притиснал под тежестта на тялото си, стиснал е с две ръце гърлото му и го души, души…\nСъщо и на другия ден Райчо се чувствуваше като болен, не можеше да събере мислите си. Беше неспособен да внимава, извърши няколко малки бели, на три пъти заслужи Първан, главният калфа, да го хлопва по главата с аршина*. Едва дочака слънцето да залее с жарава и пурпур Дунава и не отиде, а изтича до „своя“ камък. Глождеше го все същият въпрос, все същата мъка: ще остави ли той, потомъкът на изстрадали, но славни българи, тази река да почервенее не от залеза, а от кръвта на дядо Иван? Обръщаше се с него към себе си, после и към Дунава и колкото и да е странно, реката му даде отговор.\nТо стана, когато откъсна за миг поглед от отсрещния бряг и за пръв път забеляза долу, току-под краката си, няколко турчета, които си играеха на плиткото. Оставили дрешките си на камъните, те цамбуркаха из водата, гонеха се, надплуваха се, събаряха се и всичко това бе съпроводено от радостен глъч и врява. „Лесно им е! — помисли завистливо Райчо. — Нали са отраснали тук, на брега… — После се защити: — Ама я да ги опъна по пътеката към Мечи поляни, тогаз ще видим кой за какво го бива!“ След малко обаче една подробност привлече вниманието му — не за всички турчета от веселата тайфа* прилягаше да се каже, че са като риби във водата, имаше едно, комай беше най-дребничкото, което се държеше на повърхността с помощта на кратунки, вързани под мишниците, но пак не отстъпваше на другите и по лудуване, и по отдалечаване към по-дълбокото.\n[* __Тайфа__ — дружина, чета (най-често на безделници).]\nСякаш гръм трясна в нозете на бедния Райчо. Той се изправи, потърка очи. Не, нямаше грешка — турчето с кратунките не само се крепеше над водата, но като цапаше с ръце и крака, се движеше насам-натам почти наравно с останалите. Прошумя балканджийската кръв в жилите на момчето, устните му произнесоха гласно:\n— Това е! Дядо Иван ще научи навреме какво му гласят тука. Туй нищо и никакво османлийче не се плаши да плува с кратунки, че аз ли ще се уплаша, дето съм от майка балканджийка роден и мляко от самодивски гърди засукал*!…\n[* Последните думи — автентични. Заимствувани са от спомените на Райчо Николов, написани пет години след разказваните тук събития.]\nПосле обаче пак го връхлетя споменът за разните духове и чудовища, които дебнат от дълбините. Усети внезапен студ да сковава пръстите му, после тръпка някаква премина по коленете. Ужасът от предишните месеци отново протегна ръце към сърцето му. Райчо се поколеба — нали в края на краищата беше достатъчно да си каже нещо като „Е, не е лъжица като за моята детска уста“, за да се почувствува оправдан пред самия себе си. Но той намери сили да тръсне рошава глава и не да изрече, а почти да изкрещи, сякаш в желание да надмогне слабостта си:\n— Не, не и не!… Ако ще и да умра, ще бъде!… Още тази нощ!…\nКогато се увери, че всички са заспали, Райчо полека се измъкна изпод общата черга, която им служеше за завивка, слезе от одъра и пипнешком събра дрешките си, но тъкмо да открехне вратата и някой сънливо каза до него:\n— Почакай, ще дойда и аз.\nРайчо разпозна гласа на Станко. Той трескаво размисля една дълга секунда, после реши — изчака двамата с приятелчето му да са извън одаята*, безшумно затвори вратата зад гърба си и едва тогава отговори:\n[* __Одая__ — стая.]\n— Не отивам там, където ти мислиш.\n— Ами къде?\n— Да се къпя.\n— На реката? — ококори очи Станко.\n— На реката.\n— Че баш сега ли бе, Райчо?\n— Който е юнак, сега се къпе. По видело и баба знае. Ако искаш — хайде с мене!\nПокани го, понеже го имаше за плашлив. Но за негова изненада Станко прие. И не след дълго двете момчета бяха до брега.\n— Аз съм дотук — рече Станко, когато стъпиха на крайречните камъни. — Сеира* ти само да погледам ми се…\n— Шшшшт! — прекъсна го Райчо. — Какво си се развикал? Да не искаш да събереш тук аскера и цялата глутница конашки заптиета*?\n[* __Заптие__ — стражар: заптисвам — арестувам.]\n— Ама защо се сърдиш бе, Райчо? Ние да не вършим нещо забранено и тайно?\nБез да му отговори, другият вече бе свалил дрешките си и ги скупчваше върху един изхвърлен от реката дънер.\n— Аз ще вляза — каза после. Зъбите му тракаха — не се разбираше дали от страх или от студ. — Ти ме почакай. Пък ако се забавя, прибери ми нещата и се върни при другите.\n— Че къде ще се забавиш? Нали само…\n— Стига си приказвал! — за втори път го сряза Райчо, докато обрамчваше вързаните една за друга кратунки. — „Защо“, „къде“, „кога“ — аман от твоите питаници! — Той пристъпи към водата. — И ако не ме видиш на сутринта да се надигам от одъра, прави се на паднал от небето, туй го имай от мене. С тези думи той нагази в реката. Чуха се няколко плясъка, после всичко се умълча. Самотата сключи пръстен около Станко, уплаши го. Той не чака много-много, а като събра дрешките на приятелчето си, побърза към къщата на хаджи Васил Минков.\nНе криеше пред себе си, че изпитваше луд, безпаметен страх. Да не беше Станко, той положително щеше да си запее някаква песенчица, както правеше някога в Райковци, когато минаваше през тъмното. Но сега го досрамя — нали сам бе рекъл, че който е юнак… Нагази до глезените и спря; поиска му се да каже някаква молитва, ала главата му сякаш бе празна и куха като кратунките и нито едно свято слово не му дойде на ум. Прекръсти се набърже и стиснал зъби, направи още крачка-две напред в мастиленочерната река. Там стъпи на някакъв хлъзгав камък и внезапно се катурна във водата. Кратунките веднага издърпаха главата му на повърхността, а ръцете и краката му, без да ги направлява, зашляпаха безредно. Тогава усети, че се придвижва, че брегът остава все по-далеч от него и му се прииска да изкрещи от радост: виждате ли, хора, той нивга не е опитвал, до вчера даже не е допущал, че някога ще се впусне по бездънна вода, пък сега плува, плува!…\nРайчо преглътна вика си. И вместо това се постара с равномерни тласъци на краката и загребвания на ръцете да усвои малко по-добре плуването. Сполучи ли или не, това не пролича твърде, пък и много скоро му се наложи и друго усилие — да се справя с поделото го течение и с вълничките, които упорствуваха да пълнят устата му с вода. Когато най-сетне реши, че е посвикнал с реката, той се извърна и погледна назад. Пусто да опустее това обръщане — то върна предишния Райчов страх. Брегът изобщо не се виждаше, мяркаше се само някаква светлинка, но и тя бе толкова далече, че да я назовеш накрай света, надали ще сбъркаш. За пръв път Райчо осъзна как е сам, безнадеждно сам сред една враждебна стихия и тази мисъл вледени душата му. Крайниците също вече отказваха да се движат — нямаше я волята, която им заповядваше досега. И момчето се залюшка безпомощно, увиснало на кратунките си и подхванато от ускорения бяг на реката.\nНе щеш ли, точно тогава дойде и друго премеждие — нещо гъвкаво и рехаво се отърка о гърба на Райчо. Той не се удържа и изпищя от уплаха. Горкото момче — то никога нямаше да узнае, че това е било само купчина сено, кой знае откъде подхванато и понесено от реката. За него беше от сигурно по-сигурно — докоснала го бе разпуснатата коса на някоя русалка, от онези, които, ако не привлекат плувеца към дъното с измамния си чар, оплитат го в косите си и тъй го повличат надолу. Представата за тази обитателка на дълбините го извади от вцепенението му. С дива ярост зашляпа по повърхността, изскубна се от прегръдката на зловещата коса, но не спря, а продължи нататък. Когато се задъха, понамали усилието, но вече не си позволяваше нито да спре, нито да извърне поглед. Напред, напред, Райчо повтаряше си трескаво. — Напред, плувай нататък, където те чака дядо Иван!…\nУви, изпитанията не бяха свършили. Новото премеждие дойде, когато изтокът вече бавно-бавно посребряваше. И когато се бе очертал и заве`тният бряг отсреща и неговият изглед бе поокуражил малкия плувец. В главата на Райчо започнаха да се въртят въпроси за това как ли ще се срещне с дядо Иван и дали ще си разберат думите с него, когато…\nМомчето погледна наляво и в един миг дъхът му спря — точно към него се носеше един воден змей, разтворил отдалече гигантската си паст. Не бързаше; просто приближаваше със спокойствието на онзи, който е сигурен, че жертвата няма да му се изплъзне. Какво да стори Райчо, боже мой? Как да се противопостави на тази сила, изплувала не от дълбините, а от самия пъкъл? Ако всичко това ставаше в приказка, а не наяве, Райчо навярно щеше да извърне лице към опасността, да посрещне в открит бой чудовището и с голи ръце да разчекне зейналата му уста. Сега обаче не се случи нищо подобно. Уплашен до несвяст, той отново призова всичките си сили и побягна настрана от приближаващата заплаха. И слава богу — изплъзна се. Чудовището мина някъде зад голите му пети и продължи надолу по течението. Райчо хвърли един мигновен поглед подир него. Видя не клон, а цяло разперено дърво със свежа зеленина по него, което се влачеше по повърхността със стеблото назад, ала тази гледка не го излъга — още от разказите на майка си знаеше, че чудовищата могат да се превръщат по своя воля в какво ли не.\nНакрая дойде и умората. Тя натежа в ръцете му, притисна гърдите, задъха го, завъртя червени кръгове пред очите му. Райчо продължи — онзи, който бе мъкнал по търновските баири мокрите черги на буля Петковица, не можеше да преклони глава пред това усилие.\nПо едно време усети, че течението не го влече вече с предишната сила. Понадигна глава и що да види — брегът, жадуваният бряг беше на не повече от един хвърлей пред него! И даже нещо повече — там, между онези шубраци, се възправяше някакъв мъж с пушка през рамо и му махаше с ръка.\n— Идвам, идва-а-ам, дядо Иване!… — развика се момчето. — Идв-а-ам!…\nИ заедно с думите изстиска от себе си всичко, което още можеше да се превърне в движение.\nМах… Втори… Трети… Още един мах…\nПосле изведнъж всичко пред него плувна в някаква странна розова мъгла…\nПърво се свести тялото му, пък доста по-късно и разумът. В началото той усети блажена топлина да се разлива по снагата и крайниците му, после долови движенията на една корава длан, която с безкрайна нежност го разтриваше с някаква сгряваща течност. Райчо бавно отвори очи. Намираше се под платнения купол на една шатра, а онзи, който с такава благост се грижеше за него, беше един огромен мъж, същински великан; имаше изпъчена, твърда гръд, чаталеста брада и неизмерима ласка в светлите очи. Момчето разбра — беше при руски солдат, при легендарния дядо Иван!… Усмихна се щастливо. После обаче си спомни всичко и подскочи:\n— Чичко, аз трябва…\n— Не говори, не говори, малышка — притисна го пак към одеялото другият. Странно: приказваше уж на друг език, пък Райчо му разбираше всяка дума! — Не говори! Сперва душу собрать надо…*\n[* „Мълчи, мълчи, дете. Мълчи! Трябва първо да си събереш душата…“ (рус.).]\n— Но аз нося важна вест за най-големия началник!…\n— Начальство, батенька, потерпит пока выпьем по стаканчику чая.*\n[* „Началството, любезни, ще потърпи докато изпием по чаша чай“ (рус.).]\nКолко отдавна Райчо не беше срещал подобна нежност! Порови в спомените си и те го отнесоха назад, преди повече от четири години в Райковци — във времето, когато майка му беше още жива…\n— Кой си ти? — попита по едно време.\nВеликанът, зает да запарва чай, извърна глава към него и предишната ласка отново разцъфтя върху лицето му. Кой знае защо, въпросът го развесели.\n— Для тебя — дядя Иван — каза. — А по-иному рядовой Иванов Иван Андреич*.\n[* „За тебе — чичо Иван. А иначе редник Иванов Иван Андреич“ (рус.).]\nМомчето изобщо не чу последните дълги имена и титли. Като разбра по своему думата „дядо“* то си мислеше щастливо: „Това е, знаех си аз — стигна ли до брега и ще попадна в ръцете на дядо Иван. — После, сгряно от дебелото, одеало и добротата на русина, се запита лениво: — Но защо е дядо, щом няма нито един бял косъм?“\n[* Дядя — чичо, вуйчо (рус.).]\nВойникът го облече в един шинел, малко грубоват, но топъл и толкова дълъг, че Райчо трябваше да повдига краищата му, за да не се препъва в тях. Пиха и чай и сетне…\nСетне се завъртя такава вихрушка, че в последвалите дни момчето напразно се мъчеше да внесе някакъв ред в спомените си. Разпитваха го цял ред началници, малки и големи, млади и по-възрастни, голобради и белокоси, а веднага след като се наобядва с войниците (за това се погрижи приятелят му дядя Иван) с него разговаря и още един чичко, възпълен, с червени бузи и добре разресани ситнокъдрави бакенбарди, към когото всички се отнасяха с особено почитание. Райчо се стараеше на всеки да даде колкото се може по-точен отговор, пък за което не му беше известно, простичко казваше „Това не знам“. Но затова пък държеше всекиму да каже колкото е възможно по-сериозно: „В нощта срещу двадесет и пети ще ви изненадат…“\nРайчо се надяваше, че тази въртележка ще свърши със срещата с големия началник, но се излъга. След като разговаря с него, чичкото с бакенбардите повика няколко офицери и докато те стояха изпънати като струни пред него, им занарежда заповед след заповед. Момчето го слушаше, но не разбираше нищичко — какво можеше да проумее то, селянчето от Балкана, от думи като „дивизия“, „ескадрони“, „батареи“, „фланкиране“, „позиция“… А като свърши с разпорежданията си, началникът се обърна пак към него с помощта на преводача, който бе участвувал в разговора:\n— Знам, че си уморен до смърт, момко. Но от името на руската войска те моля да положиш още едно усилие. Налага се двамата с тебе да направим малка разходка…\nКачиха се на един кабриолет с меки яйове, седнаха един до друг и кочияшът шибна конете. Райчо никога не бе допущал, че е възможно на едно място да се събере толкова много войска. Те минаваха покрай пешаци с дълги пушки на рамо, сторваха им път ездачи със саби до коленете и с дълги изострени пръти в ръце, изпреварваха върволици от топове и каруци, натоварени със зелени сандъци… И навсякъде солдатите спираха и отдаваха чест на началника, а после облещваха очи, когато виждаха до него на седалката едно тъмнооко момче, черната коса на което упорствуваше да стърчи във всички посоки, облечено посред лято в дълъг войнишки шинел, изпод който се подаваше голото му тяло…\nНе пътуваха кой знае колко дълго и пристигнаха в един град. Кабриолетът скоро сп\nСлучки от ранните години на Хаджи Димитър - Уреждане на една стара сметка


Детските дрехи помагат на децата да се развиват | Подаръци за рожден ден и други празници\nHome » Дрехи » Детските дрехи помагат на децата да се развиват\nДетските дрехи помагат на децата да се развиват\nДетската мода се развива самостоятелно доста късно – в края на 19 в. Дотогава са смятали, че децата трябва да са умалени копия на възрастните, но с развитието на психологията, медицината и хуманитарните науки, общественото мнение се променя и вече на децата започва да се гледа като на личности в процес на развитие.\nПоради тази причина е важно да осигурим колкото се може по-естествено протичащо детство на малчуганите. С това могат да ни помогнат и неща, за които не сме си давали сметка като детските дрехи онлайн от e-kids Екипът на магазина се е посветил на предлагането и дистрибуцията на детски дрехи с високо качество и ниски цени, а главната цел е да видят родители и деца щастливи. А детската мода е подчинена основно на универсалния език на цветовете, които имат огромно значение за децата, които приемат света главно чрез сетивата си.\nЖълт: Хармонизира детето и предизвиква у него радостни чувства, като същевременно стимулира послушанието и съсредоточеността му.\nЖълтото е важен цвят за визуалното развитие на пеленачето, а на по-късен етап – и за стимулирането на мисловната дейност.\nОранжев: Влияе върху укрепване на имунитета. Светлите нюанси на оранжево имат лек затоплящ ефект\nСин: Дълбочина, спокойствие, чистота, доверие и мъдрост. Влияе успокояващо на нервната система на детето и спомага за добър сън през нощта\nЗелен: Свързва се със здраве, спокойствие, свежест. Цвят, който помага за засилване на самочувствието и разпалване на надеждата.\nРозовото е символ на женствеността, емоционалността, родителската загриженост и оцеляването. Този цвят носи мощен емоционален заряд.\nЗемни тонове: Бежово, кафяво и сиво са някои земните тонове. Това са идеалните цветове за хиперактивни и изпълнени с енергия деца. Те дават спокойствие, топлина и комфорт.\nАко казаното по-горе за цветовете ви е било интересно, може да ви бъде и полезно, когато се окажете пред необходимостта да обновите детския гардероб. Цветовете са неизменна част от детството и помагат на децата да се развиват и е добре да присъства широка цветова гама в детския гардероб. А пазаруването на детски дрехи, вече е като детска игра благодарение на e-kids.\n09.05.2017 podaraci.ws Дрехи детски дрехи\n«Помага ли за отслабване чистото кокосово олио?\nКакви са полезните свойства на рициновото масло и каква е неговата цена?»


Меркел "заключва" Германия до Великден? - Новините днес\nReading Now Меркел „заключва“ Германия до Великден?\nГерманският канцлер Ангела Меркел каза на заседание на работната група на нейната партия, че “заключването” в Германия е в сила и трябва да продължи още осем до десет седмици, почти до Великден, който тази година е на 4 април, пише вестник “Билд”, цитиран от БГНЕС.\nЗаглавието на публикацията е „Шокиращо съобщение от канцлера“. Меркел предупреждава за огромния брой случаи на новия щам на коронавирус, който се появи за първи път във Великобритания.


"По-добре е да раждате преди 35-годишна възраст, ако се страхувате, ще направим упойка." Акушер-гинеколог за здравето на жените - Проблеми September\nКога е най-доброто време да имате първо дете\nЕкспертите смятат, че е възможно да станете майка на здраво бебе както в млада възраст, така и в зряла възраст. Основното е да знаете какви клопки можете да срещнете по пътя си и да се опитате да ги заобиколите. Съвременниците не бързат да стават майки. 18-20-годишните родилки представляват не повече от 10% от всички раждания. Вчерашните ученички с право вярват, че първо - професия и уреден личен живот, а чак след това - памперси и долни ризи. Но животът понякога поставя свои акценти.\n"Неочаквана радост" (18 - време на цъфтеж)\nАргументи за ". Повечето момичета узряват на възраст 13-14 години, а на 18 години репродуктивната им система е напълно работеща. Адаптирането към бременността на тази възраст е лесно: тялото не е имало време да придобие хронични рани. Освен това на 20-годишна възраст е лесно да се комбинира бременността с провеждането на сеанса..\nПовече от 80% от бременностите при 18-20-годишните майки са непланирани и момичетата не са имали време да преминат медицински прегледи преди зачеването, включително за инфекции. Заключение: не отлагайте посещението си на лекар!\nВ млада възраст се наблюдава хормонален дисбаланс. Поради липсата на основния хормон на бременността, прогестерон, има проблеми с образуването на плацентата. Кръвните тестове за хормони ще ви позволят да идентифицирате и коригирате отклоненията навреме.\nТялото на младите майки все още се развива и не всички параметри имат време да "нараснат" до нормата до 18-годишна възраст. Анатомично тесен таз се диагностицира при 10-15% от младите майки. В някои случаи има незрялост на мускулния слой на матката (хипоплазия), което е причина за спонтанен аборт. Рискът обаче може да бъде сведен до минимум, като се следват препоръките на Вашия лекар..\nКъм 18-годишна възраст момичетата все още не са достигнали психологическо съзряване. А бременността за мнозина е стресираща. Подкрепата на близките е безценна тук.\nПерфектна бременност (25 - все още напред)\nАргументи за ". Ползите от зачеването преди 30-годишна възраст са очевидни. Първо, до 20-25-годишна възраст тялото на жената е най-добре подготвено за такава задача като раждането и раждането на бебе. Всички системи функционират с пълен капацитет и могат да осигурят възможно най-добрата доставка на плода. На второ място, свързаните с възрастта заболявания, които могат да усложнят хода на бременността и раждането, все още не са се декларирали. Но възрастовата криза отмина.\nМладите родители са готови за ролята на отговорни майки и бащи, много умишлено планират бременност за този период. В същото време младежта не е склонна да драматизира проблемите, което означава, че е по-лесно да се справя с тях. И накрая, важно е също така, че до 25-годишна възраст много жени постигат, ако не материална независимост, то поне материална стабилност и могат да си позволят малък „таймаут“ в кариерата.\nЗрело решение (35 - отгоре)\nАргументи за ". Според лекарите зрелите майки са по-отговорни. След като са взели решение да раждат бебе, те се подлагат на щателен преглед, коригират храненето си, следят теглото си, състоянието на мускулната система и се консултират с генетик. Всички тези мерки помагат първоначално да се намали рискът от усложнения. В допълнение, днешните 35-годишни жени често са енергични като 25-годишните, имат добро здраве и добре тренирано тяло. И след раждането на бебето, много възрастни майки стават още по-хубави..\nИ това не е изненадващо, тъй като в тялото на бременна жена се произвежда голямо количество женски хормони, които имат благоприятен ефект върху външния вид. И накрая, една жена след 30 години, като правило, достига определени висоти в кариерата, което означава, че тя може да се посвети на бебето повече време, отколкото „стартираща” майка. Между другото, митът, че по-късно децата са по-талантливи, се основава на факта, че възрастните майки обръщат повече внимание на децата си, като по този начин създават по-добри условия за развитието на техния ум и талант..\nКолкото по-близо до 40-годишна възраст, толкова повече свързани с възрастта промени се натрупват в тялото и толкова по-трудно е една жена да издържи бременност. „Късните“ майки са по-склонни да развият диабет, хипертония, токсикоза, проблеми с плацентата и раждат по-често с помощта на цезарово сечение. Но „по-често“ не означава всичко. Ако бъдещата майка води активен начин на живот, следва съветите на лекар, тогава е вероятно тя самата да се справи с такава отговорна мисия като раждането на дете..\nВъзрастна майка също понася стрес и стрес малко по-трудно, така че тези, които са свикнали да работят 25 часа, ще трябва спешно да преразгледат ежедневието и да се научат как да си почиват напълно!\nВсяка бъдеща майка подсъзнателно се страхува от вродени дефекти на бебето си и, уви, с възрастта на родителите рискът от раждане с хромозомни аномалии се увеличава. Това се дължи на различни и не напълно разбрани причини, включително стареенето на зародишните клетки и времето, когато различни патогенни фактори въздействат върху тялото, увеличавайки се с възрастта. Съвременните диагностични методи обаче позволяват да се идентифицират генетичните нарушения навреме и може би възрастните майки ще бъдат успокоени от факта, че 97% от жените, които се подлагат на пренатални прегледи, получават потвърждение, че вероятността да имат пълноценно дете е същата като тази на по-младите жени..\nОт съществено значение за бъдещите майки и бащи е въпросът за определяне на оптималното време за увеличаване на семейството; за съжаление, голям брой абсурдни, но изключително упорити митове са свързани с тази точка за планиране на бременността.\nРадете на 25\nТози мит почти звучи като лозунг. Въпреки пълната липса на научна основа, това е най-често срещаното погрешно схващане за оптималната възрастова възраст. Историята на появата на този мит датира от средата на миналия век, когато в съветското акушерство жените раждат първото си дете след 30 години (а не след 25, както казват авторите на мита!), Са били наричани „старородени“. Терминът звучи, честно казано, нелицеприятно: каква жена и освен бъдеща майка би искала да бъде наричана стара! В дните на нашите баби те се ожениха и родиха първото си дете много по-рано от сега - средно на възраст между 20 и 25 години. На този фон жените, които раждат първото си дете след 30 години, неволно се открояват от общия брой пациенти и привличат повече внимание на лекарите..\nВ съветското акушерство наистина се смяташе, че оптималният период от гледна точка на здравето на жената за планиране на първата бременност е от 18 до 25 години. Логиката на това мнение се свежда до факта, че на тази възраст в повечето случаи има по-малко хронични заболявания, а хормоналният фон, от който, разбира се, зависи ходът на бременността и раждането, е в най-благоприятно състояние. Очевидно е обаче, че в числото 25 няма магия: няма нарушения или кардинални промени в сексуалната сфера на жената на тази възраст..\nНапълно възможно е да издържите и безопасно да родите дете на 25 и 30 години, а дори и много по-късно - за това е важно да се грижите за здравето си, да водите правилен начин на живот и да не пренебрегвате медицинските прегледи и препоръките на лекарите. Днес лекарите са принудени да обясняват на своите пациенти, които се притесняват, че "не са имали време" да раждат преди 25-годишна възраст: след тази възраст не са настъпили фундаментални промени в телата им, те все още са млади, здрави и способни да раждат здрави деца. Затова не се стремете да изпреварвате тази дата на всяка цена - има много по-важни критерии, които трябва да имате предвид при планирането на бременност.!\nТази заблуда като цяло е сходна с предишната, но е по-радикална - авторите на мита са убедени, че е необходимо да се ражда в юношеството, тъй като много млада и здрава майка определено не може да има проблеми с бременността и раждането. Всъщност това съвсем не е така: твърде ранната бременност (преди 18-годишна възраст) е изпълнена с не по-малко, а понякога дори и повече опасности от „възрастта“. Причините за това са много: това не е добре установен хормонален фон на младо момиче, а нервната система, която не е достатъчно зряла, за да регулира такива сложни процеси като раждане и раждане на дете, и твърде активен метаболизъм, и непълно формиране на тялото като цяло.\nПървата менструация се появява средно от 12 до 15 години, но тази трансформация на момиче в момиче изобщо не означава, че тя вече е готова за майчинство. Всъщност на тази възраст едно момиче е тийнейджър, в чието тяло постепенно настъпват промените, свързани с израстването. Както знаете, промяната е най-малко успешното време за тестване и бременността в пубертета, за съжаление, не е изключение от това правило. Според статистиката най-голям брой усложнения се регистрират по време на бременност, настъпила на възраст 16-17 години. Основният процент пада върху заплахата от прекъсване на бременността; това се дължи на недостатъчното производство на млада възраст на прогестерон - основният хормон, необходим за носене на бременност. В млада възраст бременността е много по-вероятно да завърши с преждевременно раждане (до 37 седмици). Това се дължи на патологично високия тонус на матката поради незрялостта на нервната система и хормоналния фон на "еднородната".\nСтресът, свързан с настъпването на бременността, е по-труден и за други органи и системи на твърде млада майка: ранната бременност често се усложнява от гестоза и хепатоза - токсикоза с нарушена бъбречна и чернодробна функция. В началото на бременността е регистриран най-голям брой фетални недохранвания. Този термин се отнася до недостатъчното тегло на новороденото (по-малко от 2500 g) поради нарушен плацентарен кръвен поток по време на бременност. Причината за недостатъчното кръвоснабдяване на плода отново е свързана с прекомерно натоварване на сърдечно-съдовата система за млада възраст и съществена роля за това играят високите метаболитни разходи за продължаването на растежа на собственото тяло на майката. Така че не трябва да бързате твърде много с планирането на бременност - всичко трябва да е навреме!\nСмятало се е, че бременността след 30 винаги протича с усложнения. Това широко разпространено мнение всъщност също е заблуда - няма пряка връзка между възрастта на бъдещата майка и хода на бременността. Не може да се отрече, че с възрастта рискът от развитие на безплодие, генетични нарушения по време на зачеването и образуването на хронични заболявания при майката се увеличава. Всички тези фактори могат да повлияят неблагоприятно на хода на бременността и развитието на плода. Необходимо е обаче ясно да се разбере, че такива патологии на бременността са свързани не толкова с възрастта, колкото със здравословното състояние на бъдещата майка..\nПонастоящем в мегаполисите се наблюдава значително увеличение на възрастта на примипарите: средната възраст на жената, която ражда първото си дете, се е преместила на 28–33 години. Това се дължи на промени в социалния начин на живот, които не могат да не повлияят на биологичната възраст на израстване на жената. Съвременните млади момичета учат по-дълго, по-късно влизат в независим живот, изграждат кариера и се женят от майките и бабите си. Намаляването на физическата активност на фона на повишаване на комфорта на живот донесе неочаквани резултати във физиологията на съвременната жена: заедно с увеличаването на продължителността на живота до 21 век, възрастта на жената, която ражда първото си дете, се е променила драстично. В същото време процентът на усложненията в хода на бременността не се е увеличил в сравнение със статистиката от преди 20-30 години, когато първото раждане е било по-често на възраст 20-25 години. Към днешна дата резултатите от клинични и статистически изследвания в областта на демографията показват, че успешният ход и резултатът от бременността зависят от здравословното състояние и начина на живот на бъдещите родители, нивото на медицинска помощ и околната среда. Възрастта на паспорта по този въпрос е на последното място.\nРаждане: втори план\nПърво кариера, след това дете. Това твърдение е, така да се каже, обратната страна на монетата - следствие от промените в обществения ред на живота и ролята на съвременните жени в него. Днес много момичета, които искат да изграждат собствена кариера, не бързат да променят статуса на успешна бизнес жена на статут на бъдеща майка, вярвайки, че този въпрос може да бъде отнесен на заден план. Най-честото оправдание за подобна позиция е погледът към Западна Европа и Америка, където победата на кариеризма над майчинството се е случила през 70-те години на миналия век. "Вижте, на Запад всички раждат след 40 години и нищо!" - казват привържениците на тази идея... и много грешат. Ако говорим за възможността за бременност и раждане по принцип, тогава, разбира се, при сегашното ниво на развитие на репродуктивната медицина това е осъществимо на 40, 45 и дори понякога на 50 години. Но ако разгледате подробностите, например, за да оцените способността на един възрастен организъм да понася стреса, свързан с хода на бременността и раждането, намаляване на скоростта на метаболизма, изчезване на хормонални нива, картината ще престане да изглежда толкова розова. Особено, ако се замислите какви морални и физически разходи понякога струват много години усилено изграждане на успешна кариера - подобни стресове, които са неразривно свързани с живота на успешната жена, не могат да не повлияят на здравето и този фактор е толкова важен за възможността за успешно майчинство. Затова не отлагайте дълго време важните въпроси за раждането на деца - за да не станат най-трудните!\nОсновното в семейното планиране е материалното благосъстояние. Мнозина вярват, че най-важното при планирането на бременността е материалното благосъстояние: отделен апартамент, добра заплата и т.н. Разбира се, увеличаването на семейството е неразривно свързано с увеличаването на разходите, така че на пръв поглед позицията „първо богатство - после дете“ може да изглежда съвсем логична и оправдана. Бъдещите родители ще трябва да инвестират в създаване на детска стая, закупуване на зестра за бебе: дрехи, мебели, колички и т.н..\nГрижейки се за здравето на нероденото дете, много мъже и жени мислят за допълнителни разходи за медицински грижи - сключване на договор за управление на бременността, раждането и наблюдението на новороденото, а това също изисква значителни финансови инвестиции. Има и такива мислещи родители, които още преди раждането на дете планират разходите за по-нататъшното му образование в групи за ранно развитие, училище и дори университет. Можете да стигнете дори по-далеч по този въпрос: например планиране на бременност само след като сте натрупали пари за допълнително образование, престижен стаж, първата си кола, апартамент, сватба на вашето дете...\nЕдинственият проблем е, че повечето потенциални майки и бащи ще трябва да отделят много години, енергия и най-важното здраве за всички тези финансови проекти. Но здравето на бъдещите родители е основната и най-важна „зестра“ за дете, гаранция за успешна бременност и раждането на здраво бебе. И както знаете, здравето не може да се купи за никакви пари!\nХодът на бременността зависи от сезона на зачеването. Много често срещана псевдонаучна версия за планиране на бременността. Причините за "сезонния" подход към този важен въпрос са обяснени по различен начин: от наличието на пресни зеленчуци и плодове, температурата на въздуха и броя на слънчевите дни до влиянието на знаците на зодиака и лунния календар. Някои автори подчертават важността на сезона (или месеца, или десетилетието) на зачеването, докато други подчертават важността на избора на подходящия момент за раждането на дете. Доста трудно е разумно да се докаже (или оспори) влиянието на хороскопа и лунния календар върху планирането на бременността, но що се отнася до прякото влияние на сезонността върху хода на бременността и развитието на плода от здравна гледна точка... Разбира се, слънчевите лъчи, топлият въздух и пресни витамини от естествени зеленчуци и плодове. Но в края на краищата бременността продължава 9 месеца или 3 сезона - следователно, независимо от сезона на зачеването, слънцето и витамините ще бъдат достатъчни за всички!\nТвърде късно е да се роди след 40 години. Най-честото обяснение на тази идея е, че бременността и раждането са значителна тежест за тялото на жената и след 40 години рискът от развитие на сериозни заболявания се увеличава. Тоест раждането след 40 години е опасно за самата бъдеща майка. Друга причина за такова категорично твърдение е повишеният риск от фетални генетични нарушения (на първо място, синдром на Даун - наличието на допълнителна 21-ва хромозома в плода) при бременни жени "на възраст". Това обяснение се основава на страх за здравето на детето..\nИ накрая, има още един сложен страх при планирането на бременността след 40 години - увеличаване на риска от развитие на усложнения на бременността и раждането. Трудно е да се спори с всички горепосочени аргументи - всички те са в една или друга степен разумни..\nВсъщност с възрастта се увеличават рисковете от всякакви усложнения, свързани с допълнителни натоварвания върху тялото на жената. Това обаче изобщо не означава, че бременността след 40 години със сигурност ще бъде сложна, благосъстоянието на жената определено ще се влоши и детето няма да може да се роди здраво. Напомняйки на жена на нейната възраст и съветвайки да не отлага майчинството за по-късно, лекарите посочват оптималното време за планиране на бременността, но това не означава, че след този период въпросът за раждането трябва да бъде затворен.\nМедицината познава стотици и хиляди случаи на благоприятно протичане на бременността, успешно раждане и раждане на здрави деца от родители, чиято възраст значително надвишава фаталната оценка „40“. Разбира се, когато планирате бременност във възрастта на Балзак, трябва да бъдете внимателно изследвани и трезво да преценявате здравето си - както всъщност на всяка друга възраст. Погрешно е да се твърди, че е късно да се роди след 40 години - ние не говорим за непосредствената заплаха от развитие на патология при бъдещата майка и при плода, а само за увеличаване на рисковете.\nОт Rebenok.online · Публикувано на 10.04.2017 · Актуализирано на 14.02.2019\nЖеланието да стане майка е естествено за всяка жена. Но във всеки от тях се среща на различни възрастови етапи. Има много спорове относно най-добрата възраст за първа бременност. В крайна сметка всеки сам си прави изводите..\nПлодовитост на жената\nОще при раждането всеки представител на нежния пол има определено количество яйца. Той няма способност за попълване. В юношеството започва да се формира менструалният цикъл. Тези промени се характеризират с пристигането на първата менструация, те се наричат менархе..\nМенструацията е процес на откъсване на слоевете на ендометриума, неоплодената яйцеклетка и кръв. Това е последният етап от предишния цикъл и началото на следващия. Менструацията се предшества от процеса на овулация, благодарение на който жената има възможност да забременее.\nЯйцеклетката узрява във фоликуларната фаза на цикъла. По време на овулацията тя е готова да забременее. Ако бременността не настъпи, женската репродуктивна клетка напуска тялото заедно с менструацията. С времето предлагането на яйца намалява. Следователно вероятността за зачеване намалява. Следователно в млада възраст шансовете за успешна бременност са по-големи..\nВ зряла възраст плодовитостта спада значително. Много жени, знаейки това, спират да използват защита. Резултатът е неочаквана бременност. Въпреки факта, че способността за зачеване с възрастта е по-ниска, тя все още е налице.\nНай-добрата възраст за първа бременност е противоречива. Мненията на експертите се различават по този въпрос. В гинекологията е общоприето, че оптималната възраст е в диапазона от 20 до 25 години.\nНа Запад границите по тази тема са размити. Там се смята, че жената трябва да се развива изцяло като личност. Това предполага успех в кариерата, материална стабилност и зрял поглед върху семейните отношения. В този случай от голямо значение са следните фактори:\nЗдравен статус на жената.\nКогато възникнат определени заболявания, лекарите препоръчват да забременеете възможно най-скоро. Това се дължи на факта, че всяко отклонение има тенденция да напредва. Едно от тези заболявания е поликистозната болест. Развитието му се характеризира с нарушение на менструалния цикъл..\nМенструациите след известно време могат да станат оскъдни и болезнени. Овулацията се появява все по-рядко и след това напълно изчезва. Липсата на лечение може да доведе до абсолютно безплодие. Изненадващо, основният начин да се отървете от болестта е зачеването..\nВсяка жена има конкретни причини за планиране на бременност след 30-годишна възраст. Това решение може да бъде повлияно от желанието да дадете на детето си най-доброто. Може да отнеме много време, за да купите дом, да си намерите добра работа и да изградите отношения. От психологическа гледна точка едва след 30 години има пълно осъзнаване на отговорността за живота на друг човек.\nИма предимства и недостатъци при късната бременност. Основните отрицателни характеристики включват:\nИма голяма разлика във възрастта между майка и дете. Тя може да попречи на развитието на семейните отношения..\nВ този подход към раждането има положителни аспекти. Те включват следното:\nБременността в зряла възраст има благоприятен ефект върху външната привлекателност на жената.\nОбобщавайки, можем да кажем, че няма нищо лошо в късното зачеване. Но много зависи от външни и вътрешни фактори. За някои от нежния пол е характерно развитието на ранната менопауза. Може да започне преди жената да реши да забременее. Ранната бременност от своя страна има отрезвяващ ефект върху много бъдещи майки. Той насърчава по-бързото морално съзряване, което също е силен аргумент..\nЗрялата възраст влияе върху качеството на яйцето. Генетичната информация може да се промени. Това трябва да се вземе предвид. Ако погледнете обективно на този въпрос, тогава периодът на повишена плодовитост може да се нарече интервал от 19 до 30 години..\nРешението за необходимостта от зачеване лежи не само на раменете на жената, но и на нейния сексуален партньор. Тя трябва да бъде взаимно приета, тъй като това е много сериозна и важна стъпка. Подготовката по време на фазата на планиране също трябва да се извършва с любимия човек..\nКолко време отнема да се роди първото дете\nЛекарите посочиха възрастта, в която прословутият часовник наистина започва да тиктака\nМиналата седмица публикувахме рубрика на кореспондента ни Саша Симутина за това защо съвременните момичета и тя лично не бързат да раждат деца, което предизвика бурна дискусия в социалните мрежи. Един от най-ярките противници на Саша беше Елена Семьонова, пресаташе на регионалната болница в Красноярск - тя написа, че в живота на жената няма друг смисъл освен децата и журналистът със сигурност ще осъзнае това, но ще бъде късно - тя ще роди болно дете и ще остане с него в самота. Мненията отново бяха разделени: някой подкрепи Семенова, а някой я нарече мислещ съвет и й предложи да изгони лекарството с гадна метла.\nРешихме да сложим край на този спор и да зададем болезнени въпроси на специалисти: началник на отделението по акушерство и гинекология на УГМУ Татяна Обскалова, ръководител на женската клиника на Центъра за медицинска профилактика на автомобилния завод в Горки Василий Галкин и социолог от УРО РАН Людмила Сабурова.\nНа каква възраст раждат сега??\nДанните на Росстат през последните десет години показват, че една типична родилка в Русия „застарява“: през 1999 г. средната възраст на жените, които са родили първото си дете, е 21, а през 2017 г. вече е 26 години и половина. Промените са логични: засягат растежа на жизнения стандарт, възможността за планиране на бременност и развитието на медицина, която помага да се роди здраво дете в по-късна възраст.\nВсяка година жените отлагат първото си раждане.\nСнимка: Евгения Бикунова / Мрежа на градския портал\n- Основното е социалните промени: една жена е получила възможност за образование, работа, тя вече не иска да бъде изцяло зависима икономически. Следователно той също се стреми да "стане на крака" преди да роди. Е, в това има хедонистичен мотив - да живеем за себе си, тъй като има много интересни възможности - казва Людмила Сабурова, социолог, старши изследовател в IFIP URO RAS.\nМненията на лекарите са различни: някои казват, че е възможно на 18 години, други - че си струва да се изчака до 22, когато репродуктивната система достигне зрялост. Всъщност тялото е тялото на раздора и във всеки случай е необходимо да се консултирате с лекари за това колко е готова жената за бременност и раждане..\n- Оптимално репродуктивната система работи едновременно с други телесни системи - сърдечно-съдова, пикочна, дихателна. Затова е най-добре да забременеете и да родите преди 35-годишна възраст. След това състоянието на яйчниците се променя, има по-малко фоликули, намалява вероятността от бременност. Но все пак остава, така че всичко не е загубено, - вярва Татяна Обоскалова.\nВярно ли е, че на 26 години една жена се счита за старородна?\nСега никой не използва такъв термин - лекарите вярват, че това дори не е термин, а призоваване.\n- Преди това официално разглеждахме възрастта на родилките, които идват за първо раждане след 35 години. Сега тази възраст е повишена до 40. Но всъщност все още разбираме, че ако бременна жена е над 35, това вече е определен риск, можете да очаквате всичко от нея - казва Василий Галкин.\nВярно ли е, че колкото по-възрастна е майката, толкова повече заболявания има детето??\nТова не означава, че детето ще бъде 100% болно, но рисковете се увеличават. Обяснението е просто: колкото по-възрастна е майката, толкова повече нейните собствени заболявания. Нарушенията в тялото на бременната жена водят до нарушения в плода. В допълнение, с възрастта има рискове от раждане на дете с хромозомни аномалии, които водят до спонтанни аборти, мъртво раждане и заболявания при детето. Най-известният за широката общественост е синдром на Даун.\nРискът от хромозомни аномалии се увеличава не само ако майката е преминала в категорията възраст - има значение и възрастта на бащата. Така че, въпреки че сперматозоидите при мъжете се произвеждат през целия им живот, часовникът им също тиктака..\nВярно ли е, че яйцата могат да свършат?\nВярно, но не се случва често. Яйцата се снасят дори в тялото на вътрематочния плод. Тогава те умират масово, докато момичето расте и узрява, в началото на репродуктивния период има няколко десетки хиляди от тях.\n- Ако няма фоликули, хормоналното състояние се променя и настъпва преждевременна менопауза. Това е много рядко явление, но с него вече няма да е възможно да се възстанови женското тяло, - обяснява Обоскалова.\nРаждайте на 16 или 35 години?\n- По-добре на 35. Въпреки факта, че на 16 тялото е младо, то все още не е готово за репродуктивна функция и следователно ще има не по-малко усложнения, отколкото при 40-годишна жена. Освен това съвременната 16-годишна жена не е психологически готова да бъде майка, има много нерешени социални проблеми. На тази възраст те раждат, като правило, "за бабата" - тя отглежда детето. По-добре е една жена да чака, но да е готова за раждането на деца, - убедена е Татяна Обоскалова.\nТя смята, че жените над 30 години нямат особени проблеми; болестите по време на бременност могат да се влошат и при младите майки. Друго нещо е, че те се натрупват повече с възрастта. Но 35- и 40-годишните жени могат да издържат и дори да раждат сами.\nАко една жена иска да роди по-късно, какво може да направи сега??\nНай-важното: тя не трябва да прави аборт, но да използва ефективна контрацепция.\n- Абортът е трудна процедура. Да, сега не правят кюретаж, има медицински аборти, има вакуумни. Но все пак това е сериозен шок за тялото: то вече е настроено на бременност и се прекъсва. Всички процеси се заблуждават. Освен това след аборт може да започне възпаление, което в крайна сметка води до безплодие, обяснява Галкин..\nМожете да замразите яйцата и да ги оставите до времето, когато фоликулите ви вече са малко. Това не е евтина процедура, но можете да си я позволите, ако имате планове..\nИ ако определено сте решили, че тя няма да роди?\nАко няма да раждате, трябва да има контрацепция, при която няма да настъпи бременност. Лекарят ще ви помогне да изберете подходящия метод. Лекарите препоръчват да се избират хормонални контрацептиви, тъй като те предотвратяват овулацията.\n- Всяка овулация е малко увреждане на яйчника. Тялото на жената е предназначено за цикъла бременност-раждане-лактация, а не за постоянна овулация. Неизползването на репродуктивната система не води до нищо добро. Жените, които не са раждали, са изложени на риск от рак на яйчниците, матката и гърдата. Хормоналната контрацепция в този случай може да бъде превенция на рака, казва Василий Галкин.\nВъзможна е и постоянна контрацепция - доброволна хирургична стерилизация, лигатура на тръбите. Вярно е, че според закона това може да стане само когато навършите 35 години или вече имате две деца. Трябва да напишете изявление, съветът на лекарите ще обсъди и ще реши как тази процедура е подходяща в конкретен случай.\nСимптоми на остеохондроза по време на бременност: методи за диагностика и лечение на заболяването\tРаждане


Три стартиращи компании спечелиха първия конкурс за отворени иновации за чист въздух в София • BEPnews\nТри стартиращи компании спечелиха първия конкурс за отворени иновации за чист въздух в София\n17 октомври 2017 18 октомври 2017 Yana 0 коментара DISCOMON, Eljoy bikes, Sofia Urban Challenge, Tresoil Biofuels, иновации, София, чист въздух\nEljoy bikes, DISCOMON и Tresoil Biofuels спечелиха първия конкурс за отворени иновации за чист въздух в столицата – „Sofia Urban Challenge“. Конкурсът бе отворен към стартиращи компании с решения за чист въздух от цяла Европа, като в надпреварата се включиха 15 компании с техните иновативни продукти. Седем от тях бяха селектирани да продължат напред.\nEljoy bikes e млада българска компания, събрала в себе си екип от e-bike ентусиасти, с дългогодишен опит в изграждането на електрически велосипеди. Eljoy bikes имат офиси във Варна и София, а решението, с което грабнаха първо място в конкурса е умна система за отдаване под наем на електрически велосипеди.\nDISCOMON, екип от Валенсия, Испания представи на публиката иновативно дърво, което пречиства въздуха и осигурява достъп дo Big Data за своите потребители. Екипът е вече с пилотни инсталации в Испания.\nИновацията, с която се представи третият печеливш екип – Tresoil Biofuels, е водородно гориво с нулев въглероден отпечатък, произведено от отпадъци. Така компанията предлага двойно решение на Столична община – намаляване на отпадъците и производство на зелено гориво, с което да се захранва автобусната мрежа в столицата.\nВ следващите месеци Столична община, заедно с екипът на Cleantech Bulgaria ще работи със спечелилите конкурса екипи с цел тестове и евентуални пилотни инсталации в столицата.\nСнимка: Cleantech Bulgaria, Facebook\n← Тайна функция на бордовия компютър – игра на „Тетрис“ (видео)\nАкция срещу шофиране след употреба на алкохол на Автосалон София 2017 →\n28 август 2016 Yana 0


КУЛТУРА – Движение 21\nИнвестиране в националните културни богатства\nКултурно-историческото наследство на Република България е национален капитал и основен фактор за съхраняване на националната и културната идентичност, както и наш, български, неотменим принос в Европейската и Световната култура. За съжаление никоя партия през изминалите 25 години не прие културата като свой приоритет. Криейки се в началото зад думите “преход”, а впоследствие “криза”, културата бе не само неглижирана, а и изцяло игнорирана. Нито един от нашите министри на културата не създаде стратегия за развитието ѝ. Няма друга държава по света, която да не гради политика и стратегия за бъдещето спрямо националните ценности, истори и култура. Ние, българите, сме единствените.\nИзготвяне на национална стратегия за съхраняване, опазване и запознаване с националното културно наследство:\nИзграждане на ново отношение към културно-историческите ценности сред българското общество.\nРеклама, разпространение и обвързване на културното наследство с туризма и икономиката на Република България.\nЕфективни охранително-контролни функции на държавата в сферата на националното културно наследство.\nСпециален и утвърден статут на недвижимите археологически паметници. Координация между общини, музеи и Министерство на културата.\nНалагане на съвременните изисквания при издирване, опазване, популяризиране и разпространение на културно-историческите ценности и паметниците на културата.\nПолитики за опазването и развитието на културно – историческото наследство на Република България\nКултурно-историческото наследство на Република България е национален капитал и основен фактор за съхраняване на националната и културната идентичност, както и наш, български, неотменим принос в Европейската и Световната култура. Настъпилите съществени изменения в собствеността и обществените отношения през последните деситилетия обаче налагат нова роля на държавата в тази сфера. От държавен монопол в дейностите по издирването, опазването, популяризирането и разпространението на културно-исторически ценности трябваше още през 90-те години на миналия век плавно да преминем към равнопоставеност на различните видове собственост и инициативи и в тази област.\nДнес вече е наложително държавата трябва да поеме своята регулираща роля и да осигури съхраняването на конституционните права на гражданите и охраната на обществения интерес. За съжаление никоя партия през изминалите 25 години не прие културата като свой приоритет. Криейки се в началото зад думите „преход“, а впоследствие „Криза е“, културата бе не само неглижирана, а и изцяло игнорирана. Нито един от нашите министри на културата не създаде стратегия за развитието ѝ. Няма друга държава по света, която да не гради политика и стратегия за бъдещето спрямо националните ценности, истори и култура. Ние сме единствените.\nВсички политици у нас всъщност са загрижени за пенсионерите, явно като фактор, определящ политическото статукво на техните гласоподаватели. В резултат на корупция, неграмотност и “национални интереси” отново се говори за липса на пари в различни жизненоважни сфери, а културната политика – която иначе би сплотила и ограмотила нацията, е напълно неглижирана, подобно на образованието. Факт е, че държавните механизми на работят. Или както сподели един представител на все по-оредяващата българска “интлигенция” наскоро:\n“Държавата се фокусира в безсмислени упражнения, в изграждане на инфраструктура, в строежи и какво ли още не – ясно е, че тези неща са необходими, но отново няма генерална стратегия за какво се прави всичко това. Да, бяха написани много текстове за стратегии, но нито един от тях не беше спазван, не беше и реално регламентиран в законодателството. И знаете ли, липсата на внимание към проблемите в културата накара огромна част от четящите, интелигентни и образовани хора да вярват в конспиративната теория, че това се прави нарочно от политиците, за да държат една безпросветна и глупава нация от гласоподаватели“.\nВсъщност необходими са механизми и съвременни норми за опазване на паметниците на културата, условия и стимули за активизиране на частната инициатива в тази област, както и принципи за осигуряване на хармонизация с европейското законодателство.\nВажно е да се въведе точна правна формулировка на всички термини и понятия (културни ценности, исторически ценности, културно-исторически ценности, културно-историческо наследство, паметник на културата и т.н.), очертаващи рамките на културно-историческото ни наследство и регламентирането на режим и механизми за контрол, които да балансират държавните, обществените и частните интереси в тази сфера.\nВ основата трябва да залегнат принципите, посочени в конституцията и международните актове в тази област, като основна цел е създаването на нова нормативна уредба, позволяваща :\nНа първо място – изготвяне на национална стратегия за съхраняване, опазване и запознаване с националното културно наследство. Философията на управлението в областта на културното наследство в последните години е лишена от яснота, като на практика държавата абдикира от задълженията си към нея.\nВажна е децентрализацията на институциите, чрез определяне на структури с конкретни функции и правомощия и създаване на механизми за контрол на дейностите по издирването, опазването, популяризирането и разпространението на културно-исторически ценности и паметниците на културата. Ясен статут на недвижимите археологически паметници. Условия за финансиране на консервацията и реставрацията им, с помощта на програмите на ЕС. Координация между общини, музеи и МК.\nРавнопоставеност между държавната, общинската и частната собственост. Изясняване и регламентиране на статута на недвижимите културни паметници. Така например 45 % от обработваемата стопанска земя в България е върху регистрирани археологически паметници.\nЯсни правила за частни музеи и галерии, както и подпомагане на дейността им, ако е в полза на националните интереси. Възможности за осъществяване на частни инициативи в областта на издирването, опазването, популяризирането и разпространението на културно-исторически ценности и паметниците на културата, но със строга регламентация. Оповестяване на страница на МК на паметниците със специален статут – препратка към английския пример. Силен контрол от страна на държавата. Подпомагане дейността на легалните колекционери – препратка към времената отпреди 1990 г.\nЕфективни охранително-контролни функции на държавата, осъществявани от МК, въз основа на точно регламентиран режим на задължителна категоризация на културно-историческите ценности, с оглед определяне на тяхната научна и/или културна стойност и обществената им значимост.\nРазвитие на дейностите в тази сфера, с приоритет на образователното и естетическо-нравственото въздействие върху обществото. Съвместна работа с МОН в смесени експертни групи.\nОт особена важност е култивирането на ново отношение към културно-историческите ценности у обществото. Премахване и ограничаване, чрез строги законови мерки, на вандалските прояви към паметници на културата. Все пак ние сме единствената държава, която си построи хотел върху римския амфитеатър в центъра на гр. София.\nВъзможности за охрана на обществения интерес от страна на всички заинтересовани лица. Граждански инициативи; работа с представители на гражданския сектор в тази сфера (Асоцоация на българските археолози, кръг “Будител”, нумизматични съюзи, краеведи, оценители и т.н.). При това във всички развити европейски държави опазването на културните ценности е елемент от националната сигурност.\nНалагане на съвременните изисквания при издирване, опазване, популяризиране и разпространение на културно-историческите ценности и паметниците на културата. Огромният проблем с т.нар “вещи лица” и “експерти”. Липса на експертни центрове и комисии. Липса на ясна регламентация при оценка на културните паметници от страна на държавата. Проблемът с изкупните цени от държавата. има правно несъответствие, но то е свързано с бюджета явно. Наистина по Закона за собствеността откритите вещи и предмети по законен път трябва да бъдат обезщетявани с 25 % и то в голяма част от белите държави е така. Пример за заобиколен от бюрократични спънки вариант: първо се предлага на специална постоянна комися от експерти от АИМ БАН, СУ, НИМ, и след това се продава на търг, ако предметът на е от толкова съществено за националната култура и история значение. Мониторинг за корупция и конфеденциалност – да се определя т.нар. научен интерес – именно така се процедирало преди национализацията от 1944 г. Друг проблем е свързан с разкриването на археологически обекти и последвалото им изоставяне – или поради различното финансране от общините и държавата, или поради бюрократични спънки.\nБалансиране на конкретните взаимоотношения между институциите, юридическите и физическите лица при издирването, опазването, популяризирането и разпространението на паметниците на културата с оглед оптималната защита на обществения интерес.\nСъздаване на условия и механизми за предотвратяване на престъпленията, свързани с унищожаването на културни ценности и паметници на културата и с незаконния им износ.\nСъздаване на условия и механизми за развитие на пазара на културно-историческите ценности и стимулиране на дейностите по опазване на културното ни наследство. Реклама, разпространение и обвързване на културното наследство с туризма. Рекламна дейност в границите на България, ЕС, Русия, Близкия Изток, Япония, Северна Америка. Изграждане на специални туристически центрове към общините, организирани професионални, може и на частна практика, екскурзоводи – подобно на Италия. Факт е, че тези мерки ще разкрият и редица работни места сред младежи с висше образование. Конкретиката на начинанието би позволила, частният бизнес (най-вече туристическият), пряко да финансира този род дейности, срещу реклама. Отделно, корелация с т.нар. ландшафт туризъм – т.е. съчетаване на уникални природни дадености (море, планина) с културни обекти.\nСинхронизация на вътрешното право с Европейското законодателство – засега е постигнат известен синхром, но липсва уеднаквяване на терминологията, свободният пазар (тук лично аз съм предпазлив, поради наложените стереотипи в обществото). Проблемът в закона е свързан и с липсата на разграничение между “паметници на културата“ и “антични паметници“. Липсва базирането, взимането на добрите приемри от Германия, Англия, Испания, Италия и Гърция и адаптирането им към родната стратегия за развитие на културното наследство. В Испания, например, съществува кралски указ. Миналата година италианските власти се похвалиха, че са намерили статуи, които са откраднати от Италия през войната, занесени са в Испания, където ги откриват, защото с кралски указ от 20-те години, точно преди Гражданската война, завеждат книги на антикварите, които са прошнуровани, прономеровани и служител от общината ги проверява всяка седмица. В тази връзка фискът в България страда, тъй като не е добре регламентиран и контролиран оборота в антикварните магазини. Пак наскоро в Държавния департамент на САЩ се проведе закрито заседание на Консултативния комитет за културни ценности, на което бе обсъдена молбата, отправена от българското правителство за подписване на Меморандум за разбирателство за ограничаване вноса на предмети с културна стойност в САЩ с доказан произход от българските земи. За първи път, в рамките на публичен дебат искането беше разгледано обстойно. Тогава се сблъскаха мненията на представителите на организации, свързани с частните колекционери в САЩ и представители на научните среди. Съвсем естествено първите изразиха мнението, че Меморандумът ще им създаде затруднения. Един от основните им аргументи бе, че България не притежава регистър на културните си ценности. Другите им аргументи се свеждаха до това, че трудно биха се ограничили на този етап незаконните разкопки в България поради слабото икономическо развитие на страната, бедността и широко разпространената корупция.\nОт друга страна не може да се пипа постоянно Наказателният кодекс, като проблемите се свеждат единствено до промените в него. Има различни режими и те са правилни като философия за регистрация и идентификация на културните ценности, трябва просто да се прецизира – а това не е работа на законодателните органи, а е работа на Министерство на културата. Именно подзаконовите нормативни актове дават възможността за динамиката, по-бързо да се отговаря на обществените нагласи. Отделно МК е желателно да кани за дебат граждански организации, във връзка с тези подзаконовите нормативни актове.


MaxtradeSMDC | Авалон ООД\nПрограма за управление на документите от система за качеството\n1.\tСървърна, на която се съхранява базата от данни за всички извършени сделки. Инсталира се от файла "MaxtradeSMDCServer_Install.exe".\n2.\tКлиентска част, с която Вие действително работите. Инсталира се от файла "MaxtradeSMDC_Instalator.exe".\nМоля изпратете ми пробна версия на продукта: MaxtradeSMDC.\nСлед като направите заявка от нашия онлайн магазин или директно на E-Mail: home@avalonbg.com, указвайки Вашите фирмени данни, ще Ви бъде изпратена проформа фактура за извършване на необходимото плащане за покупката. След удостоверяване на плащането, ще Ви бъде изпратена оригиналната фактура заедно с необходимите файлове за инсталацията на MaxtradeSMDC.


Какво представлява зъбният камък? | Puls.bg\nКристияна Минева | 16 март 2017 | 1\nЗъбната плака е бактериален плаков биофилм и представлява сложна микробна общност със специфичен бактериален растеж.\nБактериалният плаков биофилм е изграден от бактериални микроколонии, екстрацелуларен слузест слой, канали за течности и примитивна комуникационна система. Бактериалните биофилми са триизмерни бактериални структури със специфична екологична, физиологична и биохимична характеристика. Те представляват акумулация на микроорганизми, прикрепени към определена влажна повърхност. Микроорганизмите в биофилма променят фенотипа си, като придобиват по-бърз растеж и променена генна транскрипция. Натрупването и метаболизмът на бактериите в плаката са основна причина за зъбния кариес, гингивити, парадонтити, периимплантатни инфекции и стоматити.\nЗъбният камък представлява твърди отлагания в резултат на минерализацията на зъбната плака, покрити с неминерализирана зъбна плака(16-80%). Колкото по-стар е зъбният камък (калкулуса), толкова по-голям е процентът на неговата минерализация. Трябва да се знае, че калкулусът е естествен плак-ретентивен фактор, който сам по себе си няма патогенно свойство. Патогенността се дължи на плаката, на нейната зрялост, видове микроорганизми в нея и на продължителността на натрупването й.\nЗъбният камък може да бъде разположен около видимата част на шийката на зъба, т.нар. супрагингивален зъбен камък, но може да бъде и под венечно струпан около шийката и корена на зъба - субгингивален.\nСупрагингивалният калкулус най-често се разполага лингвално на долните фронтални зъби и буквално на горните молари. Той е светъл, твърд и се отлепва от зъбните повърхности. По-тъмен е при пушачите и когато е налице от по-дълго време. При една добре поддържана орална хигиена, супрагингивалният зъбен камък се натрупва по-бавно и в по-малки количества.\nСубгингивалният зъбен камък се среща под ръба на венеца, той е твърд, тъмен и плътен, здраво прикрепен към зъба. Развива се при наличие на възпалителна компонента.\nСкоростта на образуване и натрупване на зъбния камък варира при хората и зависи от много фактори в различните периоди от живота.\nЗъбният камък сам по себе си не е патогенен, но грапавата му повърхност е идеално място за натрупване и задържане на патогенни микроорганизми, които причиняват пародонталните заболявания.\nСамо няколко дни са необходими за отлагане на достатъчно количество зъбна плака и за започване на процесите на минерализация. Натрупването за калкулус достига своето максимално ниво най-рано след 10 седмици.\nОтстраняването на зъбния камък се осъществява от дентални медици, като е желателно това почистване да се прави поне веднъж годишно, за да се избегнат негативите от натрупването му. Почистването се нарича скалинг. Традиционно скалингът се извършва ръчно или механично. Най-ефективно е използването на ултразвука за отстраняване на зъбния камък.\nУлтразвуковият апарат за почистване на зъби се използва за премахване на грубите отлагания на зъбен камък.\nСлед почистване с ултразвуков апарат се препоръчва ръчно - фино почистване на по-фините отлагания. Дори с най-тънките накрайници, ултразвукът не може да постигне качеството, което се постига с фините ръчни инструменти.\nПациенти, които носят пейсмейкър, не могат да бъдат третирани с ултразвуков апарат, защото звукът от апарата може да наруши дейността на пейсмейкъра.\nСлед скалинга е препоръчително да се направи полиране като в момента са популярни два типа полиране-профи джет полиране и полиране с паста, гумички и четки.\nНика 17.03.2017 17:53\nНаучих нещо ново, доста добре обяснено. Благодаря!


В нашето време пазарът дава множество и уникални продукти, като например тези на Магнезий ООД, които отговарят на уникалните желания и необходимости на клиентите. Експертите на Магнезий ООД са на мнение, че търсенето на различни продукти до голяма степен регламентира и разрастването на пазара. Разнообразието на пазара и качественото представяне на продукти като тези на Магнезий ООД в повечето случаи довежда до удовлетворени ползватели, а щастливите ползватели се свързват с високо качество на всички продукти. Магнезий ООД е компания, която влага в качеството на нашите продукти и не прави компромис с цената.\nВ магазина на Магнезий ООД сме уверени, че щом предоставените от нас продукти пасват на нуждите и на предпочитанията на нашите потребители, то успехите ни без съмнение ще бъдат във все по-голям размер. Ние от Магнезий ООД знаем, че успехът за нас през периода на нашата дейност е е впечатляващ именно заради радостните лица на спрелите се на нас купувачи. Повярвалите в екипа на Магнезий ООД купувачи са нашият най-голям успех, тъй като те са потребителите на целия набор от артикули, които изработваме. За Магнезий ООД би било чест да сте наши клиенти.\nПромените на пазара и въздействието, което оказва върху продуктите на Магнезий ООД\nПредпочитайки онлайн пазаруването от магазина на Магнезий ООД, вие със сигурност ще разберете, че можете да имате отличен съюзник, които ще ви осигури най-качествените продукти които съществуват. С крачаката да станете един от клиентите на Магнезий ООД, вие правите вложение във фирма, насочена към това да се усъвършенства едновременно с разрастването на пазара и да осигурява най-качествените продукти на клиентите ни. Яснотата, че пазарът се изменя ежедневно ни навежда на идеята, че ние от Магнезий ООД несъмнено трябва да дадем още повече на потребителите, които ще ни се доверят, за да са те доволни и да съхранят своя интерес към компанията ни.\nИновативните тенденции на пазара и продуктите на Магнезий ООД са в пълен синхрон\nАртикулите на Магнезий ООД са синхронизирани не само с вашите потребности, но и с потребностите на модерното съвремие. Ние от Магнезий ООД имаме ясната представа, че и пазара, и нуждите на нашите потребители постоянно се променят и развиват. Като лидер на пазара, ние от Магнезий ООД даваме всичко в полза на клиентите си и се стараем с нашите продукти те да имат възможността да бъдат уверени и сигурни.\nИнвестицията в един по-прекрасен живот е равно на вложението в всеки един продуктите на Магнезий ООД\nВие в ролята си на потребители на Магнезий ООД носите своя уникалност и ние сме се насочили към това да запазим тази специфичност с всеки от нашите продукти, които ще подберем за всеки от вас. Ние смятаме, че често хората се колебаят дали това, или онова им е важно, когато избират всички продукти, които предстои да купят, но ние от Магнезий ООД смятаме, че информацията, която ви осигуряваме за всяка стока, ще ви даде искания отговор. Онова, което залагаме във всички продукти на Магнезий ООД, е нашето отношение към клиентите – ако всички наши продукти са годни да направят деня ви по-добър, значи нашата мисия е успешна.\nПодобряване на всички произвеждани от Магнезий ООД продукти\nВ обстоятелства, в които търсенето прогресира извънредно бързо, в магазина на Магнезий ООД се опитваме да поддържаме хода си на разрастване и във всеки миг да усъвършенстваме артикулите, които поднасяме за вас. Истинското качество също напредва с годините, което води до това ние от Магнезий ООД да влагаме ентусиазъм и работа в това да съхраним страхотното качество, както винаги. Доверете се на Магнезий ООД и ще си купите най-иновативните продукти.\nИзберете предимствата на препоръчаните от Магнезий ООД продукти\nИзработените от Магнезий ООД продукти са интересни, по-други от останалите, ефикасни. Предоставените от Магнезий ООД продукти се отличават с много преимущества пред подобните опции на пазара и това е несъмнен факт, в който и сами ще се уверите. Дългият опит в производството на продуктите на Магнезий ООД е носител на онази определена част от тях, която ги превръща в незаменими. Стремите се да разпознаете най-страхотните продукти на пазара, които да привличат вниманието и да надскачат представите ви – при Магнезий ООД сте избрали точното място.\nНие от Магнезий ООД сме много благодарни на тези купувачи, които вече са ни предпочели, и на другите, които от днес нататък ще ни изберат. В магазинна на Магнезий ООД сме на мнение,че можем да просперираме, докато притежаваме потребители, които да ни оставят впечтления. В магазина на Магнезий ООД постоянно се стремим да има равновесие между всичко това, от което имате нужда и е ценно. Мотивацията на Магнезий ООД се състои в това да достигнем желанията ви за всички продукти, които са ви необходими, и още повече – да ги надминем. Ще чакаме да ни потърсите, за да пробваме рамо до рамо удовлетворението да имаш продукти с най-високо качество.\n← Изберете най-съвременните декоративни пана, като се спрете на нас\nИскате да откриете перфектни продукти, направени специално за вас – именно при колаген ООДе вашето място →


Продавачите имат опасения и контрол по отношение на касата. Не винаги е всичко, което идва след полското мнение и, разбира се, бихме искали това. Касовият апарат е машина - електронно устройство, което понякога се проваля.\nфактураПреди да свикнем да продаваме сумата, тя също отнема известно време. Въпреки, че трябва да се признае, че ястията правят много работа за нас. Те четат баркодовете и след това отпечатват квитанцията или фактурата. Е, просто ... разписка или фактура? Нещото беше лесно и без значение, и въпреки че не е вярно. Защото си задаваме въпроси, какво да дадем на клиента разписка, издадена върху фискалната сума, или фактура. Специалистите бързат с допълнително заплащане - казват, че трябва да издадете разписка, но дайте на клиента фактура. Важното е издаването на фактура за физическа жена, която не управлява предприятие или за земеделски производител с фиксирана ставка, не освобождава продавача от задължението да регистрира продажбите върху фискалната сума. В крайна сметка, потребителят може да поиска фактура - след това първоначалната фактура му се изпраща.\nразпискаАми получаването? Е, фискалната касова бележка се добавя към последния обект на фактурата, който остава в документацията на данъкоплатеца. при модерното лечение ще избегнем плащането на двойно данъчно облагане за дадена продажба. Разписката е символ за продажба. Често се изпраща разписка за фискалната сума с необходимостта от издаване на фактура. В много случаи има и база данни за реклама на продукт, за който е доказано, че е дефектен, или просто не отговаря на очакванията на клиентите. Paragon обикновено е и гаранция. За разлика от външния вид, този елемент от хартия - отпечатък от касовия му апарат, е изключително важен документ. Елзаб фискалните принтери са в апартамента, за да отпечатат и двете квитанции, когато и фактурата.Често омаловажаваме квитанцията, хвърляме го някъде. И в сезона, ако има купуване на нещо ценно, то си струва да си припомним и да знаем къде е страданието. Засмях се с много жени, които сложиха разписки с ефективно помазание. Но също така видях хората дават разписка и да водят, че продуктът, който са закупили в настоящия бизнес - е стар. За някои, следователно, получаването е факт, че те са платили за това, което постигат в чантата, за в бъдеще е правило да се грижи за продукта.\nP tuvane lodka varshava»\nV znikvane v bloka\nKashubiyski useshhaniya chmielno


ТВ спотове и плакати от „Отмъстителите: Война без край“ - Операция Кино\nот Дринов на 2018-03-27\nMarvel са решили да последват скорошния пълен трейлър на „Отмъстителите: Война без край“ с нещо, което очаквахме да видим далеч, далеч по-скоро, а именно поредица character постери. За филм, който събира абсолютно всички герои от киновселената на студиото, направо не е за вярване, че досега имахме само два официални плаката – един тийзър и един общ, който дебютира заедно с трейлъра в средата на месеца. Но дори и сега не получаваме класически отделни character постери, а комбинации в стила на рисуваната визия от Comic-Con. Явно или ще дойде в повечко да видим всеки един от героите поотделно, или тези комбини са от голяма важност за сюжета.\nПлакатите може да откриете малко по-долу, а преди това ви предлагаме да хвърлите едно око на два телевизионни спота.\nДокато Отмъстителите и техните съюзници продължават да предпазват света от заплахи, прекалено големи за който и да е герой, от космическите сенки изплува нова опасност: Танос. Печално известен сред галактиките деспот, чиято цел е да събере всички шест, притежаващи невъобразима сила артефакти, наречени Камъни на безкрайността (Infinity Stones), и да ги използва, за да наложи волята си върху цялата реалност. Всичко, за което са се борили Отмъстителите, води до този момент – съдбата на Земята никога не е била по-несигурна\nAvengers: Infinity WarThe AvengersАнтъни РусоДжо РусокомиксОтмъстителитеплакатитрейлър


Qualcomm представи два нови процесора за фенове на мобилни игри - Новини за компютри, смартфони, технологии и наука\n09/05/2017 by Martin Deshev\nQualcomm представи два нови процесора от серията Snapdragon. Те са в средния ценови клас и ще се харесат на почитателите на мобилните игри, съобщава Engadget.\nМоделите са съответно Snapdragon 630 и 660. Според Qualcomm моделът 660 има 20% по-добра производителност спрямо предшественика си 653 и 30% по-добра производителност на графичния чип. При модела 630 подобренията са по-скромни – съответно 10% за CPU и 30% при GPU.\nВсичко това означава, че смартфоните, които използват тези чипове, ще се справят по-добре с мобилните игри и приложенията. И двата модела поддържат 4K видео включително за запис. Ще идват в комплект с камерата Spectra 160 ISP, която дебютира при Snapdragon 820. Освен това моделът 660 ще има и допълнителния контролер Hexagon 680 DSP, който подобрява обработката на аудио и видео.\nИ двата процесора са в комплект с модема X12 LTE, a 660 има и 2×2 MU-MIMO 802.11ac WiFi. Чиповете поддържат още Bluetooth 5 и Qualcomm Quick Charge 4. Тази технология ще може да зареди батерията на телефона до 50% за 15 минути.\nВсичко това трябва да направи смартфоните от среден ценови клас още по-мощни и способни да се справят с по-тежки игри и приложения. А това пък ще ги направи по-предпочитани от потребителите, защото са доста по-евтини от флагманите. Първите устройства с новия Snapdragon 660 се очакват още през второто тримесечие на годината. Моделите с 630 трябва да се появят на пазара през третото тримесечие на тази година.\nQualcomm може да поиска забрана на вноса на iPhone в САЩ\nНовите сензори за пръстови отпечатъци на Qualcomm работят под стъкло, вода и дори метал\nТагове / Tagged Qualcomm, мобилен телефон, мобилни игри, процесор, смартфон