Ефервесцентна енергия - Зърнени храни\nБроят на мехурчетата в чаша шампанско не е толкова безнадежден, колкото изглежда.\n6,71 метра - максималното разстояние, което коркът летеше при отваряне на шампанско. Според Книгата на рекордите на Гинес това постижение е установено на Великденския остров на 29 януари 2010 г.\n1838000 долара струва бутилка от най-скъпата шампанско в света - Gout de Diamants (фр. "Вкусът на диамантите"). В този случай най-голямата част от цената пада върху бутилката, а не върху нейното съдържание: върху стъклото се поставя емблема от бяло злато с диамант от 19 карата.\n6 атмосфери - налягане в бутилка с шампанско, охладено до 10 ° С. Това е 2-3 пъти по-високо от налягането в автомобилните гуми. Напитките с налягане в бутилката с по-малко от 5 атмосфери обикновено се приписват на пенливо вино.\n40000000 мехурчета, съдържащи се в чаша шампанско, произведени във френския регион Шампан.\n40 км / ч - скоростта на корк, който излиза от бутилка пенливо вино, разклатено. Ако бутилката се загрее отново, скоростта ще надвиши 100 km / h.\n0,6 J, или 5% от енергията, отделена по време на отварянето на шампанското, се превръща в кинетичната енергия на тапата, излизаща от врата. Останалите 95% се изразходват за памук.\nПрез 2013 г. в региона Шампан са произведени 349 милиона бутилки шампанско на стойност 4,4 милиарда евро.\n0.6x349000000 = 209400000 MJ се освобождава при отваряне на бутилките, произведени в шампанско за годината, което е еквивалентно на 58,17 kWh. Това би било достатъчно, за да изгори за 500 часа крушка с крушка от 100 V.\n30 литра държи най-голямата бутилка шампанско. Нарича се "MELCHIZEDEK" (еквивалентно на обем от 40 стандартни бутилки от 750 ml). Други контейнери за шампанско традиционно се наричат имена на библейските символи.\n18 литра SOLOMON 24 стойка. бутилка\n15 литра КОНСТРУКЦИЯ 20 стойка. бутилки\n12 литра VALTASAP 16 стойка. бутилки\n9 литра щанд SALMANASAR 12. бутилки\n6 литра MAFUSAIL 8 стойка. бутилки\n4.5 литра ROVOAM 6 стойка. бутилки\n3 литра IEROVOAM 4 стойка. бутилка\nИнтересни факти за шампанското\n"В победа, ти заслужаваш шампанско,\nв поражение се нуждаеш от него. "\n1. Историята на Шампан, като винен регион, започва в древността. Римските легионери носели лоза на копие - виното е било включено в диетата на римски войник, а когато овладели новия терен, на него се появили и лозя за армията. Името на самия регион ни изпраща до една от римските провинции - Кампания. Белите варовикови почви на долината Марна напомняха на римляните за южната част на полуострова.\n2. Не много хора знаят, че 4 август се счита за Световен ден на шампанското. В същото време това е едно от напитките, чието появяване е заобиколено от тайни и легенди. И появата на такава напитка се случи в красивия свят на любов и удоволствие - във Франция.\n3. През далечната 1693 г. на 4 август бенедиктинският сляп монах Пиер Периньон представил на братята пенливо вино, което станало родоначалник на модерното шампанско. За него французите приписват изобретението на смес и известната коркова тапа.\n4. През 1919 г. френските власти приемат закон, който регламентира кои напитки могат да се наричат шампанско. Според документа, истинското шампанско трябва да се прави само от някои сортове грозде: Пино Менье, Пино Ноар и Шардоне. Събира се преди време, когато нивото на захарта в него е по-ниско, а нивото на киселинност е по-високо.\n5. Името на това пенливо вино идва от френската провинция Шампан, където започнали да отглеждат грозде през III век. Произведените вина имаха една много неприятна склонност към вторична ферментация в бъчви, които понякога експлодираха, за което виното от шампанско се наричаше "дяволско".\n6. Изключителното право на наименованието "шампанско" беше потвърдено от Версайския договор в края на Първата световна война.\n7. Славата на пенливите вина от шампанско дължи не на легендарната къща Периньон, а на френските вдовици. Първата е мадам Клико. През 1805 г., на 28 години, тя става вдовица. Получила на разположение случая с покойния й съпруг, тя бързо станала легенда в шампанското.\n8. Фолио на шията на бутилка шампанско се появява за първи път през XIX век. Беше използван, за да изплаши плъхове, които се разхождаха свободно в избите.\n9. Шампанските вина не могат законно да бъдат продавани, без да бъдат остарявани в бутилка в продължение на най-малко 18 месеца.\n10. Шампанско, приготвено изключително от Шардоне, се счита за най-изящно, то се нарича „бяло от бяло“ (фр. Blanc de blancs), изключително от червено грозде - „бяло от черно“ (от фр. Blanc de noirs).\n11. Според съдържанието на захар, шампанското се различава: брут (до 0.3%), най-сухият (0.8%), сух (3%), полусух (5%), полуслад (8%), сладък (10%). Бутилираното шампанско има етикета "остарели" на етикетите.\n12. Налягането в бутилката с шампанско е около 6,3 кг на квадратен сантиметър, което е около три пъти повече, отколкото в автомобилна гума.\n13. Жицата, която държи шампанското, се нарича myselet. Стандартната му дължина е 52 см. Първоначално мизлите са направени от въже.\n14. За да може шампанското да запази вкуса си, то трябва да се отвори "без изстрел". Изстрелът допринася за бързото изпаряване на въглеродния диоксид от шампанското. Професионалистите никога не разклащат бутилката преди отваряне. За да не излезе коркът, той трябва да се държи, докато не се разгъне напълно.\n15. Смята се, че твърде студеното шампанско губи някои от вкусовите характеристики. Тази напитка трябва да се сервира охладена до 9-12 градуса по Целзий.\n16. Шампанското се излива чрез накланяне на стъклото и насочване на потока към стената на стъклото, но сомелиерът препоръчва да се държи шампанското под ъгъл от 90 градуса и тихо да пълни стъклото, без да докосва ръба на стъклото.\n17. Колкото по-малки са мехурчетата в шампанското, толкова по-добро и по-вкусно. В една бутилка по дефиниция трябва да има до 49 милиона мехурчета. Шампанското може да играе в чаша повече от 10 часа. Мехурчетата са насочени нагоре към центъра на стъклото. Тогава те се различават, образувайки перлена огърлица. Колкото по-дълго продължава този процес, толкова по-игриво е виното.\n18. Смята се, че шампанското е напитка за жени. Отдавна обаче е доказано, че обикновеното женско червило може напълно да неутрализира вкуса на едно питие.\n20. Шампанското съдържа полифенол: един от най-мощните антиоксиданти, от който се нуждае тялото ни. Това е полифенол, който се счита за основното оръжие срещу болестта на Алцхаймер и сенилната деменция.\n21. Шампанското помага да се отървете от нервно напрежение и главоболие, свързани със съдови спазми.\n22. Шампанското съдържа танин - вещество, което стимулира имунната система, помагайки й да се противопостави по-ефективно на вирусите.\n23. Най-скъпото шампанско са вината, продавани под марката Goût de Diamants - “Вкус на диамантите”. Тази година производителите изляха вино в уникални бутилки с логото във формата на Суперменска значка, изработена от 18-каратово бяло злато и украсена със кристали Сваровски. В центъра - диамант от 19 карата. Една от тези бутилки е продадена на търг за 1,2 милиона долара. Останалите бутилки от серията се продават за 250 хиляди долара.\n24. Бутилка шампанско, която е на повече от сто години, влезе в Книгата на рекордите на Гинес. 1907 г. Корабокрушенци Heidsieck е доставен на Руската империя за кралското семейство. Един от корабите с товар потъна. И едва през 1997 г. водолазите откриха партида от 200 бутилки. Можете да опитате стогодишно вино за 275 хиляди долара.\n25. Шампанското трябва да се сервира в гладки чаши от прозрачно стъкло. Смята се, че цветното стъкло изкривява цвета на напитката, докато кристалът, поради съдържащия се в него олово, влошава вкуса.\n26. Сега на нашата планета има около милиард бутилки шампанско. Това означава, че всеки жител на света е достатъчен да изпие чаша пенливо вино. Основното, което трябва да запомните е, че прекомерното пиене вреди на нашето здраве.\nШампанското е символ на забавление и радост, празник и успешен старт. С него се провеждат най-романтичните дати, океанските плавателни съдове и авиокомпаниите ги инструктират и с него първите минути от Новата година се поздравяват.\nТака че, няколко факти за тази известна газирана напитка.\n1. Според френската легенда, сляп бенедиктински монах на име Дом Периньон изобретил шампанско. За него французите приписват изобретението на смес и известната коркова тапа.\n2. Изключителното право на името "шампанско" е потвърдено от Версайския договор в края на Първата световна война.\n3. Вина от региона Шампан са известни преди средните векове. Монасите правеха вино за използване в тайнството на причастието. Шампанското вино също беше част от тържествата за коронация.\n4. Славата на пенливите вина от шампанско дължи не на легендарната къща Периньон, а на френските вдовици. Първата е мадам Клико. През 1805 г., на 28 години, тя става вдовица. Получила на разположение случая с покойния й съпруг, тя бързо станала легенда в шампанското.\n5. Шампанските вина не могат законно да бъдат продавани, без да бъдат остарявани в бутилка в продължение на най-малко 18 месеца.\n6. Гроздето за производство на шампанско трябва да бъде бяло (Chardonnay) или червено (Pinot Noir или Pinot Mené). Събира се преди време, когато нивото на захарта в него е по-ниско, а нивото на киселинност е по-високо. Шампанско, приготвено изключително от Шардоне, се счита за най-елегантно, то се нарича „бяло от бяло“ (от фр. Blanc de blancs), изключително от червено грозде - „бяло от черно“ (напр. Blanc de noirs).\n7. Шампанското най-често се бутилира в два вида бутилки: стандартни бутилки (750 ml) и magnum бутилки (1.5 l). Бутилираното шампанско Magnum се счита за по-високо качество, тъй като в бутилката остава по-малко кислород.\n8. Смята се, че идеалният начин да отворите бутилка шампанско е да го правите внимателно и спокойно, така че бутилката да придаде фин звук като издишване или шепот.\n9. В много видове автомобилни състезания се приема, че в края на церемонията по награждаването, победителят от състезанието и победителите от второ и трето място очакват душ от шампанско. Тази традиция идва от 60-те години на миналия век: за пръв път Дан Гарни наливаше шампанско.\n10. Налягането в бутилка за шампанско е около 6,3 килограма на квадратен сантиметър, което е около три пъти повече, отколкото в автомобилна гума.\n11. В специални случаи и за специални хора се правят уникални бутилки. Най-известният пример е бутилка от 0.06 литра (имперска пинта), направена специално за сър Уинстън Чърчил от Пол Роджър. Такова шампанско беше връчено на Чърчил от неговия иконом в 11 часа сутринта, когато той се събуди.\n12. Тел, който държи шампанското, се нарича мизъл. Стандартната му дължина е 52 см. Първоначално мизлите са направени от въже.\nИ накрая, малко съвети в случай, че решите да отпразнувате новата година с шик - Как да отворите бутилка шампанско с меч.\nНа английски, тази техника се нарича "sabrage" (от английски. Sabre - saber). Въпреки че е възможно да се използва не само сабя, но просто голям кухненски нож - отварянето на бутилката няма да бъде по-малко ефективно.\nЗа да го направите правилно, трябва:\n- Изберете тежка сабя, с доста късо острие и широка задна страна\n- Дръж меча в едната ръка. Използвай задната страна на острието, а не острието\n- Вземете бутилка шампанско за долната му част в другата ръка, след като разхлабите или отстраните жицата от корка\n- Докоснете и плъзнете острието по бутилката, преди да докосне издатината на шийката на бутилката. Ударът ще се разцепи от края на шията и ще излети настрани. При разгъването на сабята не се извършва движение на рязане.\n- Оставете част от течността да се излее, за да измие възможните малки фрагменти.\nКакво е налягането в бутилка шампанско?\nВ неотворена бутилка за шампанско (стайна температура) налягането е около 6 атмосфери! Коркът от бутилката лети със скорост 40 км / ч, а височината, на която коркът излита, е приблизително 12 метра. Но има случаи, при които налягането се увеличава, обикновено когато бутилката се нагрява, например, оставена случайно на слънце или с внимателно разклащане, в този случай скоростта на излитане на тръбата ще бъде приблизително 100 km / h.\nСега си представете какво ще се случи, ако коркът падне например в очите.\nШампанско: 10 интересни факти\nТова френско вино с "магически" мехурчета е постоянен атрибут на всеки празник.\nDay.Az във връзка с Rambler.ru представя 10 неизвестни факти за шампанското.\nКаква е заслугата на монаха Периньон?\nВина от региона на Шампан започнаха да правят през Средновековието. Кралските личности от Франция бяха първите, които се влюбиха в напитката, а все още белите пенливи вина на монаха бяха използвани в церемонии за причастие. Значителен принос за развитието на производството на шампанско направи френският бенедиктински монах Пиер Периньон - една от най-скъпите и известни марки шампанско "Дом Периньон". Периньон открива тайните на смесването - комбинацията от сокове от различни сортове грозде и започва да налива вино в бутилки, което им позволява да съдържат въглероден диоксид, който преди това е взривявал бъчви. Освен това той първоначално предположил, че е направил тапи от кората от корков дъб.\nЗакон за шампанско\nСпоред Мадридския договор от 1891 г. в Европа марката "шампанско" (fr. Vin de Champagne) е защитена от закона като име на пенливо вино, което се произвежда само във френската провинция Шампан. Вината от други региони са обозначени с термина "пенливо вино". Според френското право пенливите вина от шампанско не могат да бъдат доставяни на пазара, ако са на възраст под 1,5 години.\nКакво означава "Бяло от бяло"\nИстинско шампанско се счита за пенливо вино, произведено в шампанско от установените сортове грозде по метода на вторичната ферментация на вино в бутилка. Гроздето за производство на шампанско трябва да бъде бяло (Chardonnay) или червено (Pinot Noir или Pinot Megnier). Събира се преди време, когато нивото на захарта в него е по-ниско, а нивото на киселинност е по-високо. Шампанско, направено изключително от шардоне, се счита за най-изискано, то се нарича "бяло от бяло" (фр. Blanc de blancs), изключително от червено грозде - "бяло от черно" (fr. Blanc de noirs).\nКакво е налягането в бутилката\nНалягането във вътрешността на бутилките може да достигне до 6 атмосфери (както при автобусните гуми), така че са направени от дебело стъкло. Шампанското се бутилира в два вида бутилки: стандартни бутилки (750 мл) и бутилки Magnum (1,5 л). Счита се, че шампанското Magnum е с по-високо качество и по-скъпо, тъй като в бутилката остава по-малко кислород, а повърхността е такава, че се създават мехурчета с подходящ размер. Вдлъбнатото дъно в бутилката (шплинт) е проектирано да разпределя правилно налягането.\nЗащо имаме нужда от юзда върху запушалката\nСъщата телена юзда, която фиксира корка в бутилката, се нарича mycelet и е с дължина 52 см. Идеята да се използва е дошла до същия френски монах бенедиктин Пиер Периньон. Мюсле поставете на корка и затегнете шийката на бутилката под nimbus, за да избегнете спонтанно заминаване.\nОткъде идва фолиото на шията\nПрез 19-ти век на шията на бутилка шампанско се появява фолио. Първоначално той служи като защита от мишки и плъхове, които живееха в мазетата, където се съхранява вино. Сега този елемент от опаковката е запазен като почит към традицията.\nКолко мехурчета в бутилката\nНад причината за появата на мехурчета във виното озадачили дори древни автори. Средновековните лозари смятаха, че "искрящото" вино е сериозен недостатък и се борили с него. Високото качество на виното от шампанско е оценено за първи път от британците.\nБутилката шампанско съдържа средно около 250 милиона мехурчета. Смята се, че мехурчетата се образуват около малка мръсотия върху стъклото. Чашите за шампанско са специално избърсани, за да образуват мехурчета. Между другото, колкото по-малки са мехурчетата в пенливото вино, толкова по-добро и по-вкусно е. Доброто шампанско остава газирано в чашата за 10-12 часа.\nКак да отворите бутилка "без изстрел"\nЗа да може шампанското да запази вкуса си, то трябва да се отваря внимателно, така че бутилката да произвежда само малко количество памук. Силният "изстрел" допринася за бързото изпаряване на въглеродния диоксид. Професионалистите никога не разклащат бутилката преди отваряне. За да не излезе коркът, той трябва да се държи, докато не се разгъне напълно. Без да изваждате бутилката от кофата, трябва да повдигнете теления пакет и да го завъртите обратно на часовниковата стрелка, като държите корка с другата си ръка. При отваряне те въртят бутилката, а не корка! В този случай бутилката трябва да се държи под ъгъл от 45 градуса и здраво да държи корка с ръка.\nКолко бързо е задръстването\nМежду другото, летящ корк от бутилка шампанско може да достигне скорост до 100 км / ч. Нищо чудно, че се е родил постоянен израз: "Излетете като тапа от бутилка."\nКак да излее шампанско\nШампанското обикновено се сервира в специални очила "флейта". Те имат дълъг крак и висока тесна купа. Под шампанското ценителите разпознават само гладки и стъклени чаши. Цветното стъкло изкривява цвета. Брилянтният кристал не се наслаждава изцяло на играта на напитката. Кристалът обикновено не се препоръчва за сервиране на вино, тъй като оловото в стъклото изкривява вкуса на напитката. Не е необходимо да се пълни чаша изцяло: чашите за вино да запълнят две трети от обема. Шампанско се сервира охладено, най-добрата температура плюс 7 ° C. Често бутилката се охлажда в специална кофа с вода и лед преди и след отваряне.\nРазбиране на шампанско\nШампанско - може би най-известното и почитано пенливо вино в света. Статията ще помогне да се разбере какво е истинското шампанско и как се случва.\nСпоред законите на ЕС само пенливи вина, които се произвеждат във френския регион Шампан по класическия метод (с вторична ферментация в бутилка), могат да се наричат шампанско. Районът е известен със своите уникални почви и микроклимат. Прочетете повече - във видеото.\nВ шампанско се използват три разновидности: червен пино ноар и пино мени и бял шардоне. Въпреки наличието на червени сортове, шампанското най-често е бяло, по-рядко розово. И всичко, защото сокът в повечето сортове грозде е лек: ако не настоявате за тъмна кожа, виното няма да се оцвети.\nЕдна легенда гласи, че основателят на пенливото вино е монах Дом Периньон. Според друга версия първото пенливост се е появил повече от век преди Периньон - през 1531 г. в района на Лангедок. Там се нарича Ла Бланкет де Лиму. Британски учени настояват за британския произход на напитката.\nДори и Периньон да не е измислил шампанско през 17 век, той имал много други постижения. Той донесе изкуството на сглобяване до съвършенство, установи „златните правила“ на винопроизводството, а също и първото в Шампанско започна да използва кората на корковото дърво, за да запечата бутилките.\nБлагодарение на Периньон и неговите последователи, които промениха формата на бутилките и изобретили мускула, шампанското се превърна в почитано питие. Преди тези нововъведения пенливото вино често се наричаше „дяволска напитка“, тъй като барелите и бутилките периодично експлодираха, неспособни да издържат на въглеродния диоксид.\nКак да си направим шампанско\nТрадиционният метод на "champenois" включва следните стъпки: t\n- реколта на ръка;\n- производство на "обикновени" неподвижни вина;\n- сглобяване (различни вина се смесват, към сместа се добавят запаси от минали реколти);\n- бутилиране (добавя се дестилирана течност от дрожди и захар към виното, затваря се с временно запушалка);\n- вторична ферментация в бутилката (ферментация и образуване на въглероден диоксид под влиянието на течност);\n- остаряване върху проекта (минимум 15 месеца за версии, които не са стари и 3 години за реколти);\n- ремуаз (изместване на утайката в корка);\n- дезоргиране (отстраняване на утайка);\n- дозировка (за да се компенсира останалото с утайка вино, към бутилката се добавя алкохол);\n- включване с постоянен корк и отново стареене (още няколко месеца).\nЛюбими много приятни нюанси на тост и печене се появяват в шампанско благодарение на дрождите, или по-скоро на тяхното разлагане. Като напълно преработена захар, маята "умира" и оставя след себе си ароматен остатък, на който шампанското се оставя дълго време. Прочетете повече за метода на шампанското тук.\nВ зависимост от количеството захар, добавено по време на дозирането, шампанското е различно:\n- Brut Nature - до 3 g / l (грама на литър);\n- Екстра Брут - 0–6;\n- Брут - до 12;\n- Екстра сух / допълнителен раздел - 12–17;\n- Sec / Dry - 17-32;\n- Demi-Sec / Semi Dry - 32-50;\n- Doux / Sweet - повече от 50.\nДнес повече от 90% от цялото шампанско е Брут, захарта почти не се усеща в нея.\nВ допълнение към видовете сладкиши се различават и други категории шампанско:\n- без реколта (сбор от вина с различен добив дава стабилно качество и разпознаваем стил на къщата);\n- millezimnoye, или реколта (от грозде от една реколта, главно от лозята на класовете Premier и Grand Cru);\n- престижна куева, или Cuvée de Prestige (топ образци от най-добрите лозя на къщата с дълга експозиция);\n- роза (обикновено се прави чрез добавяне на червено вино в бяла основа, понякога по метода на сени, с инфузия на сок от пино ноар върху кожата);\n- Blanc de Noir, или „бяло от черно“ (бяло шампанско от червени сортове Pinot Noir и Ménée);\n- blanc de blanc, или „бяло от бяло“ (най-рафинирано, от 100% chardonnay).\nОсобено високо ценени са престижните кювети, като емблематичния Cristal от Луи Родерер, първоначално създаден за руския император Александър II.\nЕкспертите наричат играта на мехурчета "перляжем" (от думата от perle - перла). Стандартна бутилка шампанско (0.75 литра) съдържа около 100 милиона мехурчета. В добър шампанско мехурчета са малки, скъпо perlège, но дълго, с елегантни спирални каскади.\nЗа да се насладите напълно на играта и букета, не забравяйте предварително да охладите бутилката и да вземете подходящите очила. Можете да вземете продълговати чаши-флейти, изглежда зрелищно. Онези, които искат по-добре да усетят аромата и вкуса на шампанското, ви съветваме да следвате тенденцията от последните години и да избирате чаши за бяло вино: в тях букетът ще се отвори в цялата си слава.\nТехнологията за шампанско се използва и в други винарски области на Франция и света. Във френските региони, такова пенливо вино се нарича кремантин, в Италия - Franciacorta, в Испания - Cava. Прочетете повече за "роднините" на шампанското в статията.\nНай-интересните факти за шампанското\nНикаква нова година не е пълна без шампанско. Това е най-празничната, тържествена напитка! Ароматни, искрящи, забавни - това са епитетите, които можете да подарите на вкусното шампанско. Тя идва в подходящо време, когато душата иска истински празник. Какво мислите за очарованието на шампанското? Наистина ли са всички палави балони? MedAboutMe ще ви разкаже за невероятни факти, свързани с тази напитка.\nНе всяко пенливо вино е шампанско.\nЦялото шампанско е пенливо вино. Но не всяко пенливо вино може да се нарече шампанско!\nМного хора "наричат" шампанско буквално всяко високо газирано вино питие. Всъщност гордото име „Шампан“ по стандартите трябва да се носи само от тези вина, произведени във френската провинция Шампан по специална технология и само от някои сортове грозде. Всичко останало, което виждате на рафтовете на магазините, е пенливо вино.\nИстинското шампанско е питие от категорията на оскъдните, скъпи. Най-често купувачите предпочитат пенливите вина. И това, ако изберете качествена напитка, ще ви зарадва с винения букет.\nИма два основни метода за приготвяне на пенливи вина. Първият е класически, който е бил използван от френските винопроизводители от стотици години. Тук вторичната ферментация на напитката се извършва точно в бутилките. Това е истинско шампанско. Вторият метод е по-прост, практикуван от много производители на пенливи вина в Русия. В този случай, ферментацията на напитката се извършва не в бутилки, а в специални големи контейнери. А нискокачествените пенливи вина (те имат отделно наименование - „газирана вино напитка“) не се ферментират изобщо, те просто смесват винения концентрат и друга „химия“, изкуствено са газирани.\nИзобретяването на технологията на производство на шампанско се приписва на монаха Пиер Периньон. Пенливото вино от Франция е на около 350 години и дори има свой рожден ден - 4 август. Но много преди шампанското да стане питие на аристократите, виното се наричаше „дяволско“. Преди това вторичната ферментация на напитката се осъществяваше в големи бъчви и можеше да експлодира в най-неподходящия момент. Не е чудно, че на богобоязливите монаси това изглеждаше като трикове на дявола. По-късно обаче процесът на вторична ферментация се научи да се контролира.\nМилиони мехурчета в чашата ви\nНе е известно кой, кога и как се изчислява, но се смята, че 49 милиона мехурчета „живеят“ в класическа бутилка шампанско. Впечатляващо!\nСмята се, че висококачественото пенливо вино от шампанско трябва да се „разбърка” поне 10 часа - това е след като напитката се излее в чаши. За съжаление, тези напитки, които мнозина приемат за шампанско, не могат да се похвалят с такава упоритост на мехурчета - въглеродният диоксид оставя чаша най-малко след час.\nМехурчетата се оформят в чаша около най-малките неравности по стените му. За да подобрите този процес, предварително натъркайте чашите отвътре с памучна кърпа. След това целулозните частици ще “закачат” повече мехурчета.\n6 атмосфери в една бутилка\nОгромен брой мехурчета от въглероден диоксид създава огромен натиск в бутилка шампанско - до 6 атмосфери. Например в една добре надута автомобилна гума 2 пъти по-малко налягане.\nКак една бутилка издържа на такова налягане на газ? Тук отново си струва да се каже „благодаря” на Пиер Периньон - той е изобретил дебели стъклени съдове, специална запушалка от корк и юзда, която държи същата тапа на място. Всичко това прави бутилката устойчива на високо налягане, което създава въглероден диоксид.\nЮздата, която държи корка в шията на бутилката, има име - myzle. Преди това тя е била изработена от въже, след това превключена на метална жица. По стандартите, дължината на мизла трябва да бъде 52 cm.\nАко отворите бутилката с шампанско неправилно, коркът от врата лети с висока скорост - около 40 км / ч. Височината на полет на задръстване може да достигне 12 м. Сега не е изненадващо защо някои особено палави гуляйци намират счупен полилей на тавана на 1 януари.\nИстинското усещане на фестивала се прави чрез отваряне на шампанско „с шик” - трябва да се разклати енергично бутилката, а след това и с рев да избие корка. Този метод може да изглежда зрелищно, но вкусът и ароматът на пенливото вино е напълно изгубен, освен това, половин бутилка напитка се излива заедно с пяната. И помислете за елегантните гости - заслужава ли си да се излива върху тяхната "бодлива" пяна от пенливо вино. Мек памук, лек, ароматен дим, без пяна от врата - това са признаци на добре отворена бутилка шампанско.\nОтворете правилно шампанското:\nОтстранете фолиото от охладената бутилка.\nЛеко разхлабете (но не премахвайте напълно!) Myzle.\nДланта здраво притиснете корка, наклонете бутилката леко (под ъгъл от 45 градуса).\nС другата си ръка започнете бавно да обръщате бутилката върху основата, като все още държите запушалката в дланта на другата си ръка. Внимателно "развийте" бутилката от корка.\n9-12 С - оптимална температура за доставка на шампанско\nСомелиерите казват, че оптималната температура за доставка на шампанско е 9-12 С. Само в този случай пенливото вино отваря целия си букет, радва се с мехурчета, вкус и аромат. Ето защо, не прекалявайте, замразяване "в леда" шампанско, което сте купили за масата Нова година.\nИмаше ли време да сложиш бутилка шампанско в хладилника, преди гостите да пристигнат? Не се притеснявайте, има няколко начина, които ще ви позволят за 10-20 минути. охладете пенливото вино до оптималната температура:\nВземете кофа за охлаждане на напитките, залейте там лед, потопете бутилката в студа. Доказан метод през годините! И за да запазите бутилката суха, дайте предпочитание на такива модели кофи, в които има 2 стени. Лед в такива, поставени в кухината между стените.\nАко добавите сол към леда (много!), Процесът на охлаждане ще върви много по-бързо!\nУвийте бутилката в кърпа, напоена със студена вода, поставете я във фризера. Това ще охлади цялата повърхност на контейнера наведнъж.\nАко замразите гроздето предварително, можете да охладите шампанското, което вече се излива в чаши. Просто добавете няколко ледени грозде към пенливото питие.\nШампанско - закуска от аристократи\nВ родината на пенливото вино, хората без съвест пият половин чаша и чаша шампанско на закуска, малко захар с пържени яйца и препечен препечен хляб. Този вид традиция, която в продължение на стотици години.\nНе е необходимо да се пие шампанско в "чиста" форма. За разнообразие можете да приготвите вкусни коктейли на базата на пенливо вино на новогодишната маса. Ето 3 интересни рецепти:\n1. Налейте 50 мл бял ром в чашата, добавете 50 мл бананов ликьор и след това 150 мл шампанско. Смесете коктейла внимателно, украсете стъклото с кръгъл банан и сервирайте.\n2. Поставете 2-3 листа от мента в чаша, намажете ги с дървена пръчка, добавете 2 супени лъжици. л. ванилов сироп, добавете 3-4 кубчета лед. Изсипете 50 мл газирана минерална вода и 50 мл шампанско.\n3. Обелете половината киви, разбъркайте го, сложете го в чаша. Налейте 1 супена лъжица. л. ананасов сок и добавете 1 чаена лъжичка. мед, разбъркай всичко. Сега напълнете чашата с шампанско и сервирайте коктейла на гостите, като го украсите с мента.\nШампанското не е най-безопасната алкохолна напитка.\nСмята се, че най-чистата и следователно безопасна за здравето алкохолна напитка е тази, която е направена от суровини с висока концентрация на хранителни вещества. Има много полезни плодове и плодове, от които могат да се правят тинктури и вина - вземете за пример поне ябълки и сливи. Но сред всички останали, само гроздето в процеса на производство на вино запазва значителна част от своите полезни свойства. Тук е мнението, че чаша вино на вечеря е дори полезна не за пиянство, а за здраве.\nОт целия списък на алкохолните напитки от грозде, сухото червено вино се счита за най-безопасното за тялото. Той има по-малко захар, количеството алкохол е минимално (ако го сравним с висока концентрация на антиоксиданти). Смята се, че виното става превенция на настинки и стомашно-чревни заболявания, анемия. Но качеството на виното е от изключителна важност И все пак - количеството алкохол пиян! Струва си да се говори за безвредността и ползите от виното, само ако използвате не повече от една чаша на ден.\nС шампанско нещата са различни. Да, за неговото производство е взето и здраво грозде. Но съдържанието на въглероден диоксид в една напитка е високо - това ви кара да пиете по-бързо (в сравнение с обикновеното вино). Това обаче не е най-лошото - може дори да е приятно да усетите лекото пиянство на скъпото френско вино. Но проблемът е, че на рафтовете на магазините има огромно количество продукти, които производителите дават за висококачествено пенливо вино. И всъщност, всичко това е обичайната сода за възрастни, подправена с винен концентрат за вкус, алкохол за градуси, много захар, цветове и аромати. Всички тези химически компоненти могат да образуват токсични, опасни вещества. Естествено, няма нужда да се говори за естествеността и ползите от шампанското.\nНе искате да се срещнете на 1 януари сутринта в болницата? След това изберете само висококачествено пенливо вино! Да, истинското шампанско, направено по класическата технология на региона Шампан, е много скъпо, но лесно можете да си позволят висококачествено пенливо вино.\nПрез 2014 г. Росконтрол тества 10 пенливи вина - Нови Свет, Надежда, Абрау, Цимлянско, Мартини Асти, Легенда за Крим, Марлесън, Ламбруско Дел Емилия, Синцано Асти и Руското шампанско. 6 пробни проби се провалят. В виното „Нов свят“ микроорганизмите са открити от специалисти, които, съгласно правилата за безопасност, не трябва да бъдат в алкохолни напитки от тази категория. Lambrusco Dell'Emilia, "Tsimlyanskoe", "Russian Champagne", "Legend of the Crimea", Abrau не са преминали теста поради ниски органолептични качества - най-вероятно са използвани нискокачествени суровини или технологичният процес е нарушен. В някои проби от черния списък на етикета количеството захар е значително подценено - напитките са по-високо калорични, отколкото всъщност са, и е вероятно да бъдат допълнително инжектирани със захар.\nЧервилото "убива" вкуса на шампанското\nСлучило се така, че шампанското се счита за женско питие. Но сомелиерите са съгласни, че червилото на устните изкривява целия букет от пенливо вино. Ето защо, ако сте готови да се насладите на скъпо френско шампанско, добре е да изтриете червилото от устните си. Определено си струва!\nШампанското има срок на годност.\n"По-старата" ракия и вино, толкова по-добре. Но пенливото вино има срок на годност! Някои реколти от истински шампанско могат да “живеят” до 25 години. Но нека не забравяме, че по-често пием все още пенливи вина. И те имат конкретна дата на изтичане. По правило това е 18 месеца. Пийте просто „прясна“ напитка. С течение на времето качествените показатели на пенливите вина само се влошават: след около 2 години тя ще потъмнее и може да се замъгли, а след 3 години ще започне да отделя чужди миризми.\nТрадиционно, шампанското се сервира в стъклото за флейта - висока чаша за вино с тясна купа на дълъг крак. Такива чаши са по-подходящи за демонстриране на потока мехурчета газирана напитка, но вкусът и ароматът му не се отварят добре. По-пълно отворете букет от чаши за вино с къса, широка купа. Но бъдете готови за факта, че ще видите не толкова много мехурчета.\nЧеста грешка при съхраняването на шампанското е да я държите в хладилника. Ако планирате да се насладите на пенливо вино в рамките на 3-4 дни след покупката - всичко е наред, можете да сложите бутилката в хладилника. Но тъй като влажността в хладилника е ниска, не се препоръчва в нея да се държат бутилки за шампанско за дълго време - коркът изсъхва и напитката окислява по-бързо.\nКогато наливаш шампанско в чаша, напълни го само една трета. Ако стъклото се напълни до ръба, виното бързо се затопля в него и няма да имате време да пиете половината от него.\nНе забравяйте да държите стъклото до дългия крак, а не от самата чаша. Първо, ще изглеждате по-елегантно, и второ, шампанското не се нагрява от дланите ви.\nИзползвайте специални тапи (т.нар. Стопери), за да запечатате бутилката с шампанско, ако нямате време да пиете всичко вечер. Така можете да запазите мехурчетата в напитката, нейния вкус и аромат през деня.\nШампанското може да се комбинира с почти всички ястия - месо, риба, зеленчуци на скара, десерти. Единственото изключение са твърде пикантни и солени ястия.\n15 факти за шампанско\n6 атмосфери в бутилка\nНалягането в бутилка шампанско при стайна температура е равно на налягането в гумите на червената лондонска шина или около 6,3 килограма на квадратен сантиметър.\nЗащо да разтривате чашите с кърпа?\nПочти 49 000 000 балона са във всяка бутилка шампанско. В стъклото те се оформят около най-малките неравности по стените. Ето защо, преди да сервирате чаши шампанско втри с памучна кърпа, оставяйки микроскопични частици от целулоза по стените.\nПървоначално мехурчетата в шампанското се смятаха за нежелан страничен ефект от ферментацията и едва през втората половина на ХVІІ век те започнаха да се появяват на място.\nНай-скъпото шампанско в света - „Корабокрушенци 1907 Heidsieck“, което е на повече от сто години. Уникални бутилки бяха открити от водолази през 1997 г. на потънал кораб, пренасящ вино за кралското семейство в Русия. Намерени са общо 200 бутилки, всяка от които струва 275 000 долара.\nОбемът на бутилките за шампанско варира от 200 мл до 30 литра. Бутилките от три литра или повече са кръстени на библейски символи.\nНай-голямата масово произведена бутилка за шампанско се нарича Мидас и има обем от 30 литра. Той е еквивалентен на четиридесет стандартни бутилки. Такова шампанско се прави от къщата “Арман де Бриняк”.\nВ пълен ръст\nНай-високата бутилка шампанско в света, висока 1 м 82 см, е направена през 1965 г. от Piper-Heidsieck. Бутилката имаше за цел да отпразнува наградата „Оскар“ на актьора Рекс Харисън за ролята му във филма „Моята прекрасна дама“.\nКой пие шампанско сутрин?\nСпециално за Уинстън Чърчил, Пол Роджър произвежда шампанско в бутилки от 0,6 литра. Шампанското бе връчено на Чърчил от неговия иконом в 11 часа сутринта, когато се събуди.\nВдовици от Шампан\nИсторията на шампанското е почти мистично свързана с френските вдовици. Сред тях са легендарната Джозефин Клико, мадам Помери, Камила Родерер, мадам Болинг. Тези жени оказват огромно влияние върху технологиите и традициите на производство на шампанско.\nКорк от бутилка шампанско лети със скорост от около 40 км / ч, а височината на полета му достига 12 метра. Максималната възможна скорост за шампанско - 100 км / ч може да се случи, ако оставите бутилката за известно време на слънце или го разклатете добре.\nСвинка за бутилка\nДървената юзда, която държеше тапата, се нарича мизъл и е дълга 52 см. Според легендата това е дължината на жицата, която Джоузефин Клико е извадила от корсажа си, за да задръсти бутилка шампанско.\nОт необходимост към традиция\nПървоначално фолиото около шампанското беше защитено от мишки и плъхове, живеещи в мазетата, където се съхранява вино. По-късно опаковъчният елемент се запазва като почит към традицията.\nВече не означава по-добро\nЗа да се запази вкуса на плодовете и да се премахнат опитите за увеличаване на производството в ущърб на качеството, шампанското има максимално допустим добив на хектар от 13 тона.\nГосе, най-старият производител на шампанско, е основан през 1584 година.\n4 август е Световен ден на шампанското. Французите вярват, че именно в този ден монахът Дом Периньон е изобретил искрящата напитка.\nПредлагаме ви преглед на най-скъпите алкохолни напитки в света.\nВино и вода. Не става дума за вечно противопоставяне на алкохолни и безалкохолни напитки. Не. Сега ви казваме как се допълва другото. Има такава малка тайна, която малко хора знаят за това: ако влеете вода в декантера (ако го използвате), преди да добавите вино там, последният ще играе с много любопитни тонове, както по вкус, така и по вкус. Малко е буквално една супена лъжица. Невероятно, но вярно.\nЛюбовта към виното сред съвременните знаменитости е доста често срещано явление.\nОткрийте разликите между шампанско, пенливо вино, кава и просеко: всичко за света на балончетата\nИскрящото, което се произвежда в Пиемонт, също (виж "Италия") е най-добре познато с имената на няколко производители от масовия пазар - Martini, Mondoro, Gancia. Всъщност има повече от 50 такива производители, а сортът грозде е мускат. Технология на производството - метод на резервоара (виж параграф "Метод").\nОт средата на 19-ти век шампанското се продава в бутилки с различни размери: една четвърт (0,2 литра), половин (0,375 литра), стандартен (0,750 литра), магнум (1,5 литра), хеликоптери или ировоми (3 литра), матусал или Mafusil (6 литра), salmanazar (9 литра), Balthazar (12 литра), navuhodonosor (15 литра) и така нататък. Най-голямата бутилка е Мелхиседек (30 литра).\nЗа първи път се появява през 1848 г. в Лондон. Но ако днес смятате, че Брут е най-сухото шампанско, грешите, прочетете подробностите в параграф „Захар”.\nШампанско флейта - най-популярната стъкло, най-често срещаната опция, визуално печели, веригите от мехурчета във флейтата изглеждат най-ефективно, удобно да се държи. Против - убива букет от вино: камбаната му е толкова тясна, че вкусовете му просто не могат да бъдат избрани.\nЧаша за шампанско с по-широка средна част често се нарича форма на лале, може би не е толкова грандиозно по външен вид (макар че много зависи от дебелината и състава на стъклото), но дава най-пълната картина на пенливото вино като вино - в нея има достатъчно въздух за да се отвори букета, перляжът може да се оцени по-точно (виж “Перляж”).\nШампанско, чиния за сладолед, шампанско-купе, противно на популярната версия, не е глас на гърдите на Мария Антоанета (макар че може да е глас на един от съвременните модели, като Кейт Мос). Пълен със старозаветния чар, напомнящ за Арт Деко или 50-те години, идеален за сладко или полусладко пенливо, което преди се е правело много повече от брут. Класически чифт преди - сладки шампанско / неподсладени бисквити - в неговия контекст е изпълнен със смисъл: Оказва се, че преди бисквитите потопени в шампанско.\nСортовете от грозде, от които се прави пенливо вино, могат да варират в зависимост от района. За Шампан, това е "Шардоне Пино Ноар" и "Пино Мене". Тази смес дава един вид пълна картина на света в една глътка - тя е свежест, структура, сладки и вкусни вкусове и аромати - с една дума, всичко, което във виното обикновено се разбира под думата „баланс”. Останалите световни пенливи производители трябва да възприемат този подход като модел - или да започнат от него, когато избират как ще изглежда виното им. Дори ако произвеждат вино само от местни сортове.\nПенливите вина обикновено се произвеждат без да се уточнява годината на реколтата, тъй като най-често това е вино от не една година реколта, но няколко. В една особено успешна година, винопроизводителят може да си позволи да „изпълни” - и тогава той посочва годината на култивиране на етикета. Обикновено тези вина се съхраняват дълго време в избите на винарната, преди да бъдат пуснати в продажба, а в Шампан този закон трябва да бъде поне три години.\nТя може да варира в бутилката в зависимост от вида на пенливостта. В бутилка шампанско, като правило, тя е 6-7 атмосфери, в други пенливи вина може да има, например, 3–4 атмосфери.\nАсти и Алта Ланга - в Пиемонт, Франчакорта и Олтрепо Павесе - в Ломбардия, Просеко - във Венето и също пенливи от Тренто: както виждаме, в Италия производството на пенливи се намира главно в северните райони. Някои от тях са направени в танкове - като просеко и асти, а останалите - като шампанско, в бутилка.\nИспанските варианти за шампанско са родени в най-независимата и буржоазната част на Испания. Оттогава ситуацията се е променила - днес днес кава може да се произвежда в 10 области в цяла Испания, а не само в Каталуния. Най-известните производители - те също са пионерите на производството през 70-80-те години на миналия век, на първо място - Codorníu и Freixenet, но освен тях има десетки по-малко известни, но не по-малко достойни производители с по-малки производствени обеми. Всичко това, като правило, вино доста поносимо качество. Сортовете на гроздето са предимно местни, от които основните са „макабео”, парилада, акълло, а розовата кава е направена от „пино ноар” и „гарначи”.\nCremant е всяко друго френско пенливо вино, различно от шампанско (тоест, не от шампанско), направено като шампанско, с вторична ферментация в бутилката. Креманите могат да бъдат намерени в няколко френски провинции, най-известни са кремантините от Бургундия (Crémant de Bourgogne), Лоара (Crémant de Loire) и Елзас (Crémant dʼAlsace) - те също имат своите кремани в Бордо (Crémant de Bordeaux), долината Рона (Crémant) de Die), в отдел „Юра“, между Бургундия и Швейцария (Crémant du Jura) и Лангедок (Crémant de Limoux)\nОсновната точка, която разделя всички пенливи на сложни и скъпи, и по-прости и по-евтини. Шампанско, кава, кремантин и някои други вина получават мехурчета от повторна ферментация в бутилката (първата се случва във винарната, когато се създава виното), Просеко, Асти, „Съветски шампанско“ - по метода на бързото шампанско, в цистерни, цистерни и други резервоари. Всъщност обикновено се нарича така - резервоар.\nCap пяна, която се образува в момента, когато шампанското се излива в чаша.\nСъщата жица, която предпазва разливането от бутилка пенливо вино от спонтанна стрелба (виж раздела „Налягане“).\nИсторията на домашното пенливо вино се свързва предимно с две имена - княз Лев Голицин и ученият Антон Фролов-Багреев. Първият е патриот и излезе с началото на производството на пенливи вина в Крим и близо до Новоросийск, а вторият по заповед на сталинския комисар Анастас Микоян е усъвършенствал метода на резервоара до състояние, приложимо в масовото производство (виж параграф „Метод“ по-горе) и го направи евтин и достъпен. Морал: заместването на вноса в областта на пенливото вино изобщо не е нова тема.\nИграта на мехурчета в шампанско или пенливи, в хубаво вино мехурчета са малки и се съчетават заедно в един вид верига. Друг признак за качество е колко време се държи в чаша, продължителността на играта. Живот хакерство - ако човек не се смее на думата "perlyazh", тогава той е от винен бизнес.\nСъщото метално нещо, което е между жицата и музлите и корка. Често декорирани лого, а понякога - специални графики. Голям елемент за събиране.\nНай-популярното пенливо в света днес се произвежда в Италия, в Венето. Грозде - "Глера". В производствения смисъл тя не е твърде различна от „съветското шампанско“, а резервоарният метод е в основата и на двете. Но по отношение на гроздето е много различно. Просеко е наименование, законно определена област, в него има още две зони, от които просеко се счита за по-успешна, Конелиано и Валдоббиадене.\nВсяко пенливо вино може да бъде не само розово, но и червено. Шампанското е едно от малкото места в света, където розовото е направено не от червено грозде, а чрез смесване на бяло и червено вино и това не се счита за престъпление.\nСтранната служба, която преди няколко седмици публикува рейтинг за купувачи, в която пенливото вино, произведено в Санкт Петербург, спечели срещу Моет. Руското вино може да спечели френски - но със сигурност не в този случай. Според резултатите от конкурса един от кримските производители е завел дело с думите „за клевета”.\nВ повечето шампанско и пенливи вина, захарта не е местна, а не собствена, която първоначално не се съдържа в виното. Неговият, по-скоро ликьор (Liqueur dʼexpédition), направен от смес от вино и захар, в идеалния случай тръстика, се добавя към виното, след като ферментацията е спряла.\nБрут природа - без добавена захар, до 3 г / л остатъчна (т.е. собствена, съдържаща се във виното) захар\n"Шампанското е единственото вино, което оставя красива жена"\nCHAMPAGNE е бяло или розово пенливо вино. В резултат на процеса на ферментация във виното се появява въглероден диоксид, който осигурява разпенване и мехурчета. Името на напитката е задължително за провинция Шампан (Франция), където в средата на XVII век е изобретен процесът на шампанизация. Интересно е да се отбележи, че във Франция само пенливо вино, което е направено в шампанско, се нарича шампанско. Всички други вина се наричат mousseaux (musé). Твърди, че шампанското не е пиян. Това абсолютно не е вярно, тъй като мехурчетата допринасят за по-доброто усвояване на алкохола в кръвта. Всеки знае, че с годините виното става по-добро, но шампанското има срок на годност 18 месеца. Средната бутилка за шампанско съдържа около 250 милиона мехурчета.\nКАК СЕ ИЗПОЛЗВАТЕ ШАМПАНИ\nОТПУСКАНЕ. Гроздето за производство на шампанско се прибира предварително, за да се осигурят ниски нива на захар и висока киселинност на плодовете, от които сокът веднага се изстисква. Този процес трябва да бъде бърз и мек в същото време, така че сокът от червено грозде да не остане дълго време заедно с кожата.\nГроздето се изстисква три пъти, като се получава три вида:\n- cuvee (cuvee) е резултат от първото изстискване, най-висококачествената мъст, тъй като е най-малко в контакт с кожата и семената на гроздето;\n- първичната пивна мъст, която е резултат от второто пресоване, е с по-ниско качество от cuvee;\n- вторичната пивна мъст, образувана след третото пресоване, е с най-ниско качество и не винаги се използва при производството на шампанско.\nГроздето трябва да расте само в лозята на провинция Шампан\nЛозата трябва да бъде подрязана и задържана по определен начин.\nГроздето трябва да се събира само ръчно, за да не се повредят плодовете.\nГроздето трябва да бъде доставено на винопроизводителя не по-късно от 4 часа след прибирането на реколтата, за да се предотврати предварителната ферментация и трябва да бъде подложен на определен метод на налягане, който не позволява излишните танини от кожата да попадат в сока.\nСТРАНА НА ВИНАТА. Тъй като шампанското е обикновено бяло вино, първоначалната му ферментация протича както обикновено при производството на вино - в резервоари от неръждаема стомана или за най-престижните марки - в дъбови бъчви, където захарта на плодовете се превръща в алкохол. Всяка една от мъстта отделно ферментира и след това остарява няколко месеца или дори години. Предимството на използването на дъбови бъчви е, че температурата на ферментация в тях е по-добре контролирана. В този случай е по-добре да се използват стари дъбови бъчви. Резултатът е основа за бъдещето на шампанското - кисело вино.\nКоличеството добавена захар влияе върху налягането в бутилката. За да се постигне стандартно ниво от 6 бара, 18 грама захар и дрожди в количество, определено от Европейската комисия, трябва да бъдат в бутилката: 0,3 грама на бутилка. Такава смес от захар, мая и все още пенливо шампанско се нарича "тираж".\nСмесването. За всяка марка се смесват различни вина: получени от различни сортове грозде, от различни години на прибиране на реколтата, от различни части на земята и от различни видове мъст. Така се оказва уникален вкус, присъщ на тази марка. Шампанското обикновено е смес от три сорта грозде, два червени - Пино Мениър (Pinot Meunier) и Пино Ноар (Pinot Noir) и един бял - Шардоне (Шардоне). Всяка от тези разновидности играе особена роля при смесването. Например, има много добро сравнение, ако си представите, че шампанското е елегантна рокля, тогава тъканта, от която се шие, е Пино Ноар, даваща вкус и сила, дантела върху нея от елегантна и свежа Шардоне, и подплата, която поддържа всички дизайн, - Pinot Meunier.\nЗаслужава да се отбележи, че цветът на сока от гроздето винаги е бял, само кожата му е оцветена. Този факт позволява да се произвеждат бели вина от червено грозде, при условие че няма контакт между изцедения сок от гроздето и кожата му.\nВТОРИЧНА ФЕРМЕНТАЦИЯ. Смесеното вино се излива в специални бутилки с повишена здравина. Вътре се добавят дрожди и захар, образувайки вторична ферментация. Количеството добавена захар влияе върху налягането в бутилката. За да се постигне стандартно ниво от 6 бара, 18 грама захар и дрожди в количество, определено от Европейската комисия, трябва да бъдат в бутилката: 0,3 грама на бутилка. Такава смес от захар, мая и все още пенливо шампанско се нарича "тираж". Така, благодарение на течността в бутилката започва нов процес на ферментация и се освобождава въглероден диоксид. Без изход, той създава натиск в бутилката и насища виното.\nЕкстракт. След ферментация дрождите попадат върху стената на бутилката като прахообразна утайка. В тази форма виното може да се съхранява в избата от няколко месеца до няколко години, а за най-престижните - дори до 10 години. По време на "стареенето на утайките" виното се обогатява с толкова ценени ценители на хляб, сладкиши, ядки. Именно тогава останалият водороден диоксид (въглероден диоксид) се разтваря в бутилката, което е весело мехурчета шампанско. Бутилките се изпращат в избата и се съхраняват в хоризонтално положение. Производителите, които искат да получат светлина, млади, "живи", пяна за шампанско за аперитив, издържат от 2 до 3 години. Шампанско, което се сервира най-тържествено и придружава най-добрите ястия, трябва да бъде на възраст поне 4 години.\nСредната бутилка за шампанско съдържа около 250 милиона мехурчета. В епохата на появата на напитката имаше много мнения, където мехурчетата идват от бутилката. Някои приписват това на лунния цикъл, други на незрелото грозде, други смятат, че нещо е добавено към виното. От древни времена, винопроизводителите са били запознати с особеностите на някои вина, които след ферментация през пролетта започват да преработват, а газът се произвежда в бутилки. Тези свойства винаги са били считани за страничен ефект, така да се каже, на лошо качество винопроизводители.\nПОЧИСТВАНЕ (процес на събиране на утайката - “повторно раздробяване” и процес на отстраняване на утайката - “дегориране”). След стареене (когато виното най-накрая узрява) е необходимо да се отървете от утайката. За да направите това, първо произведете интересен процес на събиране на седименти, който се нарича "remuazh." Бутилката, която първоначално заема хоризонтално положение, е леко потопена всеки ден и се върти около собствената си ос, за да събере остатъци от дрожди в шията на бутилката. В този случай утайката може лесно да бъде отстранена от повърхността и по този начин да се осигури кристална чистота на напитката.\nВ старите дни бутилките бяха поставяни на специален катедра в хоризонтално положение, след което бяха ръчно леко разклатени, завъртяли се на 45 градуса и постепенно се спускали с врата, причинявайки утаяването да се приближава към врата. Всеки ден покрай трибуните преминаваше изба, преобръщаше бутилките и прави специални следи на дъното. Накрая, бутилката беше изправена надолу, а утайката беше събрана върху тръбата.\nДнес в най-престижните фирми с малка продукция „remuage“ все още се извършва ръчно. Други компании използват специален апарат, наречен “giropalette” (“giropalette”). Той е контролиран от компютър и осигурява идеално ежедневно понижаване и въртене на бутилката за събиране на утайката.\nКристалната яснота на шампанското (или "ryumazh") е заслугата на известната мадам Clicquot. Тя е и първата, която произвежда розово шампанско.\nЗа да завършат накрая седимента, прехвърлен в корка, бутилките във вертикално положение се изпращат на “изливане” (премахване на утайката от корка). Специалистът имаше трудна задача: необходимо беше бързо да отвори бутилката, да освободи утайката с минимум вино и да обърне бутилката с главата надолу. Тази операция изискваше много опит и умели ръце. Майстори, които биха могли да направят това, ценени от теглото си в злато.\nВпоследствие процесът на обезкостяване се подобри: шийката на бутилката се замразява в разтвор от вода и сол при температура от -18 ° С. А когато се отвори, самото вино под налягане избута ледената запушалка с утайка, което позволява да се сведе до минимум загубата на вино.\nDOZAZH. След “изливането” те произвеждат “доза” - смес от вино и захарен сироп се добавя към бутилката (до предишното ниво). Тази смес се нарича "експедиционна течност". Съотношението зависи от това колко сладко ще бъде виното (брут, сух и т.н.). След това виното се запечатва с нов корк, който се обезопасява с помощта на тел. “Myuzle” и се съхранява още 2 седмици. Смята се, че по време на производството на пенливо вино по класическия метод на шампанско всяка бутилка преминава през човешки ръце около 40 пъти. Днес обаче ръчният начин на производство рядко се използва (само за най-скъпите и престижни вина). В повечето винарни този процес е механизиран.\nОбобщавайки, отбелязваме, че тази технология на производство на пенливи вина отнема доста време. Това е огромна цена на труда в производството, тъй като по-голямата част от етапите се извършват изключително от човешки ръце, а не автоматично. Също така с тази технология са необходими изключително дълги периоди от време, които са необходими за отлежаване на виното (не по-малко от 9 месеца), което значително увеличава цената на крайния продукт. НО........, използвайки тази техника, става възможно да се разкрие пълната гама от вкус и пълен букет от това вино.\nЗа истинските ценители и ценители цената рядко се превръща в пречка, поради тази причина класическият метод се разпространи във всички краища на земното кълбо. Независимо колко богат е асортиментът от производителите на пенливи вина, Франция, Италия и Испания с право са водещи в индустрията.\nМЕТОД ЗА РЕЗЕРВИРАНЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО НА ПРОЛЕТНОТО ВИНО\nПрез 1859 г. професор Момене (Франция) предлага да се заменят пенливите вина в резервоари - акротофори (от гръцки. Akratophoros - съд за чисто вино), вместо скъп начин с бутилка. Тази технология обаче беше все още изключително несъвършена.\nВ началото на 20-ти век този нов метод на шампанизация на вината, “чарк”, все повече се използва. Припомнете си, че с този метод ферментацията се извършва не в бутилки, а в големи затворени метални резервоари (akratoforah) - и много по-бързо (не 18 месеца, както в бутилка, а всички в 25-27 дни). Този метод на производство се нарича резервоар. През 30-те години на миналия век съветският учен А. М. Фролов-Багреев (ученик на княз Л. Голицин) значително усъвършенства технологията и самия апарат, патентован през 1936 г. „Акратофор на системата Фролов-Багреев”. Това направи възможно цикълът на непрекъснатост на пенливите вина да произвежда вино в големи количества и при по-ниски разходи. Но, за съжаление, според този метод виното се оказва по-ниско качество, по-ниско от класическото в дълбочина и финес на букета.\nАко на етикета има надпис “methode traditionelle”, това означава, че напитката се произвежда по класическия метод на ферментация на бутилирано вино. Ако има надпис "vin mousseaux", това е продукт на танковия метод.\nКАКВО ПРЕДСТАВЛЯВА ПРАВО ДА БЪДЕ ПРИЗНАВАНА ЧАМПАНГА\nВъпреки че терминът „шампанско“ се използва от производителите на пенливи вина в много страни, правилно е да се използва само във връзка с виното, произведено в провинция Шампан. Това се регулира от редица правила и договори.\nПрез 1891 г. бе сключен Мадридският договор, според който името "шампанско" е защитено от закона като име на пенливо вино, което се произвежда изключително в едноименния регион на Франция - в Шампан - и отговаря на стандартите, определени за такова вино. Това изключително право на името беше потвърдено от Версайския договор в края на Първата световна война.\nЗаконът от 1927 г. определя зоната на района, в който се отглежда грозде за производство на пенливи вина от 36 450 хектара между Реймс на север и Сена на юг. Оттогава само тези вина, произведени в този регион от грозде, отглеждано в тази област, биха могли да се наричат шампанско.\nОгромна роля в световната слава и успех на шампанското играеше такава организация като Междупрофесионалния комитет на пенливите вина (Fr. Comité Interprofessional du Vin de Champagne), който включва повече от 15 хиляди лозари и над 300 предприятия. Основната цел на организацията е популяризирането и защитата на шампанското. Под егидата на този комитет беше разработен изчерпателен набор от правила и разпоредби за всички вина от този регион, за да се гарантира производството на висококачествен продукт. Правилата посочват най-подходящите места за отглеждане на грозде, най-подходящите сортове грозде (шампанското е направено от един сорт или смес, съдържащи не повече от три грозде: две червени сортове - Пино Менье и Пино Ноар) и един бял - Шардоне (Шардоне).Това е и доста дълъг списък от изисквания, които определят основните аспекти на отглеждането на грозде, сред които са: рязане на лозата, реколтата от лозя, степента на пресоване на гроздето, само ако виното отговаря на всички тези изисквания за бутилки ке може да носи името "шампанско".\nПенливите вина, произведени в други региони, не трябва да се наричат шампанско, а трябва да се наричат вина с „метод на шампанско“. Много страни използват собствените си термини, за да определят своето пенливо вино: в Испания това е „Кава“, в Италия - „Спуманте“, в Южна Африка - „Cap Classique“. Италианското пенливо вино от грозде "Мускат" се нарича "Асти". В Германия най-често срещаното пенливо вино "Sekt". На други региони на Франция е забранено да използват името "шампанско". Например винопроизводителите от Бордо, Бургундия и Елзас правят вино, наречено "Кремант".\nПровинция Шампан се намира на 150 км североизточно от Париж. Площта, заета от лозята, е 27 500 хектара. Всеки хектар дава 8000 бутилки шампанско.\nПровинция Шампан има изключително благоприятни условия за отглеждане на грозде. Преди много време това място е било вътрешното море (част от парижкия басейн), така че почвата от шампанско е богата на варовикови утайки и това е ключът към отличното дрениране. Местният тънък слой на почвата покрива много мощен (приблизително 200 m дебел) слой от варовик, който перфектно регулира температурата, абсорбира излишната слънчева топлина през деня, за да го върне в студените часове на нощта (т.е. осигурява относителна стабилност на температурата). Друг варовик регулира почвената влага под лозята. Лозата узрява по-бавно, плодовете придобиват деликатни и нежни аромати, постига се отличен баланс на захар и киселинност. Освен това Шампан е най-северният регион на винопроизводството във Франция. Всички тези природни условия създават уникална индивидуалност, присъща на местните вина.\nПовечето шампанско се приготвят от няколко вина. За шампанско е задължително. Тъй като качеството на вината от различни години варира, но за всяка марка е необходимо да се възпроизвеждат от година на година вина с повече или по-малко сходен аромат и вкус, винопроизводителите трябва да добавят вина от предишни години - така наречения резерв, или милеосими (от френски. "Millesime" - година на прибиране на реколтата), вина, които правят само най-успешните години.\nКЛАСИФИКАЦИЯ НА ИЗРАСТНИ ВИНА\nСъществува отделна класификация в зависимост от това кои видове шампанско се различават в зависимост от сорта грозде, съдържанието на захар, годината на прибиране на реколтата и характеристиките на производството на напитки.\nПо броя на сортовете грозде, използвани при производството на грозде, всички марки шампанско могат да се разделят на реколти и на небратни.\nVintage (millezimnoye) шампанско - направени само от грозде, добито за една година (millezim), при условие, че тази година е била успешна за винопроизводство (това се случва 2-3 пъти в продължение на 10 години). Всеки винен регион (Champagne не е изключение) публикува своя списък с успешни години за отглеждане на грозде. Но през последните няколко години, много производители са престанали да се придържат към това правило, което обезцени реколта шампанско.\nШампанско без реколта - произведено чрез смесване на три сорта грозде, разрешени за шампанско (две червени - Пино Менье (Pinot Meunier) и Пино Ноар (Pinot Noir) и един бял - Шардоне (Шардоне)). Тези напитки обикновено съдържат 15-40% от виното от последните 2-3 години (използва се резервно вино със средно и ниско качество).\nСледните видове шампанско се отличават със съдържание на захар:\nНедозировка (brut nature) - направена без добавка на захар, тъй като се смята, че тя елиминира вкуса на шампанското. Това са най-скъпите сортове, за тяхното производство се изискват най-добрите виноматериали. Остатъчната захар в напитката се дължи на ферментация, но съдържанието му не надвишава 6 грама / литър.\nBrut (Brut) е най-често срещаният вид пенливо вино със съдържание на захар не повече от 15 g / l (1,5%). Чудесно за всякакви ястия.\nДопълнителна сек (екстра-суха) - междинна степен на шампанско, съдържание на захар - 12-20 г / л. В момента почти не се произвежда поради ниската популярност сред потребителите.\nSec (Dry) - сух (полусладък) шампанско, съдържа 17-35 грама захар на литър.\nDemi-sec (Rich) - сладки пенливи вина със захарно съдържание от 33-50 g / l.\nDoux - десертни сортове, количеството захар в които превишава 50 g / l.\nПрез първата половина на XIX век шампанското вина са сладки. Повечето клиенти харесваха този вкус, а добавената захар помогна на винопроизводителите да прикрият пороците на виното или неговото ниско качество. Шампанско винени къщи регулира нивото на сладост в съответствие с предпочитанията на отделните пазари. Руските клиенти предпочитаха най-високото съдържание на захар, за което добавяха 250-330 грама захар, скандинавските страни - около 200 грама, следвани от френски и немски купувачи - 165 грама. Американските клиенти бяха доволни от добавянето на 110-165 грама захар. Британците предпочитат най-сухия вариант - 22-66 грама захар.\nПървото шампанско, което беше леко сухо, беше класифицирано като полусухо и имаше обозначителна деми-сек на етикета. Продажбите на това вино бяха успешни, което доведе до появата на категорията на сухото вино - сек. Други винопроизводители започнаха да произвеждат вина с още по-малко захар, а тези вина бяха изключително сухи. През 1846 г. къщата на шампанското Perier-Jouet ("Perrier-Jouet") произвежда вино, произведено без добавяне на захар. Този вариант първоначално се възприемаше като много враждебен. Критиците установиха, че неговият вкус е прекалено суров и нарича напитката „брутална“ (т.е. груба, трудна). Но само след едно поколение, брутовото вино, съдържащо много по-малко захар, отколкото дори едно допълнително сухо вино, влезе в мода и днес по-голямата част от винените къщи в Шампан произвеждат точно такова шампанско.\nВидове шампанско по тип на производителя:\nNM (Negociant manipulant) - за производството на шампанско фирмата купува грозде или вино. Практически всички големи производители попадат в тази група.\nRM (Recoltant-manipulant) - винената къща е собственик на лозята и контролира целия цикъл на производство на шампанско до бутилирането.\nND (Negociant distributeur) - компанията продава шампанско под своя собствена марка, но не го произвежда.\nMA (Marque auxiliaire) - марката не принадлежи на собственика на лозята или на производителя. Често собствените марки притежават ресторанти и супермаркети, но срокът на годност на шампанското от магазините е значително по-малък от този на други производители.\nSR (Societe de recoltants) - шампанско, произведено от сдружението на лозарите, контролиращо няколко марки.\nRC (Recoltant cooperateur) е член на кооперацията, който продава шампанско със собствена марка.\nCuvees de prestige (специални или делукс) - най-престижните напитки, произведени от грозде от категория Grand Cru. Повечето вина от шампанско от този сорт са реколтирани и остаряват по-дълго от други.\nBlanc de blancs (бяло от бяло) - направено изключително от бяло грозде от Шардоне.\nПразни де ноири (бяло от черно) - направени само от червени сортове "Пино Мене" и "Пино Ноар".\nРоза - шампанско, получено чрез смесване на червено и бяло вино. Характерният розов цвят на напитката се дължи на накисване на кожата на червеното грозде в първоначалната пивна мъст.\nPRO БУТИЛКА ЗА CHAMPAGNE\nТъй като бутилката за шампанско, има много големи проблеми. До XIX век бутилките с шампанско не бяха много високи. Да се транспортира пенливо вино на дълги разстояния не беше печелившо, тъй като повечето от бутилките експлодираха по пътя. Разходите бяха огромни. Дълго време не можеха да изберат оптималната форма, сила и цвят на бутилката.\nСъвременна бутилка шампанско е изобретен през 1800 г. от фармацевт Франсоа от Шалон (Франция). Той определя неговата дебелина и форма, както и цвета на стъклото на бутилката, тъй като е наблюдавано, че тъмните стъклени бутилки експлодират много по-рядко. Такава бутилка може да издържа на налягане до 30 атмосфери.\nБутилката за шампанско трябва да има стени със същата дебелина. Дъното му трябва да бъде много издръжливо, особено в местата, където е прикрепен към стените. На това място се случват най-често прекъсванията. През 1840 г. е разработен етикет за бутилка шампанско. Оттогава нито дизайна на бутилката, нито неговата форма са се променили значително.\nАко стъклото с лошо качество и самата бутилка се направи неграмотно - контейнер с празнична напитка просто експлодира в ръцете на удивени купувачи (имаше доста такива случаи). Затова тя е изработена от дебело стъкло с използването на специални технологии и тежи около килограм (обикновена бутилка вино е три пъти по-лека). Бутилката е от два вида: за ферментация на резервоар за шампанско и за класическия метод на ферментация. Контейнерът за класическа ферментация трябва да бъде много по-силен - налягането там е много по-високо.\nПрез XIX век, на шията на бутилката започна да лепило фолиото. Беше използван за изплашване на плъхове, които обикаляха изби с шампанско.\nШампанското се изсипва в два основни вида бутилки: стандартна бутилка (750 мл) и бутилка магнум (1,5 л). Теглото на пълната стандартна бутилка е 1 килограм 650 грама. Налягането в бутилка шампанско от 750 мл е 6,3 кг. А това е три пъти повече, отколкото в автомобилна гума.\nШампанско в бутилка Magnum се счита за по-високо качество, което се отразява на цената на напитката (като правило шампанското в такава бутилка е с порядък по-скъпо). В магнум бутилка, кислородният остатък е изключително нисък и повърхностната площ е такава, че се образуват мехурчета с подходящ размер.\nБутилки за шампанско се предлагат в различни размери:\nMagnum (Magnum) - бутилка от 1,5 литра;\nJeroboam (Jeroboam) - 3 литра (2 магнума);\nRehoboam (Reoboam) - 4,5 литра (3 магнума);\nMathusalem (Matuzalem) - 6 литра (4 магнума);\nСалманазар (Салманазар) - 9 л (6 магнума);\nБалтазар (Балтазар) - 12 л (8 магнума);\nNabuchodonosor (Nabukodonozor) - 15 литра (10 magnums) такива бутилки съществуват преди, но в момента не са налице\nЗа Уинстън Чърчил компанията Paul Roger направи бутилка шампанско от 0.06 литра. Този иконом за шампанско сервира Уинстън Чърчил всяка сутрин веднага щом се събуди.\nЗащо на дъното на бутилката с шампанско е направен полукръгъл отвор? Факт е, че при класическото шампанизиране (ферментация в бутилката) в процеса на „презареждане” бутилките се правят в специални купчини - със запушалки. За корка от горната бутилка на дъното, такъв отвор е направен така, че купчините са по-стабилни и заемат по-малко място.\nСъщо така този жлеб помага на бутилката да издържи много натиск. Плоско дъно ще бъде най-слабото място в бутилката. И така, налягането не се разпределя по цялата площ на дъното на бутилката по същия начин, така че силата се разсейва.\nВАЖНО ДЕТАЙЛ - PLUG\nШампанското не може да се появи без изобретението на корка, който плътно запушва шията на бутилката и спестява газ. Коркът е направен от кората от корков дъб. Има цилиндрична форма, с разширяващо се дъно. За да влезе коркът в бутилката, през изминалите векове се използваше гореща водна пара за омекотяване на кората. Охлаждайки, тапата се притиска плътно към стените на врата и не освобождава газа. Отгоре коркът беше фиксиран с канап, а по-късно със стоманена тел "мюзикъл". В модерните леярски машини се използват специални тирбушонки, които уплътняват корка до 17 мм и се вкарват в шията с налягане над 2 тона.\nКАКВО Е МУЗЕЙ\nМуз-лес (от френския муселер - „поставен върху муцуната“) е телена юзда, която държи корка от пенливи и пенливи вина.\nСлагат го върху корка, който затваря бутилката с шампанско, така че коркът издържа на налягането на газа, а спонтанното му „отпътуване“ не се случва. Мусълът е изработен от поцинкована или емайлирана мека жица с дебелина 0.7-0.8 мм. Мюсле се поставя върху корка и се затваря шийката на бутилката с полу-механизирани машини, полуавтоматични или автоматични машини под острието. Понякога, за по-добро закрепване, преди поставянето на музея върху тапата, допълнително се нанася калай - табелка.\nЛегендата разказва, че за първи път музата е направена от тел, която Джозефин Клико извади от стария си корсаж, за да затегне корка от собственото си шампанско, „вдовицата на Клико“. Най-вероятно това е мит, тъй като първоначално музата е направена от въже. Патент за изобретението на тел през 1844 г. е получен от Адолф Жаксон.\nТрадиционно измамниците се опитват да фалшифицират най-скъпите марки, като Veuve Cliquot и Cuve Dom Perianon. Обикновените купувачи ще могат да разпознаят фалшификатите на наличните места и да се предпазят от нежелани покупки. Например, висококачествените скъпи вина от шампанско във Франция не се запушват с пластмасов корк, това е характерно само за обикновените сортове или „съветско шампанско“. Етикетите трябва да бъдат поставени гладко, не трябва да имат ивици боя, лепило или печат. Общото състояние на бутилката трябва да е близо до идеалното. Фолиото на шията е сгънато и коркът е направен от кората от корков дъб. Ако са видими драскотини, периферните ивици върху стъклото са признаци на фалшификация. По-добре е да се въздържате от съмнителни покупки, отколкото да рискувате здравето и портфейла.\nОт какво и как да пия шампанско\nОчилата трябва да отговарят на две основни изисквания: да запазят престижа на шампанското и да ви позволят да оцените всички предимства на това вино. Формата на стъклото влияе върху отделянето на газови мехурчета в шампанското, нейната „игра”. Пяната е по-жизнено оформена в чаши с по-"заострено" дъно. В допълнение, в абсолютно чисто и гладко стъкло, мехурчетата се формират слабо, така че някои производители изрязват малка звездичка в дъното на очилата си.\nОт всичко казано по-горе, обичайно е да се пие шампанско от специални чаши за вино във формата на флейта - шампанско флейта. Тази чаша за вино има дълъг крак и висока тесна купа.\nСъщо така, шампанското може да се консумира от така наречената купа (coupe champagne), която е по-широка и по-гладка стъкло. От такава чаша е по-добре да се използват сладки сортове шампанско.\nШампанското трябва да се сервира охладено, за предпочитане при температура до + 6 + 9 ° C. В процеса на използване ще има време да се загрее до + 8 + 13 ° С. Затова е обичайно да се сервира шампанско в кофа с лед.\nЕдна кофа за лед за шампанско трябва да бъде наполовина напоена с вода, което ще помогне за бързото охлаждане на напитката до желаната температура. Ако няма вода в кофата, шампанското е или преохладено, или не е достатъчно охладено, тъй като ледът не е в контакт с цялата повърхност на бутилката. Ако трябва да охладите бутилката с шампанско много бързо, добавете шепа сол и чаша газирана вода в кофата. Въпреки това, използвайте този трик само когато е абсолютно необходимо!\nРазкопчаването на бутилка шампанско е изкуство. Шампанското трябва да се сервира красиво. Някога е шумно да се отварят бутилки у дома, в ресторанти и на други обществени места. Истинските ценители са склонни спокойно да отварят бутилките, които правят последния звук. Това е единственият начин да се пестят газови мехурчета, върху които винопроизводителите работят толкова упорито.\nНеобходимо е да вземете бутилката, без да я накланяте, да държите кутията и да поддържате дъното с палеца си. Вие не можете да вземете врата, тъй като виното на това място се нагрява бързо. След това трябва веднъж или два пъти да завъртите бутилката, за да смесите охладената част на напитката в основата му с неохлажданата в шията.\nСлед това трябва да сложите бутилката на масата, да освободите корка от фолиото, което го покрива, и жилата. Също така трябва да проверите дали коркът е плътно прилепнал към бутилката (това е особено вярно за тапите, които имат формата на цилиндричен щифт). Необходимо е бутилката да се държи за тялото, накланяйки я с 30-45 градуса, за да се избегне образуването на пяна. И в същото време трябва да внимавате да не насочите бутилката към присъстващите. Обърнете бутилката и отстранете тихо корка.\nШампанското се излива върху стената на стъклото, за да се подобри образуването на пяна и в същото време да се предотврати неговото пускане. Стъклото се пълни само до половината или две трети и се допълва при необходимост.\nПълната чаша може да се прегрее. Истинският ценител на напитката никога няма да го пие в един глътка. Това се отнася и за други вина. Има правило: необходимо е да се напълни чаша с червено вино само наполовина, а бялата - две трети.\nШампанското може да се пие като аперитив. Всъщност в това качество той е съвършен. Въпреки това, различните сортове шампанско са подходящи за леки рибни ястия, сирене, салати и, разбира се, черен хайвер. Изискани милезимни сортове бяло шампанско изискват сериозна двойка изобщо - като ястия от телешко месо, птици с деликатен кремообразен сос, сьомга или ястия от дивеч. И накрая, демисекцията е съчетана с прекалено сладки десерти, с плодове.\nВегетарианците и днес все още се сблъскват с някаква изненада и недоразумение от страна на опонентите си по въпроса за "месото". Какво можем да кажем тогава за вегетариански спортисти - те вероятно могат да определят най-важните въпроси от месоядците, които са имали вода за уста: къде получават протеина?


Живко Атанасов: Само 2-3 български отбора имат база като на Юве Стабия | Народно дело\nЖивко Атанасов: Само 2-3 български отбора имат база като на Юве Стабия\nЗащитникът живее на брега на Средиземно море, близо до вулкана Везувий\nПреди месец и половина Живко Атанасов направи интересен трансфер в Италия. Бившият защитник на Черно море подписа с третодивизионния Юве Стабия. За впечатленията си от клуба, от Апенините, както и какво мисли за Черно море, Живко сподели в интервю за „Народно дело Седмицата“.\n– Живко, как се стигна до трансфера ти в Юве Стабия и имаше ли други варианти пред теб за нов отбор?\n– До трансфера ми в Юве Стабия се стигна, след като мениджърът Майс Мустафа направи връзка с отбора и ме прати тук. Имах и други варианти, но предпочетох да играя в Италия.\n– Разкажи ни повече за отбора – за базата, за историята му. Има ли някакви успехи или пък някоя голяма италианска звезда да е тръгнала от този тим?\n– Базата на отбора е невероятна. В България максимум 2-3 отбора могат да се похвалят с такава база. Отборът преди няколко години е играл в Серия „Б“, но впоследствие е изпаднал и сега сме в Серия „С“.\n– Има ли други чужденци в твоя отбор и въобще в трета италианска дивизия?\n– В Юве Стабия има само четирима чужденци. Като цяло тук е доста трудно да дойде футболист от друга държава. По отборите има максимум 2-3 момчета от други страни.\n– Какъв футбол се играе в третото ниво на Италия?\n– Футболът тук е доста динамичен. Всеки играе с 1-2 докосвания, а отборът е подчинен на строга тактическа дисциплина. Не бива да губиш концентрация дори и за секунда. Както всеки знае, в Италия играта в защита е на най-високо ниво.\n– Какви са амбициите на Юве Стабия?\n– Амбицийте на отбора бяха за влизане в по-горната серия, но загубихме шансове. Сега Юве Стабия се подмладява и комплектува, като се гледа да се изгради силен състав за следващия сезон.\n– Разкажи ни за града – къде се намира, какви развлечения има, има ли други българи там и до кой голям град е близо?\n– Моят град се казва Кастелмаре и е залепен за града Помпей. Намира се точно под вулкана Везувий, който е изригнал преди 2000 години и е изпепелил града и хората в него. Близко е до Неапол.\n– Ти основен играч ли си, имаш ли вече голове?\n– Аз дойдох тук след контузия и в началото не играех, но вече направих дебют и започнах да влизам в състава. За съжаление още нямам гол за Юве Стабия, но се надявам в най-скоро време и това да се случи.\n– Как си устроен там?\n– Тук живея в 4-звезден хотел с подсигурена храна. Точно на брега на Средиземно море. Мястото е невероятно.\n– Какво мислиш за българското първенство, от което доскоро беше част – кой ще стане шампион според теб?\n– Според мен в българското първенство играят твърде много чужденци. Въпреки разликата в точките, много ми се иска тази година Левски да стане шампион на България.\n– Следиш ли бившия си клуб Черно море и защо мислиш, че се намира на това незавидно място в класирането няколко месеца след спечелването на Купата на България?\n– Разбира се, че следя отбора на Черно море. Нямам обяснение защо са на това място в класирането при положение, че разполагат с качествени футболисти. След завръщането на Георги Илиев нещата няма как да не потръгнат.\n– Какво ти липсва най-много от България и колко често се връщаш у нас?\n– Най-много ми липсва семейството. Нямам човек до себе си тук. От Неапол има директни полети до София, така че мога да си идвам, когато си пожелая, стига да имам почивка от отбора.\nСпечелването на Купата е най-щастливият миг в кариерата му\nСпечелването на турнира за Купата на България с екипа на Черно море е най-щастливият момент в кариерата на Живко Атанасов. Младият защитник бе титуляр в двубоя, в който варненци обърнаха „сините“ в Бургас. „Спечелването на купата е най-щастливият момент в кариерата ми досега. Не само за това, че спечелихме единствената купа за Черно море, не само заради отличието, ами и заради начина, по който го направихме. Емоцията е неповторима. Атмосферата беше невероятна през целия мач заради неповторимата агитка на Левски, както и тази на Черно море. Бих посмял да кажа, че това е най-интересният финал за Купата през последните 20 години“, категоричен е Живко.\n← За 15 години: Над 1000 ентусиасти са ритали в Лигата на Бисер Маринчев\nВарна е кино до 20 март →


Двор и Градина - резервен нож на ножица градения за клони - store.bg\nДвор и Градина ... ... Търсене на: резервен нож на ножица градения за клони\nТърсене на: резервен нож на ножица градения за клони\nПродукти отговарящи на търсене: резервен нож на ножица градения за клони\nБлизки съвпадения: нови, ножът\nБлизки съвпадения: клон\nНожът на " Bosch " е с дължина 37 cm и е подходящ за електрическа косачка модел "37 II Ergoflex". ...\nНожът на " Bosch " е с дължина 34 cm и е подходящ за електрическа косачка модел "34 II Ergoflex". ...\nСъвпадение за: резервен нож\nБлизки съвпадения: нови, ножове\nНожицата на " Fiskars " е подходяща за рязане на високи и трудно достъпни клони на дървета. Тя е проектирана с дръжка с голям обсег на работа. Изключително ефективния механизъм "PowerGear" прави рязането 12 пъти по-лесно и удобно в сравнение със стандартните механизми. С разминаващите се остриета може да режете свежа дървесина с диаметър до ∅ 3.2 cm. Ножицата има усилена режеща глава с водач и регулируем ъгъл на рязане до 230°. Максимален обсег на рязане от 3.5 m. Дължината на ножицата е 165 cm. ...\nНожицата на " Felco " е изключително здрав и надежден модел за интензивна и тежка работа по прочистване на клони и изрязване на развити насаждения. Дръжките са изработени от здрава алуминиева сплав, покрити с противоплъзгащ материал за по-голям комфорт при работа, а гумените тампони в основата на дръжките редуцират негативния ефект от натиска при рязане за дланите и китките. Режещото и подложното остриета са произведени от висококачествена закалена стомана, с увеличена дебелина, което осигурява чист и прецизен отрез и при работа с клони с големи диаметри. Ножицата разполага с микрометрична система за прецизно ...\nНожицата на " Felco " е изключително лек модел с иновативна форма и разположение на дръжките, създаващи "лостов механизъм", което редуцира усилието при рязане. Здравите цилиндрични дръжки са изработени от подсилена алуминиева сплав, покрити са с противоплъзгащ материал за по-голям комфорт при работа. Ножицата разполага и с предпазител за предотвратяване на прищипването на пръстите. Режещото острие е изработено от висококачествена закалена стомана, а подложката от закален алуминий. Ножицата разполага със система за регулиране на притегнатостта на остриета чрез гайка. Характеристики: остриета от ...\nНожицата на " Felco " е изключително лек модел с иновативна форма и разположение на дръжките, създаващи "лостов механизъм", което редуцира усилието при рязане. Здравите цилиндрични дръжки са изработени от подсилена алуминиева сплав и са покрити с противоплъзгащ материал за по-голям комфорт при работа. Режещото и подложното остриета са произведени от висококачествена закалена стомана, което осигурява чист и прецизен отрез. Ножицата разполага със система за регулиране на притегнатостта на остриета чрез гайка. Характеристики: остриета от неръждаема стомана дръжки от алуминиева сплав покритие от ...\nНожицата на " Felco " е с класическа форма на режещата глава, изключително лек модел с иновативна форма и разположение на дръжките, създаващи "лостов механизъм", което редуцира усилието при рязане. Здравите цилиндрични дръжки са изработени от подсилена алуминиева сплав и са покрити с противоплъзгащ материал за по-голям комфорт при работа. Гумените тампони в основата на дръжките редуцират негативния ефект от натиска при рязане за дланите и китките. Режещото и подложното остриета са произведени от висококачествена закалена стомана, което осигурява чист и прецизен отрез. Ножицата разполага със система за ...\nНожицата за клони с усилващ механизъм на " Gardena " от серия " Comfort " модел "SmartCut" е изключително мощна и лесна за употреба ножица с наковалня, която може лесно да се справи с всяка една задача. Иновационната технология на усилващия механизъм е в процес на патентоване и осигурява рязане без усилие на много здрави клони и твърдо дърво най-много с четири действия. Усилващият механизъм се задейства автоматично, когато нормално приложената сила не е достатъчна и грижата за дърветата става лесна и бърза. С ножицата с усилващ механизъм могат да се режат чисто и точно клони с максимален ...\nСъвпадение за: резервен нож на ножица\nградения за клони\nНожицата на " Premium " е предназначена за рязане на клони с диаметър до ∅ 35 mm. Тя разполага с удобни двукомпонентни ръкохватки и незалепващо тефлоново острие с дебелина 4.8 mm. Ножицата е с дължина 78 cm. ...\nУниверсалната градинска ножица за клони на " Fiskars " е мултифункционален инструмент с отлична възможност за достъп до короните на дърветата и гъстите храсти. Подкастряте над главата си без стълба или на нивото на земята без да се превивате или да коленичите. Активирате голямата режеща сила с леко плъзгане на оранжевата дръжка, а когато използвате инструмента на максимална височина, издърпвате оранжевата топка. Когато трябва да достигате до по-високи клони, опитайте телескопичния вариант. Регулиращата се глава (230°) и лекия режещ механизъм осигуряват бързо, лесно и безопасно рязане. Ножицата е подходяща за ...\nТърсене на: резервен нож на ножица градения за клони Продукти 1-12 от над 500


store.bg - Саксонски хроники - книга 3: Повелителите на Севера - Бърнард Корнуел - 📕 книга\nСлед като Утред, лишеният от собственост и владения лордски наследник на Нортумбрия, помага на саксонците да победят датските нашественици при Етандун, за него настъпва времето да се завърне у дома. Задълженията му към неблагодарния крал Алфред привидно са приключили и дългът му към доведената му сестра го принуждава да ѝ се притече на помощ - тя е в плен на жестокия Кяртан и предизвикателството да се изправиш срещу такъв противник се оказва далеч по-сериозно от очакваното, особено когато нямаш достатъчно съюзници за предстоящата неравностойна схватка. Северът се превръща в арена на бунтове, хаос, страх и коварно предателство… което неизбежно ще запрати Утред обратно към Уесекс и ще го срещне отново с Алфред Велики.\n"Прекрасно изтъкан сюжет, който разкрива за пореден път огромния талант на Бърнард Корнуел като исторически разказвач".\n"Исках тъмнина. В онази лятна нощ имаше луна и тя постоянно се подаваше иззад разпокъсаните облаци, сякаш нарочно, за да ме дразни. А аз исках тъмнина.\nОтидох с двете кожени торби до малкия рид, бележещ северната граница на владението ми. Моето владение. Наричаше се Фифхаден и представляваше наградата на крал Алфред за вярната ми служба при Етандун, където при дългия, зелен хълм бяхме победили армията на датчаните. Двете стени от щитове се изправиха една срещу друга и когато всичко свърши, Алфред отново бе крал. Врагът бе разбит, Уесекс оцеля и смея да кажа, че аз свърших доста повече работа от останалите. Жена ми умря, приятелят ми умря, собственото ми бедро бе пронизано от копие и какво получих в отплата? Фифхаден.\nПет кожи - това ще рече името му. Пет кожи! Земя, едва стигаща да изхранва четирите семейства роби, които оряха нивите, стрижеха овцете и ловяха риба в река Кенет. На други мъже бяха дадени големи имения, църквата получи необятни гори и пасища, а аз - тези жалки огризки. Мразех Алфред. Този жалък, набожен, стиснат крал, който се отнасяше към мен с недоверие, защото не бях християнин, а идвах от Севера. Бях му върнал кралството при Етандун, а той ме възнаграждаваше с Фифхаден. Копеле.\nКакто казах, довлякох двете торби до ниския рид, който бе опасан от овцете и обсипан с огромни, валчести камъни, сега белеещи под лунната светлина. Стаих се зад един от тях, а до мен приклекна Хилд - бивша монахиня от Сипанхам, превърната в блудница от датчаните при превземането на града. Сега беше моя жена. Понякога нощем я чувах как се моли и молитвите ѝ бяха все сълзливи и отчаяни. Предполагах, че в крайна сметка пак ще се върне при своя бог, но за момента бе намерила убежище при мен.\n– Защо чакаме? - попита тя.\nПритиснах пръст към устните си, за да я накарам да замълчи. Хилд имаше издължено лице, големи очи и златиста коса, скрита под забрадката. Жалко бе да се погубва като монахиня. Алфред естествено я искаше обратно в манастира, а аз именно затова я държах при себе си. За да дразня копелето.\nЧаках, за да се уверя, че никой не ни наблюдава. Не че беше особено вероятно – хората не обичат да излизат по тъмно, когато всякакви ужасяващи твари бродят по земята. Хилд стискаше разпятието си, но аз се чувствах напълно спокоен. Още от малък се приучих да обичам нощта. Станах скедугенган, което ще рече "ходещ в сенките" - едно от създанията, вселяващи ужас в сърцата на останалите хора.\nДълго стояхме неподвижно, но наоколо нямаше жива душа освен нас. Тогава извадих своя къс меч на име Жилещата оса, изрязах квадратен чим трева и го сложих настрани. Сетне започнах да копая земята, като събирах пръстта в наметалото си. Острието често попадаше на камък и знаех, че ще се нащърби, но продължих да ровя, докато не се получи дупка, голяма колкото детско гробче. Положих в нея двете кожени торби. Те съдържаха моето злато и сребро, моето богатство, с което сега не исках да се обременявам. Притежавах пет "кожи" земя, два меча, ризница, щит, шлем, кон и една кльощава монахиня, но нямах мъже, които да бранят имането ми, затова се налагаше да го скрия. Оставих си само шепа сребърни монети, а останалото поверих на земята. Запълнихме отново дупката, отъпкахме пръстта и положихме отгоре чима трева. Изчаках луната пак да се покаже, огледах мястото на нейната бледа светлина и реших, че никой няма да познае къде е копано. Запомних добре разположението му спрямо околните камъни. Един ден, когато бях способен да опазя съкровището си, щях да се върна за него.\n– Алфред казва, че трябва да останеш тук - промълви Хилд, вперила поглед в земята.\n– Алфред може сам да си пикае в гърлото - отвърнах. – И дано при това се задави и умре.\nТой вероятно и бездруго нямаше да оцелее дълго с това разклатено здраве. Беше само на двайсет и девет, с осем години по-голям от мен, но изглеждаше по-скоро на петдесет. Според мен никой не му даваше повече от още две-три години живот. Вечно се превиваше от болки в корема, час по час притичваше да нужника или трепереше от треска.\nХилд докосна земята там, където бе заровено имането.\n– Това означава ли, че пак ще се върнем в Уесекс? - попита.\n– Означава, че никой нормален човек не пътува през вражески земи натоварен със злато. Тук ще е в безопасност, а оцелеем ли, ще си го вземем. Ако аз умра, ще го вземеш ти.\nТя не отговори нищо. Вдигнахме наметалото с останалата пръст, отнесохме я до брега и я хвърлихме в реката. На сутринта яхнахме конете и поехме на изток. Отивахме в Лундене, защото всички пътища започват оттам. Съдбата бе онази, която ме тласкаше по моя път. Годината бе 878-а, аз бях на двайсет и една и вярвах, че с меч в ръка ще мога да спечеля целия свят. Бях Утред от Бебанбург - човекът, убил Уба Лотброксон край морето и свалил Свейн Белия кон от седлото му при Етандун. Бях върнал на Алфред неговото кралство, но го мразех в червата, затова и щях да го напусна. Да се върна обратно на север, където бе моят дом.\nЛундене е най-големият град в цяла Британия и аз винаги съм обичал порутените му къщи и кривите му, затънали в мръсотия улици. С Хилд обаче престояхме там само два дни, намирайки подслон в саксонска странноприемница западно от останките на римските стени. По онова време градът попадаше в границите на Мерсия и в него бе разположен датски гарнизон. Кръчмите изобилстваха от чуждестранни търговци и корабовладелци и именно един от тях, на име Торкилд, ни предложи превоз до Нортумбрия. Представих му се като Рагнарсон и той, без да разпитва повече, склони да ни качи на кораба си срещу две сребърни монети и ангажимент от моя страна да седна зад едно от греблата. Макар и саксонец по рождение, аз бях отгледан от датчаните и говорех техния език. Хубавият ми шлем, ризницата и двата меча говореха, че съм воин, и Торкилд навярно е заподозрял, че съм беглец от разгромената датска армия, но в крайна сметка какво го интересуваше? За пътуването му бяха нужни гребци. Някои използваха роби за целта, но той смяташе, че те носят само неприятности, и предпочиташе да наема свободни мъже.\nОтплавахме с отлива, натоварени с топове платно, масла от Франкия, боброви кожи, конски седла и сбруи и торби, пълни с ценни семена от кимион и синап. Щом веднъж напуснахме града и устието на Темес, вече се намирахме в Източна Англия, но не видяхме почти нищо от това кралство, защото още първата нощ откъм морето нахлу гъста мъгла и обгърна всичко в млечна пелена. Някои сутрини дори не можехме да потеглим, а ако изобщо се придвижвахме, не се отделяхме далеч от брега. Бях решил да се прибера по вода уж за по-бързо, а се оказваше, че пъплим като охлюви сред тинести плитчини, разклоняващи се ръкави и коварни течения. Всяка вечер трябваше да търсим място, за да пуснем котва или да завържем кораба, а веднъж престояхме цяла седмица в забравено от Бога блато, защото една дъска от обшивката на борда се отпра и водата нахлуваше по-бързо, отколкото успявахме да я изчерпим. Трябваше да изтеглим целия съд на брега, за да извършим поправката. Докато запълним цепнатините с кълчища и ги замажем с катран, времето се промени и ние продължихме да гребем на север през безоблачно, искрящо под слънцето море, като все пак спирахме ежедневно за нощувка. Срещнахме към дузина други кораби, всичките бойни и съответно по-дълги и тесни от този на Торкилд. Те също се движеха в нашата посока и допуснах, че са останки от армията на Гутрум, прибиращи се у дома в Дания, а може би отиващи във Фризия или други места, където плячката е по-лесна, отколкото в Алфредовия Уесекс."\nИз "Повелителите на Севера"\nЗа да оцените книгата "Саксонски хроники - книга 3: Повелителите на Севера", изберете цифрата отговаряща на Вашата оценка по десетобалната система:\nКритично признатият, многогодишен автор на бестселърите на New York Times Бърнард Корнуел кара ...\nИзползваните в представянето на книга "Саксонски хроники - книга 3: Повелителите на Севера - Бърнард Корнуел" текстови, графични и други материали са собственост на носителите на авторските им права.