Lõhnav Palanumäe - Jaanus Vaiksoo\nLõhn on inimesele üks kõige võimsamaid aistinguid – mälupiltide avaja, n-ö võti mineviku meelelaekasse. Juhuslik lõhnaviirg võib meid hetkega kanda igapäevategemiste juurest minevikuradadele. Elustuvad pildid, mis on ehk aastakümneid püsinud puutumatult kusagil mälusopis.\nKuidas see toimub? Kõiki aroome võetakse vastu tuhandete imepisikeste retseptoritega, mis asuvad väikeses piirkonnas otse ninajuure ees. Retseptorid edastavad aistinguid mööda närvikiudusid peaaju erinevatesse piirkondadesse. Üheks selliseks osaks on limbiline süsteem – ajupiirkond, mis tegeleb muuhulgas lõhnataju, emotsioonide ja mälestustega. Limbiline süsteem ongi pikaajalise mälu hoidja, tänu millele võib inimene mäletada näiteks lapsepõlves tajutud lõhnu veel pikki aastaid. Aegade jooksul on inimese haistmismeel tublisti mandunud, ometi on sellel ürgsel aistingul meie elus jätkuvalt väga oluline tähtsus.\nHakates mõne aja eest uuesti lugema Mats Traadi romaani „Puud olid, puud olid hellad velled”, avastasin mingil hetkel, kui suur mõju on selles teoses lõhnadel. Ehk oli selline lõhnapoeetika juhuslik? Ent kui lugesin „Puud olid...” proloogi järel mõne kuu jooksul järjepanu läbi kogu romaanitsükli „Minge üles mägedele”, märkasin, kui tähelepandavaks sümboliks muutub Traadi teoses lõhn Eesti erinevate ajalooperioodide kujutamisel.\nTraat elustab muuhulgas lõhnade abil lugeja jaoks ajalugu. Ta on ükslõhnatundlikumaid eesti kirjanikke. See on päris võimas tunne, kui lisaks nägemismeelele liitub lugedes ka haistmismeel. Muuseas murravad näiteks muuseumid tänapäeval just selle üle pead, kuidas pakkuda lisaks eksponaatidele, kostüümidele, tegevustele ja helidele erinevate ajastute hõngu ka lõhnade abil.(1)\nPüüan järgnevalt anda kokkuvõtliku ülevaate, kuidas on Mats Traat kujutanud romaanis „Minge üles mägedele” (proloog + 12 jagu) sajandipikkust Eesti ajalugu alates XIX sajandi keskpaigast XX sajandi keskpaigani lõhnade kaudu. „Minge üles mägedele” on seega omamoodi Eesti ajalugu lõhnades.\nPROLOOG. „PUUD OLID, PUUD OLID HELLAD VELLED” – PEKSUPINGI HAIS\nXIX sajandi keskpaik. Palanumäe renditalu pidi hakkama pidama verinoor Raudsepa Hind. Soetõbi oli võtnud noorelt mehelt kõik lähedased: isa, ema, venna. Jäänud olid veel virtin Paabu, karjapoiss Moorits, Alatare rahvas ja vastaline sulane Eli Jaak. Lapseohtu Hind polnud valmis peremehe koormat kandma. „Ta igatses sooja hämarat rehetuba juttude ja vaimudega” (Traat 1979: 13). Kogukonna kohus otsustas poisikesele mõisatallis peksuga aru pähe panna, teha temast peremehe. „Hind ei karjunud enam, oigas ainult. Rihmad surusid ta nii kõvasti vastu pinki, et hing ähvardas kinni jääda. Pink haises iiveldamaajavalt hüübinud verest, aastakümnete vägivallast. Noor unistaja hingas raskel kahinal, kael kõverdi tallisammaste poole” (Traat 1979: 67).\nEestlane polnud harjunud olema veel peremees. Ta sai mõisatallis peksa, nagu olid saanud tema esiisad. Nende eelnevate põlvede veri lõigi Hinnule ninna ja ajas iiveldama. Pekstavale ei jäänud meelde vorbid seljal, vaid just see peksupingi hais – läbiimbunud pekstavate verest, lihakarni lehk. See lehk lõikas meie esivanemate meeltesse veel pikki aastakümneid, enne kui nad selle mälestuse endaga hauda kaasa viisid: „Pea kumises ja kõmises. See kaja seal oli uus, võõras ja väsitav. „Verega troogatanu pein k... Verega troogatanu peink, lämmi maa,” käisid mõtted ajus ratasringi. „Verega troogatanu peink...” Alajaani värava taga tuli iiveldus peale” (Traat 1979: 79).\nSee „Verega troogatanu peink...” jäi meeltesse pikaks ajaks painama, refräänina korduma. Ainult loodus suutis veidi pehmendada Hinnu haiget ja haavatud hinge: „Päike oli loojas, soost tõusis peent valget udu, ruun astus kui aurupilves, näkku ja haavadele hoovas jahedat õhku, sõõrmeisse sootarnade lõhna, kailude kirbust” (Traat 1979: 84).\nI JAGU. „VÕIM” – ÕLILAMBI LÕHN, KOHVIAROOM, NAISE LÕHN\nAasta 1885. Möödunud oli mitukümmend aastat. Ainus elav side Hinnu aegadega oli vana sulane Moorits ja tema naine Ell. Palanumäed pidas Kotter Susi – endine puulõikaja ja söepõletaja, kelle tööhullus oli mõisavalitsejale silma hakanud, ja härra pani ta Palanumäe renditalu peremeheks.\nSee oligi tööhullude peremeeste aeg. Talusid osteti päriseks, võlgu tuli tasuda aastaid. Põllud ootasid harimist, lapsed koolitamist. Tartu ülikoolis õppiv Villem Reiman koos aatekaaslastega oli hiljuti asutanud EÜS-i, isa Tõnis rassis samal ajal Suure-Kõpu vallas Pauna talus. „Ta oli nagu inglise puritaanlane, kelle elu koosnes vaid tööst ja jumalateenistusest, kuid lõbuks ei olnud jäetud mitte midagi. [---] Kange tahtmisega oli, öelnud: „Teised ütlevad, et ei saa tööd teha, kui pea valutab. Kui minul pea valutab, siis tõmban veel kõige rohkem, siis valu kaob iseenesest ”” (Palm 1937: 16).\nAga Palanumäel peeti pulmi. 20-aastane noorperemees Hendrik võttis naiseks jõukamast talust pärit Luige Mai, kes tõi kaasa uuema aja kombed ja asjad: treitud nuppudega voodi, padjapüüriga padjad; magades ei võetud peale enam kasukat, vaid tekk. Ent Palanumäel elati vanameelset elu. Talus polnud isegi kaevu, akendel puudusid hinged. Elus kibestunud perenaine Ebo vihkas minia uuendusi. Paksu pahandust tekitas õlilamp.\n„Kui Hendrik õhtul tule ära puhus ja noorpaar sängi heitis, ütles noorik:\n„Kas mia ja lamp vai...?”\n„Kas sina ja lamp vai?” kordas mees, endal sõõrmeis veel ärapuhutud tahi hõng, mis oli tugevam noore naise ihu lõhnast” (Traat 1987: 19).\nNoor ja kogenematu Hendrik ei saanud veel voodis naisega hakkama: „Mis ime see oli, mida pidid sisaldama heinast, unest ja higist lõhnavad külatüdrukud – teenijad ja peretütred? Kas polnud nende õitsev keha ja elurõõmus olek veel küllalt ime” (Traat 1987: 55).\nAlles aegamööda hakkas Hendrik vabanema võimuka ema mõju alt, millele Mai omalt poolt nii hea kui ka kurjaga kaasa aitas: käis nõia juures, tõi proviisorist venna juurest rohtu, võttis õhtul mehe hellitamiseks voodisse kaasa käe otsa tõmmatud villase soki. Noore miniaga hakkasid tallu imbuma uued lõhnad: lambitaht ja aurav kohvikann.\n„Tuli pidulik rahu tagasi tallu, kuhu olid sisse murdmas uuema aja tuuled. Tumesinine kohvikann seisis kulunud, kirvejälgedega söögilaual kui üleüldise edenemise saadik ja tema tilast tõusis hurmavat auru” (Traat 1987: 26).\nVaid vanast sulasest Mooritsast õhkus vastu mineviku ja viletsuse hõngu. Ta jäi ajale jalgu, vilja täis hobuvanker vajus mehele peale ning sulane jäi voodisse põdema, kuni siitilmast lahkus. Sulaste vaene ning vilets elu: „Pink, laud, tuhm aknake, viletsa elu lõhn. [---] Sellel ööl oli mägi suur ja must. Kumbki ei läinud välja seda vaatama, kuid sulasenaine tundis ta rõhuvat survet siingi, oma uberikus, kus lõhnas nõest ja vaesusest” (Traat 1987: 86–87).\nII JAGU. „VALD” – SUITSUTARE LÕHN, PIIBU LÕHN\n1890. aastate algus. Romaani teine jagu hakkab Hendriku ja Mai kolmanda poja Märdi ristsetega, kellest hiljem sai arst. Esimese poja Elia sünnist oli möödas üle viie aasta. Vahepeal olid sündinud Gustav ja tütar Hilda.\nOli alanud eesti peremeeste aeg. Talud olid päriseks ostetud, ehkki suurte võlgade peale. Vallamajas toimus valla täiskogu istung, mida juhatas valla-vanem Aabram Meos. Need mehed, kelle lapsepõlv oli möödunud suitsutares, ajasid nüüd pärisperemeestena tähtsalt piipu popsutades valla asju ja sülitasid põrandale. Hendrik Susi valiti abivallavanemaks. See suitsust läbiimunud peremeeste lõhn ongi romaani teise jao märksõna.\n„Valla täiskogu oli kokku kutsutud. Vallamaja sumises kui mesipuu, õigemini küll kui mesipuu, kuhu on lõõtsast suitsu lastud; veel täpsemini kui taru, kuhu on tõstetud suitsev lõõts, sest niipea kui kaks peremeest uksest sisse said, ütles kolmas tingimata: „Pane piip käimä!” Juba mitu piipu tossas meeste suus, kelle riietest tõusis rehetarest kaasatoodud kuiva vilja, kartulipõllu, aida ja maantee lõhna, nad olid suitsust läbi imbunud, eluaeg ümbritses neid suits, lapsepõlv oli veedetud suitsutares, mis nüüdseks küll minevikku taganenud, ka pirdu asendas üldiselt petrooleumilamp, kuid kütis suitses endiselt, suitsu ajasid saunad, rehetared ja muud hooned, kus tuld tehti, nende kõikide lõhnad jäid peremeestele külge ja imbusid riietesse” (Traat 1987: 128).\nSee oli hobusevaraste, Aleksander Kolmanda, venestamise ja umbkeelsete ametnike aeg.\nTädi-Juhan laenas Hendrikult hobuse – Massa-Mära. Tagasi ei toonud. Hobune varastati ära. Make Aadu varastas Hendrikult vasika. Tegi sellestlapseristseteks sülti. Mõra Maks jäi hobusest ilma. Varas Magnus Kruuv oli peitnud selle kartulikeldrisse. Vallavanem Aabram Meosel põles vallakassa majja sisse. Järgi jäid vaid suured võlad ja vallaamet tuli maha panna. Hendrik Susi valiti uueks vallavanemaks. Pidi hakkama valla asju ajama, Tissi-Miili peretülisid lahendama, hobusevargaid taga ajama. Elu muutus pingeliseks, venestamine ja umbkeelsus surusid peale. „Ebasõbralik aeg oli temasse ladestunud, jätnud juba oma jälje. Vallaasju ajades oli ta kokku puutunud mitmesuguste umbkeelsete ametnikega, kes olid viimastel aastatel Liivimaal ametisse seatud. Nende suhtumine temasse oli põlastav ja ähvardav” (Traat 1987: 197). Kõik kohalikud omavalitsused, vallad ja linnavalitsused viidi üle vene keele kasutamisele. Paljud eestlastest vallakirjutajad ja rahvakooliõpetajad vabastati ametist; kohtud ja politsei venestati (Talve 2004: 381). Ent kõigest hoolimata elu edenes. Hendrik soetas vedruvankri ja hobuviljapeksumasina. Tütar Hilda jäi sinna vahele kinni ja sai õnnetult surma.\nIII JAGU. „AJA PILKAJA VÄLA” – VÄSIMUSE, VAESUSE, LOOTUSETUSE LEHK, LINA HAIS\n1894. aastal valmistuti uue keisri Nikolai II kroonimiseks. Hendriku tütreHilda surmast oli möödas aasta. Lõhn elustas mälestused: „Mõra poolt puhus tugev tuul, tuues alt niidult hilise ädala ja metsa lõhnu, mis poikvel aknast tuppa tungisid. Sisimast tõusis üles näriv meenutus, tinane ja raske. [---] Hendrik arvas tundvat küpsete marjade lõhna, mida olid korjanud lapse tillukesed käed. Hilda oli kui lilleke välja peal, heleda peaga voonake. Valusalt igatses vallavanem kadunud tütart taga” (Traat 1987: 227).\nAastasaja lõpp. Hendriku olekust, tegemistest ja mõtetest õhkus väsimust. Vallavanema kohustused muutusid koormaks. Alalõpmata pidi lahendama mingeid teiste perede tülisid, kasvasid pinged naisega. Ka Mai tundis väsimust. Kõik see tekitas trotslikku viha Hendriku vastu. Mees oli süüdi. „Mõnikord tundus Maile, et ta ei salli oma meest” (Traat 1987: 244). Raske, rõske venestamiseaeg aina kulges. Maa oli täis hobusevargaid ja kurjategijaid. Väsimuse, vaesuse, lootusetuse lõhn mattis hinge: „Mai puhus lambi ära, õli tuli kokku hoida. Ta istus eestoas laua taga, millel hommikusöögi jäljed, ja mälus mõtlikult leivakoorikut. Sukad haisesid virtsast, loomi välja ajades oli ta laudaukse ees virtsaloiku libisenud” (Traat 1987: 244).\nVettinud sügise lehkade sekka tungis tugevalt linaleo hais. „Tuul pildus vihma vastu nägu, alt soo pealt kandus mäele linaleo haput lõhna” (Traat 1987: 240). Lina haises – see vabaduse andnud taim: „Juba kaugelt tuli vastu leotatud linade haput lõhna. Linapeod kuivasid ussaia taga kõrrenurmel. Kogu talu haises linast, riided, õhk, mõtted ja isegi unenäod, sest linagi oli saatus, tema oli aidanud talu priiks osta. Lina oli priiuse taim, aga sügisel haises ta koledasti, nagu vabadus olekski vaid hais” (Traat 1987: 319).\nLinaleoauku uputas end ka see kummaline Palanumäe teenijatüdruk Margaret – kehva tervisega haiglaselt kõhn tüdruk, kelle pärast viinauimas Löige Villem lasi maha Tissi Peetri; keda käis piiramas Mõra Maks ja vangist vabanenud Toomas Kruuv. Keda vaadates Mai tundis kahetsust, et kõik oli läinud, et ta orjab siin Palanumäel, kuhu ta kunagi ise tahtis tulla. Tüdruk, kes vaatas Hendrikule hiilgava pilguga otsa, haaras kaela ümbert kinni ja ütles: „Tii mes taha t... Lüü vai maha... Nigu lõaga kisk.” Kogu suve käis Hendrik Margareti salaja lakas magatamas. Sügisel uputas tüdruk end linaleoauku.\nSügis oli rusuv. Ühel õhtul tulistas kurjategija taluaknasse. Poeg Gustav sai surma. Mõrtsukas oli sihtinud isa, aga kuul tabas poega.\nIV JAGU. „MUST SÕDA” – SIGARILÕHN\n1905. aasta Nuustakul. Hendrik oli hakanud alevis poepidajaks ja andnud talu rendile. „Haises heeringast, nahast ja rattamäärdest, mitmest muustki kaubast, kokku moodustas see alevipoe iseloomuliku lõhna. Taa om nüid minu talu! Mõtles Hendrik pilku üle riiulite libistades, takseerides kaupa, millega pidi kokku kasvama” (Traat 2008: 732). Hendriku naabriteks oli halva iseloomuga Muhu pere: vana Muhk, tema naine Lotta ja poeg Villem, kes sõdinud Vene-Jaapani sõjas – oli tagasi tulles äkiline, sõjakas ja agressiivne. Muhu üüriliseks oli lesknaine Leena koos 6-aastase tütre Helmiga.\nElu aina edenes. Suside ristsetel pahvisid kaupmehed juba sigarit. Nende ümber lehvis magus sigarilõhn. Eestlane tahtis näidata oma jõukust. Aga poolikut sigarijunni ei visatud ära, vaid pandi taskusse. Jõukus oli näiline. Ristsetele oli kutsutud alevi parem ja lugupeetum rahvas, isegi Gustav Wulff Õis ilmus kohale!\nLõhnu tunneb „Mustas sõjas” märksa vähem kui eelmistes jagudes. Tegevus oli kandunud Palanumäelt Nuustakule – talust alevisse. Maa on tulvil lõhnu, kogu loodus lõhnab, linn muudab inimese lõhnade suhtes leigemaks, tuimestab meeli. Ainult agressiivne Muhu Villem haistis teravalt nagu kiskja: „Igatahes tekkis noorel Muhul igal õhtul piinav janu, mis kihutas poisi kööki: ta pidi head puhast kaevuvett saama! Selles janus oli midagi rutakat ja haiglast. Kuid sel õhtul ei jõudnud ta kohe pange juurde, ta laskis üürilise mööda, tajus ninasõõrmetes naise hõngu, mida köögilõhnadest polnud just kerge eristada, kuid sõjas oli poisi haistmismeel teravnenud: oht ihub meeli” (Traat 2008: 744).\n1905. aasta sündmuste kajad jõuavad ka alevisse: rahvas ostis poestkokku soola ja tikke. Tsirgusilma valla mehed tulid Nuustakule mässu tegema: Puuritsa Aadu, Mõra Maks, Mäejaani August, Löige peremees ja Tissi perenaine, punane lint ümber mütsi, läksid kõrtsi kinni panema. Gustav Wulff Õis pidas pika kõne.\nMärt Susi käis ministeeriumikoolis. Võõras keeles õppimine hakkas vastu ja tekitas viha. „Peas käisid ringi kooliõpetaja kurjad tänitavad sõnad,vubises koolimaja lambivalgus, sõõrmeis heitlesid kriidi, petrooli ja väljakäigu lõhnad. Viimasel ajal äratas kool temas ainult vastikust ja viha, uneski ei läinud ahistus üle. [---] „Mesiist me piäme koolin võõran keelen opma?” Sellisele küsimusele oskas vastata ainult Vene valitsus. „Mesiist?” kordas Märt. [---] Tuupida, et pea otsas huugab võõrastest sõnadest, susisevaist häälikuist. Tuupida, et ajud naksuvad ja hammastest käib läbi terav valujutt. Tuupida, et kõrvad kumisevad ja silmade ees jooksevad värvilised ringid, tuupida valju häälega – kurdiksjäämiseni, pimedaksjäämiseni, tuupida end peast hulluks!” (Traat 2008: 818).\nKogu noor eestlaste põlvkond tuupis, hambad ristis, vene keelt. Hilisem Tartu ülikooli rektor Johan Kõpp meenutas õpinguid Valga linnakoolis: „Senine kool oli vene keele tuupimise peale vaatamata ikkagi eesti kool, praegune aga täiesti vene kool. Kooliõpetus venekeelne, välja arvatud usuõpetus luteri-usulistele; kooliõpilased räägivad omavahel vene keelt, mis on ühendajaks mitmest rahvusest õpilaste vahel; igapäevane hommikupalve ja palve tundide lõpul ainult venekeelne (vanas slaavi keeles) vene-õigeusulise õpilase poolt etteloetuna” (Kõpp 1991: 115).\nNuustakul tegid ministeeriumikooli õpilased vabaduse lõket ja täksisid keisri pildi ära. Inspektor Svetšnikov tuli pildi rikkumist uurima. Pidas kooli-juhatajale kõne, kuidas suur vene rahvas on pidanud kannatama, aga eestlased ei mõista seda.\nV JAGU. „UMBNE SUVI” – KIRBE TOLMU LÕHN, SÕJA EELAIMUS\n1914. aasta. Hendriku pere oli Palanumäele tagasi jõudnud. Möödunud oli üheksa aastat. Noor Valter aitas isa juba talutöödel, Märt õppis ülikoolis arstiks. Paari aasta eest olid Hendrik ja teised talumehed asutanud piimaühistu.\nKohe alguses – kontrastiks eelmise, Nuustaku jao vähestele lõhnadele – lööb ninna kevade õitsemise lõhn: „Aida otsas õitses valge sirel, teisedki puud ja taimed lõhnasid kõigest jõust nagu vihma ootel...” (Traat 2009a: 12). Niipea kui tegevus pöördub maale, hakkab lõhnama: „Õhus hõljus kirbelõhnalist tolmu, mida vankrirattad ja hobusekabjad olid üles keerutanud” (Traat 2009a: 17). Peaaegu sama lause kordub üle saja lehekülje tagapool: „Tolm lõhnas tänaval kuivalt ja kirbelt” (Traat 2009a: 152). Kirbe lõhn oli eelaimus puhkevast sõjast – püssirohu hõngu keerles juba õhus. Teated ärevatest maailmasündmustest jõudsid ka Palanumäele. Sarajevos oli tehtud Austria-Ungari troonipärijale atendaat.\nPalanumäele ilmus kummaline raamatukaupmees Nestra, kes rääkis jumalasõnast. Jäi äkki haigeks ja suri lakka ära. Nestra kõneles Hendrikule: „...aga lubage küsida – mida te peate eluks? Kas mammona kokkukraapimist, streikimist, pommide pildumist ja muid jõledaid tegusid; taldriku liikumapanemist spiritistlikul seansil?”\n„Ja mesnä omma vasta kostnu?” küsis peremees.\n„Mida nad kostavad? Mida on vastata inimesel, kelle elu tagasein on tühi?” (Traat 2009a: 41–42).\nÕkva Juhan kaebas Mõra Maksi ja tema sulase Mõtuse Jaani vallakohtusse. Mehed olid Mäejaani sõnnikuveotalgult koju sõites hakanud Juhanit kividega pilduma, kui too parasjagu oma gümnasistist poega hobuvankriga koju tõi. Kohtupidamine valmistas gümnasistile piina ja põlgust. Linnas haridust saanud ning kombeid õppinud pojad hakkasid häbenema oma isade ja tahumata külameeste matslikke tempe. „Gümnasist puges ettevaatlikult valla-vaeste vahelt välj a..., vaatas korraks masinlikult akna poole, vistrikega kaetud näol tüdimus, ja sammus aeglaselt, hoidlikult, et võimalikult vähe põrandal kolistada, ruumist välja, nii hinges kui palgel põlgus asendunud pilklikkusega. Õues haises hobusehigist ja -kusest....” (Traat 2009a: 80). Üdsi Tõnis oli kohtu all koera puremise eest. Pukast tulles oli mees jäänud Otsa aia taha peatuma, et vett lasta, aga Otsa koer julges hakata tema peale larisedes haukuma. Üdsi Tõnise peale! „Ta laskis neljakäpukile, haaras koeral pea ümbert kinni ja hammustas litat koonust, mis lõhnas kevadest, võililledest ja mullast, sest peni oli just ussaia taga maad kaapinud” (Traat 2009a: 81).\n„Suveöö sumeduses, kus virts haises vängelt ja elujõuliselt õues,” tõotas armukadeduses vaevlev Valter kättemaksu mitte ainult Mõra Maksile ja Sennile, vaid kõigile. „Kogu elule, mis pole midagi väärt, mis toob vaid meelekibedust ja tülpimust” (Traat 2009a: 197).\nSõda hakkas pihta ja mobilisatsioon kuulutati välja. Märt Susi kui tulevane arst kutsuti Peterburgi. Ärasaatmispeol meenutas Kotter oma noorusaega, kui Palanumäel elanud üks Raudsepa-nimeline, kes suri soetõppe jakelle poeg ei tahtnud talu pidada.\nVI JAGU. „METSALINE NÄITAB ENNAST” – PUSKARIHAIS\n1917. aasta varasügis – 1918. aasta lõpp, Mai matused vana-aasta õhtul.Selle aasta jooksul vahetus viis võimu – Kerenski ajutine valitsus, punaste võim, Saksa okupatsioon, Eesti Vabariik, taas punaste võim – ja algas Vabadussõda.\nAeg oli hull ning lootusetu nagu kooliõpetaja Aalepi hull ja luider naine Luise: „Väljast tulles jäid Meetale silma ema kohvakute kulunud tallad, mustad ja haisvad....” (Traat 2009a: 259).\nPunased püssimehed tulid Palanumäe talu ukse taha, Hendrik peletas nad püssilasuga jooksu. Küll olid nad aga Alatares otsimas käinud – vana Kotter lamas surnult maas. Kotteri peiedel joodi puskarit.\n„Hendrik valas suurest rohelisest pudelist väikestesse pitsidesse puskarit. [---] Haisev jook tuimestas masendust ja kurbust, mida see päev ja kogu sügis oli täis” (Traat 2009a: 285).\nHaisev puskar on kuuenda jao märksõna: see pani pea purju, muutis inimesed metsikuks ja vägivaldseks nagu Muhu Villemi, kes tuli koju, puskarihais küljes, ja hakkas mürgeldama. Krambihood käisid peal, peksis Leenat ja eriti kasutütar Helmit. Helmi ootas õudusega Villemi kojutulekuid. „Üksi oli hea olla, kuid hirm kahutas südant, kui ta mõtles õhtule, mil Villem koju tuleb, puskarihais küljes, ning mürgeldama hakkab” (Traat 2009a: 302).\nLöige Sass käis Palanumäel aidalaka all Maalile suupilli mängimas, Hendrik läks teda ära ajama. „Hendrik tundis puskarilehka, kui Aleksander ütles: „Väeliinil oless ma löönu su püssitiku otsa nigu küdsetü ahvena”” (Traat 2009a: 433).\nMeeste suust tulvav puskarihais oli robustne, jõhker, hoolimatu, primitiivne nagu aeg, milles inimesed elasid: „Hendrik sõitis kohe vallamajja. [---] Kassiahastuses sekretär küürutas oimetult paberite kohal, eile oli ta valitud ka toitluskomisjoni kirjatoimetajaks. Puskarihaisu levitades ütles ta, et suhkur olevat vallavanema, nüüdse nimega nõukogu esimehe aidas” (Traat 2009a: 334–335).\nSõjast koju tulnud Valter hoidis omaette, ei rääkinud palju: „Ma ei taha süvvä. Ülgeliha vastik ais om nõnan....” (Traat 2009a: 437). Parandamatult haige Mai luges, Postimees põlvedel, sõõrmeis viletsa õli hais ja tahm. Ainult loodus lõhnas selles haiges ajas omasoodu ja kutsuvalt, kui Hendrik vaatas oma Palanumäe rukkinurmi: „Kaste säras, õhk oli mahe kui rõõsk koor; kuidas küll seesugust õhku saadi hingata, seda tuli juua!” (Traat 2009a: 415.)\nVII JAGU. „PEREMEES VÕTAB NAISE” – KANNIKESELÕHN\nVabadussõja aeg. Punased olid parasjagu võimul. Uus võim jaotas kehvikutele vilja. Endine varas ja suli Robert Raudsepp Potitare Peetrile vilja ei andnud, sest väimees Otto oli Vabadussõjas.\nPeeter kirjutas Hendriku kohta kaebuse. Tütar Kata ei viinud kirja ära, ometi tulid punased Hendrikule järele. Palanumäe peremees topiti koos saatusekaaslastega tihedasti puupüsti täis keldrisse, kuulipildujatoru suunati aknast sisse ja hakati valimatult tulistama. Hendrik pääses imekombel, sai ainult reide haavata. Punased põgenesid ja Hendrik viidi haiglasse. See sündmus tekitas Hendriku hinges kummalise pöörde. Värskuse, nooruse lõhna tundis mees igal sammul. Mingi muutus oli toimunud temaga seal all keldris, kus ta surmasuust pääses.\nMai surma järel leseks jäänud Palanumäe peremeest hakkasid piirama naised: Potitare ümmargune Kata, Umbjärve Ann. Ehkki Hendrikul oli juba omajagu vanust ja ta pidi vahel voodis lamades soolikad paika kohendama, oli taluperemees ikkagi ahvatlev suutäis. Hendrik käis kosjakaupa tegemas Nuustaku kaupmehe Seebaldi tütre Susannega. Peente kommetega Susanne lõhn lõi Hendrikule pähe:\n„Peremehe sõõrmeisse tungis külalise riietest kannikeselõhna, armunult vahtis ta preilit. Kuid teisi eevatütreid see magus harjumatu aroom ärritas” (Traat 2009a: 634).\nKannikeselõhn lööb romaani seitsmendast jaost lugejale vastu: „Korraga tundis ta lehekuist kannikeselõhna” (Traat 2009a: 639). Palanumäe peremees otsis naist. Ühel hommikul herneid külvates lõid mõtted ootamatult klaariks: „Ta seisatas, pööras aeglaselt ümber, heitis pilgu üle nurmenuka, mille oli just täis külvanud, hommikupäike paistis kodu poolt, ülevalt poolt ussaeda. Mõra poolt tuli jahedat tuulehingust; tuul ja päike kohtusid Hendriku põskedel ja kuklas” (Traat 2009a: 681). Hendrik kosis naiseks Umbjärve Anni vanema tütre Lilli – endast poole noorema tüdruku. „Õhk oli mahe kui koor, päike vajus mäe taha, õhturahu laskus heinamaale ja metsa, ent valgust oli veel palju, seda oli täis taevas, maa ja peremehe kogu olemus. Hendrik Susi oli sel õhtul tõesti noor, elevil, vastuvõtlik ilule ja looduse häältel e....” (Traat 2009a: 683).\nKevadiste põllutööde ja heinategemise vahepeal olid Hendriku ja Lilli pulmad. Lilli sai Palanumäe peremehe naiseks: „Sel jaanikuu ööl eostas Hendrik oma seitsmenda poja” (Traat 2009a: 711).\nVIII JAGU. „MULD LÕHNAB” – MULLA LÕHN\nEesti oli vaba! 1920. aasta kevad. Mulla lõhn lööb vastu kohe esimesest lausest: „Jürikuu oli käes, muld lõhnas, vaba maa” (Traat 2009a: 715). Lõpuks ometi sai eestlane vabal maal hakata oma maad harima. „Muld lõhnas purju-panevalt, tuul kandis seda imelist lõhna küntud ja küntavatelt põldudelt maapoiste sõõrmeisse. Muld oli lõhnanud ka kaitsekraavis, kuid seal oli sellel teine tähendus: sealne mullalõhn meenutas tahes-tahtmata surma, siin aga oli see elu ja elutahte kuulutaja” (Traat 2009a: 717).\nValter tuli Vabadussõjast koju: silmaalused mustad, pea soetõvest paljas – väsinud ja haige. Temaga koos tuli Jaan – Hendriku poolvend – vanaKotteri laps teisest abielust.\nLilli sünnitas poeg Ilmari.\nPalanumäel oli metsikult tööd: maa nõudis oma, kuigi oli nüüd vaba. Ükskõik kuhu poole nina pöörasid – mulla ja maa lõhna oli tunda igal pool, igal hetkel. Romaan lehkab mulla, sõnniku, heina ja vilja järele:\n– „Kogu talus levis sõnnikuhaisu, seda viljakuse ja jõukuse hõngu” (Traat 2009a: 795).\n– „Päike paistis heledalt üle Palanumäe soo, kuiv hein lõhnas jumalikult, inimesed olid pidulikus meeleolus, kogu talu rahvas oli väljas, rõõmsalt naerdes heina riisumas ja kokku panemas” (Traat 2009a: 821).\n– „Muld lõhnas sügiseselt, ämblikuvõrgud särasid metsapuude vahel, lühike päev oli tuhm, tuule abitagi langes hilju puude otsast viimast kolda” (Traat 2009a: 873).\nEnt Hendriku poja Valteri jaoks ei olnud sõda läbi. Tema kaevik ja kaitsekraav oli nüüd kodus – tsiviilelus: „Muld lõhnas, päike paistis ja tuul puhus – maailm oli alles ja toimis. Ja oli ometi võidukevad, lausa harjumatultvaikne pärast sõjakärinat. Kuid rõõmu ta sellest ei tundnud” (Traat 2009a: 760).\nVallamaja juures hakati välja loosima maatükke. Sellest päevast olid mehed kaua unistanud – rindel, lahingute vaheajal, öökorterites. Maa! Maa! Kõigepealt pidid saama maad need, kes sõjas vigastatud või haavatud, edasi sõdurid, kes olnud eesliinil, siis nood, kes teeninud rahvaväes, kuid seljataga, ja lõpuks muud soovijad. Vabadusristi saajatel oli õigus valida mõõdetud mõisamaast ise krundid, teised pidid võtma loosi. Valter läks Hendriku poolvenna Jaaniga vallamaja juurde kaasa. „Tahtmatult hakkas temassegi see kummaline ärevus, mulla lõhn laulis temagi sõõrmeis, see vältimatu, kordumatu, igiomane” (Traat 2009a: 828).\nOotamatult tuli koju vend Märt, kadunud hing, kaasas naine Varvara, kes päästnud Kiievis sõja ajal Märdi elu. Venelane tekitas Palanumäel võõrastust. Märdi pruut Elisabeth kahetses, et oli teistega kaasa tulnud. Oli jõuluõhtu 1920.\nPotitare Peetri matustel tundis Valter surnuaias mulla lõhna: „Muld lõhnas erutavalt, joobnustavalt, igavikuliselt, kirst kõikus meeste õlul” (Traat 2009a: 762).\nIX JAGU. „VALGE LIND” – NÄRBUNUD ÕITE LÕHN\nAasta 1922. See oli Hendriku teise naise Lilli ja poeg Valteri haiguse lugu. Lilli põdes tuberkuloosi. Paari aasta eest oli sündinud poeg Ilmar. Valter muutus peale sõjast tagasitulekut üha imelikumaks. Vabariigi aastapäevapeol läks ta kallale Põllumeeste Kogu poolt kõnet pidama tulnud August Piirile. Valter tundis, kuidas linnahärrast poliitiku jutt jooksis ta meeltes sihinal kinni, silme ette kerkis verev udu: „„Kon te sõaaigu ollite?” hüüdis ta ennast unustades, nägu raevust moondunud. „Kon väeliinil?”” (Traat 2009b: 102). Politseinik Aleksander Kuks kuulas hiljem Valterit koolimajas üle. „Lõhnas raamatuist, kuusevaigust ja didaktikast” (Traat 2009b: 107).\nHaige Lilli lõpp oli lähedal. Kahe haiglase hinge vahel tekkis kummaliselt ühtehoidev side – Kata pulmas tantsis Valter Lilliga: „Nõnda tundus Valterile, veel rohkem aga Lillile, keda noormees hoidis nii õrnalt, usalduslikult ja kindlalt enese vastas, et perenaine oleks võinudki niisuguste käte vahele jääda. Närbuvad õied lõhnavad kargelt” (Traat 2009b: 171).\nLilli oli saamas looduse osaks. „Unetabane rammestus kippus talle peale. Naist valdas kummastav tunne, et päikesepaiste, metsalõhnade, tuule ja tema vahel virvendas õrnõhuke vahesein, millest läbi tungides lõhnad, värvid ja hääled kaotavad teravuse ja muutuvad ümmarguseks. Sõõrmeis päikeses hauduvate kuuskede hõng, peatus Lilli pilk mustal kuklasel....” (Traat 2009b: 224). „Valge lind” on rõhutatult poeetiline. Valteril käisid hood peal. Ikka sagedamini hakkas tsirk talle ilmuma. Lilli matusepäeva hilisõhtul üürgas Valter, et „Tsirk kutse Lilli ärä! Palanumägi om maha kaabitu!” (Traat 2009b: 256). Vihahoos tahtis maha tappa vanemat venda, kõõrdsilmset Eliat, ent viimasel hetkel jõudis Märt vahele. Valter tormas üles launetuppa ja lasi enda maha.\nX JAGU. „HAAMRI ALL” – AUTO LÕHN, TUKIVING\nAasta 1931. Hendriku esimene poeg Elias ajas laia äri. Tegi uusi võlgu ja võttis isalt vekslitele allkirju. „Äri õitseb,” ütles ta r-i põristades uhkelt ja hakkas vekslitel isa allkirju võltsima. Ülemaailmne majanduskriis tegi sellele kiire lõpu – New Yorgi börsil lõi välk sisse. Elias mõisteti vangi. Hendriku talu ähvardas haamri alla sattumine poja võlgade pärast.\nHendrik oli laenanud raha ka poeg Ruudule Fordi ostmiseks. Nüüd müüs Ruudu autot ja Hendrik lootis sealt pisutki raha tagasi saada. Lootuseks see jäigi. Linnas elav Ruudu ei tahtnud isa enam tundagi. Kunagi oli Hendrikul olnud uhke tunne sõita autoga poja kõrval. „Kas polnud uhke tunne peesitada päikesepaistelisel päeval poja kõrval bussauto istmel, kihutada nagu õhk läbi Tsirgusilma, vaadata, kuidas puud, kodulinnud ja -loomad, inimesed põllul, aiaväravad, talud oma hallide palkseinte ja laastukatustega kiiresti, üha kiiremini hakkasid mööda vilksatama; kuidas nende, isa ja poja tuulekiirul edasilendamisest ajasid vastutulevad hobused enda hirmunud korskega tagajalgadele püsti; auto kui võõras kultuurinähtus haises nende puhta suvetuulega harjunud sõõrmeis vaenulikult ja võikalt” (Traat 2009b: 355).\nAuto oli selle aja ja inimeste märk – edvistav, üle jõu elav eestlane, keda ähvardas nüüd pankrot: „Samal ajal oli Ruudule tekkinud Irma, kelle poole poeg sõitis muidugi autoga, ja arvata võis, et väheliku talu peremehele, nagu oli seda Irma isa, jättis õuele veerev Fordki vägeva mulje, rääkimata juba kogukast mehelikust sohvrist, kes kohmetult naeratades laki, õli ja tuulte järele lõhnavast autokerest välja ronis ning taluniku terekäe oma võimsate kämmalde otsekui sepapihtide vahele pigistas” (Traat 2009b: 357).\nVahepeal oli Hendrik Susi võtnud kolmanda naise Paula. Abielludes oli Paula olnud 37 aastat vana ja süütu. Neil oli sündinud poeg Lembit.\nViljapeksu ajal põles Palanumäe eluhoone maha. Hendriku pere sai Otsalt ulualust. Talu seisukord muutus üha hullemaks. Haamri alla minek oli käega katsuda. Haamrid kolksusid neil aastail paljudes taluõuedes. „Kogu talu haises vängelt põlengust” (Traat 2009b: 382). Tuulega saabuv tukiving osatas pidevalt vaesust ja viletsust, kõik oli kadumas, varandus hävimas. „Palanumäe rahva eluolu oli rebitud kahte lehte. Kinnisvara ja loomad olid mäel, kust kogu sügise hoovas idatuulega Otsalegi kõrbelõhna” (Traat 2009b: 428).\nElamiseks kohendati kiiruga vasikalaut. Tuleõnnetust protokollima tulnud konstaabel sättis end kirjatööks valmis: „Lõhnas kopitusest. Läppunud õhk jooksis kohinal keskealistesse ja vanadesse kopsudesse, hiiresitt haises, see oli lõhn, mida vana kohtumehe ninaluu veel hästi üles võttis” (Traat 2009b: 402).\nXI JAGU. „NAISED JA POJAD” – KÕRBELÕHN, VIRTSAHAIS\n1930. aastate algus. Mehed vaidlesid vapside üle. Majanduskriis jätkus, väljapääsu ei paistnud kusagilt. Üheteistkümnenda jao algus on Paula lugu. Ta oli Hendriku peale kade: teda, õitsvas eas perenaist, ei märganud siin armetus vasikalaudas mitte keegi, ehkki ta oli mehest kakskümmend aastat noorem. Kui talusse saabus klanitud elumees – kontrollassistent Richard Kesa –,ei suutnud Paula tema mesijutule vastu panna. Ta murdus laudalakaslambavillase tuisukasuka all kontrollassistendi kämmalde vahel. See tekitas temas hiljem süümepiinaga segatud igatsust. Ja siis tuli Paula ootamatuhaigus. Kõik läks väga kiiresti ja pöördumatult kaduviku poole, lootusetu olukord talus süvenes. Jan Kausi sõnul haarab romaani endasse Traadi avar paatos, mille võiks kokku võtta mõttesse: kõik ihkab ja kõik kaob. „Mis on see „kõik”?” küsib Kaus: „Traadi kujutluses ilmneb see peaaegu panteistlikult: „Vaikuses idanes midagi, eostati keegi; võrsusid inimesed, loomad ja viljad, tegelikult ikka üks ja seesama Elu oma iseäralikus, üksteist täiendavas, sõltuvas kolmainsuses.” Vili ihkab kasvada, loomad ihkavad vilja süüa, inimesed ihkavad, et loomad tooksid parema elujärje. Lisaks ihkavad inimesed veel ja eelkõige armastust, vaoshoitut nagu saak põllul” (Kaus 2006).\nRomaanis märgib elu kaduvust puude põlemisest tekkiv suits ja ving, mida surmaheitlust pidav Paula teravdatud meeltega tajub. „Tule äkiline kustumine oksa küljest, leegi muutumine suitsusabaks rabas Paulat. Puude harilik põlemine, aine ühest olekust teise minek tundus järsku ülesaamatult kohutav. Tal hakkas paha. Kas... tõesti – enam ei midagi?! Ainult näpuotsatäis tuhka ahjupõrandal. Kuidas oli see võimalik? Ving vaid, viimaks levib vasikalaudas ainult vingu! Ja muud midagi!? Kas tõesti muud mitte midagi, armas Jumal!” (Traat 2009b: 586.)\nIkka ja jälle tõi tuul inimeste ninna talu põlemise vingulõhna, millest ka aastatega lahti ei saanud, kui polnud ammu enam põlenud talu ega ka Paulat. „Naabertalu, mis mustas üleval mäekallaku peal oma hoonetega, elumaja tuhaasemega, kust idatuul kandis aeg-ajalt alla ikka veel kõrbelõhna....” (Traat 2009b: 654).\nVingulõhna kõrval hakkas talus tunda andma järjest enam virtsahais. See hais oli olnud ju kogu aeg, aga varemalt polnud seda nii vastikult märgatud. Oma eluga ummikusse jõudnud peretütar Maali tundis seda teravamalt kui kunagi varem:\n„Maali tundis ennast sünnitalus nagu võõrsil. Siin polnud kuskil öödki veeta, üht lühikest suveööd üle aastate – vasikalaut oli kitsas ja must, talli otsas küünis polnud sületäitki heina, aidalakk lage, lauda peal vennad oma vägeva norskamisega, ning kogu talu haises vastikult nagu virtsatünn. Palanumäelt oli soojus ja armastus ammuilma kadunud, sest siinset elu korraldasid ja juhtisid võõrad naisterahvad, mitte nende ema! Viimane uus naine sai küll mulda, kuid tema lõhnad ja vaim lehvisid endiselt talus” (Traat 2009b: 622–623).\nPalanumäele tuli karja Lembitu ja Ilmari eakaaslane, Elia poeg Kalju – linnapoiss, kodukaunistava Eesti lootusrikas tulevik: „Kalju oli küll olnud maal, aga ainult ema sugulaste juures käimas. Tema, kes oli koolitunnis, kultuurhommikutel ja aktustel läbi immutatud hõiskeist, kui ilus, meeltülendav ja tervist kosutav on elada eesti talus, kus eesti neiu sirgub eesti peiule, oli päris hämmingus, kui koges, et virtsalomp haiseb jälgilt lauda ukse ees, kärbsed sumisevad tohutute parvedena toas pea ümber, söögi ajal jätkub neid iga suutäie juurde matti võtma” (Traat 2009b: 741–742). Lisaks sellele juhtus linnapoisil sõnnikutalgutel veel äpardus, Kalju kaotas tasakaalu ja kukkus ligasele sõnnikusele vankripõhjale külili. „Vastikustunne oli hullem kui põrutus. Silmist purskasid pisarad, kui ta ennast lepiku servas üle vaatas: riided olid lägased ja ta haises jäledalt!” (Traat 2009b: 743.)\nHendriku neljandaks naiseks sai Helmi – seesama väike tüdruk Nuustakult, vaese lesknaise Leena tütar, keda kasuisa Muhu Villem joomahulluses peksis ja kirvega maha tahtis lüüa. Nüüd jõudis Helmi Palanumäele, et täita perenaise aset, ent abiellu vana Hendrik oma uue naisega enam ei astunud.\nXII JAGU. „ÕELATE LAMP” – HINNU LÕHNAD\nAasta 1937 – Eesti laskurid olid toonud Helsingist ära Argentiina karika. Sündis Hendriku ja Helmi poeg Hind – varatark poisike, „Puud olid...” romaani noore peremehe nimekaim – sada aastat hiljem. „Ärgates tungis Hinnu sõõrmeisse iga kord truubi savikivi lõhna. Sellesse oli ta sündinud, selles ta hingas, võrsus, tegi enda märjaks. Sünnikodu tolm, nõgi ja suits kuulusid niisama vääramatult tema ümbruskonna hulka kui isa hääl või ema tasased sammud telliskivipõrandal” (Traat 2010: 13–14).\nHällis lamades tundis väike Hind teravalt kõiki ümbritsevaid lõhnu: „Ema astus hälli juurde. Helmi lõhnas hommiku järele, nagu alati – ja ka uue valge kasuka järele, mis Hendrik laskis talle Tsirgusilma kasukarätsepal õmmelda” (Traat 2010: 37).\nVäikese poisi hinge rabas julmalt täiskasvanute plaan tappa ära siga – tema kirju Kiiu:\n„„Mesperäst te tapsede kiiu ärä?” ahastas Hind, nägu nutust kräämuline, sõõrmeis vere lõhn. [---] „Mesperäst? Mesperäst?”” (Traat 2010: 39). Ikka ja jälle kõlab see etteheitev küsimus lugeja kõrvus. Mesperäst?\nPärast lõunaund püüdis Helmi Hindu lepitada: „Helmi paigutas Hinnu istuma laua juurde, vaatas talle tunnistamisi otsa: kas ta on ikka veel pahur? Nihutas lähemale kausi praetud maksaga, mis lõhnas hõrgutavalt. [---] Hinnule maks maitses. Kuigi ta oli enne magamaminekut oma väikeses südames tõotanud, et ei unusta iial kirjule tehtud ülekohut, lepitas värske pala teda sea surmaga ja maailmaga, mis kubises valest ja äraandmisest” (Traat 2010: 40–41). Nii käis see süütuse äraostmine, lapse meelitamine täiskasvanute maailma. Samal ajal põristas Danzigis Plekktrummi-Oskar – omamoodi Hinnu hingesugulane – oma lahutamatut plekist mänguasja ja oli ammu teinud otsuse mitte mängida kaasa neid täiskasvanute topeltmänge, „mitte mingil juhul poliitikuks saada ja koloniaalkaupmeheks juba hoopiski mitte, pigem panna punkt, selliseks jääd a.... [---] Et mitte kassat kõlistada, hoidsin ma trummi ligi ega kasvanud oma kolmandast sünnipäevast alates enam sõrmelaiustki, jäin kolmeaastaseks, aga ka kolmkordtargaks, kellest kõik täiskasvanud olid pikemad, kes pidi täiskasvanutest nõnda üle olema, kes ei tahtnud mõõta oma varju nende varjuga, kes seesmiselt ja välimiselt oli täiesti valmis, samas kui nood pidid veel raugaeani välja arengust jampsim a...” (Grass 1990: 42–43).\nPalanumäe Hind ei saanud Oskari maailma ignoreerivat luksust endale lubada. Oli kolmekümnendate lõpp. Ees on pikk valede ja äraandmiste aeg: „Mida Hind öistel ärkamistel tundis? Mis pani ta hällis käte ja jalgadega vehkima – kas võõristusega tembitud kummaline ebamugavus või nõutus, mis hakkas maast-madalast rahutu linnuna punuma pesa ta meeltesse; üha tungivamaks muutuv olemasolu piin? Ahtas kätkis, savikivi lõhnas, kottpimedas, tajudes vaistlikult võõrust, puhkes ta nutma” (Traat 2010: 115).\nHind kasvas, ajad muutusid ärevamaks, lõhnad tekitasid ergas poisis üha uusi küsimusi: „Pühapäeval hüpitas Hendrik poega põlvel, see oli lapse ratsa-sõit. Hind vahtis suurisilmi isa otsa. Miks oli tema isa nii vana, kurrulisekarvase näoga, lõhnas piibupigist ja kuivadest heintest nagu küün, mis olitalli otsas ja kust viis redel lakka” (Traat 2010: 155).\nKui kael kandis, läks Hind kevadel juba mõnikord kase alt mahlaämbrit ära tooma. Hind õngitses pangest välja seal maiustamas käinud sipelgaid ja kärbseid: „Ajal oli üks hea omadus: ta ei jäänud virilalt seisma, vaid oli vahetpidamatus liikumises. Kevadpäike, linnud, tärkav nõges. Ussaia taga lõhnas soojenev muld” (Traat 2010: 358).\nPoiss jälgis, kuidas ema linu ketras: „Linakoonlad valendasid voki koonla-laual, linakurstid kastis. Kuidas küll sirged ja valged, puhtaks rabatud linakiud lõhnasid! Terve tuba, terve maja oli seda lõhna täis” (Traat 2010: 375–376).\nSelle väikese poisi eluga paralleelselt jookseb suur ajalugu: Eesti ajaloo 1940. aastad kuni aastani 1946. Hinnu isa Hendrik oli vana 80-aastane mees: üksi, kibestunud, vanadusest kergesti ärrituv, Palanumäe ajalugu. „Hinnul hakkas isast kahju. Kui ema polnud silmapiiril, hoidis ta tükk aega pihus traadist uksesanga, pistis siis pea ukse vahelt sisse, astus areldi üle läve, üle ema keelust, seisatas ukse juures, ning vaatas, kuidas isa konutas nende vanal mustal pingil, selg vastu soemüüri ja tõmbas mõttesse vajunult piipu, nii üksi, pilk pööratud akna poole. Väljas teerajal ei paistnud kedagi – kellel oligi asja varemete juurde, mis lume sulades hakkasid jälle haisema põlenud lihast ja tuhast, otsekui oleks punane kukk karelnud siin alles eile – nii kanged olid hävingu lehad” (Traat 2010: 633–634).\nHind ja Hendrik – isa ja poeg. Ühel pool peaaegu sajandipikkune Palanumäe ajalugu, teisel pool noor elu, milles segunenud kõik need senised talu lõhnad ja mälestused. Hinnu läbi elustuvad ka juba autori enda – Mats Traadi – lapsepõlves tajutud lõhnad.\nMis siis jäi lõpuks Palanumäele, kui Helmi ja Hind siit 28. aprilli õhtul 1946 teele läksid, ning Hendrikule paistis üksindus äkki kätte nagu äraveetud heinakuhja varras, mis mustab keset lagedat heinamaad? Mis lõhn jääb romaani lõppedes Palanumäest lugejale ninna ja meeltesse?\n„Hendrik käis ruuna söötmas, tuli ja toppis köögis pliidi alla vettinud hagu. Oksad ajasid visisedes otsast vett välja, kukkusid pliidisuust põrandale, levitasid kibesuitsust vingu” (Traat 2010: 664).\nAjaloolane Ernst Bloch on öelnud: „Tänapäeval ei tea enam keegi, kui pime on öö” (Schön 1993: 250). Ent kas suudame me lugedes tunda, kuidas lõhnab minevik?\nG r a s s, Günter 1990. Plekktrumm. Tallinn: Eesti Raamat.\nK a u s, Jan 2006. Mats Traat 70, Palanumäe 11. – Postimees 24. XI.\nK õ p p, Johan 1991. Mälestuste radadel. 1. köide. Tallinn: Eesti Raamat.\nP a l m, August 1937. Villem Reiman. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts.\nS c h ö n, Erich 1993. Der Verlust der Sinnlichkeit oder die Verwandlungen des Lesers: Mentalitätswandel um 1800. Stuttgart: Klett-Cotta.\nT a l v e, Ilmar 2004. Eesti kultuurilugu. Keskaja algusest Eesti iseseisvuseni. Tartu: Ilmamaa.\nT r a a t, Mats 1979. Puud olid, puud oli hellad velled. Tallinn: Eesti Raamat.\nT r a a t, Mats 1987. Minge üles mägedele. Tallinn: Eesti Raamat.\nT r a a t, Mats 2009a. Minge üles mägedele. 2. köide. Tartu: Ilmamaa.\nT r a a t, Mats 2009b. Minge üles mägedele. 3. köide. Tartu: Ilmamaa.\nNii katsetas Maanteemuuseum kaasaegset lõhnamasinat, aga see ei vastanud muuseumi ootustele. On võimalik saada küll vanilje ja kohvi lõhna, kuid muid n-ö ajaloolisi lõhnu on raske valmistada. Eesmärgiks oli toota näitusekeskkonna tarvis vajalikke lõhnasegusid: soo lõhn, kõrtsi lõhn, mere lõhn, 1930. aastate alevikaupluse lõhn, 1960. aastate bensiinijaama lõhn jms (http://ideelab.wordpress.com/tag/ajalugu/).


Kuu - meile lähim taevakeha | Füüsika - Füüsika\nKuu - meile lähim taevakeha (0)\nKuu on meile lähim taevakeha . Ta asub nii lähedal, keskmiselt vaid 384 400 km kaugusel, et iga inimene võib sealt palja silmaga näha sama palju detaile kui astronoom maapealse teleskoobiga Marsil. Kuna Kuu orbiit on küllalt piklik, siis muutub tema kaugus Maast piirides 356 410 km kuni 406 700 km. Sellega kaasnevat Kuu näiva suuruse muutumist oleks isegi silmaga märgata, kui saaks Kuud neis asendites korraga taevas näha.\nKuu on väike. Tema läbimõõt 3476 km on ligi 4 korda ja mass koguni 81 korda väiksem kui Maal. Raskusjõud on Kuu pinnal kuus korda maisest väiksem, st. iga asi kaalub Kuul kuus korda vähem kui Maal. Kui aga Kuud võrrelda teiste Päikesesüsteemi planeetide kaaslastega, siis näeb ta suhteliselt soliidne välja, olles oma emaplaneediga võrreldes kõige suurem. Oma väiksuse tõttu ei ole Kuul märkimisväärset atmosfääri, sest ta ei suuda seda kinni hoida. Sõna märkimisväärne on siin oluline, sest mingi atmosfääri moodustab Kuu ümber päikesetuul. See on aga nii hõre, et maistes laborites taolist vaakumit saada ei õnnestu: ta on 10000 miljardit korda hõredam õhust merepinnal.\nmaidlaliis Õppematerjali autor\nLühike kokkuvõte Kuust: üldine info, faasid, mered, kraatrid, pind siseehitus.\nkuu pind, kuuvärinad


Kosmoseprogramm ja atmosfääri uuringud - Tartu loodusmaja\nKosmoseprogramm ja atmosfääri uuringud. Looduse uurimine stratosfääri lendude kaudu\nKoolitus toimus 6.novembril 2018 Väätsa põhikoolis.\nKoolituse koostajad ja läbiviijad: Jonas Nahkor, Kristel Uiboupin\nEesmärk on anda osalejatele sissevaade Väätsa Põhikooli Kosmoseprogrammi tegevusse ja mõtestada lahti laste, juhendaja ja huviringi formaadi arengut. Selle mooduli osalejatest suur osa tuli koolitusele ettevalmistusena Eesti Kosmosekoolide Võrgustiku käivitamiseks. Koolituse läbinud on saanud arusaama sellest, mismoodi mitmekesise rollijaotusega pikaajaline huviring toimib ning kuidas see teeb koostööd partnerite, kogukonna ja ülejäänud haridussüsteemiga.\nKoolituse meetodid ja ülesehitus\nÕppetegevus on läbi viidud:\nkahe ettekandena, mille loomulik osa on arutlus\nühe paaristööna etteantud olukordade lahendamiseks\nühe praktilise tööna, mille väljundina valmib atmosfäärikihtide mudel\n1) Osalejate kurssi viimiseks tutvustatakse neile senise huviringi tegevusformaadi eripärasid ja kogemusi. “Kosmoseprogrammi lugu: Millest koosnes VPK Kosmose esimene tegutsemisaasta”: https://padlet.com/jonas_nahkor1/a3j82eex39sj\n2) Teise tegevusena mõtestavad osalejad paarides lahti neid tõrkeid, edulugusid ja muid ootamatusi, mida Kosmoseprogrammi tiim oma tegevuses kohtas. Osalejad arutlevad selle kogemuse üle ning jagavad oma arvamust interaktiivses töölehe failis aadressil: http://graasp.eu/ils/5bdf50db61326fb1d30364c8/?lang=en\n3) Praktilise osana valmistatakse atmosfääri kihistumist kirjeldav mudel: Heeliumpall kinnitatakse pika nööri külge ja nöörile omakorda pannakse realistlikul skaalal tähised, mis annavad aimu atmosfääri kihtidest ja seal asuvatest tehisobjektidest ja nähtustest. Selle tegevuse tööjuhend on kaasa pandud, käesolevas failis Lisa 1.\n4) Teine ettekande osa juhib osalejate tähelepanu erinevatel tasanditel koostöö ja partnerlussuhete olulisusele. Selleteemaline esitlus on kättesaadav aadressil: https://padlet.com/jonas_nahkor1/xqg1lz9ntbj7\nKonkreetsed meetodid, mille põhjal oma tegevust huviringi juhina planeerida, toetuvad järgmistele läbivatele põhimõtetele:\nHuviringi kontekstis on ühe-aastase õpilasteaduse projekti tegemine loomulik. Samas ei ole sage see, et näiteks mõnd eraldi ainet õpitakse ühe klassikomplektiga aasta aega projektõppe vormis. Projektõppe käigus on vaja teistsugust suhtumist õpilaste töö tulemuslikkuse hindamisele – rohkem tähelepanu peab pöörama mitte standardiseeritud töölõigu saavutamisele, vaid jooksvale, sageli ootamatule tunnustusele, mis annab õpilasele tagasisidet tema protsessis toimetulekule.\nHuviringis osaleva õpilase puhul on kõige tõhusam rakendada õpilaste tugevusi, tunnistada nende eripärasid ja seega määrata neile absoluutselt erinevaid tegevusrolle (kommunikatsioon, programmeerimine, sündmuskorraldus, meisterdamine, füüsika), mis projekti edenedes võivad muutuda. Kui tegutseda hirmus, et mitte ükski õpilane mingil juhul ühestki monotoonsest kogemusest ilma ei jääks, jõutakse selleni, kus suur hulk inimesi teeb madala motivatsiooniga asja, mis neid ei täiusta, vaid väsitab. Diferentseerimine oleks rollijaotuse loomulik kaasmõju. Samas saab ühes projektitervikus osaledes mistahes rollis olles ligikaudse ülevaate sellest, mida pühendunud tiimikaaslane oma ametis teeb.\nÕpilase jaoks ei ole primaarne see, et ta hoomaks teoreetilisel tasandil väga paljusid teemasid ega mõne teadmise kordamine suletud süsteemis, kuivõrd see, et mõnda oskust oleks realistliku tööprotsessi käigus tõelise (mitte juhendaja produtseeritud) eesmärgi saavutamiseks rakendatud. Protsessis tekib iseeneslikult ka juhendajale tundmatuid olukordi, milles õpilastel tuleb iseseisvalt õppida orienteeruma.\nKoolitusel kasutatav esitlus on lisaks klassiruumi ekraanile samaaegselt ka osalejate kätte jagatud arvutites, kõigile kättesaadav. See võimaldab koolitust jälgida enda tempos, mis on huvihariduses oluline võimalus.\nTegevus viiakse läbi formaadis, kus tutvustavale ettekandele järgneb alati arutlus, milles osalejad panevad kirja ning seejärel jagavad enda kokkupuudet ja kogemusi huviharidusega. See toimub veebipõhises keskkonnas, kus kasutajad üksteiste vastuseid näevad ning kus need ka salvestuvad.\nPraktilises töös tegutsetakse paarides. Selle tegevuse käigus on osalejal piisavalt võimalusi improviseerida ja enda meisterdatavale atmosfääri läbilõike mudelile enda sisu ja kujundus anda. Viimane on ülioluline ka huviringi motivatsiooni hoidmise kohapealt – see, mis valmib, peab olema mingil moel õpilaste OMA asi.\nKellaaeg Tegevus Läbiviijad Täpsem kirjeldus\n10.00-10.15 Saabumisjärgne tutvumine ja häälestumine Jonas Nahkor\n10.15-10.45 Esitlus – pikaajalise eesmärgiga huviringi käivitamine, VPK Kosmose kujunemine Jonas Nahkor Osalejad kuulevad viimase aasta jooksul toimunud VPK Kosmose tegevustest ja saavutustest, vaatame video ja pildimaterjali ning lennult saadud andmete graafikuid.\n10.45-11.30 Mõttetöö rühmades – kuidas lahendada teadusprojekti takistusi õpilastega Jonas Nahkor Osalejad teevad rühmades läbi mõned probleemsemad mõtteharjutused, mida meie projekti õpilased oma teel kohtasid.\n11.45-13.00 Praktiline töötuba – Atmosfääri ehitus Kristel Uiboupin Vaadeldakse VPK Kosmos II sensorite andmete abil, mis kihtidest atmosfäär koosneb ja tehakse vertikaalne õhukihtide skeem.\n13.30-13.50 Õpilaste vaade – kosmoseprogrammi tunnetus ja kliima seestpoolt VPK Kosmose õpilased Mis hoiab noorte motivatsiooni pika aja kestel? Kosmoseprogrammi seeniorliikmed räägivad lahti enda head ja halvad kogemused, mis tulenesid õpetaja juhendamise stiilist, liigsest kiirustamisest ja stressist või puudulikust kommunikatsioonist.\n13.50-14.30 Arutelu – grupi sidususe ja motivatsiooni säilitamine huvitegevuses Jonas Nahkor, VPK Kosmose õpilased Arutame koos läbi probleemsed kohad, mis noorte esitlusest esile kerkisid. Arutelu modereerivad kogenud juhendajad, kes aitavad oma nägemusega kaasa lahenduste leidmisel.\n14.30-15.30 Praktiline töötuba – Kiirgus atmosfääris Kristel Uiboupin Atmosfäär on meie kiirguskaitse ja säästab mitmete ohtude eest. Töötoas tutvume süvitsi UV kiirgusega.\n15.45-16.30 Esitlus – huviringi skaleerimine, partnerite ja konsultantide võrgustik sinu ümber Jonas Nahkor Kuidas toetada ressursside ja asjatundjate teadmistega huviringi kujunemist ja kasvamist? Missugused kontaktid ettevõtete ja teadlastega on vajalikud ja võimalikud? Kuidas olla ise oma tegevustega teistele vajalik? Näited VPK Kosmose tööst.\n16.30-17.15 Rühmatöö – Meie esimesed sammud huviringi käivitamisel Jonas Nahkor Tuleme visioonidest tagasi alguspunkti ja võtame enda jaoks kokku need teadmised, mis aitaks MINU huviringil homme oma esimesed sammud teha.\nAvatud ruumi meetod – tegutsemine vastavalt tööülesande spetsiifikale mistahes paigas koolimajas. Huviringi tunni ajal võivad noored paikneda olenevalt tehnoloogilistest ja isiklikest vajadustest 3-4 erinevas kohas.\nÕppekäigud – õpilastega külastatakse võimalikult palju huviringi tegevusega seotud teadusasutusi, tootmisettevõtteid ja laboreid.\nEneseharimine õpitubades – rahaliste võimaluste olemasolul tellib huviring endale õpilaste valikul täiendõppe programme. Näiteks oleme teinud seda Väätsa põhikooli huviringiga elektroonika, sidetehnika, kosmosetehnika ja programmeerimise oskuste parandamiseks.\nProjektlaagrite ja koolituste korraldamine – huviringi noored osalevad üle-eestilise kosmosekoolide võrgustiku töös, kus käivad regulaarselt koos 10 sarnase eesmärgiga huviringi, et end ühiselt teatud teemadel harida ning omavahel kogemusi vahetada.\nTagasiside jagamine huviringis osalejatele\nKuna koolituse fookuses on pikaajalise huviringi läbiviimine, tuleb tagasisidet jagada just tunnustusena. Selline tunnustamine algab juhendaja tundlikkusest ja tähelepanust, see tähendab, et ta peab õpilase pingutust märkama. Antud huviringi kontekstis on välja kujunenud mõned traditsioonid, mida siin nimetan:\nÕpilaste töö on jagatud tiimidesse, ning igal tiimil peab olema motivatsiooni säilitamiseks piisavalt aktiivne tegevus ja eesmärgiga ülesanne. Teades lõpptulemuse olulisust, ei heida lapsed enamasti meelt, kui see ülesanne on algul ka veidi ülejõukäiv või nüri. Pigem loeb lõppeesmärgi teadvustamine ja organiseeritus. Seega peab juhendaja pidevalt tagasisidet andma õpilaste panuse olulisusele, et nad seda rasketel hetkedel ei unustaks.\nÕpilased võivad teenida endale erakordse pingutuse eest (festivali korraldus, video produtseerimine, programmeerimistupiku lahendamine) erinevaid tasusid, sealhulgas rahalisi. Ise olen juhendajana koostanud fondi, millest maksan erakordse pingutuse eest välja ka preemiaid. Veidi olulisem kui rahaline tasu ise, on juhendaja märkamine, et laps on oma teenete eest seda väärt.\nTuleb tunnustada ja märgata initsiatiivi ja omaalgatust. See on palju olulisem, kui ülesande hoolikas täitmine. Igasugune omaalgatus väärib elus hoidmist selle pärast, et see sündis õpilase enda tahtest.\nÕpilastega töös loeb kirjeldatud formaadi puhul peamiselt siiski see, et meie lõppeesmärk, mille endale seadsime (mõne sündmuse või teadusprojekti terviklik korraldamine), on saavutatud. Huvitegevust teevad inimesed inimeste jaoks, mistõttu on omavahelise suhte hoidmine kesksel kohal.\nOsalejate kurssi viimiseks tutvustati neile senise huviringi tegevusformaadi eripärasid ja kogemusi. “Kosmoseprogrammi lugu: Millest koosnes VPK Kosmose esimene tegutsemisaasta”: https://padlet.com/jonas_nahkor1/a3j82eex39sj\nTeise tegevusena mõtestasid osalejad paarides lahti neid tõrkeid, edulugusid ja muid ootamatusi, mida Kosmoseprogrammi tiim oma tegevuses kohtas. Osalejad arutlesid selle kogemuse üle ning jagasid oma arvamust interaktiivses töölehe failis aadressil: http://graasp.eu/ils/5bdf50db61326fb1d30364c8/?lang=en\nPraktilise osana valmistati atmosfääri kihistumist kirjeldav mudel: Heeliumpall kinnitatakse pika nööri külge ja nöörile omakorda pannakse realistlikul skaalal tähised, mis annavad aimu atmosfääri kihtidest ja seal asuvatest tehisobjektidest ja nähtustest. Selle tegevuse tööjuhend on kaasa pandud, käesolevas failis Lisa 1.\nTeine ettekande osa juhib osalejate tähelepanu erinevatel tasanditel koostöö ja partnerlussuhete olulisusele. Selleteemaline esitlus on kättesaadav aadressil: https://padlet.com/jonas_nahkor1/xqg1lz9ntbj7\nJälgige Eesti Kosmosekoolide Võrgustiku tegevust ja võtke meiega huvi korral ühendust: nahkor@gmail.com


Kas TD Ameritradeil on binaarsed voimalused Valikud House Paper Trading Logi sisse\nVaata ka: Trinidadi ja Tobago asulate loend Trinidadi ja Tobago elanikkonna kasv Beds were very comfortable!\nSamas näen ma võrreldavaid agressiivses kaitseasendis reaktsioone igal tasemel, professorite, akadeemikute ja ministriteni välja. Allikad: ITL, OECD Praegugi on mõni Eesti firma ennast ja Eestit piisavalt üles kiitnud, et välismaine suurettevõte tulebki ja küsib, et noh, me tooks mõnede asjade arenduse Eestisse, vaja läheks umbes programmeerijat. Tänavu kauple Lisateave tehnilise analüüsi kohta siin Tehniline analüüs pakub palju vahendeid oluliste tasemete kindlaksmääramiseks. Ja tõepoolest, TLÜ sulges hiljuti vastava õppekava nõudluse puudumise tõttu.\nLeedu Helsingi Grupp. Kultuurisemiootikast tuntud tõdemus, et iga tekst loob ise oma keele, st reeglistiku, mille abil seda lugeda, saab lauamängude puhul ootamatult sõnasõnalise tähenduse.\nKuna Euroopa Liidus ja liikmesriikidel puudub selge e-kaubanduse mõiste- kas siia alla peaks minema ainult e-kaubad või ka e-teenused? Arenenud riikide eksport ja import on mahukas ja mitmekülgne. Veidi hiljem avaldas Briti majandusteadlane David Ricardo teooria, mille kohaselt mõni riik toodab teatud kaupu alati väiksemate kulutustega kui teine suhtelise eelise teooria. Ekspordis on ülekaalus lõpptoodang, millele on antud maksimaalne lisandväärtus.\nSelleks on üks kõige olulisem uute seaduste oli Veebruar\nSeal on vastupidine Option, mida nimetatakse No Touch option, kus, et võita, komplekt hind on tuleb kunagi jõudnud ennetähtaegselt. Peamised õigused ja kohustused Üürileandja õigused ja kohustused Üürileandja peamine kohustus on anda kokkulepitud ajaks üürnikule kasutamiseks eluruum ning tagada, et see oleks lepingujärgseks kasutamiseks sobivas seisundis. Või on vastupidine, kas saate bitcoinidega kaubelda mete tradr 4-l müügioptsiooni, võites parim krüpto, millesse kohe investeerida eeldab, et hind on madalam kui algne hind. Pakkumiste kohta koostatakse protokoll, millele kirjutavad alla komisjoni kõik kohalviibinud liikmed. Üürnik peab mõistma, et kui ta annab eluruumi üle allkasutajale, vastutab ta allkasutaja tegevuse eest nagu enda tegevuse eest.\nSee ei kehti tingimata stimuleerivate aktsiaoptsioonide puhul. Ta kasutab kõiki mõlemat tüüpi optsioone umbes 13 kuud hiljem, kui aktsiaga kaubeldakse hinnaga 40 dollarit aktsiaga, ja siis kuus kuud pärast seda müüb tema aktsiaoptsioonidest aktsia aktsiat 45 dollari eest aktsia eest. Nõuetekohase kasutamise korral võivad need võimalused olla teile palju raha väärt. Aktsiaid ei olnud ühe aasta jooksul pärast kasutuselevõttu hoitud, seega kvalifitseeritud ISO maksusoodustusi ei realiseerita. Kuid kvalifitseeritud aktsiaoptsioonide korral peab saaja aktsiad omandama ja hoidma neid vähemalt ühe aasta. Valikute tüübid Aktsiaoptsioone, mida ettevõtted oma töötajatele välja annavad, on kahte tüüpi: NQ - kvalifitseerimata aktsiaoptsioonid ISO-d - ergutavad aktsiaoptsioonid Igat tüüpi valiku puhul kehtivad erinevad maksureeglid.\nKauplemine on väga riskantne tegevus, mis võib põhjustada suuri kahjusid, palun konsulteerige enne oma otsuse langetamist oma finantsnõustajaga. Huvitavad Artiklid. Bitcoin turg Aasta jaanuaris, kui bitcoin jõudis hinnani 17 dollarit. Turuosa ülempiirid: 24h turumaht:. Ükski meie poolt pakutava sisu krüptoraha treiler ei kujuta endast finantsnõustamist, õigusnõustamist ega muud nõustamist, mis on mõeldud teie konkreetseks toetumiseks mis tahes eesmärgil. Transfers require 2-level human scrutiny with offline signatures.\nTuleb tagada, et ei bitcoini kaupleja hommikune show oluline majanduslik uudised niipea, kui kas saate krüptovaluutaga kauplemisel palju raha teenida sisse lülitatud automaatse kauplemise kord. That orgy Enne kui lähen liidese ja üksikute funktsioonide kirjelduse juurde, räägin teile selle maakleri mõnest olulisest eelisest. Tasu vahel 4 - 50 USD saate sisestada ühe paljudest suundadest. Parim binaarsete optsioonide veebimaakler kauplemine finantsvõimendusega krüptoga. P2P laenuprotsent on umbes poolteist protsenti päevas. Mis on see, mida teha?


Syrose vaatamisväärsused: 13 tuntud ja armastatud kohta - infoViking\nEsileht » Turism ja reisimine » Vaatamisväärsused » Euroopa » Syrose vaatamisväärsused: 13 tuntud ja armastatud kohta\nSyrose vaatamisväärsused: 13 tuntud ja armastatud kohta\nSyroses asuvad ilusad kohad, mis ootavad kõiki külastajaid ka perega ja lastega. Puhkus on hästi sisustatud, kui jõuate külastada saare põhilisi ajaloolisi objekte ja kauneid randu. Egeuse meri ootab suviseid külastajaid pärast jalutuskäiku laintesse hullama ning pakub mõnusat jahutust koos kaunite vaadetega. Mis on need Syrose vaatamisväärsused, mida külastada?\n1. Apolloni teater\n19. sajandil ehitati Apollo teater, mis on justkui koopia La Scala di Milanost, kuid väiksemas mahus. Selle arhitektuurne suursugusus ei päästnud teatrit aastate jooksul suurtest katastroofidest. Apolloni teater oli sunnitud sulgema ja veetma pika remondiperioodi kuni aastani 2000, mil see taas uksed avas.\nTänapäeval on teater Syrose üks olulisemaid kultuurikeskusi ning seal korraldatakse erinevaid kunsti- ja kultuuriüritusi, nagu Animasyros ja Egeuse festival, kuulsad näidendid ja maailmatasemel etendused. Esimene asi, mida teha Syroses, on enamasti just selle teatri külastamine.\nAgios Stefanos ei ole tüüpiline kabel, mida vaadata. See ehitati Syros edelaosas Galissase koopas asuvate kaljude vahele. Legendi järgi lõi selle kalur, kes palvetas püha Stefanose poole, et ta päästetaks, kui hiiglaslik kaheksajalg ründas. Kabelisse pääseb mööda väikest jalgrada või paadiga ning sealt avaneb võrratu vaade merele. Palverändurid tulevad kabelisse kaks korda aastas – 19. augustil ja 26. detsembril – püha Stefanose austamiseks.\nVana-Kreeka jumala Hermese järgi nime saanud Ermoupoli on üks ilusamaid Kreeka linnu. See on ehitatud künkale, kust avaneb vaade sadamale – parvlaevale lähenedes on hoonete pastellvärvid lihtsalt unistavad ning linna kitsad tänavad on just sellised, mida idüllilisele Kreekale mõeldes ette kujutatakse.\nÄrge jätke tähelepanuta Vaporia linnaosa linna idaosas ja selle muljetavaldavaid neoklassitsistlikud häärberid. Varem kuulusid need jõukatele laevaomanikele, mõned neist on nüüd butiikhotellid.\nKirdeosas Syrose mäe otsas asub eelajalooline Kastri asula, kus asuvad paljud Syrose vaatamisväärsused. Kindlustatud arheoloogiline ala pärineb ajast enam kui 5000 aastat tagasi, samas kui Chalandriani ümbruses on üks varasemaid Küklaadide kalmistuid. Piirkond on üllatavalt hästi säilinud ja väärib uurimist. Tippu viivad kaks teed, mõlemad rasked, kuid teekond on matkamist väärt, et näha Küklaadide uskumatuid vaateid.\n5. Gria koobas\nGria koobas asub Americanou rannas. See on lühikese matka kaugusel Kambosest ja pääseb ka paadiga Kinist. Ranna ümbrust muutis Ameerika majandusteadlane John Pearson, kes võttis oma eluülesandeks istutada saare põhjaossa puid, et luua lopsakas keskkond. Puud pakuvad palju varju, et veeta terve päev lõõgastavalt rannas. Pakkige kindlasti kaasa snäkke ja vett, kuna seal puuduvad poed.\n6. Agia Pakou\nProfessionaalsed ja amatöörfotograafid kogunevad Agia Pakousse, Galissase rannast edasi mäest üles asuvasse kabelisse. See on üks parimaid kohti saarel päikeseloojangu vaatamiseks. See on väike matk tippu, kuid kaunid vaated on ronimist väärt. Kirik ise on armas ja maaliline ning seal on kaunid ikoonid. Kui veedate päeva allolevas rannas, külastage seda pärlit.\nSyrose ajaloolist rikkust ja tähtsust näete Villa Tsiropina külastusel. Ärimees Konstantinos Tsiropinas ehitas selle 20. sajandi alguses ning see on aastate jooksul toiminud elukoha, näitusesaali ja teatrina. Nüüd on see Poseidonia raekoda, kuid külalised on endiselt oodatud hoonega tutvuma. Lisaks on mõisasaalides või lõhnavates aedades sageli kavas avalikke üritusi ja kultuuriüritusi.\n8. Syrose arheoloogiamuuseum\nRaekoja kaunis neoklassitsistlikus hoones asuv muuseum sisaldab Syroses tehtud väljakaevamiste leide. Näiteks Kastri kindlustatud asula ja Chalandriani kalmistu eelajaloolisi leide ning iidse Syros linna ja teiste Küklaadide saarte leide. Samuti on eksponeeritud hellenismiajast pärit skulptuurid, hauasambad ja raidkirjad.\nMida teha Paralia Kinis? Seal on kõik mugavused, mida vajate veetmaks tervet päeva rannas. Seal on rahulik, puutumatu vesi ja pikk pehme kuldne liiv koos vihmavarjude ja lamamistoolidega, mida pakuvad kohalikud tavernad ja kohvikud. Vaadake kindlasti Panagia Gorgona kuju, mis on kujundatud legendi põhjal, et merineitsi päästis kaluri elu ja ujutas ta kaldale. Seejärel jääge ootama õhtut, et näha uskumatuid päikeseloojanguvaateid.\n10. Ano Meria\nAno Meria, mis tähendab “ülemist osa”, on Syrose põhjaosas asuv ebatasane, kunagise viljatu maastikuga ala, mida on haljastatud, et seda kaunistada. Selle karmus muudab selle vähem külastatavaks kui teistes saare piirkondades – ideaalne rahulikuks ja vaikseks põgenemiseks. Käänulistel mägiteedel sõites hõljub õhus metsalillede ja ürtide lõhn, samas kui imeilus maastik, üksildased rannad ja vaated mööda matkaradu köidavad pilku. Einestage oma marsruudil asuvates väikestes tavernades, et nautida parimat traditsioonilist toitu.\nKini on üks maalilisemaid külasid saarel ja see on tuntud oma kalarestoranide poolest. Juulis ja augustis võib see peamiselt Kreeka turismiga üsna hõivatud olla.\nSaare lääneküljel asuval saarel on ilus liivarand koos kauni promenaadi ja melanhoolse kujuga, mis austab neid, kes on merel elu kaotanud.\nÜks parimaid mereandide restorane kannab nime Allou Yialou. Kini ranna põhjapoolses otsas on restoranil avatud vee peale ehitatud varikatus, kust avaneb muljetavaldav vaade mõlemale poole lahele ja otse ees seisab türkiissinine meri.\nKarantiinihaigla (Lazaretto) on mahajäetud kivihoonete kompleks sadama lõunaosas, Lazaretta piirkonnas. Weileri projekti järgi 1834. aastal ehitatud Lazarettot kasutati algselt saare külastajate karantiiniruumina, et kaitsta põliselanikkonda koolera ja muude nakkushaiguste puhangute eest. Alates 19. sajandi lõpust kuni sõjajärgsete aastate alguseni töötas Lazaretto esmalt vanglana ja seejärel vaimuhaigete varjupaigana. 1866. aasta Kreeta revolutsiooni ajal oli see Kreeta põgenike varjupaik.\n13. Hermoupolise kultuurikeskus\nHermoupolise kultuurikeskus on oluline osa linna vaatamisväärsustest ja täpsemalt üks selle tähelepanuväärsetest neoklassitsistlikest hoonetest, mida tasub külastada: selle fassaad ja interjöör on erakordselt väärtuslikud. Hoone väliskülge vaadates märkavad külastajad selle marmorist parapetti, rõdu, müüritööd, Toscana sambaid, vuugitud kivimüüritist ja karniise. Sissepääsenuna ei saa külastajad aukartusest mööda, kui seisavad rikkalike maalitud kaunistuste ees, mille kulumise taastas maalikunstnik Anna Vassilaki.\nHermoupolise kultuurikeskus ehitati 1863. aastal Itaalia arhitekti Pietro Sampo juhendamisel. Hiljem läks see itaallaste võimu alt kreeklaste kätte ja seal asus kuni 1970. aastani kuulus Hellase klubi. Sellest ajast alates on seal toimunud arvukalt Syros’i linnavalitsuse korraldatud kultuuriüritusi ning pärast taastamist 1998. aastal on see olnud ööklubi. ka konverentsikeskus. See asub Hermoupolise kesksel Miaouli väljakul, otse raekoja kõrval.\nEelmine: Mykonose vaatamisväärsused – 10 enneolematut külastuspaika!\nJärgmine: Pisa vaatamisväärsused: 10 imelist võimalust avastamiseks.


xmlns:og='http://ogp.me/ns#' Käsitöömesilane: Sinised näpardid ja mütsimoodi asi\nSinised näpardid ja mütsimoodi asi\nEt kõik ausalt ära rääkida pean ma alustama sellest, et läksin veebruari alguses hea sõbranna sünnipäevale. Tema pidustused lõppevad alati sellega, et meesinimesed eemalduvad garaaži noolemängu mängima ja igavaid meesteasju rääkima, aga naised jäävad tuppa veini tipsutama ja kougivad käekottidest välja oma poolelioleva käsitöö.\nNo ei viitsinud ma seekord oma pärlikarpe kaasa vedada, ei viitsinud, aga niisama, käed ripakil, ka istuda ei saanud ju. Kus sa sellega!\nSünnipäevalapsele lillekimpu ostma minnes tuli korraga idee, et võiksin üle mitme aasta uuesti ühe paari sõrmkindaid kududa. Lõnga ja vardaid kotti pista ja kaasa vedada on ju päris lihtne, liiatigi kudusin viimati sõrmikuid... eee, kui nüüd meenutama hakata, siis peaaegu 10+ aastat tagasi. Vist õele jõuludeks, kui ma ei eksi.Viimane aeg meelde tuletada.\nMustika Keskuses on Abakhan ja seal leidub nii lõnga kui vardaid. Otsustatud!\nTormasingi siis Abakhani lõngariiuli juurde ja mõtlesin, et vot kus võtan nüüd mõne toreda kärtsu värviga villase lõnga ja kukun kuduma! Aga lõngariiuli juurde jõudes vahtis mulle sealt vastu värviline Mendelejevi tabel: akrüül, polümeer, viskoos, elastaan, veel mingid taevas teab millest valmistatud lõngad... Värve nagu vikerkaares, aga osta ei kõlba mitte midagi. Lõpuks leidsin kusagilt kõige alumise riiuli kõige tagumisest reast ü h e a i n s a toote, mille etikett lubas, et tegemist on 100% meriinovillast tehtud asjaga. See oli ainuke täisnaturaalne toode üldse. Kahjuks oli värvivalik täielik õudus kuubis, varieerudes pleekinud kollasest määrdunudvalgeni, sekka mingi kahvaturoheline ja tõsise pingutuse korral punaseks (ei, tegelikult siiski vist pigem ruskeks) kvalifitseeruv toon. Ja sinine. Jumal tänatud, päris sinine. Ainuke, mis üldse mingi värviga seostus minu jaoks selles kaskaadis.\nOstsin kohe mitu tokki, sest ega ma enam ju ei mäletanud kui palju ühe kinda jaoks lõnga kulub. Pealegi ei võinud kopika eest kindel olla, et ma nendele kinnastele ka mütsi juurde teha ei plaani hiljem. Ja isegi kui ei plaani, siis millal on inimesel enne sinist lõnga kodus ülearu olnud? Ma ei tunne küll kedagi, kellel oleks.\nEsimene kinnas valmis märkamatult - hommikuks oli käelaba osa kuni sõrmedeni valmis ja loomulikult kudusin kohe juba sõrmed ka otsa. Enne kojuminekut jõudsin isegi teist kinnast alustada. Siiamaani kulges kõik nagu lepse reega, aga siis läks projekt lappama, nagu öeldakse, sest....\nTark kuduja koob kindaid kindla skeemi järgi - kindel arv silmi ja ridasid.\nVähem tark leiutab ise, aga paneb vähemalt kirja, mitu silma ja mitu rida ta esimesele kindale kudus.\nEdasi tuleb tükk tühja maad ja siis tulen mina - ei mingit skeemi (pole kunagi olnudki!) ega midagi ka kirjas. Ja arvestades, et esimene kinnas sai kootud seltskondliku loba ja veini saatel, siis ega ma ei lugenud ega mäletanud niisama ka.\nEgas´ midagi, selline tagasilöök oli küll veidi tüütu ja häiriv, aga ei midagi fataalset. Lugesin oma kotkasilmadega juba kootud kindal read kokku ja vehkisin teise samasugusena valmis. Ei kontrollinud. BIG MISTAKE! Kui valmis kindad kõrvuti panin, nägin kohe, et ei klapi. Kohe silmnähtavalt vähemalt 4 rea võrra ei klappinud, ehk et vasaku käe kinnas oli umbes-täpselt nende ridade võrra pikem. Kui kätte tõmbasin ei saanud arugi, aga kui kõrvuti panin oli vahe selgelt näha.\nSellest moraal - ei ole vaja kududa ühevärvilisi kindaid, kui kudumisjumal ja Pinterest on leiutanud sedavõrd suure hunniku sõrmkinnaste mustreid, mida oleks võinud kasutada. Kes mul keelas sealt Abakhanist mõnda tokki kasõi sedasama määrdunuvalget lõnga osta ja sellega mingi loetav muster kududa kinda sisse? Ei keegi. Endal oli ikka vaja mingit jonni ajada, et teen ühevärvilised kindad ja oh küll ma siis tikin ja kaunistan!\nMis toobki mind selle viletsuse järgmise peatükini - kaunistused.\n1. katse - dekoratiivsed paelamotiivid\nMul on endale teadaolevalt kodus mitme kilomeetri jagu erinevaid siniseid ja muud värvi paelu, sh igasuguseid selliseid, millelt on võimalik motiive välja lõigata. Kuduma hakates olin üsna kindel, et leian nende seast ka sellise, mida saan nende kinnaste juures ära kasutada. Pluss ilmselt siis natuke pärleid lisaks ja muud pudi-padi. Täpsemal uurimisel selgus, et Murphy seadused on jätkuvalt jõus - vajaliku paela olemasolu tõenäosus on seda väiksem, mida rohkem sul erinevaid paelu käsitöökotis on.\nSeadsin sammud jälle Abakhani, aga Murphy ootas juba seal ees - kui üks pood valmistab sulle pettumuse üks kord, siis pole mõtet oodata, et ta järgmine kord teisiti käitub.\nÜleüldse arusaamatu, mida nad seal viimasel ajal müüvad. Kaupa justkui on, aga kui konkreetselt kangaid ei osta, siis muus osas jääb valik iga korraga järjest kesisemaks. Vist olen Karnaluksi sortimendiga juba nii ära hellitatud, et kõik teised poed tunduvad selle kõrval väikeste külapoekestena....\nTähendab, kokkuvõttes tuli see idee maha matta, sest paela polnud. Ei hakka ju villasele kindale organzast roose peale tikkima ometi.\n2. katse - õmmeldud roosikesed\nSelle mõtte täideviimiseks tuli mul kõigepealt neid kunagise tootmiskoondise UKU kvaliteedimärgiks kujunenud roosikesi tikkima õppida. Ma mäletan, et minu kadunud tädi tikkis neid nupsikuid unepealt valmis. Kõik nagu masina alt tulnud, täpselt ühesugused ja ühesuurused ka. Mina kogu oma senise käsitöölise eluaja jooksul pole neid kunagi varem teinud, mis on mõneti isegi üllatav, arvestades mida kõike ma teinud olen. No aga kus häda kõige suurem, seal YouTube kõige lähem. Polnud vaja kaua otsida, kui juba leidsingi selle video:\n(Ma loodan, et ma selle lisamisega siia nüüd kellegi autoriõigusi ei rikkunud....)\nIgatahes õppisin tänu sellele filmijupile täiesti uue oskuse selgeks.\nAlgaja esimese katsetüki ja proovilapina nägi kena välja, aga mulle ikka üldse ei meeldinud.\nKuidagi liiga lapsik tundus.... harutasin kõik jälle üles.\nNüüd olin juba täitsa turris ja nõutu, sest ideed hakkasid vaikselt otsa lõppema.\nTegin veel paar ebaõnnestunud katset (õnneks mitte enam praktilist) tikitud pitsitükkidega ja litritega, aga ei midagi....\nOlin juba alla andmas ja hakkasin ennast harjutama mõttega, et mul ongi nüüd maailma kõige igavamad ühevärvilised kindad, mis tuleb kuidagi ära kanda.\nAga kus loomekriis kõige suurem, seal värvilised vilditükid kõige lähemal. Seda varianti polnud ma veel proovinud ja mis seal imestada - see toimis!\nValmis mu ilu-ilukesed, mis sest et üks teisest 4 rida pikem! :-)\nMüts ikka kah!\nNüüd kus ma kinnastega võiduka lõpuni olin jõudnud, olid juba vardad soojad ja mõtlesin, et teeks siis ikkagi selle mütsi ka ära. Mitte, et ma seda edaspidi hullupööra kandma hakkaks, sest tõesti-tõesti, see on nii - minu pea lõi vanajumal selles tootesarjas, mis mütside kandmiseks mõeldud ei ole. Mida iganes ma endale ka ei prooviks, näevad need minu peas ikka välja nagu kohvikannusoojendajad või pajakindad. Ma olen visa järjekindlusega proovinud küll barette, kübaraid (oi õudust!), sonisid, tutiga ja tutita mütse, nokamütse, rätikuid, salle ja mida kõike veel, aga tulemus on iga kord üks ja seesama - ma näen välja nagu peakattega samovar.\nSeega ei olnud suurt vahet, kas koon ühe mütsi sellesse kollektsiooni veel juurde või mitte. Vähemalt pakasehooajaks, mida nüüd ju lausa kuu lõpuni ähvardab, on mingi abivahend olemas mis kõrvadel härma ei lase minna.\nEga mul mingit skeemi ega plaani jälle muidugi polnud. Iga kord kui ma neid käsitööportaalides reklaamitud mütse vaatan (ja neid on nagu kümneid ja sadu), siis ma mõtlen et issanda kurat, kui lihtne see tundub! Võta aga ringvardad kätte, koo toru valmis, pane tutt külge ja alusta järgmisega. Mõnel tuleb kohe mütse nagu vabrikust: palmikutega, tuttidega, värvilisi ja ühevärvilisi... Kõik kohe kandjale parajad ja peas ilusad...\nMina kõigepealt pidin läbima jooksujalu kõrgema matemaatika kursuse, et arvestada välja kui mitu silma ma pean kuduma, et enda pea jaoks paraja suurusega tulemus tekiks. Kuna nii kinda kui mütsivardad olid mõlemad 2,5-sed, siis sain kinda pealt mõõtu võtta, kui palju 10 silma sentimeetrites välja näeb.\nSiis võtsin oma ringvardad (taevas teab, millal ja miks ostetud) välja ja katsetasin seda torukudumist, aga mitte midagi ei tulnud välja. Kiskus ja venis ja silmad takerdusid vardaotstesse kinni ja üldse sada häda.... Pärast 5-6 rida oli selge, et see mudel mul lendama ei hakka ning sinnapaika ma need ringvardad jätsin.\nEdasine kirjeldus läheb rubriigi alla "Ära seda kodus järele tee" ja on arvestatavaks huumorinurgaks kõikidele spetsialistidest mütsikudujatele.\nKuna esimene katsetus läks vett vedama, võtsin järgmiseks enda peenikesed kampsunivardad välja ja lõin nende peale vajaliku arvu silmi. Ütleme nii, et kohe hoopis teine tubakas!\nAeg-ajalt jäin küll kahtleva pilguga kudumi laiust vaatama ja mõtlesin, et on mul tõesti nii suur pea või?!, aga siis mõõtsin jälle üle ja tõesti, mul ongi selline tulnuka peakuju.\nAlustuseks kudusin esimesed 6 rida parempidi, siis tegin ühe rea õhksilmu ja siis järgmised 6 rida jälle parempidi. Seitsmendat rida kuduma hakates keerasin esimesed 6 rida õhksilmade rea koha pealt tagasi ja kudusin mütsi esimese rea 7. reaga kokku. (Mitte et ma arvaks, et keegi nüüd aru sai, misasja ma siia kirjutasin.) Tulemuseks igal juhul oli see, et nüüd oli mütsi servaks mitte parempoolse koe esimene rida, vaid õhksilmade rida, mis kenasti sakilise serva jättis. Edasi hakkasin palmikuid kuduma ja nii senikaua kuni müts minu arvates piisavalt pikk oli. Siis oli vaja ikkagi natuke koomale võtma hakata, aga palmikuid ju niisama kokku ei koo, et tulemus kole ei jääks. Tegin siis nii, et kudusin alguses mõlemast neljasest palmikureast ühe silma kokku ja ja järgmine palmik tuli juba mitte 4+4, vaid 3+3, sealt järgmine aga juba 2+2. Ka palmikute vahel olevad 2 pahempidikoes olevat silma kudusin mingil hetkel kokku üheks silmaks. Niimoodi märkamatult sain kudumi koomale tõmmatud ja ühel hetkel lõpetasin lihtsalt töö ära. Kui mütsi tagumist külge pidi kokku õmblesin, siis krookisin lihtsalt pealaele jäänud "augu" kokku ja tulemus nägi üsna veenev välja. Enne lõplikku töötlemist nägi müts tervikuna küll välja nagu kootud trompet, aga ega ma sealt mingit imet ei oodanudki. Ise olin täiesti rahul, ehkki mis seal salata, kui oma suurteose endale pähe panin, oli tulemus jätkuvalt sama - samovar. Ümar munasamovar, kui täpne olla. Mõnede asjadega siin elus lihtsalt tuleb leppida, midagi pole parata.\nMütsile muidugi õmblesin samasugused kaunistused külge nagu kinnastelegi, nii et lõppkokkuvõttes näeb minu mütsimoodi asjandus välja selline.\nPostitaja: Irma Estra kell esmaspäev, märts 05, 2018\nKevadine siuruparv, liblikad ja muid toimetusi


Vooremaa Dementsed vajavad väärikat kohtlemist ja positiivseid emotsioone\nDementsed vajavad väärikat kohtlemist ja positiivseid emotsioone\n“Sellised patsiendid vajavad lisaks rutiinsele hoolitsusele ka lugupidavat suhtumist ja positiivseid emotsioone, mis nende elukvaliteeti märgatavalt parandab,” märkis psühhiaater Jaan Olari, kes tegeleb ka psühhogeriaatriaprobleemidesse ning praktiseerinud Eesti ja Soome sotsiaalhooldusasutustes.\nInimest peab tundma\nMaailmas pole kahte täiesti sarnast inimest. Jaan Olari sõnul vajab ka iga dementne patsient individuaalset lähenemist ja kohtlemist. “On äärmiselt oluline, et meedikud, sotsiaaltöötajad ja ka haige lähedased tunneksid põhjalikult psüühikahäire all kannatava vanuri elulugu ja teaksid, milliseid rõõmsaid ja kurbi sündmusi nad on läbi elanud. Selline info võimaldab tundma õppida eaka kaasinimese isiksust ja paremini mõista ka tema veidravõitu jutu, soovide ja käitumise tagamaid.\nAlzheimeri tõbe või teisi dementsusvorme põdevad vanurid elavad mõtteis sageli oma lapsepõlve- ja noorusajas, kus ühel meeles kohtumine armsa inimesega, teisel sõjavapustused, kolmandal kordaminekud või ebaõnnestumised kunagisel tööl. Kui vanainimene oma meelisteemadest lähtuvalt ebaloogilise sisuga vestlust alustab, pole mõtet teda ümber veenda ja reaalsesse maailma tagasi tuua üritada. Parem on ta ära kuulata ja püüda jututeemat vastavalt olukorrale edasi arendada. Näiteks mõnikord peavad dementsed eakad end ise lasteks ja ootavad koju oma ema või isa, kes ammu surnud. Sel juhul oleks mõistlik öelda, et küllap ema on kusagil kaugel ja küll ta kord jõuab. Vastus on küll vale, kuid mõjub haigele rahustavalt ja lohutavalt,” rääkis Olari.\nAidake luua positiivseid emotsioone\nStaazhika psühhiaatri arvates võimaldab vananemisega kaasneva dementsusega patsiendile võimalikult turvalist ja sõbralikku keskkonda luua seegi, kui on teada tema omaaegsed veendumused, suhtumine ühiskonnaellu, samuti harrastused.\n“Näiteks saab usklik ja regulaarselt kirikus käinud hoolealune kindlasti hingekosutust hooldekodus korraldatavatest jumalateenistustest ja palvetundidest. Samas ei tarvitseks aga sundida usulistel toimingutel osalema inimest, kes on pidevalt tunnistanud ateistlikku maailmavaadet. Naisele, kes harjunud silmapaistvalt kaunilt ja moekalt rõivastuma või ehteid kandma, võiks võimaldada oma stiili juurde jääda vanaduspõlves. Kindlasti mõjub see hästi eaka daami toonusele,” rääkis arst. Positiivseid emotsioone aitab tekitada ka muusika. “Lemmikmuusika kuulamine toob üldiselt kaasa meeldiva enesetunde. Mõnikord võib aga muusika psüühikas ka komplikatsioone esile kutsuda, mistõttu toonitaksin veelgi, et iga patsient vajab lähenemist eraldi vaatevinklist. Pealegi vajab muusikateraapia mõju ajutegevusele veel põhjalikumat uurimist. Meeldiva elamuse loomisel on oma roll ka biblioteraapial. Mõni nõrgema dementsusastmega patsient on võimeline teatud määral ka ise lugema. Leidub neidki, kes selle võime psüühikahäirete või halveneva nägemise tõttu kaotanud. Nendele tasuks aga mõnikord raamatut või ajalehte ette lugeda. Vaimselt haige vanur ei pruugi küll loetu sisu mõista, kuid ettelugeja saab sümpaatse hääletooniga kindlasti tema meeleolu parandada.”\n“Hoolitsevat suhtumist, lugupidavat kohtlemist ja heatasemelist elukvaliteeti väärivad eakad ka siis, kui nende vaimses tervises on tagasilöögid. Noorena ja keskeas ei tea me ju kunagi ,milliseks võib meie mõtlemine ja käitumine kujuneda vanaduspõlves, ” ütles Jaan Olari.


Janno Tults: Riik tahab olla ainus peremees\nRiik tahab olla ainus peremees\nGAGi lapsevanemad otsustasid kooli aidata. Koolide alarahastamine on teada-tuntud probleem, mida ei aita ka Tallinna TV sulgemine. Selle asemel, et riik haridusminister Jaak Aaviksoo isikus toetaks täiendava raha hankimist, haridusminister hoopis taunib sellist tegevust.\nKokkuvõttes ei anna raha riik, omavalitsus ega saa ka teised aidata.\nSiin tuleb meelde rahandusminister Jürgen Ligi väide, et "jagada saab kokku kogutud raha" ning maksu- ja tolliameti riigile ning tõsi, ka mupo Tallinnale rahakogumise võtted. Ise ei anna ja teistel ka ei lase anda. Muudame inimesed riigist lihtsalt sõltuvaks (ka Tallinna saab olulise osa rahast riigilt inimeste tulumaksu näol) ning näitame inimestele, et riik on ainus peremees.\nPS! Riik kasutab ELi rahasid nagu oma rahasid, mitte täiendavate vahenditena. Kasvõi kütuseaktsiisist teedesse mineva raha proportsioonid.\nMina just propageerin laiapõhjalist aitamist. Aitamist ja mitte sundimist.


Koostöölust, 100 lille ja sõpra tõid esikoha - Paberleht - Tasuline - Virumaa Teataja\nKoostöölust, 100 lille ja sõpra tõid esikoha\n4. jaanuar 2019, 0:00 3 min lugemist\nImelise ilu loojad ei jää tähelepanuta. Rakvere gümnaasiumi projekt "100 lille, 100 sõpra" pani noored ettevõtlikult tegutsema: lilled istutati enda tehtud potidesse ja pandi need lõpuks oma kooli ees mulda. FOTO: Kalev Lilleorg\nAasta lõpus krooniti Rakvere gümnaasiumi kahe klassi laste pooleaastane hoolas töö tunnustusega. Eesti juubeliks tehtud kingitus tõi tulevastele ärihiidudele haridus- ja teadusministeeriumi ettevõtlikkuskonkursil esikoha.\nKaunid asjad vajavad lisaks armastusele aega. Juba kevadel lennutas Rakvere gümnaasiumi õpetaja Krista Asafova õhku mõtte, et mis oleks, kui teeks Eestile 100. sünnipäeva puhul kingituse.\nMis oleks see, mis muudaks nende ettevõtliku kooli ja selle algklasside maja kaunimaks? Ideel tundus olevat jumet, ja et anda koostegemisele võimu juurde, otsustas ta kampa kutsuda õpetaja Kristi Reinebergi. Niimoodi toonased 4.a ja 3.a klass üheks a-ks saidki.


📄 Bakterid - spikker | Bioloogia\nBakterid - kõige väiksemad üherakulised organismid. Arhed - e.ürgbakterid, mis elavad\näärmuslikes keskkonnating. Prokarüoot - ehk eeltuumne . Nukleoid – piirkond bakterirakus, kus paikneb DNA. Endospoor - moodustub mõnedel bakteritel ebasootsate keskkonnatingimuste üleelamiseks. Generatsiooniaeg - aeg, mis kulub ühe raku pooldumiseks. Aeroobne hingamine - omane bakterile, mis elavad aeroobses vees ja mullas, taimede, loomade pinnal. Anaeroobne hingamine -\n296 laadimist Kokku alla laetud


Naistearst Terje Raud - Sünnitusabi ja günekoloogia | TerviseTrend\n3.7 - hinnanguid kokku: 27\nEi soovita seda arsti mitte kellelegi, on patsientidega ülbe ja üleolev. Ei oska kuulata. Pöördusin ta poole siis, kui peale sünnitust tekkisid pidevad lühikest aega kestvad tugevad verejooksud (ta oli sel ajal valvearst). Rääkisin talle oma murest kui poole lause pealt ta mind katkestas ja küsis, kas mul on hetkel verejooks. Vastasin, et ei ole ja siis küsis ülbelt, et miks ma siia üldse tulin, et tema arust on mul menstruatsioon ja läbi vaatama ei hakka, kuna tema meelest kuu peale sünnitust seal midagi näha nagunii ei ole…ühesõnaga abi ma ei saanudki. Kuna hemoglobiin oli väga madal, oli mul ka suur nõrkus. Õnneks sain järgmine päev aja teise arsti juurde, kes võttis asja tõsiselt, vaatas mu läbi ja ütles, et mul emakas on polüüp, mis põhjustabki neid verejookse ja juba samal päeval saatis mu haiglasse polüüpi eemaldama.\n"rohkem ei lähe"\nebameeldiv kogemus, ei tea, kas on tüdinenud ja väsinud, igal juhul patsiendina tundsin end väga pealetükkivana ja segava objektina. abi palumise asemel oleksin nagu kiusama tulnud.\nei tunne oma tööd! ei oska küsimustele vastata, teeb valu, ei meeldi üldse!\nÕudne kogemus! Ebaviisakas, närviline, ma ei taha enam sellise valvearsti juurde!!!\nPõgus, ent väga ebameeldiv kokkupuude sünnitusel. Asus läbivaatust tegema täpselt tuhu ajal (erinevalt ämmaemandast, kes üritas kõik toimingud teha kahe valuhoo vahel). Kui ma valu pärast oigasin, nähvas, et mida ma karjun, nii valus mul ka olla ei saa. Äärmiselt ebaprofessionaalne käitumine.\nKäin tema vastuvõtul juba paarkümmend aastat ja selle aja jooksul kogetu ja saadud abi on olnud alati suurepärane. Oleksid kõik arstid sellised nagu dr Raud.\ndr Raud oli see arst, kes tegi mulle keisrilõiget. Õmblus on õudne! On möödunud juba 5 aastat, kuid õmblus on siiamaani kõver! Selline tunne, et on tehtud kinnisilmi. Väga ebaprofessionaalne töö! :(\n"Kõige ebaviisakam ja ülbem arst Terje Raud"\nTerje Raud on kõige üleolevam ja ebaviisakam naistearst, keda kohanud olen. Inimesel puudub täielikult empaatiavõime, kohtleb patsiente nagu ta oleks liinitööl. Kuulata ta ei oska. Terje Raud võiks kaaluda ametivahetust. Isiklikult soovitan tal hakata sünkroontõlgiks. Patsienti ei kuula, vaid räägib ise sama ajal sünkroonis kaasa. Kohutav inimene\n"Tema taastas minu usu ..."\nTema taastas minu usu arstidesse!\nOlen juba pikki pikki aastaid Tema patsient.Olin ka rasedusega (ootasin kaksikuid ),Tema juures .Ainult meeldivad kogemused,alati kuulab ära,annab nõu.Väga sõbralik,hoolitsev ja meeldiv arst.Mina olen väga rahul . Austan Teda väga,hea arst.\nArst on väga hea ja profesionaalne.Kiitus tema tööle:)\nKui Teil on terviseprobleemid, siis võib julgelt tema juurde minna. Teeb kõik vajalikud analüüsid ära, uurib kõik põhjalikult, mitte nii nagu mõni teine, kes paneb diagnoosi näo järgi. Positiivne kogemus.\nKäisin tema juures mõned aastad tagasi (nüüd elan mujal), aga tartlastele soovitan teda siiani. Väga positiivne kogemus - selgitab rahulikult kõike ja kui üle küsisinn, siis selgitas veelkord. Pabinasse ei aja, teeb kõik mis vaja.\n"Enam ei lähe"\nEnda sõnul kogenud ja professionaalne, samas ei saa öeldud kui spiraali paigaldades ei näe mis teeb, tulemuseks läbi torgatud emakas ja profülaktiline antibiootikumiravi, mis kaheks kuuks imikule (ja mulle) suuri piinu põhjustas. Kuulutas rinnapiimaga toitmise pooldamist, jättis aga mainimata, et määratud antibiootikumiga rinnaga toita ei tohi (lastearsti andmetel). Läbivaatusel oleks peaaegu valust minestanud, võimalikest probleemidest enne spiraali panekut ei kuulnud sõnagi. Saan aru, et õnnetus, kuid suhtlemine täiesti puudulik.\nAnna hinnang arstile (Terje Raud)


Valmis on saanud ESTO 2009 laulik - Estonian World Review\nValmis on saanud ESTO 2009 laulik\nESTO 2009 15 Jan 2009 EWR\nTabavalt kenasti ütleb rahvasuu: „kaua tehtud kaunikene“ ja seda on ESTO 2009 laulik igal juhul. Koostöös Tarmo Vaaski ning kirjastuse „Talmar & Põhi“ Tallinnast on ta nüüd lõpuks trükilõhnalisena valmis ja laulurahva ootel.\nKooride esindajatel palume kontakteeruda Maie Kisis-Vainumäega (maie.kisis(at)esto2009.de) lauluraamatute saatmise küsimustes. Eestist tulevatel kooridel on võimalik laulikuid lunastada Kooriühingust Tallinnas, helistades tööpäeviti pr. Kaie Tannerile, tel. +372 627 44 51.\nLauluraamatu hinnaks lauljatele on € 2 ehk EEK 30.\n… ja õppematerjalid rahvatantsijatele.\nSeekordsesse ESTO tantsimisse on soov tuua meeleolu, kuis me kõik igas ilmakaares jätkuvalt Eesti Tantsu tantsime. Ent siiski nii, nagu omale rohkem meeldib, südamelähedane on ja pisut erinevalt. Kindlasti ei ole soov näha tantsuplatsil näiteks täiesti identseid seltskonna tantse, see pole ju tegelikult iial nii olnud. Kõikidele tantsuseltskondadele peab jääma oma nägu ja tegu!\nAutorite tantsud on arusaadavalt vaid üheselt tõlgendatavad ja nende esitus näeb meie, tantsijate, kokkusaades ka ühtne välja. Folkloor on aga teadupärast olemuselt juba suhtlemiseks loodud: tantsides leiame sõpru ja hää tuju ning kõige olulisem, jääme iseendaks.\nTantsurahvas saab soovi korral Mari Tompi (mari.tomp(at)esto2009.de) käest tantsude muusika MP3 formaadis ning tantsukirjeldused skänneeritult. Saatmine toimub e-meili teel, seega jõuab väga kiirelt soovijateni. DVD ESTO tantsudega on valmimisel.\nTantsuhuvilistel palume julgelt pöörduda Mari poole.\nESTO 2009 Rahvapeo „Läbi Eesti Aja“ kava:\nFredrik Pacius/ Johann Jannsen Mu isamaa, mu õnn ja rõõm\t(4-hl. sk.)\n...NII SEE ALGAS...\nGustav Ernesaks/ Lydia Koidula Mu isamaa on minu arm (4-hl. sk.)\nFriedrich Saebelmann/ Peeter Ruubel Kaunimad laulud (4-hl. sk.)\nAleksander Kunileid/ Lydia Koidula\tSind surmani (4-hl.sk.)\nJuhan Aavik/ Eesti rahvaviis\tKui mina alles noor veel olin\t(1-hl.)\nI tantsuplokk – Autorilooming\n...SIIN ME OLEME...\nR. Wagner Palverändurite koor ooperist Tannhäuser\nVillem Kapp\tPõhjarannik\n(Eesti Meestelaulu Seltsi ja Tallinna Meeskoorid, juhatab Jüri Rent)\nMiina Härma/ Lydia Koidula\tMeil aiaäärne tänavas\t(1-hl.)\nUno Naissoo/ Otto Roots\tMälestusi kodust\t(4.-hl. sk+ork.)\n2. orkestripala: Uno Naissoo/ seade Tõnis Kõrvits\tPõimik Uno Naissoo loomingust\nII tantsuplokk – Vanad seltskonna tantsud; võimlejad\n...NII TA KÄIB või UUS EESTI...\nIII tantsuplokk – Folkloor\nAnti Marguste\tSee on Eesti\t(4.-hl. sk.)\nPeep Sarapik\tTa lendab mesipuu poole\t(4-hl. sk.+klaver)\nEesti runoviis\tImetegija\t(eeslaulja, 1-hl. koor)\nRaimond Lätte/ Juhan Saar\tÜks poiss\t(3-hl. sk.+klaver)\n...LAS JÄÄDA NII KUIS OLI...\n3. orkestripala koos meeskooriga: Potpourii eesti rahvalikest lauludest\nIV kooda – Aja tantsud; 2 tantsu: Aeg annab kõik ja Las jääda nii kuis oli\nLõpetuseks: Miina Härma/ Karl Ferdinand Karlson\tTuljak\t(4-hl. sk+ork.)\nLISALUGU: Raimund Kull/ Mihkel Veske Kodumaa\t(2-hl. sk.+ork.)\nsk.=segakoor, ork.=orkester, 4-hl.=neljahäälne


Õhukompressor Chameleon AC -240 - Kliendi Ülevaated\nÕhukompressor Chameleon AC -240 Arvustused\nSee Aparaat on järgmised характекристики :Tootlikkus, l/min 35Rõhk, bar 10Adapterit, et täispuhutavad tooted OnKaal 2.4 kgToide 12VKäigus antud kompressori avastatud mitmeid puudusi. Tootja määrab piirid töötemperatuur on vahemikus -30° c +40°. Talvel on pump külmub kondensaadi toru, manomeeter t...\nVäike purk ja selline kasulik.)) Nüüd saate pika arvutis viibimise ajal naha kuivuse unustada. Tagasikutsumisel ütlen teile, kust ja kuidas sellist seadet palju odavamalt osta.umbes 2 kuudClimate tehnika\nJuurde ei pea ostma VASTUVÕTJA + saab ühendada nutitelefoni või arvuti. et vaadata filmi või pilte suurelt ekraanilt.3 kuudTelerid


Eriolukorra tõttu kukkus laevareisijate arv märkimisväärselt | Statistikaamet\nPostitatud 22. september 2020 9:28\nVälismaalt saabus laevadega 82% vähem reisijaid kui eelmisel aastal. Soomest saabujate arv kukkus 77% ja Rootsist 92%. Soome reisijate arv vähenes aga 79% ja Rootsi 90%.\nMeretranspordi sõitjate arv 2019–2020\nEesti meretranspordiettevõtted tegid regulaarliinidel 4965 reisi, neist kolm neljandikku moodustasid peamiste riigisiseste liinide reisid. Eelmise aasta teise kvartaliga võrreldes vähenes reiside arv kokku viiendiku võrra, rahvusvahelistel liinidel 41% ja peamistel riigisisestel liinidel 16%. Regulaarliinidel oli sõitjaid mullusega võrreldes 71%, rahvusvahelistel liinidel aga 82% ja peamistel riigisisestel liinidel 43% vähem.\nSadamate kaudu veeti laevadega 500 700 sõidukit. Neist 57% olid sõiduautod ning 40% veoautod ja haagised, ülejäänud olid bussid ning muud sõidukid. Teises kvartalis veeti Eesti sadamate kaudu 42% vähem sõidukeid kui eelmisel aastal, riigisiseselt 31% vähem.\nPõhiline meretranspordiga veetav kaubagrupp oli koks ja rafineeritud naftatooted, mida veeti enamasti transiitkaubana ja mis moodustas kolmandiku kõigist Eesti sadamates käideldud kaupadest. Teine suur kaubagrupp oli kemikaalid, keemia-, kummi- ja plasttooted, mis moodustas veetud kaupadest viiendiku ning liikus samuti põhiliselt transiitkaubana. Koksi ja naftatoodete vedu suurenes võrreldes eelmise aastaga 6%, kemikaalide ja kummitoodete vedu aga 12%.\nSadamate kaudu veetud kaupade kogused kaubagrupi järgi, 2020 II kvartal\nKaubad on klassifitseeritud transpordistatistika standardse kaupade klassifikaatori järgi.


Auto testid pohjalik - Nissan Juke - What Car?\nNissan Juke Üksikasjalik hinnang\nMeeldejääv välimus, mugav juhikoht ja vaikselt töötav võimekas vedrustus, tasemel ohutus(varustus).\nNapp jalaruum tagaistme ees, lähitulede ulatus, uste müraisolatsioon, arhailise moega infolustisüsteemi graafika.\nKui Nissan kümne aasta eest Juke turule tõi, oli see argiste luukpärade seas justkui valge parukaga Marie Antoinette, kes on miski imeliku tuju ajel nunnade õhtupalvust väisamas.\nEkstravagantse olekuga uustulnukas müüs hästi kõigil turgudel, kuid selle järeltulijal on säherdust menu tunduvalt raskem korrata. Kasvõi seepärast, et Nissan jäi teise põlvkonna turule toomisega hiljaks ja kui esmasündinul oli vaid paar rivaali, on neid täna paarikümne jagu. Viimastest ihkavad Juke skalpi koorida näiteks nii Ford Puma kui ka Mazda CX-3, Peugeot 2008, Renault Captur, Škoda Kamiq, Volkswagen T-Cross ja teised.\nUuem Juke pole enam sedavõrd vaatajaid polariseeriva välimusega ja ehkki nood, kes kannavad kübara asemel peas klaasist silmadega faasanit, võivad pettunult ohata, pakutakse teile uuema põlvkonna näol autot, mis eelkäijast avaram, küpsem ning praktilisem. Pikkuses kosus 4,2 m pikk teine põlvkond 85 ja laiuses 35 mm, telgede vahe on endisest 105 mm pikem ja pakiruumgi 20% suurem, nihkudes 354 liitri juurest 422 liitri manu. Ehk tegu on nägemismeelt vähem ärritava „kordustrükiga,“ mis võib ka mõne sellise ostja üles noppida, kes poleks varem Juket vaatamagi tulnud. Ülevaates esitatud hinnad/andmed on ära toodud seisuga märts 2020.


tapja: Martin Vrijland\nPärast Thijs H.-d kannab igaüks Edith Schipperi vaatlusvangistuse arve, mis jäeti eelmise valitsuse poolt tagasi.\nFiled in UUDISTE ANALÜÜSID\tby Martin Vrijland\t9 mai 2019 kohta\t• 9 Kommentaarid\nInimesed ei olnud veel valmis. Selle saidi avaldus võitis Edith Schippers'i eelneva Rutte'i kabineti pakutud seaduseelnõu üle viie tuhande allkirja. Kokkuvõttes tähendas see arve nii palju, et teie sõbrad, naabrid või perekond peaksid kutsuma psühhulantsust tagamaks, et teie […]\nJulie van Espen, Belgia Anne Faber ja mõrvar Steve B. Belgia Michael P. viimases PsyOpis?\nFiled in UUDISTE ANALÜÜSID\tby Martin Vrijland\t7 mai 2019 kohta\t• 7 Kommentaarid\nSee on veel üks tähelepanuväärne lugu, Julie van Espeni (23) ja tema tapja Steve B. lugu. Lugu on loomulikult kohe meenutav hollandi Anne Faberile (25) ja tema tapja Michael P.-le, kuid siis on kõik natuke kiirem aegunud. Kas me jälle seisame silmitsi psühholoogilise operatsiooniga (PsyOp), millest […]\nMõrdõrguse tegemine Nicky Verstappenis - Jos Brech PsyOp\nFiled in TRANSFER NICKY, UUDISTE ANALÜÜSID\tby Martin Vrijland\t29 augustis 2018\t• 1 Kommentaar\nNetflixi seeria "Mõistmise tegemine" näitab, kuidas inimesed saavad aastaid valede järelduste põhjal kinni jääda. Kui selle seeria DNA on sageli lunastav tegur, võib DNA olla ka uus põhimõte, mille järgi mõrvari rajamine põhineb. Psühholoogilises operatsioonis (PsyOp) veenduge, et [...]\nMida teevad Michael P. ja Anne Faber maailmameistrivõistlused? Võida 1 miljonit!\nFiled in ANNE FABER, UUDISTE ANALÜÜSID\tby Martin Vrijland\t15i juunis 2018\t• 6 Kommentaarid\nKui soovite lubada midagi suurt mõju kitsendamatult, on alati hea sündmuse jaoks seda teha. Inimesed on juba selle sündmusega hõivatud ja vaatavad endiselt seda, mis läbib, kuid kriitilise mõtlemise võimet on juba täielikult või osaliselt ammendatud. Siis hoiate neid kokku [...]\nMichael P. on avalikult kuulutanud Anne Faberi mõrvu: võlts uudised või fakt?\nFiled in ANNE FABER\tby Martin Vrijland\t11i jaanuaris 2018\t• 24 Kommentaarid\nEile meedias teatatud, et Michael P. (kes nüüd kõik teavad, et P tähistab Panhuis) pikendada oleks teada mõrva Anne Faber. See võib ootamatult välja tulla pro forma istungil. Seda, et seda ei ole varem välja toodud, ei sobi avatuse joonega, et [...]\nMichael P. Probleem Reaktsioon Lahendus sundida kõiki TBS-i poole?\nFiled in ANNE FABER, UUDISTE ANALÜÜSID\tby Martin Vrijland\t28i novembris 2017\t• 5 Kommentaarid\nKõik tähelepanu Anne Faber mõrva jääb keskendunud kohutav vägistati tulu tapja Michael P. Me teame juba, et ta kutsus Michael Panhuis ja et me peaks võtma vaid kriitikata lugu prokuratuur ja meedia, kuid kes näeb mõnevõrra hea lugu , võib peaaegu muljet saada [...]\nAnne Faberi mõrv on endiselt lugu ilma usaldusväärsete tõenditeta\nFiled in ANNE FABER, UUDISTE ANALÜÜSID\tby Martin Vrijland\t23i oktoobris 2017\t• 10 Kommentaarid\nIgaüks, kes avas telegraafi veebisaidi reedel 20 oktoobris, võiks lugeda, et Anne Faber oleks maetud. 21i oktoobris värskendas 23: 32 tundi sõnumeid korrigeeriti ja Anne äkitselt kreemeeriti. De Telegraaf on unustanud ainult URL-i muuta, nii et on veel nähtav, et nad on muutnud oma meelt. See märkimisväärne etteteatamata [...]\nRomy Nieuwburgi ja Savannah Dekkeri äri väga oluline areng!\nFiled in UUDISTE ANALÜÜSID, ROMI JA SAVANNAHAT\tby Martin Vrijland\t23i juulil 2017\t• 12 Kommentaarid\nTrikk on meelitada tähelepanu kui meedium midagi, kui soovite ja suunata tähelepanu, kui soovite. Näiteks võisid mitu riiki mängida mängu Pokémon Go, seostades selle õnnetusjuhtumiga, nii et ei märganud, et see oli hästi tasustatud turundus [...]\nRomy Nieuwburgi mõrvamine psühhiaatrite spideris romi ja Savannahis?\nFiled in UUDISTE ANALÜÜSID, ROMI JA SAVANNAHAT\tby Martin Vrijland\t10i juulil 2017\t• 17 Kommentaarid\n"14-aastane poiss, kes tunnistas Hoevelakenist oma klassikaaslase Romy Nieuwburgi (14) vägistamist ja mõrvamist, ei paanuks hetke pärast oma teo pärast paanikat. See ilmneb täpse rekonstrueerimise jälgi ta lahkus selle saatusliku reede pärastlõunal 2 juuni. Süüdlased joonid ikka veel klaasi limonaadi kodus [...]\nKülastusi kokku: 2.603.874\nDonald Trump mängib Rooma põlemise ajal harfit, täpselt nagu keiser Nero\nFemke Halsema muudab loata meeleavalduse seaduslikuks ja grupiliseks moodustamiseks ning 1,5-meetrise sotsiaalse distantseerumisega pöördumatuks\nTuhanded Dam väljaku inimesed maksid George Floydile meeleavaldusi või spontaanselt, et keegi ei tea?\nMinneapolis George Floydi politsei mõrvaviis kodusõja vallandamiseks?\nMartin Vrijland op Donald Trump mängib Rooma põlemise ajal harfit, täpselt nagu keiser Nero


Soovitused - Tallmac\nTartu Tööriistakeskus ja hooldus\nJõhvi Tööriistakeskus ja hooldus\nTallmac ERIPAKKUMISED Kevad-suvi 2021\nMillal on mõistlik teha hooldust?\nMillal on mõistlik teha hooldust? Hooldus aitab tagada tööriista pikema kasutusaja ning vähendada rikete tekkimist. Täpselt nagu autol tehtav õlivahetus tagab pikema tööaja nii aitab ka näiteks muruniiduki mootori lahtivõtmine ja kuluosade vahetus tagada\nKuidas osta tööriistu?\nKuidas osta tööriistu? Tööriistade ostmisel tuleks enda jaoks vastata kolmele küsimusele: Kui palju ma seda tööriista kasutan? Tööriistade mudelitel on suur vahe, kas see on mõeldud igapäevaseks tööks või kodus kord nädalas kasutamiseks. Igapäevaselt kasutamiseks on oluline kuidas tööriist\n3 kasulikku nõuannet sügiseks\n3 kasulikku nõuannet sügiseks! Sügis on käes ja siinkohal mõtted, mis töid ning milliste tööriistadega saab kõige paremini teha. 1. Lehtede koristamine. Reha sobib kasutamiseks pisikese aia puhul. Natuke suuremas aias, pargis või maakohas on palju abi lehepuhurist,\nLiimi 6/1, 10612 Tallinn\nTelefon: +372 656 2820 E-post: tallmac@tallmac.ee\nAll Rights Reserved© Copyright 2019 -


Teine emakaväline | Rasedus ja sünnitus | Arsti nõuanded | Küsi nõu Eesti tipparstidelt! - Kliinik.ee\nTeine emakaväline 26.12.20 / Rasedus ja sünnitus\nTere sooviks natuke selgitust sellele kirjeldusele mis arst on kirjutanud sinna . Jah sellest saan aru ,et emakaväline.See kahjuks teine aasta tagasi oli esimene .selgitust vajaks esimene lause .kas võib olla ,et on mõlemad rasedused emakaväline ja emakasisene. Emakavälise rasedusega on hakkanud veritus ja kõik ehk siis puhastus. Aga kui on ka emaka sees siis mis võimalused see jätab kas saab areneda või on siis juba koos emakavälisega peetunud hoopis.tänan vastuse eest\nTubli kolleeg, meie eriala doktorant, dr Ridnõi on väga hästi kirjeldanud, et tegemist on vasaku munajuha rasedusega. Igasuguse, ka patoloogilise, rasedusega kaasneb emaka limaskesta reaktsioon, nii ka seekord.\nKas saite ravi metotreksaadiga? Või jäite jälgimisele ja HCG kordamisele? Kõik on kaasajal lubatud kui kaebused on tagasihoidlikud.\nRasedust mõlemas lokalisatsioonis esineb üliharva, maailmas on kirjeldatud üksikuid juhtumeid.\nRasedus munajuhas on patoloogiline. Enamasti munajuha ripsepiteeli kahjustuse tõttu, mis võib tekkida põletike tagajärjel, millest sagedasim on urogenitaalne klamüdioos. Kahjuks kipuvad emakavälised rasedused korduma. Metoteksaatravi mõjub süsteemselt.\nOlete noor, seetõttu uute raseduste võimalused on olemas.\nOlen 37 aastane naisterahvas. Mõõdas 3 rasedust, üks emakaväline ja kaks elussündi. Üks laps 14a (esile kutsutud kuna kandsin 2 näd üle aja) ja teine kohe 5a saav (sünnitus algas vetega ...\nTere, te peate rääkima oma arstiga,kes teab teie anamneesi ja oskab soovitada. Keisrilõikele on teatud näidustused, samas keegi ei tee seda ainult teie hirmu tõttu. Keisrilõikel on omad riskid ja sellega ...