Въпрос 52 Рентгенови признаци на остеома - Фиброма November\nОстеомата е доброкачествена, бавно нарастваща лезия, състояща се от зряла кост с преобладаващо ламеларна структура, обикновено по-малка от 3 cm в диаметър. Има 3 вида остеоми: 1) обичайният класически остеом; 2) паростален (съпоставен) остеом; 3) остеома на костния мозък (еностоза). Остеомът може да бъде компактен или гъбест (по-рядко). Повечето остеоми, особено обикновеният остеом на черепните кости, са малформации. Те се срещат във всички възрастови групи, но най-често между 2 и 3 десетилетия живот. Всяка кост може да бъде засегната. Класическият остеом се локализира най-често в костите на покрива (по-често фронталните синуси, максиларните кухини, след това теменната и темпоралната) и по-рядко ─ основата на черепа (по-често мастоидната); челюсти. Съотношението на жените към мъжете е 2: 1. Паросталният остеом е локализиран в дългите кости (бедрена и раменна кост, ключица), по-често при мъжете. Остеомът на костния мозък е локализиран в прешлените, бедрената кост и пищяла, по-често при мъжете.\nКлиничната картина. Често безсимптомно.\nРентгеновите лъчи разкриват радиопрозрачен фокус с ясни граници. Остеома - тумор, излъчващ се от костта, е изграден от костна тъкан\nкомпактен остеом - от плътна костна тъкан, безструктурна;\nспонгиозен остеом - запазва костната структура). Проявява се рентгенологично\n- расте главно навън от костта;\n- разположени по-често в плоски кости (например в костите на черепа, включително стените на аксесоарните кухини на носа) и спонтанни кости (например в ребрата), по-рядко в тръбните кости;\n- изглежда като допълнителна сянка, свързана с костта с повече или по-малко широка основа;\n- сянката има костна структура;\n- формата на сянката е кръгла или овална;\n- контурите на сянката са ясни и равномерни;\n- кортикалният слой преминава в сянката на остеома, покривайки го.\nДоброкачественият тумор, който се развива в костната тъкан, се нарича костен остеом. Този тумор расте бавно, по време на растежа си, съседните тъкани се раздалечават, покълването не се случва в тях. Остеомата не е способна да метастазира, може да нарасне до големи размери и често има вид капсула.\nПо правило костният остеом реагира добре на лечението, резултатът от който може да се класифицира като благоприятен.\nКостната остеома се открива най-често в детска и юношеска възраст, както и при млади хора на възраст 20-25 години. Предимно мъжете са болни, но увреждането на лицевите кости се диагностицира по-често при жените.\nОстеомите представляват около 10% от всички новообразувания на туморни кости.\nНай-често заболяването засяга плоски черепни кости, околоносните синуси, пищяла, бедрената кост, раменната кост, по-рядко прешлените и ребрата.\nОстеома на костта\nТочните причини за появата и растежа на костния остеом не са напълно дефинирани. Предполага се, че патологичният процес може да бъде свързан с механично увреждане на костната област или с наследствено предразположение. Патологии като подагра, ревматизъм, сифилис също допринасят за развитието на болестта. Но в такива ситуации в костната тъкан се образуват екзостози - костни израстъци, които не са тумори като такива..\nВъзпалението и нараняването играят съществена роля в развитието на остеома. Например, в случай на увреждане на костите на носните синуси, както възпалителните УНГ заболявания, така и синусовата пункция директно при лечението на хроничен синузит могат да станат провокиращи фактори.\nЕкспертите също не изключват определена роля на вътреутробните особености на развитието, нарушен метаболизъм на калция, отрицателен фон на околната среда.\nНачалото на патологичен процес, свързан с костен остеом, може да бъде предизвикано от такива фактори:\nпроцеси на метаплазия със заместване на здрави клетки с патологични структури;\nпатологии на ембрионалното развитие;\nхронични системни патологии;\nДо сравнително наскоро остеомата се считаше за един от признаците на хронифициране на склерозиращия остеомиелит и не се считаше за тумор като отделна патология. Първото костно образувание, което се счита за независимо заболяване, е остеоидният остеом на костта. Този тумор се развива в тръбни структури и прилича на малка площ с оскъдна костна тъкан, с диаметър до 20 mm. С по-подробна визуализация може да се обърне внимание на ясна склеротична реакция по ръба на туморния фокус. Такива остеоми могат да бъдат кортикални или гъбести. По време на хистологията се откриват много остеобласти и остеокласти.\nИзследването на патология с микроскоп позволява да се забележат ясни контури, разделящи оскъдната тъкан, проникната от кръвоносните съдове. В централната част на остеома има остеоидни трабекули и въжета, сякаш заплетени помежду си. Променената тъкан съдържа големи остеобласти с голямо ядро.\nВ структурата на остеома липсват хемоцитобласти и липидна тъкан. В отделни зони могат да бъдат идентифицирани остеокласти с единично или групово местоположение. Ако има нарушение на целостта на костта на мястото на остеома, тогава вътре в нея можете да забележите хрущялна тъкан, която също присъства в образуванията, развиващи се под ставния хрущял. Това е структурата на централната част на тумора. По периметъра има влакнеста съединителна тъкан, която прилича на ивици с ширина до два милиметра. Освен това може да се забележи междинен слой от рядка кортикална плоча - но това не винаги се случва.\nСимптоми на костен остеом\nОстеомата най-често се развива с бавни темпове, без определени признаци и прояви. Основното местоположение на остеома е външната повърхност на костта. Туморът може да се появи навсякъде в костната система (с изключение на гръдната кост). Най-честата локализация са костните повърхности на параназалните синуси, костите на черепа, рамото и бедрото.\nЧесто остеомата изглежда като твърда и гладка кота на външната част на костта, която се характеризира с неподвижност и безболезненост. С развитието на образованието на вътрешната повърхност на черепа, първите признаци се появяват особено ясно, под формата на главоболие, повишено вътречерепно налягане, нарушения на паметта и гърчове. Ако в областта на турското седло се появи остеома, той може да се прояви като хормонални смущения.\nОстеомата на параназалните синуси често се придружава от следните симптоми:\nизпъкналост на окото (като екзофталм);\nразлики в размера на зеницата.\nАко остеомът е локализиран в областта на прешлените, тогава пациентът ще се оплаче от болка. Диагностицира се компресия на гръбначния мозък, гръбначна деформация.\nПатогенетичното разделение на остеомите е както следва:\nтвърди остеоми, които са особено трайни и плътни;\nспонгиозни остеоми със съответна струпчаста структура;\nцеребрални остеоми, състоящи се от относително големи кухини, с компонент на костния мозък вътре.\nТвърдите образувания включват остеофити - това са специфични костни слоеве, разположени около обиколката (хиперостоза), върху един изпъкнал участък на костта (екзостоза) или вътре в костната тъкан (ендостоза).\nТвърди образувания често се откриват в черепа, върху тазовите кости.\nСпоред етиологичния фактор се различават следните видове остеоми:\nхиперпластични, които възникват директно от костната тъкан (остеоидни остеоми, прости остеоми на костта);\nхетеропластични, които възникват от съединителна тъкан (остеофити).\nОстеомите винаги са единични. Множествените лезии са типични за синдрома на Гарднър - заболяване, при което аденоматозните полипи се комбинират с остеоми на черепните кости и кожни новообразувания. Синдромът принадлежи към групата на фамилната полипоза с автозомно доминиращ начин на наследяване.\nКостният остеоиден остеом се появява в областта на диафизата на дългите кости. По-често от други страдат пищялите, по-рядко плоските кости, прешлените. Ако патологията е локализирана близо до зоната на растеж, тогава растежът на костите може да бъде стимулиран, което в детска възраст може да причини асиметрия на поддържащия апарат. Освен това често се проявяват симптоми, свързани с компресия на периферните нерви..\nСкелечният остеом на костта се характеризира с пореста структура, която прилича на гъба. Новообразуването е проникнато от мрежа от кръвоносни съдове и съдържа много липиди и съединителна тъкан. Преобладаващата локализация на спонгиозния остеом са тръбните кости. Отличителна черта на такава патология е способността да се отделя от костния елемент със силен растеж.\nОстеома на черепната кост в много случаи се развива в долната челюст - на задната повърхност или на челюстния клон, под моларите. Такъв тумор е кръгъл или овален, с гладка повърхност и ясни кортикални контури. Размерът на формацията може да бъде различен: в напреднали случаи остеомът измества съседните тъкани, причинявайки асиметрия и нарушена мускулна функция.\nФронталният остеом се среща най-често. При значително увеличаване на тумора лицето се подува (без болка), дишането може да бъде затруднено. Пациентите често изпитват главоболие и зрителни нарушения. Обикновено туморът има размер от 2 до 30 mm, понякога и повече. Засегнатата костна тъкан може да се възпали, което се превръща в пряка индикация за операция.\nОстеомата на тилната кост се счита за рядка патология. Болестта не е придружена от болезнени симптоми и се открива главно случайно - с помощта на рентгенова снимка. При някои пациенти туморът се проявява като повишаване на чувствителността към външни дразнители, световъртеж и общ дискомфорт, свързани със създаването на натиск върху вътрешното ухо. Окципиталният остеом не нарушава структурата на костната тъкан, развивайки се от черепния свод.\nПариеталният остеом може да бъде представен от остеоиден остеом или остеобластом. Остеобластомата е голяма и има тенденция да расте по-нататък. Теменната кост е по-често засегната при деца, без определени симптоми. Туморите с подобно местоположение обаче подлежат на задължително отстраняване, поради опасността от тяхната локализация.\nОстеома на темпоралната кост в повечето случаи се притеснява само поради съществуващия естетически дефект, тъй като други признаци на патология обикновено не се появяват. При големи лезии пациентите могат да се оплакват от постоянно главоболие.\nЕтмоидният остеом се отнася до доброкачествено заболяване на черепните кости. Той е центриран между лицевите кости и е в контакт с много от тях. Самата етмоидна кост участва в образуването на носната кухина и орбитите, следователно, когато се достигнат големи размери на формацията, могат да възникнат затруднения не само с назалното дишане, но и със зрителната функция..\nОстеомът на бедрената кост най-често е остеоиден тумор, състоящ се от остеобласти, васкулатура и самата костна тъкан. Такъв тумор има централна зона на минерализация или съдово-фиброзни граници и може да се появи на която и да е част от костта на бедрото..\nОстеомата на пищяла може да има твърда, гъбеста или комбинирана структура, но най-често този тумор е плътен, като слонова кост. В структурата му няма клетки от костен мозък. Сред всички новообразувания, засягащи дългите кости, най-често срещаният тумор е бедрената кост. Второто място по честота се заема от тибиалния остеом, а третото - от фибуларния остеом. Изброените патологии често се проявяват с накуцване, болезнени усещания в покой (например по време на нощна почивка), мускулна атрофия. Някои пациенти имат повтарящи се фрактури на крайниците.\nОстеома на илиума се диагностицира сравнително рядко, тъй като не се проявява като клиничен симптом при малкия си размер. Тазовите костни тумори при жените могат значително да усложнят хода на раждането.\nОстеомът на калканеус може да се развие на почти всяка възраст. Това е една от разновидностите на остеомите, които поради специфичната си локализация почти веднага се разкриват с изразени симптоми. Пациентите се оплакват от силна болка при ходене и изправяне, която често значително влошава качеството на живот. Образуването на петата включва хрущялни клетки и расте на костната повърхност.\nОстеомът на метатарзалната кост при повечето пациенти протича без симптоми и само при подчертан размер на патологичния фокус болката може да притеснява след или по време на тренировка. Има и деформация на метатарзалната кост, която в една или друга степен може да създаде дискомфорт за пациента..\nОстеомата на срамната кост принадлежи към тазовите образувания и е относително рядка. Патологията не се различава по ясни симптоми и се открива случайно - с рентгенова или компютърна томография.\nОстеомът на исхиума е фокус с кръгла форма с гладки, ясни склерозирани граници. На долния ръб се открива уплътнена заоблена зона, както и тънки лентовидни периостални слоеве. Подобен костен дефект е рядка доброкачествена патология..\nОстеомата на раменната кост е често срещана, но има известни трудности при идентифицирането. Така че, на рентгенограмата, образуването наподобява здрава обикновена кост или се проявява като леко удебеляване. Точността на диагнозата зависи от квалификацията на медицинския специалист.\nСравнително голям остеом на главата на раменната кост може да бъде придружен от болка в горната част на рамото, например по време на пасивни движения. При преглед може да се установи нарушена конфигурация на раменната става. За да се изясни диагнозата, рентгенографията се предписва в две проекции: в предно-задната посока, както и в аксиалната посока, при която лъчите преминават отгоре надолу през аксиларната ямка.\nОстеомът на радиуса може да бъде разположен на всяка част от костната тъкан, но най-често тази патология е представена от остеоиден остеом. В повечето случаи заболяването няма ярки симптоми и не притеснява пациента с болка или други дискомфортни усещания.\nТумори на менингите / Мезенхимни тумори / Остеома, ICD / О 9180/0\nОстеомата е доброкачествен тумор, възникващ от костта, което представлява ограничено увеличение на обема на кортикално (фиг. 1134) или спонгиозно (диплое) вещество (фиг. 1135).\n1-2% от всички тумори на ЦНС, пикова честота 30-50 години .\nОстеомите са локални доброкачествени тумори на костната тъкан с бавен растеж и, почти винаги, доброкачествен ход.\nНай-често се развива в костите от съединителнотъканния тип: сводът на черепа, параназалните синуси.\nИма два вида остеоми:\nКомпактният остеома е полусферично удебеляване на диплоевата плоча, има гладки и ясни контури, експанзивен тип растеж.\nОстеома може да се появи във всяка част на костта, но в черепа остеомът на външната плоча на диплоята е по-чест.\nОстеомът на външната плоча на диплоята на люспите на тилната кост под формата на локално равномерно удебеляване на външната плоча на диплоята, има висока плътност, характерна за компактна кост (над 100 HU) и външен вид „слонова кост“ (стрелка на фиг. 1138). Компактният остеом на външната плоча на диплоята на челната кост вдясно (стрелка на фиг. 1139) на ЯМР има ниска (загуба) интензивност на сигнала за Т1 и Т2 поради високото съдържание на калциеви соли и хидроксиапатит. Локален остеом на външната плоча под формата на екзостоза на лявата темпорална кост (фиг. 1140).\nКомпактен остеом в церебралния прозорец е представен от хомогенен конгломерат върху костта (стрелка на фиг. 1142), но при изследване в костния прозорец се отбелязва компактна туморна структура, която е различна от клетъчната структура на диплоичното вещество (главата на стрелката на фиг. 1142). Малък компактен остеом на външната плоча на диплоята на лявата темпорална кост (върха на стрелката на фиг. 1143). Показване на остеома под формата на неравномерно удебеляване на черепния свод в темпоралната област вдясно при конструиране на обемна реформат (фиг. 1141)\nКомпактен остеом на външната плоча на темпоралната костна диплоя (стрелка на фиг. 1144). Подобен остеом на вътрешната плоча на темпоралната кост дипло (върховете на стрелките на фиг. 1145). Гъбест остеом на клиновидната кост (стрелки на фиг. 1146) с растеж в супраселарната област, компресия на хипофизната фуния и проява на хормонални нарушения.\nСпонгиозният остеом е ограничено удебеляване на трабекуларната кост, в случая на черепа това е диплое вещество, на чиято повърхност остава непроменен кортикален слой (външна или вътрешна плоча на диплоя). Основата на спонгиозния остеом не е отделена от скаловидния слой от кортикалната, което го отличава от компактния остеом.\nГъбест остеом на левия фронтален лоб (звездички на фиг. 1150-1152) с екзофитен растеж в черепната кухина и обрамчен от непроменена вътрешна плоча на диплоя от компактна кост (върха на стрелката на фиг. 1152). Структурата на спонгиозния остеом и интензивността на MR сигнала от него е същата като от диплоичния слой. Растежът на тумора не е придружен от перифокален оток, но има масов ефект.\nОстеомите могат да бъдат открити в различни части на скелета, включително те често се намират в допълнителните кухини на черепа.\nОстеом, нарастващ в кухината на фронталния синус (върховете на стрелките на фиг. 1153-1155), понякога може да бъде придружен от развитие на възпалителен процес в синусовата кухина, ако комуникацията му с околната среда е нарушена, и инфекция.\nМалки остеоми („рудиментарни“ остеоми) на допълнителните носни кухини и въздушните клетки на темпоралните кости (върховете на стрелките на фиг. 1156-1158).\nСпонгиозен остеом на медиалната стена на лявата орбита върху аксиална томограма в костния прозорец (стрелка на фиг. 1159) и при реконструкция на обема (фиг. 1160). Малък остеом във въздушната клетка на мастоидния израстък на темпоралната кост (върха на стрелката на фиг. 1161).\nВкамененият менингиом допринася за образуването на костна хиперостоза (удебеляване на подлежащата кост, когато туморните клетки я нахлуят), ясно обособена от туморната строма, а остеомът удебелява диплоевата плоча (компактен остеом) или уплътнява диплоичния слой (гъбест остеом). Контурите на остеомите са кръгли, равномерни, а менингиомът може да има неравен контур. Компактният остеом винаги е продължение на кортикалния слой и неговото удебеляване, докато гъбестият съдържа костния мозък. Най-често остеомите се появяват на външната плоча на черепа (95%) и по-рядко на вътрешната (5%).\nГъбест остеом с растеж в черепната кухина и наличие на удебелена вътрешна плоча на диплоята на повърхността му (върха на стрелката на фиг. 1162). Вкамененият (псаммоматозен) менингиом на вътрешната повърхност на черепния свод на ЯМР се различава от гъбестото вещество и също расте по черепния свод, така наречените "дурални опашки" (върха на стрелката на фиг. 1163) и бучки контури. При КТ вкаменен менингиом също е разположен по повърхността на костта, има граница между собствената му строма и кората на вътрешната повърхност на диплоята, както и костна хиперостоза (стрелка на фиг. 1163). Менингиом на ЯМР с костна хиперостоза (върховете на стрелките на Фиг. 1164) и на КТ - вътрекостна менингиома с обширна зона на удебеляване на черепния свод и вкаменена област на меките тъкани на тумора (стрелка на Фиг. 1164).\nСиндром на Morgani-Stewart-Morel (Morgani-Stewart-Morel)\nРядко асиметрично удебеляване на вътрешната плоча на диплоята на фронталния калвариум може да симулира остеома. Удебеляването обикновено е симетрично. Синдромът се среща изключително при жени в зряла възраст, състои се от хормонални нарушения (включително менструални нарушения), придружен е от вирилизъм, затлъстяване и емоционална нестабилност, което не изключва остеома, но се дава като опция за диференциална диагноза.\nХиперостозата на вътрешната плоча на диплоята на челната кост има асиметрични, неструктурни израстъци, подобни по морфология на спонтанното вещество, но отделени от нея чрез слабо диференцирана вътрешна плоча на диплоята (върховете на стрелките на фиг. 1165-1167).\nКалцификатите са много по-чести при остеомите, но те могат да симулират тумор с появата си, за щастие, калцификатите от този тип идват от фалк, а остеомите, като костни тумори, възникват изключително от костите на черепа.\nВкаменен върху полумесеца на мозъка (върховете на стрелките на фиг. 1168, 1170), има костна плътност на КТ, заоблени контури: може да се увеличи с времето; придобиват характеристиките на костната тъкан, поради метаплазията на нейните елементи, но това е следствие от дегенеративен процес и не представлява проява на туморен растеж.\nОстеомът се локализира в рамките на една кост и фиброзната дисплазия преминава анатомични граници, без да се ограничава до поражението на една кост (еднокостна и полиосна форма на фиброзна дисплазия). Фиброзната дисплазия също води до заместване на костната тъкан с фиброзна тъкан, която изтрива границите между кортикалния слой и спонтанното вещество, замествайки ги. За разлика от фиброзната дисплазия, спонгиозните остеоми запазват диференциацията на кортикалните и спонгиозните костни слоеве.\nФиброзна дисплазия с лезии на фронталните и темпоралните кости на ЯМР (върховете на стрелките на фиг. 1171), както и темпоралните и тилните кости на КТ (стрелките на фиг. 1171). Фиброзна дисплазия с локален растеж в областта на външната повърхност на темпоралната кост, симулира остеома (върха на стрелката на фиг. 1173) в церебралния прозорец, но в костния прозорец (стрелка на фиг. 1173) е очевидно, че структурата на формацията не е характерна нито за ренолен, нито за компактен вещество. Гъбест остеом за сравнение (звездичка на фиг. 1172).\nФиброзна дисплазия с дифузни лезии на костите на черепа, в този случай, е придружена от неравномерно удебеляване на вътрешната и външната плоча на диплоя (върховете на стрелките на фиг. 1174), увеличаване и промяна в диплоята (стрелките на фиг. 1175). Деформацията на лицевия скелет е ясно отразена в обемната реконструкция (фиг. 1176).\nБолестта на Paget (фиброзна остеодистрофия) се характеризира с промяна в костната структура, главно в диплоичния слой: области на склероза, които нямат определена форма и граници, случайно се редуват с области на остеолиза. Черепният свод е значително удебелен поради разширяването на диплоичния слой, който не е ясно разграничен от двете плочи. Външната плоча често е неравна и често не е диференцирана; сводът на черепа прилича на „къдравата глава на негър“. Болестта на Paget е системно заболяване, при което са засегнати прешлените, тазовите кости и сакрума и др. .\nФигура: Болест на Paget, включваща костите на черепния свод\nКалцифициращите псевдонеоплазми на невраксията (CAPNON) са много редки, силно калцирани дискретни интрапаренхимни или екстрацеребрални лезии, които могат да се появят навсякъде по невроаксис.\nКАПНОН на дясната темпорална кост (звездички на фиг. 1147-1149) с компресия на темпоралния лоб, без перифокален оток, който отразява целостта на арахноидната мембрана, но има ясен масов ефект под формата на компресия на темпоралния лоб.\nКефалогематомът е травматично увреждане на черепната кост в детска възраст с образуване на хематом между меките пластини на диплоя. Възникнал и пропуснат в детството, той може да продължи през целия живот и да симулира подуване на костите или фиброзна дисплазия. Деформацията на черепа обаче остава непроменена през целия живот и не причинява клинични симптоми - само външен дефект.\nКефалогематомът изглежда като разширяване на разстоянието между вътрешната и външната плочи на диплоя в детството (глави със стрелки на фиг. 1177, 178) и деформация на тилната кост при обемна реконструкция (фиг. 1179)\nКефалогематомът при възрастни изглежда като допълнителна костна камера с хетерогенно плътно съдържание под формата на „снежна“ маса, състояща се от организиран хематом (върховете на стрелките на фиг. 1180, 1181). При обемната реформа се определя патологичното израстване на външната повърхност на тилната кост (фиг. 1182).\nКлинично представяне, лечение и прогноза\nНаборът от симптоми зависи от размера на лезията и нейното местоположение, може да бъде минимален и най-често включва: козметичен дефект, локализиран на външната плоча на диплоя, може също да причини главоболие, в зависимост от местоположението му, може да доведе до различни нарушения, да причини епилептичен припадъци, слухови, зрителни или ендокринни нарушения (в случай на локализация в близост до турското седло).\nЛечението се състои в хирургично отстраняване с добра прогноза. В повечето случаи откриването на тази формация се ограничава до рентгенов контрол..\nФиброзна дисплазия е заболяване, характеризиращо се с нарушено развитие (дисплазия) на костната тъкан, при което нормалната кост се заменя с фиброзна тъкан с елементи на диспластична костна и скелетна деформация.\nБолест на Педжет (остеодистрофични деформани или остеитни деформирани) - повишена костна резорбция, водеща до отслабване, деформация и чувствителност на костите.\nЛокализираните калцификати често показват специфичен патологичен процес, предвид местоположението и формата на калцирането. Разпръснатите интрацеребрални калцификации всъщност са ограничени до случаи на инфекция, туберкулозна склероза и метастатична карциноматоза (напр. Карцином на гърдата).\nМенингиомът е закръглена обемна формация с ясни и равномерни контури, излъчваща се от клетките на твърдата мозъчна обвивка, често разположена на широка основа и наличие на вкаменяване в стромата, рядко придружена от перифокален оток\nОстеомата е доброкачествено новообразувание, образувано от костна тъкан в резултат на безпорядъчното делене на специфични клетки. В резултат на това клетките от фиброзна тъкан заместват костните клетки и се образува бавно развиващ се растеж под формата на полукълбо. Разпространението на заболяването е 10% от всички костни тумори, по-често протича безсимптомно и се открива случайно. Остеома при деца е най-вероятно, втората рискова категория са младите хора под 21 години.\nНе всяко новообразувание със сферична форма е остеома; лекарят трябва да го разграничи от другите тумори - бластоматозни, невропатични, възпалителни, реактивни и други. Остеомата често се локализира върху темпоралната, фронталната, клиновидната, ключа, бедрената кост, костите, върху лицевите кости на черепа, причинявайки различни симптоми.\nМрежата от клиники NEARMEDIC осигурява лечение, включително хирургично, както за деца, така и за възрастни. Диагностично оборудване, квалифицирани хирурзи, операционни зали, болница - ние предлагаме пълен набор от услуги.\nДиагностиката на остеома включва диференциация от подобни новообразувания и определяне на вида му за избор на последващо лечение. Туморите се класифицират според броя им, вида на тъканите, от които са съставени, метода на покълване и сложността на структурата. Всеки от тях може да се намира в различни части на опорно-двигателния апарат и да провокира различни симптоми..\nПо брой тумори се разделят на единични (единични) и множествени, по състав на твърди, гъбести и мозъчни. Първите са изцяло съставени от костна тъкан без костен мозък, вторите са направени от гъбесто вещество, а трети са от кухини на костния мозък. Туморите произхождат от различни тъкани (костни или съединителни) и поради това те имат различни имена:\nхиперпластични - състоят се изключително от кости (остеоми и остеоидни остеоми),\nхетеропластични - остеофити, се състоят от различни тъкани.\nОстеомите са направени от обикновена костна тъкан, локализирана в костите на черепа и често оказват натиск върху близките органи, като очите. Остеоидните остеоми се състоят от остеогенна тъкан, пронизана от съдове, костни мембрани, области на разрушена костна тъкан, локализирани навсякъде, в 50% от случаите - на пищяла. В началния етап от развитието на заболяването липсват симптоми и тогава се появява плосък тънък инфилтрат (ако говорим за епифизарен остеом, той се натрупва в ставата). Ако при деца този вид тумор се появява в зоната на растеж на костите, тогава един крайник ще се увеличи по дължина.\nОстеофитите също се разделят на 2 вида - ектостози, които растат отгоре (черепът, лицето, тазовите кости са любимите им места за локализация) и еностози, вътрешни, прерастващи в медуларния канал. Екзостозите са под формата на полукълбо, карфиол, трън, гъба. Една от характеристиките на остеофитите (хетеропластични остеоми) е, че те се появяват върху диафрагмата, лигавицата на сърцето, мозъчната тъкан и т.н..\nРецепция на адрес:\nОртопедичен травматолог (възрастен), Ортопедичен травматолог (деца), Хирург (възрастен), Хирург (деца)\nРязан, ул. Праволибедская, 40, Рязан, ул. Пирогова, 4\nТравматолог-ортопед (възрастен), хирург (деца)\nМосква, проспект Маршал Жуков, 38, сграда 1, Москва, ул. Маросейка, 6-8, сграда 4\nТравматолог-ортопед (възрастен), Травматолог-ортопед (деца)\nРязан, ул. Праволибедская, 40\nМамолог, Колопроктолог (възрастен), Травматолог-ортопед (възрастен), Ултразвукова диагностика, Флеболог (възрастен), Хирург (възрастен)\nМосква, 2-ри Боткински проезд, 8\nМосква, ул. Маросейка, 6-8, сграда 4\nМосква, ул. Маросейка, 6-8, стр. 4\nРязан, ул. Пирогова, 4\nМосква, проспект маршал Жуков, 38, сграда 1\nНаследствеността се нарича причина за остеома, но някои заболявания, включително подагра, сифилис и ревматизъм, могат да допринесат за появата и прогресирането му (травмата, особено повтарящата се травма често става спусък). Патологията на калциевия метаболизъм понякога причинява развитието на инертни тумори, патологичното развитие на ембрионалните клетки може да доведе до развитие на израстъци, с локализация в носните синуси - гнойно усложнение или възпаление, пункция на максиларния синус. По време на пубертета може да се образува ектостоза.\nПризнаците на остеомите зависят от локализацията, не са подобни един на друг и понякога е трудно да се разграничат поради симптоми, подобни на други често срещани заболявания. По-лесно се диагностицира, когато има изпъкнали външни новообразувания, видими с просто око.\nАко туморът е разположен върху костите на главата, в зависимост от мястото на локализация, се наблюдават симптоми:\nна задната стена на фронталния синус - вътречерепно налягане, главоболие (не преминава), размер от 2 до 30 mm;\nна долната стена на фронталния синус - движение на окото напред;\nвърху челната кост (вътрешни плочи) - проблеми с паметта, главоболие, гърчове с конвулсии, вътречерепно налягане;\nв носната кухина - затруднено дишане през носа, намалено обоняние, проблеми с очите (увиснали клепачи, двойно виждане, намалено зрение);\nвърху тилната кост - болка в главата, понякога епилептични припадъци;\nвърху теменните и темпоралните кости - забележими, но не причинява болезнени симптоми;\nна долната челюст (страничен клон или задна страна) - когато меките тъкани на мускулите са притиснати, те могат да доведат до асиметрия и дисфункция, ръбовете на тумора са гладки, а формата е овална или кръгла.\nВ допълнение към костите на черепа, туморът засяга и костите на други части на опорно-двигателния апарат, съответно симптомите на остеома и болка се появяват на мястото на неговото местоположение:\nтазобедрени кости - мускулна болка, която се влошава през нощта, подуване на краката, променена походка;\nколянна става - затруднява движението;\nарка на прешлена или неговия процес - образуването на сколиоза, симптоми на гръбначно компресиране, болка.\nБолката с остеофитите се елиминира изцяло или частично с помощта на аналгетици, но при редовни повтарящи се пристъпи на болка, затруднено движение, поява на видими подутини, трябва незабавно да се консултирате с лекар, за да избегнете усложнения.\nДиагностиката на тумора се извършва, за да се определи неговият вид и локализация за избор на тактика за лечение на остеома. Като част от изпълнението му се използват рентгенови лъчи и CT. Най-информативна е 3D реконструкцията, тя показва всички детайли и очертания, степента на увреждане на околните тъкани. В този процес е важно да се диференцира остеома с хроничен абсцес на Броди, организиран от периостален калус, остеохондроза, остеосарком, остеопериостит и други заболявания.\nПреди да предпише рентгенова снимка или томография, лекарят изследва и идентифицира:\nналичието на болка с натиск;\nфункционалност на засегнатата тъкан.\nС помощта на рентгенова снимка специалист открива броя на туморите, тяхната структура, локализация и степента на разрушаване на костите. Трябва да се отбележи, че на рентгеново изображение екзостозата изглежда по-малка, отколкото в действителност, тъй като горният й хрущялен слой не се вижда върху нея. При децата тя достига дебелина от няколко сантиметра. Доброкачествеността на тумора се показва от правилната геометрия и структура, ясни очертания, малка степен на калцификация и растеж с незначителна скорост..\nПремахването на остеома е показано, ако той компресира съседни органи, видимо е визуално, тоест действа като козметичен дефект (особено по лицето и главата), променя формата на костите, намалява подвижността, води до сколиоза и причинява болка. Най-често туморите се отстраняват от синусите, ушния канал, челюстите, коленните и тазобедрените стави.\nАко новообразуването не се проявява по никакъв начин и не причинява дискомфорт, лекарят го наблюдава и оценява скоростта на растеж. Малък остеом, който е спрял да расте и не се нуждае от отстраняване и лечение.\nОперацията за отстраняване на неоплазмата се извършва от лицево-челюстни хирурзи или неврохирурзи. По време на операцията лекарят разрязва тъканта, премахва натрупването и част от костта / тъканта около нея, за да избегне рецидив.\nЛекарят ще предложи премахване на остеома по следните начини:\nпълна ексцизия - използва се при тумори в клиновидния синус;\nкюретаж - разрез на кожата, отстраняване на неоплазмата, почистване на фокуса чрез остъргване;\nендоскопско отстраняване - подходящо за малки тумори с труден подход, използвано с помощта на компютърна томография за проследяване на хода на операцията и радиочестотна сонда, отнема около 2 часа.\nРецидив на тумора се появява в 10% от случаите поради непълно отстраняване. За да изключите тази възможност, трябва да изберете добра клиника и специалист..\nРазработихме специални годишни програми за мониторинг на здравето за вас.\nУслугите на всеки пакет са фокусирани върху поддържането на здравето и предотвратяването на болести.\nГодишните детски програми на NEARMEDIC са създадени, за да помогнат на родителите да отгледат здраво дете! Програмите са предназначени за деца от различни възрасти и гарантират висококачествено медицинско обслужване без чакане на опашка.\nГодишните програми за самообслужване на възрастни са предназначени за тези, които подхождат отговорно към здравето си. Програмите включват: консултации с терапевт, както и най-търсените лекари специалисти.\nПрограма за управление на бременността\nМрежата от клиники NEARMEDIC предлага на бъдещата майка програма за управление на бременността "Очаквам те, бебе!" Програмата е предназначена да отговори на най-новите международни здравни стандарти.\nОстеома опасен ли е??\nГоворейки за опасността от остеома, трябва да се отбележи, на първо място, изстискването на съседните органи и симптомите, които причиняват неудобство на пациента. Ако туморът не се проявява по никакъв начин и не расте, той може да бъде оставен на място. Неоплазма от този вид никога не се превръща в злокачествена - човек не трябва да се страхува от рак. Туморите на главата трябва да се лекуват особено внимателно - те не само причиняват неприятни симптоми, но и могат да доведат до абсцес на мозъка. Като правило те са тези, които се отстраняват хирургично..\nЗа помощ се свържете с клиниката\nМрежата от клиники NEARMEDIC предлага помощ на пациенти с доброкачествени тумори - травматолозите на клиниката успешно диагностицират и лекуват тумори с участието на хирургическа помощ, а специализираните специалисти на клиниката, с които можете да се свържете с болки в гръдната кост или носните синуси, внимателно ще разгледат симптомите и ще формират правилния план диагностика. За да уговорите среща с нашия специалист, използвайте формата на уебсайта или ни се обадете по телефона.\nКакво представлява костният остеом и колко опасен е той\nСкелетът, произвеждащ кости, е податлив на доброкачествените ефекти на патогенните клетки. По тази причина лекарите диагностицират остеома на челната кост при много пациенти. Расте много бавно, поради което не се възприема от хората като нещо опасно, диагностицира се в по-късните етапи на развитие.\nРядко се дегенерира в злокачествен тумор. Тумор може да бъде открит върху костите на черепа и лицевия скелет, раменната кост, бедрената кост, а също и върху крайните фаланги на големите пръсти.\nОстеомата е доброкачествено костно образувание. Развива се на фона на прекомерен растеж на фиброзна тъкан, която постепенно започва да замества здравите клетки. Туморът може да се образува върху скелетните кости.\nОстеома на бедрената кост;\nОстеом на темпоралната кост;\nОстеома на тилната кост;\nОстеома на раменната кост.\nОсвен това могат да бъдат засегнати кухините и орбитата на лицевите кости..\nОстеомата е доброкачествен тумор, който често засяга деца и младежи на възраст под 20 години.\nПредставената болест рядко преминава в злокачествена форма. Състои се от костни клетки. Характеризира се с бавен ход, не води до образуване на метастази или прираст в околните меки тъкани и органи.\nПроявата на тумор за дълго време може да не показва признаци на съществуване. Изключение могат да бъдат вътречерепните израстъци, които в процеса на растеж и развитие притискат мозъка, което води до силно главоболие..\nЛокализацията в останалата част на тялото води до козметичен дефект и апел на пациента към лекар.\nОстеомата ще бъде разделена според различните симптоми на видове и видове:\nСпецификата на структурата.\nКато се вземе предвид структурата на тумора и неговото местоположение, патологията се среща в три варианта:\nКомпактна форма, състояща се от плътно, подобно на слонова кост вещество;\nСпецифичната пореста структура, характерна за гъбестия остеом, има мастен слой и кръвоносни съдове, докато израстъци се образуват само в тръбни костни образувания;\nМозъчният тип патология, образуван в големи кухини, където има натрупване на костен мозък, се диагностицира в максиларната торбичка или синусите на костите на лицето.\nПо произход туморът е от следните видове:\nХетеропластичен тип, състоящ се от някакъв вид съединителна тъкан на различни органи, най-често това е остеома на раменната става или тазобедрената става;\nХиперпластичната форма, която се развива от костни структури, е остеом на черепа, тазобедрената става, краката и рамото.\nПоследният тип патология (хиперпластични израстъци) се среща при следните видове:\nЕностоза - възпаление вътре в тъканта;\nЕкзостози - тумор над костната тъкан;\nОстеофитите са малки слоеве върху костите;\nХиперостоза - тумор, който расте по цялата обиколка на костната тъкан.\nЕкзостозите с остеофити се появяват на фона на растежа на костите поради нараняване или възпалителна реакция, механично натоварване на ставите. Екзостозите традиционно се намират в костите на таза, което усложнява труда на жените. Локализирането на патогенно възпаление в костите на черепа може да причини естетически дефект.\nЩо се отнася до увреждането на части от стъпалото, това може да провокира куцота и силна болка..\nОстеомата се счита за доброкачествено заболяване, но може да бъде опасно. Ето защо специалистите съветват да се лекуват и да се консултират с лекар в ранните етапи на патологията. Болестта е възпаление в костната кухина, което често е придружено от болезнени атаки. Тези признаци могат да характеризират растеж в пренебрегвана форма, където е налице силна болка. На този етап спазмолитиците вече не са полезни..\nИзрастъкът често прилича на нормална кост. Следователно човек не обръща внимание на уплътнението, докато не се появи дискомфорт. Но патологията се връща. Това може да се характеризира със ставни деформации. При дете уплътняването на крака води до факта, че костта расте бързо. Това е придружено от разлика в дължината на краката..\nПатологията в гръбначния стълб провокира развитието на сколиоза или седалищният нерв е притиснат. Това може да доведе до обездвижване на пациента, невъзможност за огъване на ставата.\nКомпактната форма се намира във фронталната област и в челюстта. По-често се диагностицират множество огнища. Високият темп на растеж на такива образувания е придружен от симптоми на болка и изстискване на близките тъкани..\nПровокаторите на образуването на остеома, какво е това и защо туморът засяга костната тъкан не са напълно изяснени. Съществува обаче предположението, че наследствената предразположеност или многократната травма могат да се превърнат в онези неблагоприятни фактори, които могат да провокират патология.\nИма някои доказателства за отрицателното въздействие на причини като:\nВенерически болести - сифилис;\nПроблеми с метаболизма на калция;\nВ параназалните синуси остеомата се провокира от хронично възпаление на УНГ-органите..\nВ началния етап на патологията няма ясни признаци. Образованието може да се усети, но без болка. Остеомата може да боли, когато се намира в ставите на ръцете и краката.\nЛокализацията на възлите в областта на черепа се придружава от следните симптоми:\nВътречерепното налягане приема крайни показатели;\nНалице е хормонален дисбаланс;\nИмате проблеми с паметта и концентрацията.\nФормирането в челюстта се характеризира със следните характеристики:\nПроблеми с дъвченето на храна;\nПатологията в пищяла е придружена от забележима куцота, в гръбначния стълб - кривина.\nОстеома на костта в областта на очите\nПоражението на орбитата се определя от:\nОчната ябълка излиза извън орбитата;\nНамалена подвижност на очната ябълка;\nИзместване на зеницата и разлика в размера;\nСимптомите се характеризират с местоположението и размера на лезията. Ранното откриване ви позволява да се отървете от неприятните последици от болестта.\nОстеома на реброто, колянната става, главата и други възможности за развитие са относително рядка патология. Най-често се появява тийнейджърски тумор, особено той предпочита представителите на силния пол. Туморът се развива бавно и без особени болестни симптоми.\nЛюбимото място на локализацията му е бедрената кост и раменната кост, черепа, максиларните синуси. Възпалението се образува на черепа, без да причинява дискомфорт на човека.\nАко остеома се появи вътре в черепните кости, това може да предизвика следните прояви:\nОстри епилептични припадъци;\nНарушения на дългосрочната памет;\nПризнаци на повишено налягане в черепа.\nПоявата в областта на „турското седло“ причинява хормонални нарушения. С развитието на тумор в параназалните синуси се появяват следните симптоми:\nСпускане на клепачите;\nНеспецифичните симптоми са присъщи на остеома, който се развива във фронталната кост:\nПовтарящ се продължителен ринит;\nПри различни варианти на локализация и размери на тумора едновременно се наблюдават отклонения в дейността на нервната система и мозъка, кръвообращението. Самите остеоми, развиващи се във фронталната кост, не са способни да причинят смърт, тъй като не се превръщат в злокачествени новообразувания, но причиняват доста сериозно увреждане на нервните корени, кръвоносните съдове, мембраните в човешкия мозък.\nПоради това, ако се появят и най-малките симптоми на заболяването, е необходимо незабавно посещение на лекар..\nПатологията, засягаща гръбначния стълб, се характеризира със следните симптоми:\nПарализа на мускулните групи;\nНарушение на храносмилателния тракт и пикочно-половата система;\nВъпреки това, в повечето случаи симптомите на това заболяване са леки. Понякога, за да потвърди патологията, пациентът трябва да се подложи на редица изследвания.\nОстеомата е тумор, който расте от костта. Следователно при палпация се усеща твърда структура. Най-често засяга областта на черепа, лицевите кости, палеца на краката, бедрената кост, в областта на раменете, раменните и лакътните стави, гърдите.\nОстеома на реброто, коляното, главата е рядко образувание. Повечето юноши страдат от болестта. При възрастни патологията е изключително рядка. Засегнати са предимно мъжете..\nТуморът на фронталната зона е плътна неоплазма, когато се палпира. Не причинява болка при натискане. Фронталният синус заема място във фронталната част на черепа. Тази област е отговорна за качеството на възприемане на звуците, тук се отделя слуз и се извършва балансът на черепа. Възможен е растеж в костната кухина. Това води до нарушен обмен на въздух и образуване на слуз. Пациентът се оплаква от задух и възпаление в тази област.\nОбразуването на тумор във фронталния синус може да проникне в етмоидния лабиринт и фалкса на мозъка, което води до развитието на остеома фалкс. Образуването се извършва в носната кухина, но лекарите използват името орбитален остеом. Тук често се визуализират симптоми от нарушения в структурата на очите - изместване на очната ябълка или изпъкналост, може да се види растеж между веждите.\nУвреждането на темпоралната зона на черепа често се случва в областта на стената на ушния канал. В ухото развитието обикновено започва в областта на мастоидния израстък, като придобива големи размери. Туморът на средното ухо може да има различна структура - гъбеста, смесена или хрущялна. В този случай жените на възраст от 20 до 30 години са податливи на тази форма на патология. Има отклонения в работата на слуховия апарат поради компресия на близките тъкани.\nПараосният остеом се диагностицира рядко. Болестта протича тайно и бавно. Има бавен, но постоянен растеж. Поради липсата на признаци на болка и дискомфорт, пациентите не ходят на лекар. Човек отива в клиниката, когато туморът нарасне до критичен размер и се появи болка.\nРастенията в областта на стъпалото и част от нокътната фаланга на пръста са много редки в медицинската практика. Ръцете рядко страдат от патология, но има случаи. Мъжете страдат по-често. Тази форма се характеризира с болкови синдроми без радиологични признаци, особено по време на сън.\nТуморът на бедрената кост може да нарасне до голям размер, което води до деформация и проблеми в движението. Бучка се образува в областта на бедрото на повърхността на костта или вътре в тъканта. Може да се развие в медиалния кондил на колянната става. Има примери за оформяне на десния и левия крак. Това се случва поради системно нараняване на ставата..\nТалусът на пищяла се отнася до метатарзалната област на скелета. Талусната част на костта е отговорна за пренасянето на телесното тегло към повърхността на стъпалото - скафоидна с кубоидна и калканеална. Състои се от глава, блок и заден процес. По принцип се образува израстък на десния глезен.\nОстеоидът в илиачната област е трудно различим от нормалната кост. Но няма вреда от този вид. Ето защо лекарите предпочитат просто да наблюдават развитието на патологията. Ако каналът на костния мозък е заразен, е необходима операция.\nБучка в гръбначния стълб е рядкост. Туморът се състои от костни клетки в гръбначния стълб. Най-често растежът се развива в областта на един прешлен. Остеомата расте бавно и безсимптомно. С увеличаване се появява болка и се наблюдава деформация на гръбначния стълб. При остеома вертебралният сегмент е компресиран. Възможно е образуването на няколко огнища, тогава възелът не надвишава 5 mm.\nКлетките много рядко могат да станат ракови. По същество естеството на заболяването е доброкачествено.\nICD-10 код за патология D16 "Доброкачествено новообразувание на костите и ставния хрущял".\nСпециалистът може да предпише рентгенова снимка на пациента, с помощта на която е възможно да разпознае тумора, както и да разкрие къде се намира, за да определи точния размер. За да се изясни диагнозата, пациентът се нуждае от компютърна томография и биопсия. Биоматериалът на печата се отстранява чрез операция или пункция.\nВъз основа на лабораторни изследвания се определя степента и степента на увреждане.\nСъщо така, по време на прегледа може да са необходими допълнителни диагностични мерки:\nЯМР - помага за идентифициране на вид костна формация;\nРиноскопия на носа, извършена с помощта на специално огледално устройство;\nКостна сцинтиграфия, която ви позволява да изучавате тъканни структури с изотопни потоци.\nВъзможни локализации на образованието\nВ повечето случаи се откриват единични образувания на главата..\nНа снимката остеома на челната кост\nЧесто се диагностицира остеом на челната кост - според статистиката това е около 52% от диагностицираните случаи, 22% от откритите тумори са локализирани в областта на челния синус, а именно в етмоидния лабиринт.\nВ максиларните синуси остеоми се наблюдават в 5% от случаите. В други части на човешкото тяло този вид тумор е изключително рядък, с голям дял от тумори, локализирани вътре в черепа.\nСъщо така експертите цитират следната статистика, според която тумор на челото се проявява при мъжете 2 пъти по-често, отколкото при жените.\nВ същото време синусовият остеом се диагностицира 3 пъти по-често при жените, отколкото при мъжете..\nРазглеждайки въпроса какво точно представлява костният остеом, е необходимо да се вземе предвид, че не е възможно консервативно да се излекува от това заболяване. Няма нужда да губите време в търсене на ефективни народни средства - няма панацея.\nМного традиционни методи се основават на въздействието на лечебните лекарства, което прилича на физиотерапевтични процедури. Дългосрочното влияние на специалните разтвори има затоплящ и дразнещ ефект, което е противопоказано при наличие на тумороподобни процеси. В случай на образуване на кости, по-добре е да се доверите на опитен лекар.\nСамо специалист е в състояние да предпише ефективна и адекватна терапия чрез премахване на тумора или наблюдение на поведението му. Лекарите по травматология се занимават с проблеми с остеома. Когато лицевите кости или черепът са повредени, е необходима помощта на неврохирурзи или лицево-челюстни специалисти.\nЛекарите прибягват до хирургическа интервенция в случай на отрицателен ефект на патологията върху растежа на костите, деформация от тумор на крайника, както и при силни спазми на болката. Показанията за операция са:\nНарушения в дейността на съседни органи;\nДисфункции на движението;\nПремахването на костната формация се извършва по различни хирургични начини. Мястото на локализация на образованието ясно определя кой конкретен тесен специалист ще започне да оперира пациента:\nОртопедите или травматолозите участват в крайниците;\nС остеомите на челната, челюстната или челюстната кухина се занимават само неврохирурзи, както и лицеви хирурзи.\nТуморът се отстранява чрез извършване на незаменима резекция на периосталния лоб, както и на тъканно място, принадлежащо на здрава кост, гарантиращо изключването на рецидив на патологията. Много експерти казват, че е най-добре да се премахне такъв печат, за да се избегнат усложнения в бъдеще..\nИзпарението се използва и за отстраняване на остеома. Тази хирургична техника включва изгаряне на формацията, а именно нейната повърхност, с лазерни кванти (лазерно отстраняване на остеома).\nИзползването на ендоскопия прави възможно изпаряването на уплътнението на всяко място. Методът се отнася до онези видове интервенции, които увреждат костта по-малко от отворената хирургия. Това допринася за намаляване на времето за хоспитализация, както и за съкращаване на периода на възстановяване..\nПо време на лечението могат да се използват лекарства за облекчаване на болката. В схемата за развлекателни дейности се използват анестетични хапчета, мехлеми, гелове и лекарства с противовъзпалително действие..\nПонякога хирурзите извършват кюретаж - разрез на кожата, премахване на бучката и изчистване на мястото на възпаление чрез остъргване. Важен етап от успешното възстановяване след операция е правилната рехабилитационна програма:\nДа сте в стационарни условия, за да предприемете допълнителни превантивни мерки срещу инфекция, както и мерки, които ускоряват процеса на възстановяване на тъканите;\nСпазване на нормализирания график на работа с правилния график за почивка;\nПредписване на специална диета с достатъчно калций.\nМного пациенти се интересуват от въпроса, възможно ли е да се излекува този тумор без хирургическа намеса? Последните постижения в областта на медицината правят възможно лечението на остеома чрез радиочестотна аблация. За тази цел се използват електродни игли. Тези устройства са в състояние да облекчат дори силен синдром на болка..\nРадиочестотната аблация се основава на краткотрайно нагряване на тънки игли до висока температура. Тази реакция води до разрушаване на костния остеом. В същото време други прояви на болестта изчезват. Понякога можете да постигнете ефективност от приема на капки фракция ASD 2.\nМного изследвания на това лекарство показват, че веществото перфектно се справя с новообразувания с различна етиология. Методът за справяне с това заболяване обаче трябва да бъде предписан от специалист. Опитите да се излекуват от уплътняване сами могат да навредят и усложнят хода на патологичния процес.\nОстеомата е неопластичен тумор. Материалът за образуването му е предимно дегенериралата костна тъкан. Децата и юношите са особено склонни към появата на такива подутини..\nХарактеристика на заболяването е бавното развитие на тумора. В същото време се отбелязва благоприятният му ход, тъй като реагира добре на лечението. Рискът от дегенерация на остеома в злокачествен процес е напълно изключен.\nВъпреки това, проблемът не може да бъде оставен без внимание дълго време, пациентът трябва да бъде прегледан от лекар. Колкото по-рано се извърши операцията, толкова по-лесен ще бъде периодът на рехабилитация..\nУплътнението на коляното не може да бъде пренебрегнато, наложително е да се консултирате със специалист.\nНай-често костните новообразувания се откриват след травматично увреждане на костта с натъртване, пукнатина или фрактура. Такива случаи обаче не са свързани с остеоми и представляват малко по-различен тип образувания, причинени главно от естествени регенеративни процеси..\nВъзможните причини за образуването на остеома включват:\nспецифични инфекции като сифилис\nметапластични процеси в тъканите;\nнарушение на метаболитните процеси, нарушения в разпределението на калция;\nгноен хроничен процес;\nнарушение в развитието на ембрионални клетки;\nПървоначално остеомът се развива неусетно и малкият му размер често прави невъзможно визуалното му откриване или усещането му под кожата самостоятелно. Образованието може да се появи почти навсякъде по тялото..\nНай-често се засягат лицевите кости, както и големите тръбни кости. Възможно е образуването на израстъци директно върху ставите. Например, често се срещат остеома на коляното, лакътя, рамото или тазобедрената става.\nС нарастването на тумора симптомите стават все по-видни. В такива случаи пациентът може да бъде обезпокоен от следните прояви:\nболезненост на мястото на компресия на нервните окончания от остеома;\nчувство на изтръпване при изстискване на кръвоносните съдове;\nсондиране или визуално откриване на бучка;\nизкривяване на ставата, поява на асиметрия;\nповишена болка през нощта и когато ставата се движи;\nкуцота, ако са засегнати долните крайници;\nзатруднение в свободното движение на ставата.\nСтрува си да се помни, че остеомът, когато се сондира, се характеризира като плътна формация. Ако бучката е мека и подвижна, струва си да се проведе диференциална диагноза с киста или остеобластокластома.\nИма две основни категории остеоми: хиперпластични и хетеропластични. Съществува и по-подробна класификация, поради което видовете такива новообразувания трябва да бъдат разгледани по-подробно с помощта на таблицата.\nВ случай на хиперпластичен остеом, новообразуването се "изгражда" от костната тъкан.\nМатериалът за изграждане на тумор е костната тъкан.\nХетеропластичният остеом се образува от клетки на съединителната тъкан.\nОстеомите се причиняват от образуването на уплътнения от съединителната тъкан..\nАко образуването засяга само едната страна на костите, то се нарича едностранно.\nЗасяга се само едната страна на костта.\nХиперстозата се отнася до множество тумори, които обикновено пресичат костта по обиколката.\nМножество остеоми се изрязват по обиколката.\nЕкзостозите се образуват от външната страна на костната тъкан.\nОбразува се от външната страна на костта.\nЕндостоза - туморни образувания вътре в костта.\nОбразува се от вътрешната страна на костния канал.\nПростите остеоми най-често засягат костите на черепа и лицето..\nНай-често се срещат върху костите на черепа и лицевата група.\nОстеоидната форма най-често се образува в тръбните кости.\nДиагностицира се главно на тръбните кости, по-рядко на прешлените.\nОстеофит Остеофит - уплътнение, което обикновено се образува на повърхността на костите, често патологията се появява на стъпалото. Растежът се формира от силно диференцирана костна тъкан.\nТвърда Твърда форма - плътна формация вътре има костни пластини. Най-плътният, вътре има концентрично разположени костни пластини.\nSpongy Spongy форма - по-"ронлива", способна да се отдалечи от костта. Способен да се отдалечи от ставата, докато расте, има гъбеста структура, пълна с кръвоносни съдове и мазнини.\nМозък Мозъкът е кухина, изпълнена предимно с медула. В костта се образува кухина, пълна с костен мозък.\nЗа провеждане на висококачествена диагноза е необходимо да се използва комбинация от клинични и рентгенологични изследвания. Ако се постави грешна диагноза, цената може да се окаже твърде висока, защото грешното лечение може да провокира много усложнения, особено що се отнася до онкологията..\nДиагностиката може да включва такива дейности:\nоценка на степента на функциониране на засегнатата става;\nизвършване на рентгенова снимка (неефективно при малки тумори);\nКТ за по-подробна оценка на проблема;\nЯМР ви позволява да определите точния тип неоплазма;\nвземане на проба за хистологичен анализ.\nС помощта на томография е възможно да се пресъздаде 3D модел на проблемната става, да се изследват всички съставни части и да се определи размерът и плътността на остеома с максимална точност. Това помага да се определят най-подходящите тактики на лечение..\nНаложително е да се разграничи видът на неоплазмата, за да се изключи вероятността от онкологичен процес. Хистологичното изследване е най-ефективно при решаването на този въпрос..\nЗа да се отървете напълно от остеома, е необходимо само хирургично лечение. Това обаче не означава, че всеки пациент с диагностициран тумор от този тип трябва незабавно да се подготви за операция..\nЗа малки новообразувания инструкцията ви позволява да се ограничите до систематично наблюдение. При липса на растеж на конус и асимптоматично протичане на заболяването не се изискват терапевтични мерки.\nАко остеома компресира съседни тъкани, продължи да увеличава размера си и провокира дисфункция на засегнатата става, се повдига въпрос за хирургичната интервенция.\nСъвременната медицина все по-често използва метода на изпаряване. В този случай туморът се изпарява с помощта на лазерен импулс. Методът на ендоскопията се използва за осигуряване на достъп до костната повърхност.\nБлагодарение на това е възможно процедурата да бъде по-малко травматична и да се съкрати периодът на рехабилитация. Остеомът се отстранява заедно с част от надкостницата и директно самата костна тъкан, която не е обект на патологични изменения. Тази мярка предотвратява развитието на рецидиви в бъдеще..\nАко остеомът бързо се увеличава по размер, пречи на нормалния живот на пациента и също представлява сериозен козметичен дефект, тогава е показана хирургическа интервенция. Методът за отстраняване на костни образувания чрез изпаряване е иновативна техника, тя може значително да намали периода на рехабилитация.\nВ бъдеще се предписва еднократен профилактичен курс на антибиотици, за да се предотврати инфекция на оперираните области. Също така за облекчаване на болката се използват противовъзпалителни нестероидни лекарства с аналгетичен ефект..\nВ началните етапи на развитие на остеома е разрешено използването на традиционната медицина, за да се осигурят симптоматични ефекти. Всички манипулации обаче трябва да бъдат съгласувани с лекар и при прогресивен туморен растеж незабавно да се потърси помощ от хирург..\nСлед изписването от болницата е важно пациентът да следва указанията на лекаря - да избягва появата на настинки през първата половина на годината след операцията. Не забравяйте да преразгледате диетата. С навременното идентифициране на такъв проблем прогнозата на заболяването е благоприятна.\nИзвършената операция ще позволи да се постигне гарантирано излекуване, за да се осигури стабилна ремисия, което също се отнася до положителните резултати от лечението, тъй като остеомът не се дегенерира в злокачествено новообразувание.\nЕстествено, след операцията пациентът трябва да бъде наблюдаван от лекуващия лекар за определено време..\nНяма специфични превантивни мерки за предотвратяване на остеома. Лекарите препоръчват да се прави рентгенова снимка ежегодно, за да се идентифицира навреме туморът и при необходимост да се отстрани.\nСпециалистите на хирургичното отделение на медицинския отдел успешно извършват операции за отстраняване на различни видове остеоми. Ако забележите уплътнение на която и да е кост, консултирайте се със специалист, който ще диагностицира и незабавно ще предпише лечение.\nНяма специална профилактика на това заболяване. Основната причина за остеомите е генетично предразположение..\nсвоевременно излекуване на заболявания на опорно-двигателния апарат;\nсе подлагат на преглед, ако се открият неоплазми с неизвестен произход.\nМоже ли остеома да доведе до рак??\nНе. Остеомата е доброкачествен тумор. Това може да причини неблагоприятни последици за здравето, ако расте в черепната кухина. Но вероятността да се прероди отново като рак е близка до нулата..\nКакво причинява остеома?\nПричините за появата на тумора са неизвестни. Установена е ролята на наследствената предразположеност. Ако вашите роднини са диагностицирани с остеома, е по-вероятно да го развиете, отколкото средното население. Растежът на остеома може да бъде предизвикан от нараняване на костите или остро възпаление. Съществува и теория за вътрематочните малформации. Причината за появата му е фактът, че остеомът най-често се развива в кръстовището на челната и етмоидната кости, където по време на ембриогенезата се развиват мембранни и хрущялни тъкани..\nТрябва ли да се отстрани остеома?\nТуморът расте много бавно. В повечето случаи не е опасно. Премахват се само клинично значими остеоми, които могат да прераснат в орбитата или черепните кости. Операцията може да се извърши и от естетически съображения..\nВ случай на локализация на тумора на "труднодостъпно" място, лекарите решават да не докосват пациента и само да следят състоянието му и по-нататъшното поведение на растежа.\nТой разглежда такъв аспект като повишаване на образованието и възможна вреда за тялото и общото състояние на човек..\nТе идват на операцията само ако има допълнителни проблеми. Ако тези характеристики не се спазват, пациентът може да живее с остеома до края на живота си и да се чувства задоволително..\nТрябва да се консултирате с лекар ежегодно след прегледа, както и ако състоянието се влоши, когато се отбележи:\nпациентът започва да чувства болка при движение или палпиране;\nВ такива случаи онколозите решават да премахнат тумора, където и да е той..\nТъй като такива признаци често показват злокачествен тумор.\nКогато туморът е локализиран на външната повърхност на костта, неговото отстраняване има козметичен оттенък, тъй като израстъкът може да има значителни размери и да обезобрази външния вид на човек.\nЕдинственото лечение е хирургично отстраняване на тумора..\nЧаст от засегнатата кост се отстранява заедно с израстъка, което понякога изисква допълнително протезиране чрез „закрепване“ на импланта.\nОсифициращ фиброма (фиброостеома).\nНай-често се среща при деца и млади хора.\nРасте бавно, безболезнено, открива се при наличие на деформация на челюстта, поради изпъкналост, гладкост на преходната гънка. Възможна е подвижност на зъбите в лезията.\nе в много отношения подобна на фиброзна дисплазия, разликата е ограничението и наличието на капсула.\nопределят се огнища на разреждане на костната тъкан с ясни граници и включвания на зони на осификация\nсе състои в ексфолиране на тумора заедно с капсулата.\nОстеома на челюстта: характеристики и снимки\nТуморът може да се появи в крайниците (бедрената, тибиалната и раменната), гръбначния стълб (гръбначните тела) и черепа, както и по стените на параназалните синуси (синусите):\nНай-често те са самотни, не метастазират (не се преместват в други области), не са податливи на злокачествено заболяване (трансформация в злокачествено) и растат много бавно. Изключение обаче е синдромът на Гарднър - генетично заболяване, което се придружава от полипи в дебелото черво, множество кожни и костни новообразувания.\nХистологично остеомите могат да се състоят изцяло от компактно или гъбесто вещество или да са в смесена форма. Може да съдържа костен мозък в някои доста големи области.\nСпоред Virchow доброкачествената неоплазия на костната тъкан се класифицира на видове:\nХетеропластичен. Произхожда от съединителната тъкан на вътрешните органи.\nХиперпластични. Развива се от костна тъкан, включва остеоид (остеоид - костна тъкан до стадий на минерализация) и обикновени остеоми.\nНай-често срещаната форма е хиперпластична.\nКостната неоплазма обикновено се намира от външната страна на плоските кости на черепа и не се проявява дълго време. Може да бъде случайно диагностициран чрез рентгенови лъчи.\nАко обаче образуването расте навътре, тогава патологията може да се прояви с тежки неврологични симптоми..\nТочната причина за образуването на остеома е неизвестна. Туморът обаче корелира най-много със следните фактори:\nповтарящи се ARVI,\nпатологии на съединителната тъкан (например ревматизъм);\nпридобита инфекция (сифилис);\nизлагане на голяма доза радиация, работа с химикали;\nчести процедури за пункция на синусите.\nФактори, допринасящи за патологията, могат да бъдат липсата на калций и витамин D в диетата..\nОстеомът е асимптоматичен, ако масата расте извън костта. Но когато достигне значителен размер, туморът на челната кост се проявява под формата на малка туберкула, видима с невъоръжено око под кожата. Ако остеомът расте навътре, тогава в ранните етапи неврологичните прояви се придружават от следните симптоми:\nвъзпаление на менингеалните мембрани;\nхроничен фронтален синузит (възпаление на синусите).\nС това се свързва постоянен хрема, който е нечувствителен към вазоконстрикторни лекарства. Причината за фронтален синузит е нарушение на изтичането на слуз от фронталния синус. Симптомите обикновено зависят от тъканите, които са засегнати с нарастването на тумора. Ако остеомата расте навътре и докосне турското седло (там е разположена хипофизната жлеза), тогава са възможни хормонални нарушения. С нарастването към орбитата патологията се придружава от:\nдиплопия (двойно изображение);\nекзофталм (изпъкналост на очите, промяна в положението на очите с изместване навън спрямо орбитата);\nанизокория (неравномерни зеници).\nТези симптоми са свързани със компресия на клоните на тригеминалния и окуломоторния нерв. Близките тъкани могат да бъдат подути и болезнени..\nКогато мозъчните структури са компресирани, са възможни интензивни главоболия, психични разстройства, епилептични припадъци и възпалителни мозъчни патологии. При деца може да причини сърдечен арест..\nНякои редки усложнения, като остър менингит, множество гнойни абсцеси и некроза, могат да бъдат фатални.\nЧелюстният остеом обикновено се намира в долната челюст. Най-често срещаните места са задната страна на долната челюст, страничен рамус, под кътниците и долночелюстния канал. Остеомата обикновено е с кръгла или овална форма. Картината е изобразена като хомогенна радиопрозрачна проекция върху широка основа, рядко върху стъбло. Полетата са гладки, добре дефинирани и кора. Гъбест външен вид, представен от правилен костен модел.\nГолемите остеоми могат да изместят меките тъкани като мускулите и да доведат до дисфункция и асиметрия.\nКакви са симптомите на остеод - остеома?\nОсновният симптом на остеоидния остеом е остра, тъпа болка.\nОсновната проява на остеоид - остеома е синдромът на болката. По-често болката е тъпа, болезнена по характер и се увеличава с натиск върху неоплазмата. Характерният симптом е повишената болка през нощта. Болков синдром при остеоид - остеомите се спират чрез прием на нестероидни противовъзпалителни лекарства (диклофенак, ибупрофен).\nМоже да се появи леко подуване на тъканите около тумора. Разположението на тумора в близост до ставата може да причини развитието на синовит с излив в ставната кухина, което причинява нарушение на неговата функция.\nЛокализация на остеоида - остеома близо до зоната на растеж на костите при деца може да стимулира растежа на костите, което води до асиметрия на крайниците.\nОстеомата е разделена на три вида:\nТвърд - състои се от плътни концентрични плочи, успоредни на повърхността на костта. Плътността им достига тази на слонова кост.\nГъбеста - състои се от порести вещества.\nМозък - повечето от веществата, образували растежа, са костният мозък.\nХиперпластичните израстъци се образуват от костната тъкан. На свой ред се изолират екзостози (израстък на повърхността на костта) и еностози (тумор вътре в костта, който „избухва“ отвътре).\nХетеропластичните новообразувания се образуват в тъканите на вътрешните органи или мускулите. Впоследствие тяхното развитие се локализира на кръстопътя на мускулите с сухожилията.\nТочната и висококачествена диагностика ще помогне да се идентифицира туморна формация и да се определи нейният вид, което значително влияе върху по-нататъшното лечение.\nНа снимката лекарят ще може да види отчетливи прояви на тумора.\nЗа поставяне на диагнозата често се използват допълнителни методи:\nкомпютърната томография ви позволява точно да определите размера и местоположението на тумора;\nрадиоизотопното сканиране на скелета ви позволява да определите вида на образуването;\nЯМР - често се използва вместо рентгенови лъчи, ако се наблюдава хетеропластична неоплазма.\nСлед всички тестове лекарят може точно да определи естеството на тумора. За успешното лечение е необходимо да се знае по-нататъшното му развитие в динамика.\nЛечението се извършва от ортопеди, хирурзи и травматолози. Неоплазмите на черепа се отстраняват от неврохирург.\nЗа да се премахне болката, на пациента се предписва аспирин. Лекарството не е в състояние да премахне за постоянно синдрома на болката. Основното лечение се извършва хирургично. След отстраняване на неоплазмата рискът от рецидив се намалява до 0. Операцията е неизбежна, ако:\nИзпъкнал тумор на костта\nПатологичният възел е надвишил диаметър от 1 cm;\nЕкстензорната функция на ставите е нарушена;\nБолката се разпространява извън фокуса;\nТуморът изпъква и създава козметичен дефект.\nОперацията се извършва под обща анестезия. Преди процедурата пациентът се проверява за алергична реакция към всички използвани лекарства.\nПо време на операцията хирургът премахва туморното тяло, опитвайки се да причини минимални щети на околните тъкани. Първо, кожата и мускулният слой се разрязват със скалпел, след това се пробива твърдата обвивка на тумора и съдържанието се отстранява.\nС помощта на компютърна навигация туморът се отстранява за кратък период от време, намалява кръвозагубата и рискът от усложнения. Неоплазмата не деформира костта, така че няма нужда от пластична хирургия.\nАко операцията се извършва на крайниците, след процедурата се поставя гипс или шина, за да се фиксира костта. Премахването на тумора на бедрената кост включва носене на деротационен ботуш. Пациентът приема антибиотици, противовъзпалителни и аналгетични лекарства в началото на следоперативния период.\nКогато развитието на тумора е придружено от атрофия на меките тъкани, се предписва дългосрочна рехабилитация след заздравяване на раната. Пациентът преминава курс на масаж и изпълнява терапевтични възстановителни упражнения.\nЛекарите категорично не препоръчват използването на народни рецепти за борба с патологията. Те не само няма да помогнат, но и ще увеличат дискомфорта..\nВ първоначалната форма, във фокуса на деструкция, може да се види мека гранулационна тъкан, боядисана в кафяво-червен цвят, с костна лихва в формата на кухина. Стените на такава кухина са склерозирани.\nПри хроничните еозинофилни грануломи се обръща внимание на склерозата на надкостницата и веретенообразното разширение на диафизарно-метафизарната част на дългата тръбна кост. Кухината обикновено е изпълнена с кашава маса, оцветена в сиво-жълто. В редки случаи, с хронична форма, дефектът се запълва с маса консистенция, подобна на мехлем, боядисана в сиво-кафяв цвят с жълтеникав оттенък.\nРентгеновата картина на заболяването е доста променлива. Еозинофилният гранулом може да имитира редица не-неопластични заболявания (остеомиелит, туберкулоза, сифилис), доброкачествен остеобластокластом и някои злокачествени тумори (метастази на рак и миеломи). Характерен ранен признак на единичен еозинофилен гранулом на дълга кост е овално или яйцевидно просветление като псевдокиста.\nВ подострата и хронична форма често може да се види по-хомогенно яйцевидно просветление с разрошени и понякога завързани ръбове. В това хомогенно просветление има редица по-дебели псевдокистозни огнища. Когато са локализирани в плоски кости, като например в илиума, кухини с различни размери са ясно видими на рентгеновата снимка. Илиачното крило може да се превърне в система от неправилни костни кухини.\nОсновният клетъчен тип еозинофилни грануломи са хистиоцитни и ретикуларни елементи, с които се смесват еозинофилни левкоцити, предимно зрели, но понякога естеството на еозинофилните миелоцити.\nПлазмените клетки и многоядрените гигантски клетки често се намират в еозинофилните грануломи. Ретикуларните клетки могат да се трансформират в пенообразни клетки, като по този начин създават ксантоматозни огнища. Понякога може да има некроза и кървене.\nПричини за остеома на бедрената кост\nНяма изчерпателен и недвусмислен отговор на въпроса за първопричините за остеомите в съвременната медицина. В момента експертите наричат една от причините, които могат да предизвикат появата на това заболяване.\nПри около половината от всички пациенти с тази диагноза родителите също са страдали от остеоми..\nТова важи особено за случаите на множество екзостози..\nСъщо така, сред възможните причини за появата на този вид новообразувание, експертите наричат:\nтравматични ефекти (особено повтарящи се);\nсвързани заболявания, като сифилис, подагра или ревматизъм.\nБолестта не може да бъде предотвратена, но рискът от поява може да бъде намален. За да направите това, трябва да се придържате към следните правила:\nКогато се появят инфекциозни заболявания, лечението трябва да започне възможно най-рано..\nЗа укрепване на костите, млечните продукти трябва да бъдат включени в диетата.\nФизическата активност трябва да бъде умерена. Спортистите с големи натоварвания са податливи на костни патологии.\nГодишните медицински прегледи позволяват откриване и лечение на патология преди появата на неприятни симптоми.\nОтказът от самолечение и медицинска консултация ще премахнат остеоидния остеом.\nНа фона на остеоидния остеом не е изключено развитието на злокачествен процес. Увредените тъкани са благоприятни условия за развитие на рак. Ако по време на хистологично изследване са открити атипични клетки, пациентът се консултира с онколог. Тактиката на лечение се променя.\nПри малки лезии се препоръчва химиотерапия, последвана от изрязване на растежа. След операцията се извършва облъчване за унищожаване на останалите анормални клетки и премахване на болката.\nНаличието на метастази намалява шансовете за възстановяване. Действията на лекарите са насочени към запазване качеството на живот на пациента чрез метода на палиативното лечение. Те също така използват лъчева и химиотерапия, болкоуспокояващи и противовъзпалителни лекарства..\nЗлокачествеността е изключително рядка. За да спасите живота и да премахнете симптомите, които нарушават нормалния живот, трябва да отидете в болницата при първите признаци на аномалии в тялото и органите..\nВъпреки доста рядката лезия на остеома на церебралната част на черепа, големият му размер не изключва развитието на сериозни усложнения, които могат да увредят челните дялове, зоните на моторната кора, окуломоторните полета и други структури. В резултат на това се нарушава координацията на движението, развиват се психогенни разстройства и се появяват гърчове..\nВ редки случаи образуването на ерозия на твърдата обвивка на мозъка, както и инфекциозни процеси вътре в черепа (абсцес или менингит например).\nувреждане на нерви, сухожилия и малки съдове;\nповтаряща се остеохондрома на максиларния синус.\nКогато остеомът е близо до носната кухина, дренажът на параназалните синуси се влошава, в резултат на което се развива хроничен синузит и се появяват затруднения с носното дишане.\nПРОСТАТА: 8 упражнения за лечение на простатната жлеза\nПапиломи на шията по време на бременност: причини, профилактика, методи на лечение\nВсички видове миома на матката, класификация по вид и растеж на възлите\nУстната кухина е огледало, което показва общото състояние на тялото. Първите симптоми на много заболявания се появяват на лигавицата, вариращи от обикновена настинка до сериозни хронични заболявания.\nЕтап 4 Ходжкинов лимфом


Дефиниция китара Общата Стойност На Концепцията. Какво Е Това китара\nКитара е термин, който произтича от арабска дума, но чието най-отдалечено предшественик е на гръцки език. Това е струнен инструмент, който има резонансна кутия, мачта с прагчета и шест струни, които звучат, когато се разкъсват с пикап или с пръсти.\nВъзможно е да се прави разлика между класическата китара (известна още като испанската китара ) и електрическата китара (в този случай вибрациите на струните се усилват чрез електронно оборудване). И двата музикални инструмента излъчват различни видове звуци, така че техният избор обикновено зависи от стила на музиката, който е предназначен да бъде интерпретиран.\nФормата, размерът и броят на струните на китарата варират през цялата история, за да приемат формата на днешния ден. Днес повечето от китарите са направени от ела, пало санто, бор, кедър, абанос или кипарис. Китарата има звукова дъска, мачта, мост, гриф, гризачи, шест струни и кутия за пейки.\nСтруните се наименуват като се започват от дъното на всички и се познават по реда на поредните числа: първи низ, втори низ, трети низ, четвърти низ, пети низ и шести низ . Първият низ е най-остър, а шестият е най-тежък.\nЗа да свири на китара, обичайно е да се остави резонансната кутия в скута, ориентирайки полюса наляво. Лявата ръка притиска струните към грифа, а дясната - с дрънкане или бране.\nПрез цялата си история има много китаристи, които са станали известни и са завладели света с музиката си. Един от тях е Пако де Лусия, несъмнено един от най-големите испански китаристи; който е знаел как да вземе музиката на земята си в други региони.\nТой е роден в Алхесирас на 21 декември 1947 г. в семейство на скромна и страстна класа фламенко. Там той започва да ходи по стъпките си като китарист, за да стане един от безспорните майстори на този инструмент, като получава множество награди, сред които Национална награда за изкуство на фламенко и златен медал за заслуги в изящните изкуства; От 2010 г. той също е доктор хонорис кауза от Университета в Кадис.\nНе само че фантастично е изпълнявал творби на андалуски фолклор, но и е композирал пиеси с ясно изразена музика на земята си, но също така е успял да слее и други стилове, като класическа музика, джаз и кандомбе.\nТой започва да играе с няколко години, баща му налага практиката на много часове на ден и когато той е около 11 години вече е направил първата си обиколка. Заслужава да се отбележи, че той е брат на известните фламенко артисти Пепе де Лусия и Рамон де Алхесирас ; с когото е работил много години.\nНо със сигурност една от най-изтъкнатите двойки, които са знаели как да оформят Лусиа, е тази, която е събрала заедно с кантар Камарон де ла Исла . Заедно те са успели да направят стъпките на андалуската музика до това, което е днес. Те започнаха да интерпретират по чист и ортодоксален начин музиката на своята земя, за да я поставят на по- късен етап с други стилове, като му придават напълно обновена и автентична характеристика.\nЕдин от най-големите приноси на де Лусия към музиката на нейната земя бе да я интернационализира, успявайки да го отведе до всеки ъгъл на планетата; чрез добродетелния допир и уникалната личност и стил . Той също така отговаряше за въвеждането на перуанския cajón във фламенкото, правейки този великолепен инструмент известен и дарявайки андалуската музика с впечатляваща сложност и ритъм. Сред най-известните му творби са " Entre dos aguas ", " La Barrosa ", " Barrio la Viña " и " Guajiras de Lucía ".\n© Copyright китара