След редакционни сътресения, сп. Modern Farmer се завръща с нов подход - Традиционни рецепти - 2022\nСлед редакционни сътресения, сп. Modern Farmer се завръща с нов подход\nМалкото, но популярно списание Modern Farmer се завръща с нов имидж, след като служителите на редакцията напуснаха\nКултури и магарешки камери: обратно с отмъщение?\nСъвременен фермер, малкото, но могъщо списание със селскостопанска тематика, което беше похвалено за иновативното си съдържание, се завръща след големи редакционни сътресения. През януари бъдещето на младото издание изглеждаше мрачно след целия ден редакцията напусна, включително главният редактор. Въпреки това спасителната линия на Modern Farmer се оказа Сара Грей Милър, бивш редакционен ръководител на Country Living, който беше нает като главен редактор в края на януари, за да попълни редакторския персонал.\nСега, когато странното списание се завърна, то ще въведе нов подход към съдържанието, според The New York Times. Списанието ще се върне към корените си, обещавайки „по -малко хипстърски неща“ и по -истинско земеделско съдържание като „продукти, събрани от фермери, а не от модни редактори“. Новият брой включва функции за опасностите от твърде много фосфор и как да се спасят семена от домати. Това може да означава, че няма да има повече очарователна магарешка камера (за съжаление).\n„Ако сте страстен гурман, има повече за вас и ако искате да се занимавате със земеделие, там също има достатъчно“, каза Милър пред The New York Times.\nВсичко, което трябва да знаете за твърдия сайдер\nТази вековна напитка преживява ренесанс. Ето защо това е хубаво нещо.\nВ началото на този век ферментирала напитка, направена от ябълки, се появи от съвременната неизвестност в светлината на прожекторите на хилядолетията. Твърдият сайдер преживя бум. Защо? Тъй като сайдерът е без глутен (за разлика от бирата), с по-ниско съдържание на алкохол от виното и изключително приятен към храната, той бързо отново стана популярен сред потребителите. Но не може да се отрече фактът, че сайдерът е едновременно вълнуващ и объркващ. Ето и aposs какво трябва да знаете, за да се уверете, че сте разбрали това, и aposre става при закупуване трудно сайдер.\nСъздаване на приказно царство\nПитър Фармър и Джон Кембъл в ателието на художника.\nКогато завесата вдигне тази вечер новата постановка на „Лешникотрошачката“ на Английския национален балет, още едно поколение деца ще бъде пометено в коледната му магия. Докато танцьорите са чувани да мрънкат колко често се изпълнява, а родителите, колкото и да се занимават, могат да се видят, че стискат зъби, младата публика продължава да бъде очарована от разкошната музика на Чайковски и приказната история на младата Клара и нейното пътуване на кралство сладки, с нарастващия си коледно дърво, танцуващи снежинки и Sugar Plum фея.\nПастелните скици на г -н Фармър от задните капки в студиото на Джон Кембъл\nАко музиката на Чайковски е най -важната съставка на балета, на второ място е начинът, по който изглежда. Декорите и костюмите не само трябва да осигуряват сезонни детайли и декоративен чар, но също така трябва да осигурят визуален разказ и сплотеност на един общо взето рахитичен сюжет („Лешникотрошачката“ е наречена балет от две действия в търсене на история). През годините много изтъкнати дизайнери са опитвали безброй начини да заобиколят проблема, от супер традиционни до елегантни в днешно време. Питър Фармър, художник-дизайнер зад новата "Лешникотрошачка" на ENB, използва премерен подход. „Става дума за пресъздаване на спомен за Коледа, който никога не сте имали, но бихте искали да го направите“, обяснява той. "Подаръците, дървото, семейното парти. Копнеещо за минало. Аз го проектирам като традиционна коледна картичка. Лешникотрошачката е перфектен балет. Не продължава твърде дълго. Има прекрасна музика и прекрасна фея- приказка. Разбира се, това е ужасно упорита работа ", казва той с намигване, като омаловажава театралните знания и усилията за въображение.\n„Цветята“ по време на репетиция\nКъсното следобедно зимно слънце струе през големите прозорци на студиото на г -н Фармер в лондонския Ийст Енд. Навсякъде има стативи и дъски за рисуване, а повърхностите са натъпкани с буркани с четки и саксии с боя. Снимките са облегнати на стени и театрални маски, а рафтовете и мебелите с гирлянди за спомени. Остава само един месец до откриването на вечерта, сценографът-ветеран-този „Лешникотрошачката“ ще бъде шестият му-настройва декорите и жонглира с обажданията както от техническия директор на ENB, така и от художника на балета. Ако е под натиск, това не се вижда.\nПопитайте г -н Фармър за сценичния дизайн, как той вдъхва нов визуален живот на най -традиционния и вероятно най -изпълненият балет на всички времена и като много артисти той не раздава нищо. Може би той не желае да разваля магията, като разкрива как създава приказно царство от само няколко фонови платна и кутии с декоративна боя. Може би това, което прави, е интуитивно и му е трудно да формулира начина, по който се постига. Или може би, както мнозина, които работят в театъра, той просто смята, че е неучтиво да разкрива упоритата работа. Каквато и да е причината, няма съмнение, че г -н Фармър има силно разбиране за театралните средства. "Това е толкова за цвета, колкото за всичко", казва той. "И последователност. Вие придавате на героите нюанс и го проследявате в историята. Не правя нищо твърде радикално. Не виждам смисъл да проектирам космическа ера" Лешникотрошачката "."\nСценичен дизайн от Питър Фармър\nВ цял Лондон дизайните на г -н Фармер се пренасят от страница на сцена от художника на сцената Джон Кембъл. Дългогодишен колега на г-н Фармер, г-н Кембъл е работил по множество балети, пиеси и филми, включително "Ромео и Жулиета" в Кралската опера, "Кралският лов на слънцето" на Националния театър и "Оскар" на Merchant-Ivory -номиниран „Останки от деня“.\nТой е базиран в бивша църковна зала в западен Лондон. Вътре огромното галерийно пространство е въплъщение на работещо студио - утилитарно и бяло, със снежни преспи от артистични принадлежности. Прикрепено към пода е огромно платно с размери 20 на девет метра, което бавно се превръща в фон за партито на тази „Лешникотрошачка“. Облечен в няколко тежки пуловери, за да го защитят от студа на неотопляем си студио, г-н Кембъл ходи през платното. Той носи монтираща пръчка-четката с дълга ръка, използвана за нанасяне на бои, без да се налага да коленичи-и, с свобода на ръцете, прилага ажурите и къдриците, които образуват дизайните с рококо.\nГ -н Фермер по време на монтаж\n"Ние не използваме проектори, монтирани на тавана", обяснява той, имайки предвид полуавтоматизирания метод за прехвърляне на дизайни върху платното, използван от много художници. „И Питър не използва компютърни графики, за да ги създава“, казва той и добавя, че г-н Фармър е един от малкото дизайнери-художници, работещи по този начин.\nПодпрян на статива от едната страна на ателието е оригиналната рисунка за фона, който рисува. Неговите фини нюанси и деликатни линии са по -скоро впечатление от приказна земя, отколкото точни инструкции за създаването й на сцената. Г-н Кембъл го е насложил с целофанова решетка, която се превежда като увеличени квадрати, които той е маркирал върху самото платно. Той често се позовава на оригинала, като настройва пропорциите и перспективата му и заедно със своя асистент Ро Чаруча внася физическа форма в „поезията на дизайна“, както тя се изразява.\nКакто поезията, така и практичността на костюмите на балета са отговорност на Wizzy Shawyer, ръководител на костюма на ENB, който отговаря за превръщането на рисунките на г-н Farmer в 400-те повече костюма, които произведението включва. Звучи като пословичната военна операция: Има десетки външни работници, стотици метри материал, хиляди кристали Swarvoski и фитинги за всеки танцьор. Г -жа Shawyer надзирава всичко - от тълкуването на рисунките на г -н Farmer до ценообразуването на материалите и поръчването на тъканта до управлението на външните работници, изработващи пачки. „Само за снежинките има 36“, смее се г -жа Шойер, която работи с господа Фармер и Кембъл от много години. „Трябваше да организираме всичко рано, тъй като Кралският балет в Бирмингам има нова продукция на„ Пепеляшка “и използваше някои от предпочитаните от мен производители на пачки.“ Но на имиджа на две любовници на гардероба, които учтиво изпреварват пътя си към опашката на пачките, трябва да се устои, тъй като г-жа Shawyer казва, че търсените производители на пачки са успели да се настанят и в двете компании.\nДжеймс Стрийтър като Крал на мишката\nЗа нова балетна постановка повечето от главните трупи ще направят пачка за всеки танцьор, която е облечена за тях като костюм по поръчка. Въпреки това, така че те могат да бъдат носени от различни отливки в късните представления, те се произвеждат от лесно модифицирани компоненти, които могат бързо да бъдат променени. Трикът, обяснява г -жа Шойер, е да накара костюмите да изглеждат деликатни, но да се гарантира, че те са издръжливи. „Трябва да мислите за тях като за работно облекло“, казва тя. "Те трябва да бъдат носени, почистени от грим и пот, опаковани в багажници и занесени в следващия театър." Поддържането на костюмите през целия живот на балет е също нещо, което г -жа Шойер трябва да планира. Тя включва поръчка на до 20% допълнителна материя, така че костюмите да могат да бъдат ремонтирани и да се правят нови през 10 до 20 години балетът ще бъде танцуван.\nЗасега вниманието на г -жа Шойер е много върху настоящето. Остават едва две седмици до откриването и цялата компания - екипаж, танцьори и хореограф и директор на компанията Уейн Иглинг - се събират в склада на ENB в Кент. Това е функционален склад, достатъчно голям, за да побере проход на балета, с декори и костюми, маскирани на временна сцена. „Това е шансът за решаване на проблеми“, казва г -жа Shawyer, обяснявайки как безпроблемният визуален поток, наблюдаван от публиката, включва часове практика за усъвършенстване на прецизното превключване на сцената и безброй промени в костюмите. „Те трябва да могат бързо да влизат и излизат от пачката.“\nДжон Кембъл работи в студиото си\nНа заден план е техническият директор на ENB Al Riches. Ветеран както от Кралския балет, така и от операта на D'Oyly Carte, г -н Riches е отговорен за пускането на новата "Лешникотрошачка" на пътя и в кината. Остава му малко повече от седмица, но звучи спокойно, но уморено. „Колкото повече се приближавате до откриването, толкова по -големи са предизвикателствата“, казва той и добавя, че веднъж в театъра танцьорите поемат и театралната магия е пълна.\nПиши на Сара Фратър на [email protected]\nДо редактора: Настоящият разцвет на скандални дейности, произтичащи от злоупотреби с власт във федералните и щатските правителства, стимулира интензивен дебат относно възможните коригиращи мерки, които могат да сведат до минимум или да предотвратят такива предателства на общественото доверие. Изглежда, че много се застъпва не само кърпене-на-начини подход но илюзорни панацея. Някои предлагат например назначаването на психиатрични „пазачи“ на правителствени длъжности или преработването на нашата Конституция в парламентарната форма. Тези и подобни предложения показват недостатъчно мислене, което според мен напълно пропуска същността. Отличен пример за това искрено погрешно възприемане на въпроса се намира в писмото на Ричард от 8 август\nКонституцията, независимо от промените, направени в нея, ще обслужва настоящите и бъдещите ни нужди само доколкото ние изискваме. „Предпазливостта наистина ще диктува правителствата, които отдавна са създадени, не трябва да се променят поради леки и транзитни каузи. ”Провежда Декларацията за независимост. Конституцията, заедно с този документ, са резултат от продължително мислене и дебати от блестящи политически философи и практици, които взаимстваха един от друг, както и от мислители на други нации и времена, като формулираха документ с присъщи баланси и силни страни и, разбира се, много слабости.\nНе трябва да избягваме отговорността за управление. Опитът да се постави тази задача върху документи и институционални модели е погрешен. Всички форми на демократично управление служат на хората само толкова добре, колкото хората са готови да служат. Голям брой неволни граждани, останали вследствие на изобретателните мерки, предприети, за да направят правителството по -ефективно и модерно, се чудят къде е отишло правителството, от и за хората. Честността не може да бъде наложена изцяло чрез подредба на думи или от няколко индивида. Най -накрая само политическият орган е способен на това.\nНашият „проблем“ възниква не от обезпокоителни спорове и методически съдебни спорове относно разделението на властите и изпълнителните привилегии, както предполага г -н Perdew, а по -скоро от това, че не разбираме, че само докато тези и подобни конституционни въпроси продължават да насърчават дебатите, служи Конституцията добре ни.\nЕзерото Саранак, N. Y., 18 август 1973 г.\nЗа да спечелите място в средната класа\nВ писмото на представителя Херман Бадило от 9 август той по същество настоява за голям процес на изравняване, така че стените между „средната класа“ и бедните да изчезнат.\nОсновният проблем с предложението на г -н Badillo 's е, че той предоставя грешното превозно средство за своя преход. Според неговия план бедните ще бъдат издигнати в „средната класа“, като се използват средства, главно събрани от средната класа. Този метод на финансиране се основава на убеждението, че или резервоарите на средства от средната класа са неизчерпаеми, или че големият процес на изравняване ще се превърне в постигнат факт, след като кладенецът на ресурсите от средната класа се изчерпи.\nОпитах се да следвам разсъжденията на г -н Badillo 's, но се изгубих по пътя. Основната му обосновка изглежда е, че след като бедните бъдат издигнати в „средната класа“, щяхме да стигнем до панацеята. Той обаче не успя да определи ролята на бедните в средната класа или наистина дали бедните ще върнат обратно в икономиката сума, в услуги или в натура, еквивалентна на изтеглената. Той не успя да се обърне към възможността (неволно) непродуктивната бедна в обществото на средната класа в крайна сметка да се превърне в албатроса около шията на обществото.\nАко Ню Йорк ще се превърне в „огромен квартал на бедността, който ще обхване почти всички пет райони“, грешката ще бъде на тези, които предоставят бързи и готови отговори, които не могат да понасят проверка на бял ден.\nТова не означава, че не трябва да се полагат всички усилия за премахване на бедността, но това трябва да се прави на заработена, а не на дарена база, като бенефициентът балансира вземането с даването.\nЗащо малките фермери излизат от бизнеса\nКолко малки фермери са принудени да напуснат бизнеса и какъв ефект има това върху вас, потребителя? Загубата на свободно предприятие създава монополи, а от своя страна потребителят е принуден да плати гигантската цена поради липса на конкуренция. Средната възраст на днешните фермери е 59 години. Само защо земеделието не е привлекателно за младия човек? Ето някои причини:\nSoВисоката цена на земеделската земя. (Основната земеделска земя се свива, тъй като се строят магистрали, стадиони, колежи и мотели, а жителите на градовете се разширяват, за да създадат предградия.)\nЗашеметяващи цени на машините.\nИпотеки никой няма да живее достатъчно дълго, за да види изплатените.\n¶Дълги часове. (Фермерът няма осемчасови дни, няма извънреден труд, няма платена ваканция или празници.)\nIghВисоки застрахователни разходи за защита на сгради, животни и нарушители. Без споделяне на разходи за лична медицинска застраховка.\nПълни, а не споделени от служителите социалноосигурителни плащания.\nТежестта на по -голямата част от данъците за една общност.\n¶ Необходимост от отнемащи време счетоводни задължения.\nOre Все повече и повече правителствени разпоредби.\nВсичко това плюс безкрайната битка на стихиите.\nЧудите ли се на възрастта на фермера и на#x27 години? Ако сте средно семейство на възраст от двадесет до тридесет години, кой ще ви нахрани след двадесет години, да не говорим за храненето на децата си?\nНе мислите ли, че фермерът има право на заплата, съвместима с тази на всеки друг бизнесмен?\nМеждувременно предлагането на мляко намалява и не сме сигурни в бъдещи доставки на чисти млечни продукти. Проверете местния супермаркет и пребройте имитацията или заменете млечните продукти.\nПредседател на отдел „Млечни продукти“\nЖените за оцеляването на\nФорествил, Ню Йорк, 20 август 1973 г.\nУчилищна математика: Какво се обърка?\nКато човек, който е едновременно създател на „нова математика“ и критик на новата математика, аз съм благодарен за по -задълбочените виждания по въпроса, представени от книгата на Морис Клайн „Защо Джони може да добави“ и от скорошния Хари Шварц преглед в The Times. Но дори и тези сметки не са достатъчно дълбоки.\nЖеланието за подобряване на училищната математика не беше глупаво, усилията не бяха излишни. Разбира се, това се обърка до голяма степен, но причините за това погрешно насочване не се крият във финансиращите агенции, чийто персонал работи усилено и смело, нито в онези училищни хора, които работят еднакво здраво и еднакво смело.\nВ името на бъдещето на нашите училища трябва да открием какво се е объркало. Част от причината се крие във въпроса: Кой е отговорен за това, което се преподава в нашите училища? Всъщност никой не е.\nМалко училищни администратори имат задълбочените познания, необходими за избор между, да речем, евклидова синтетична геометрия и декартов аналитичен геометър.! etry, които правят малко учители. Нашите училища се ръководят от хората, представени от непрофесионални образователни съвети, но нито хората, нито народните съвети имат необходимите знания. В по -голямата си част хората не проявяват малък интерес към училищните дела и (най -вече) медиите не правят нищо, за да развият такъв интерес. Може би с право няма „Национална академия за училищни програми“, която да определя стандарти и да определя посоки. Никой не отговаря.\nЧаст от проблема се крие в разделянето между университетските катедри: Математическите катедри имат малък контакт с отделите, използващи математика (като инженерство), или с когнитивните психолози. Училищната математика попада някъде в пукнатините между „законните“ дисциплини и обикновено се счита за недостойна област на безпокойство.\nЧаст от проблема се крие в нашия избор на процедури: Можете да пазарувате за автомобил по ваш вкус или за кантонски ресторант. Как вие - независимо дали учител, родител или дете - пазарувате по програма по математика, която предпочитате?\nПодобни пропуски наистина доведоха до леко бедствие в училищната математика. Те ще доведат до по -лоши проблеми за нашите училища в бъдеще. Какво ще правим по въпроса?\nДиректор, Лаборатория за учебни програми, Университет на Илинойс, Урбана, Илинойс, 7 август 1973 г.\nПосейте вицепрезидент и бъдете негов собствен съдия\nИма аномалия в Конституцията на САЩ. Това е свързано с повод, който никога не е възникнал и следователно не съществуват прецеденти, които да предоставят насоки. От ясен прочит на Конституцията изглежда, че вицепрезидентът, ако бъде импийчъриран от Камарата на представителите, би могъл да председателства собствения си процес по импийчмънт в Сената.\nЧлен I, раздел 4, гласи: „Вицепрезидентът на Съединените щати ще бъде председател на Сената, но няма право на глас, освен ако не са разделени по равно“. Раздел 6 казва: „Сенатът има единствената власт да съди всички импийчмънти. Когато седят или за тази цел, те трябва да бъдат под клетва или утвърждаване. Когато се съди председателят на Съединените щати, върховният съдия председателства. ”\nРаздел 5 предвижда, че „Сенатът избира другите си служители, а също и председател временно, в отсъствие на вицепрезидент или когато той ще изпълнява длъжността президент на Съединените щати“.\nЯсно е, че съгласно член I, раздел 6, единственият конституционен повод за различен председател по време на процеса по импийчмънт се случва по време на процеса на президента. Разбира се, вицепрезидентът може да избере да отсъства от стола по време на собствения си процес по импийчмънт, в който случай председателят pro tempore ще председателства.\nНо какво ще стане, ако вицепрезидентът реши да председателства?\nТрудно е да се види как всеки съдебен процес или действие от страна на Сената може да възпрепятства конституционното право на вицепрезидента да бъде председател на Сената.\nТова прави интересно\nдискусия. HOWARD N. MANTEL\nДиректор на Центъра за градски анализи\nВярвам, че е безобразие и осквернение да се разреши на Дик Кавет да използва помещенията на заседателната зала на Сената като сцена за своето шоу и за изразяване на своите политически предразсъдъци. Неговото намерение, управлявано от егото, беше убийство на персонажа срещу президента и администрацията, както и лична търговска изгода.\nСмятам, че заседателната зала на Сената трябва да се използва от избрани представители само за официални цели, а не за финансова изгода, нито за арогантните никсонити от омраза да създадат своите съдилища за кенгуру. Сенаторите лесно биха могли да отидат в A.B.C. студия във Вашингтон, вместо да се превърнат в пионки на привилегировано търговско предприятие. Сега Сенатът се продава?\nСъщата вечер A.B.C. пуснаха над 31 реклами по програмата. Предлагам приходите от този вендинг да се върнат към Министерството на финансите на САЩ.\nA. DE GREGORY Ню Йорк, 20 август 1973 г.\nКогато „враговете“ на администрацията проведоха вечеря миналата седмица, беше обявено, че те ще внесат излишъка си във „фонд за отбрана“ за журналисти, попаднали в неотдавнашна правна каша. Нарича се още „фонд за отбрана“, когато се събират пари за хора като Анджела Дейвис и отец Бериган, хванати в труда на закона.\nНо когато републиканците събират пари, за да помогнат на някои от по -глупавите си партизани, нарушавайки закона, това се нарича „прикриване“.\nКакво прави „фонд за отбрана“ за Дейвис, Бериган, журналисти и т.н. „прикриване“, когато се използва за същата цел за републиканец.\nПОЛ Ж. КЕРН Ню Йорк, 19 август 1973 г.\nВъзможно ли е в крайна сметка да съществува такова нещо като траен национален характер?\nАтаката срещу руските евреи на Световните университетски игри и тонът на интервюто с Андрей Сахаров подсказват, че Русия се е променила забележително малко от епохата на познаване на казаците и погрома.\nАко националният характер не е толкова пластичен, колкото оптимистично предполагахме, тогава, съдейки по руското минало, ние бързаме да правим бизнес с дявола. И ако други малцинства в Съветския съюз започнат да подражават на евреите, ние ще се окажем на приемния край на същото обвинение, което толкова основателно е отправено срещу нас в Югоизточна Азия: че неизбежно си сътрудничим с потисниците.\nДом от Скот Вали, преосмислен, за да увеличи максимално потенциала на пространството и гледките\nКато интериорен дизайнер, Шърли Паркс прекарва десетилетие, помагайки на клиентите да превърнат хоум-домовете в архитектурни скъпоценни камъни. Но когато децата й навлязоха в гимназията, тя реши, че трябва да поеме малко и да се съсредоточи върху семейството. Но това не означаваше да се откаже от страстта си към интериорния дизайн. Вместо това тя се насочи към обновяване на собствените си домове с намерението да ги обърне с цел печалба. „В момента сме в четвъртата си къща по проекта“, казва Шърли, която оттогава стартира отново бизнеса си с интериорен дизайн. „Сега, когато децата ми са по -големи, нямам достатъчно време за време. Освен това имам чувството, че съм спечелил еквивалента на магистърска степен чрез четирите си ремонта и съм развълнуван да предам наученото на клиентите си. " Прочетете още.\nТоп 100 партньорства за съдържание с марка за 2020 г.\n2020 беше странна година. Историите, разказвани от марки и издатели, следват възхода на пандемия, предизвикателствата на тежко засегнатата икономика и социалните сътресения на света, разочарован от несправедливостта. През времето, когато съобщение за продажби се оказа в най -добрия случай глухо, а в най -лошия - обидно, разказването на истории, които са съпричастни към случващото се в света, никога не е било по -важно.\nТъй като производството премина от сложни издънки на място към конференционни разговори Zoom за една нощ, ние наистина видяхме колко креативна може да бъде тази индустрия. Поздравления за всички издатели, влиятелни лица и марки, които успяха да реализират невероятна творческа работа тази година, само това е постижение, с което трябва да се гордеете.\nЕто 100 -те най -добри партньорства за съдържание с марка за 2020 г.\nЗабележка: Класирането на всеки вид творческа работа е невероятно трудно, красотата е в очите на наблюдателя, както се казва. Pressboard получава стотици заявки, в допълнение към хилядите кампании, които се измерват чрез софтуера Pressboard Studio всяка година. Кампаниите се оценяват с помощта на система от 50 точки. Точките се присъждат за полезност, оригиналност, производствена стойност, партньорство и изпълнение. Без съмнение има пропуснати кампании, които заслужават да бъдат в този списък. Ако имате страхотна маркова съдържателна кампания, ние приветстваме изпращането за бъдещо разглеждане чрез този формуляр за подаване.\n1. Прекъснат бизнес: CNBC + EY\nИнформативен, навременен и амбициозен. Business Interrupt предоставя информация и насоки на ръководителите, които се ориентират в внезапно несигурен бизнес пейзаж поради кризата COVID-19. В поредица от ежедневни видеоклипове експертите на EY споделят практически съвети, за да помогнат на компаниите да управляват краткосрочно и да разработят стратегическа визия, която ще им позволи да се върнат по -силно в дългосрочен план. Въпреки огромните логистични пречки, дължащи се на пандемията, EY и екипът за съдържание с марка CNBC все още успяха да създадат поредица от 38 ежедневни епизода. Кампанията използва предизвикателен момент във времето, за да създаде възможност за проницателно, действащо разказване на истории, което позиционира EY като истински лидер на мисли и доставчик на решения.\nСезонът на ураганите в САЩ започва на 1 юни и завършва на 30 ноември, 6-месечният период, когато условията са най-зрели за тропическите бури. От прекъсвания на електрозахранването до наводнения до сериозни материални щети, тропическите бури представляват огромен риск за хората и местата. USA TODAY и Duracell се събраха, за да създадат щаб за подготовка на ураганите, предлагащ съвети, конструктор на подготвителни комплекти и истории от оцелелите. От проектирани по поръчка инфографики и видеоклипове с разкази и анимация, ръководени от герои, всички произведени от GET Creative на USA TODAY, докато са в пандемия.\n3. Виене през вино Страна: National Geographic + Destination Canada\nТъй като пандемията спря спиращата светлина на международните пътувания, дестинация Канада трябваше бързо да се адаптира. Фокусът се насочи към местния туризъм и показване на канадците всичко, което собственият им двор може да предложи. Поредицата се присъединява към местните жители на Британска Колумбия, режисьора от Nat Geo Bryan Smith и съпругата му Lise-Anne Beyries, на седемдневна дегустационна обиколка из най-големия регион за отглеждане на грозде на родната им провинция: слънчевата долина Оканаган. Открийте десетки винарни в Оканаган и се отправете на север към долината Томпсън. Кампанията беше отличена с най -високото участие на годината от Pressboard за невероятното време, прекарано от зрителите със съдържанието.\n4. Лигата за игри на татко: Татко + плантатори\nТаткото видя, че игралната общност започва да се оформя органично сред читателите им, а Kraft Foods разпозна в тази група възможност да се свърже с целевата си аудитория за плантаторите. Въведете: Лигата за игри на татко, представена от плантаторите. Това е нещо повече от марково съдържание, това е цял свят, пълен с турнири, стоки и меми. Откакто стартира през август, кампанията достигна повече от 3 милиона души и събра повече от 110 000 последователи в 4 канала и 11 групи във Facebook с над 30 000 членове.\n5. Звуковото светилище: The Washington Post + Citrix\nЕмоционалното благополучие е тясно свързано със звука. Така че, когато работните дни са изпълнени с непрекъснато разсейване на известията и цифров шум, можем да загубим фокус, увереност и производителност. Washington Post и Citrix създадоха наистина завладяващо аудио управление, което преосмисля шума на работното място и изследва как звукът може да даде възможност за по-внимателен, човешки начин на работа. Замисленото интерактивно приложение не само ви позволява да слушате успокояващи звуци, но ви позволява да смесвате свои собствени и да ги споделяте с приятели и колеги. „Изгарянето на работното място е скъпо и нездравословно. Ето защо, за да бъдем най -добрите, трябва да намерим моменти на съзнание “, казва Ейми Хауърт, началник на персонала, офис на човешките ресурси на EVP и главен офицер по персонала в Citrix.\n6. Какво има в името?: Vox.com + Катарската фондация\nКак начинът, по който учителят произнася името на ученика, влияе върху образованието му - и защо има значение? Катарската фондация и Explainer Studio на Vox Creative си партнираха в задълбочено видео с обяснение, включващо дистанционни интервюта със студенти и преподаватели по целия свят, споделящи уязвими, лични истории. Оригинални изследвания и предизвикателни анимации го оживяват с ясни изводи. Тайната за произнасяне на нечие име, ако не знаете как? Просто питам. За много ученици актът на запитване има смисъл сам по себе си. Учителите споделиха, че това е повлияло фундаментално на взаимодействието им с учениците. Explainer е смислен ресурс както за преподаватели, така и за студенти, който надхвърля традиционната представа за това какво може да постигне марковото съдържание.\nНе е често изборите за президент на САЩ да заемат второ място в цикъла на новините, но 2020 г. не беше нормална година. С бушуваща пандемия, бъдещето на страната на карта и силно поляризираното американско население, Snapchat и The New York Times TBrand Studio помогнаха да се изведат дискусията за изборите и гласовете на Gen Z на преден план. С участието на петима млади хора, които правят гласа си чут и придружени от уникалните илюстрации на 23-годишната U от Кънектикът град Scheba Derogene, парчето отнема посланието от платформи, насочени към младите хора като TikTok и Snapchat, и го пренася директно на влиятелните Читатели на New York Times.\n8. Заедно за празниците: Narcity + Interac\nТъй като светът продължава да се бори с COVID-19 и много части на Канада са под карантина, малките предприятия се борят да останат отворени и да свържат двата края. Без съмнение, ваканционният сезон е голям генератор на приходи за малкия бизнес, поради което Narcity и Interac искаха да повишат осведомеността за малкия бизнес в нашите местни общности и да насърчат купувачите да пазаруват на местно ниво.\n9. Парични движения: Globe Content Studio + RBC\nВремето е всичко. Стартиран точно в началото на пандемията в Северна Америка, когато хората започнаха да виждат своите съседи - и техните инвестиции - да се борят през безпрецедентни времена. Студиото за съдържание Globe си партнира с RBC, за да отговори на всички въпроси, които един любопитен инвеститор би могъл да има. Поредицата обхваща инвестициите „прави и не“, етичното инвестиране и управлението на риска. Епизодите се водят от любимия финансов гуру на Канада, Мелиса Леонг.\n10. Трансформация Токио: Правителство на Bloomberg + Tokyo Metropolitan\nКак да подобрите готовността в най -безопасния град в света? Поглеждайки надолу към разпростиращия се градски пейзаж на Токио от едно от супермодерните му височини, е трудно да си представим всичко, което градът е оцелял. През вековете Токио е опустошаван от пожари, земетресения и наводнения. Всеки път, когато отскача, еволюира, за да стане по -устойчив и готов. Bloomberg Media Studios и правителството на Токио са създали задълбочен поглед не само върху способността на Токио да се защити от природни бедствия, но и върху готовността да се възползват от новите технологии като автономно шофиране и 5G.\n11. Светилата: Insider + Lincoln\nСветилата са хора, които имат тази допълнителна искра на ревност, страст и решителност, която вдъхновява другите. Те постигат удивителни цели, като се изтласкват до и извън границата. В тази поредица Insider и Lincoln празнуват специална колекция от жени Luminaries и изследват не само техните постижения, но и решителността, която ги е довела дотам.\n12. Общността, която отгледа Ochocinco: Доклад за избелване + Adidas\nСледващото поколение винаги ще има вдъхновение от своята общност. Тази поредица от 5 видеоклипа от Adidas и Bleacher Report проследява спортистите, докато те посещават отново местата, където всичко е започнало. Поредицата също така подчертава дълбокия ангажимент на Adidas към тези общности, включително изграждането на поле в Маями Едисън, първото тревно поле в окръг Маями-Дейд. Конкретните активирания се случиха по време на Super Bowl уикенда в Маями и NBA All Star Weekend в Чикаго. Bleacher Report разказа задкулисната история за това как Adidas използва своите ресурси, за да подобри живота на младите хора.\n13. Американска туршия: Daily Beast + HBOMax\nАмериканската туршия на HBOMax разказва историята на човек, изваден от времето си и изпаднал в неузнаваемо бъдеще 100 години по -късно. Тази интерактивна статия донесе аналитичния обектив на Daily Beast („но какво, ако това наистина се случи?“) До фантастичните събития от филма. Читателите биха могли да превключват между статистически данни от 1920 и 2020 г., за да разберат по -добре предпоставката за American Pickle и борбите, пред които е изправен Хершел Грийнбаум при адаптирането към съвременния ни свят.\n14. Частно образование в Монреал: Montreal Gazette + Частни училища на Квебек\nИзборът на подходящо образование за вашето дете е труден, а намирането на информация за отделните училища е объркано. Тази кампания е сътрудничество между екипа на Postmedia Content Works в Монреал и 12 местни частни училища, чиято цел е да разреши част от този проблем. Интерактивната функция предостави на читателите подробен поглед върху частното образование и изчерпателно ръководство за частните училища в града. Функцията включваше съвети от лидерите на всяко от участващите училища и интерактивна викторина, която проверява познанията на читателите за училищната система на Квебек.\n15. Моите първи милиони: GQ Sports + Goldman Sachs\nВ пускането на нова серия GQ SPORTS си партнира с Goldman Sachs, за да говори за това как младите спортисти са изразходвали първите си големи заплати. От колите, до бижутата, спортистите също описаха важността на спестяванията и колко отлагат за бъдещето. Що се отнася до производителността, това се превърна в най -голямата серия на GQ SPORTS досега - средно 2,5 милиона органични гледания на епизод. Това е уникален пример за програма за съдържание с марка, която стана толкова популярна, че се превърна в продължаваща поредица.\n16. Съвпадения, направени за празниците: смърчът + короната на короната\nНезависимо дали се събирате във всекидневната си или на видеообаждане, нито едно празненство не е пълно без сезонна храна и напитки. Spruce Eats си партнира с Crown Royal, за да измисли някои празнични чифтове, които отговарят на всякакъв вид ситуация.\n17. Лечение на цялото лице: WP Brand Studio + Optum\nВиждали сме WP Brand Studio и Optum да създават смислено съдържание в миналото, предхождат се предишни кампании за справяне с опиоидната криза и 2020 г. не беше изключение. Тази година партньорите се заеха с разнообразните технологии, анализи на данни и решения за координация на лечението, които определят бъдещето на здравеопазването. Мултимедийното преживяване навлиза дълбоко в здравеопазването и важността на лечението на целия човек, а не само на симптомите.\n18. #Състезание за писане на коса: Wattpad + Aussie\nAussie искаше да вдъхнови Gen Z, за да прегърне увереността, която косата им може да внуши. За да постигне това, Wattpad беше домакин на конкурса за писане #AussomeHair, където общността на Wattpad беше поканена да сподели история за силата на приемането на себе си такива, каквито сме. Общността беше развълнувана от възможността и бяха изпратени 210 оригинални сърдечни статии.\n19. Запазете същата енергия: Рафинерия29 + Цел\nТазгодишното отдавнашно расово пресмятане (съчетано с факта, че COVID-19 е засегнало непропорционално чернокожите), предизвика партньорство между под-марката R29 Unbothered (направено за чернокожи жени от чернокожи жени) и Target за кампания, посветена на историите на Черните жени си възвръщат радостта, пренебрегват стереотипите и намират начини да поддържат летния дух жив в тези времена. Програмата включваше портретна поредица от чернокожи фотографи за това как чернокожите жени в цялата страна възвръщат радостта си, в допълнение към профили и есета от чернокожи жени, които работят, за да се противопоставят на стереотипите за чернокожите и водата. Програмата включваше и спонсорство на подкаста Unbethered, Go Off, Sis, който спечели Podcast на годината на Adweek 2020.\n20. Как Карла Хол стои близо до дома си: Bustle Studios + Samsung\nВсяко семейство има един -единствен член - пазителят на кулинарната устна традиция, този, който поддържа живи рецептите на баба. За всеки, който познава телевизионната водеща, готвач и автор на готварска книга Карла Хол, знаете, че в нейното семейство тази роля принадлежи на нея. Когато пандемията удари, Карла трябваше да се адаптира, както направихме много от нас, а това означаваше да организираме вечери на два крайбрежия със семейството си, всичко това стана възможно благодарение на Samsung Galaxy. Не само ние бяхме впечатлени от тази кампания, това беше най -четената история за есента в цялата мрежа от издатели на Pressboard.\n21. Главен готвач Artois: Toronto Life + Stella Artois\nДомакин на Pay Chen, „Chef Artois“ ще ви отведе в някои от най -добрите кухни в Торонто, където известни готвачи разкриват рецептите зад своите фирмени ястия. Тези готвачи обаче няма да приготвят ястието. Вместо това двама домашни готвачи ще поставят на изпитание своите кулинарни умения в състезание, за да спечелят желаната титла готвач Артуа. Мулти-епизодната видео поредица, създадена от Toronto Life и Stella Artois, е нещо повече от слава и награди.Кампанията е създадена в подкрепа на Rally for Restaurants, инициатива на Stella Artois, създадена, за да помогне на тежко засегнатата ресторантьорска индустрия да се възстанови след глобалната пандемия.\n22. Breakaway: Courageous Studios в CNN + Чарлз Шваб\nОпитният инвеститор и клиент на Чарлз Шваб, Бил Грийнбърг и семейството му живеят в Ню Йорк. Когато синът му Сам се роди с рядко и недиагностицирано заболяване, Бил и съпругата му се бореха през години на несигурност, преди да намерят утеха през неочакваното изпускане на състезателните спортове. След като видя, че синът му се влюбва в специализирания спорт по хокей на шейни, Бил помогна при създаването на Ню Йоркските сани, които днес свързват над 100 играчи, помагайки за доверието и независимостта на децата с увреждания и общността за подкрепа на родителите.\n23. Време за действие: Verizon Media + PwC\nГлавните изпълнителни директори и лидерите на C-suite от мултинационални марки и регионален бизнес разкриват защо разнообразието и включването са определящи фактори за растежа и успеха на компанията в този мащаб в тази оригинална марка подкаст поредица, Time to Act, която е част от кампания между PwC , RYOT Studio и Verizon Media, които също обхващаха писмено и интерактивно съдържание и маркови видео поредици.\n24. Бащата на бащата: Смели студия в CNN/Great Big Story + Target\nБандата на таткото започна през 2016 г. като акаунт в Instagram, създаден да пусне в света положителни образи на черното бащинство. Днес тя е прераснала в масивна социална общност, съставена от черни татковци, които се подкрепят и празнуват един друг. Независимо дали чрез своите онлайн форуми, малки групи и мащабни социални събирания, бащата на татко ни напомня да обичаме, ценим и защитаваме тези мъже, които не искат нищо повече от това да бъдат там за децата си.\n25. Намерете своя дом по -бързо: Ръководство за търсене на виртуална къща: Realtor.com + Verizon\nТочно когато купувачите у дома бяха изправени пред това да направят лов на къщи напълно виртуален поради COVID-19, Verizon Fios и realtor.com бяха на помощ. Потребителите могат да се придвижват из виртуална къща и да кликнат върху горещи точки, за да научат професионални съвети от експерти по недвижими имоти какво да търсят при виртуални обиколки - знаете ли, че тухлените стени могат да попречат на вашия WiFi сигнал? - и продуктите на Verizon Fios, които ще захранват техните ново място. Празнично освежаване на творчеството донесе нови съвети за организиране на виртуален празник и в новия ви дом.\n26. История за разбиване на паразити: Разнообразие + НЕОН\nVariety и NEON се обединиха, за да позиционират „Паразит“ като най -важния и въздействащ филм на 2019 г. и предизвикаха Академията да „разбие историята“, като го направи първия чуждоезичен филм, награждаван някога за най -добър филм. Откроявайки Бонг Джун Хо като „любим режисьор на любимия ви режисьор“, Variety го описва като автор и изследва зашеметяващия производствен дизайн на филма и спечелилия награди SAG.\n„Паразит“ в крайна сметка спечели ЧЕТИРИ НАГРАДИ НА АКАДЕМИЯТА - най -добър филм, международна игра, режисьор и оригинален сценарий. Това стана първият филм, който не е на английски, спечелил най -добър филм и първият южнокорейски филм, спечелил Оскар.\n27. Скрепка: Нацистките учени на Америка: LA Times Studio + Amazon\nСерията Amazon Hunters беше хит, когато за първи път удари услугата за стрийминг, но Amazon мислеше по -мащабно. За LA Times Studios по -голямото означаваше нахлуване в аудиото. За една фантастична поредица, в която се установява, че Четвърти райх избухва в Америка, Хънтърс се основава на истината: правителството на САЩ доведе нацистки учени до нашите брегове. Този исторически факт беше идеален за дългосрочно аудио проучване. Нашият домакин Майкъл Иън Блек служи като пълномощник на слушателя, тъй като той си партнира с учен, за да изследва нюансите на този срамен момент в историята на САЩ. Майкъл служи като перфектен лаик, ровейки се в детайлите по начин, който се чувстваше образователен и забавен.\n28. Изграждане на по -добро бъдеще: BBC Storyworks + Световен съвет за зелено строителство\nBBC Storyworks създаде тази невероятна кампания, за да помогне на Световния съвет за зелено строителство да покаже как те изследват „какво прави строителният сектор, за да стане по -устойчив, за да ни помогне да водим по -щастлив и здравословен живот“. Малко предварителен преглед-той включва нетните нулеви емисии на въглерод, качествени сгради за здраве и благополучие и устойчивостта на жизнения цикъл на сградата.\n29. Инвестиция в частния сектор Covid-19: New York Times + Wellcome\nТъй като икономиката се промени от предизвикателната среда COVID-19, Wellcome си партнира с T Brand Studio, за да насърчи частния сектор да инвестира в усилията за облекчаване на вируса. Приблизително 6 милиарда долара са необходими повече за разработване и разпространение на ваксини. Докато потенциалните нови огнища на вируса биха означавали продължаване на икономическите сътресения, тази кампания предоставя аналитично задълбочаване на въпроса защо финансирането на отговора е най -доброто бизнес решение, което трябва да се вземе.\n30. Малък/Готин: Апартаментна терапия + BEHR боя\nBehr Paint Company беше в челните редици на Small/Cool франчайзинга на Apartment Therapy като представител на партньора на Small/Cool Contest & amp и официалния партньор за боядисване на Small/Cool Experience At Home. Конкурсът беше интерактивна платформа, където потребителите споделяха творчество за малко пространство, вдъхновено от Behr Paint Company - генерирайки 500 записи и усилване +65% показвания на страници над целта. Марката се съгласува с художничката Лиз Камарул за опита, която създаде интервал от време „Mural Magic“ IGTV, използвайки цветове BEHR и посока, събрана от тълпата чрез анкети в Instagram Story. Плюс това, 46 цвята от тяхната палитра 2020 бяха включени в магазини за малки/хладни винетки на apartmenttherapy.com.\n31. Час за коктейли: Food Network + Cointreau\nFood Network и Cointreau си партнираха, за да създадат Cocktail Hour, крайната дестинация за разклащане на коктейли у дома. Тази кампания подчерта шест видеоклипа с инструкции за коктейли, вдъхновени от Cointreau, и истории в Instagram, координиращи рецепти, тематични галерии, интерактивни рекламни елементи и места, излъчващи се в GO/TVE платформите на Discovery. Във време, когато всички прекарваме повече време у дома, тази кампания позволи на публиката на Food Network да обърка коктейлната рутина точно навреме за есента. Като цяло кампанията събра повече от 424 хиляди показвания на страници на спонсорирано съдържание на сайта, 5,5 милиона гледания на социални видеоклипове, 11 милиона други социални импресии, 120 хиляди социални ангажименти и доведоха до значителни положителни резултати за Cointreau.\n32. Невидими рани на войната: Yahoo News + Проектът Wounded Warrior\nПроектът Wounded Warrior, Yahoo News и RYOT Studio се обединиха, за да повишат осведомеността за психичното здраве сред ветераните и да споделят ценни ресурси. Тази кампания описва историите на вдъхновяващи ветерани около психичното здраве, стигмата и техните пътувания за възстановяване чрез 3-частна маркова видео поредица и виртуално събитие на кметство на живо, Invisible Wounds of War. От кметството е създаден интерактивен видеоклип, който позволява на потребителите да преживеят събитието при поискване и подпомага придвижването на дарения.\n33. Безмилостните: Slate + Century 21\nCentury 21 си партнира със Slate Studios, за да създаде The Relentless: аудио-първата интегрирана програма, която предизвиква предприемачите да гледат на успеха по различен начин. Закрепени от водещ подкаст, ние обърнахме идеята за „програма за професионално развитие“, като интервюирахме неочаквани типове гости и приложихме техните уроци в света на бизнеса. Какво можете да научите за това да се откроявате професионално от CMO на сайта за запознанства? Какво можете да научите за устойчивостта от комикс за изправяне? Разбрахме в подкаст серия от 12 епизода, която се простира до микросайт, събития на живо, докосвания на живо, видеоклипове и др.\n34. Обратно към грижата: SheKnows + Пластмасова помощ\nПо време на всяко съдържание в програмата Back to Care с лейкопласт, SheKnows отпразнува попечителя във всички нас, като същевременно осветява тези, които вършат безценната работа, за да ни поддържат здрави всеки ден. В една година, когато всеки има повишена нужда и признателност за болногледачите и здравните работници, това беше специална и важна програма. Той включваше двучасово персонализирано виртуално събитие, три лични есета и две задълбочени въпроси и отговори за бъдещето на здравеопазването.\n35. Отстраняване на пропуските: US News + College Ave Студентски заеми\nОбразованието в колеж е много скъпо и често студентите, получили комбиниран пакет от стипендии, субсидии и федерални заеми, все още не получават достатъчно помощ, за да покрият общите разходи. Студиото BrandFuse на американските новини и студентските заеми на College Ave съвместно създадоха този каталог от специфични методи, използвани от шест семейства, за да натрупат останалите средства и да компенсират разликата, независимо дали чрез доходи, спестявания, трудово обучение и частни заеми. Личните сметки улавят планирането, решителността и изобретателността, необходими за плащане за колеж, и са преплетени с разговорни съвети, които читателите могат да използват, за да събират средства за собственото си образование.\nНяма автоматично шоу? Няма проблем. След като плановете на Ford за разкриване на новия Bronco бяха спрени поради пандемията, те си партнираха с Disney, която създаде събитие за една нощ, което никога не е било направено, за да разкрие емблематичния автомобил в „препятствие“ по време на ABC, ESPN и National Geographic. Disney CreativeWorks, собственото студио за съдържание и творческа агенция, работи съвместно с режисьора Оскар Джими Чин, за да изработи визията на три късометражни филма, всеки от които подчертава един от новите Broncos, като вдъхновява зрителите да излязат в природата.\n37. Историите на усмивката: NowThis + Lay's\nLay's и NowThis известни хора в цялата страна, които вдъхват усмивки в своите общности по необикновени начини. От човек, който е вдъхновил стотици тийнейджъри да косят тревните площи на съседите си, до пенсионирана медицинска сестра, която е основала килер за храна, тези хора отиват над всичко, за да споделят доброта и радост. Всяка закупена чанта Smile с чантата на Lay помогна за постигането на целта ни за дарение от 1 милион долара за операция Smile - организация с нестопанска цел, която променя и спасява животи една по една усмивка.\n38. Търсач на щастие: Afar + United и Аруба\nAFAR работи с United и Aruba, за да създаде иновативен и ангажиращ инструмент за намиране на щастие, който насърчи пътуващите да възродят любовта си към пътуванията и да подмладят духа си. Инструментът помогна на пътуващите да намерят своето щастливо място на остров Аруба и им показа как да стигнат с United. В допълнение към инструмента, кампанията включваше интерактивно приключение, ръководено от аудиторията-започвайки от момента, в който се „качат“ на полета на United, до момента, в който удариха Eagle Beach-проведено в Instagram с помощта на функцията за проучване Story и редакционно съдържание „Global Secrets to Happiness“. hub, обобщение на вдъхновяващо и приятно съдържание, спонсорирано от United и Aruba.\n39. Ръководството за живота: Gear Patrol + Lexus\nНякои хакове остават в периферията на ежедневието - това, че не сменяте спукана гума всеки ден, не означава, че не трябва да знаете как. Това е духът зад поредицата „Пътеводител на живота“. Gear patrol интегрира Lexus в тазгодишната кампания Guide to Life, популяризирайки най -новия си модел и привеждайки марката на автомобила в мотивирана аудитория от ентусиасти. С настъпването на пандемията, Ръководството за етиката на живота да се възползвате максимално от оборудването, което притежавате, стана още по -смислено.\n40. Внимателно близо: Atlantic Re: think + Amgen Oncology\nИзследванията на рака са напреднали скок през последните няколко десетилетия. Благодарение на напредъка в биотехнологиите, здравните специалисти и учените са предпазливо оптимистични, че са близо до това да помогнат на настоящите пациенти да преодолеят болестта. Тази кампания, продуцирана от Atlantic Re: think, разглежда отвътре иновативните лечения, разработени от Amgen Oncology.\n41. Любовно писмо до Ню Йорк Бодегас: New York Post + Pepsi\nPepsi и New York Post си партнираха, за да отпразнуват Ню Йоркския бодез за това, че остават отворени и подкрепят местните общности по време на настоящата криза в общественото здраве. За да осветлим тези жизненоважни малки бизнеси и да подчертаем защо те са неразделна част от тъканта на Ню Йорк, ние извлекохме интересни анекдоти и любими спомени от бодега от истински нюйоркчани.\n42. Тестът за миризма на завързани очи: Buzzfeed + Old Spice\nКолко добре познавате аромата на любим човек? Бихте ли могли да изберете своя значим друг от състава, като използвате само обонянието си? Това е тестът, който Buzzfeed подложи на няколко двойки, с добавения елемент от линията Sea Spray на Old Spice. Този персонализиран видеоклип за Old Spice е оптимистичен и очарователен, използващ хумор, за да позиционира продукта на клиента като нещо повече от обикновен дезодорант.\n43. Чрез техните прозорци: Ванкувър е страхотен + TELUS\nФарах Саад от Be Kalm създава виртуална общност, насочена към подпомагане на хората да останат спокойни, заземени и свързани по време на пандемията COVID19. Навременен и уникален формат, поредица от интервюта „През техните прозорци“ с TELUS ни показа как работата на една жена в управлението на вниманието и тревожността помага на хората по целия свят.\nКогато COVID удари, хората трябваше бързо да научат за всичко - от хигиената до социалното дистанциране до рисковете за здравето, сложни теми, които могат да бъдат трудни за бързо разбиране. С въвеждането на нови мерки за безопасност при пътуване през 2020 г., пристанището на Сиатъл се зае да обучи публиката как да се защити най -добре и да лети безопасно тази година. С много информация за покриване, The Seattle Times работи с пристанището на Сиатъл, за да създаде лесна за усвояване инфографика, която да спомогне за ефективно споделяне на информацията.\n45. Свети Антоний навършва 70 години: SFGate + St. Anthony's\nОчакваха се само 100 гости за първите топли ястия, сервирани (безплатни тогава, каквито са днес) в трапезарията на Свети Антоний, но когато в нощта на 4 октомври 1950 г. се появиха повече от 400 гладни хора, основателят отец Алфред и неговите доброволци нахрани ги всички. Hearst StoryStudio помага за празнуването на 70 -годишнината на Свети Антъни с интерактивна разходка през историята, от този първи ден, чрез безплатни разпродажби на дрехи, програми за зимни приюти до настоящия отговор на коронавируса. Кампанията за дарения дава контекст за това как финансовите подаръци се използват добре в общността.\n46. Скритите жертви на пандемията: Atlantic Re: Think + Alzheimer’s Association\nПандемията донесе непредвидени предизвикателства за всички нас, но за хората, които живеят с деменция, животът по време на COVID е опасен на съвсем друго ниво. „Повече от 95 процента от хората с болестта на Алцхаймер и други форми на деменция имат допълнително хронично здравословно състояние-като хипертония, диабет или сърдечни заболявания-което увеличава вероятността от усложнения от COVID-19. Тази кампания на Atlantic Re: Think и Асоциацията на Алцхаймер хвърля важна светлина върху скритите жертви на пандемията.\nBusiness Journals си партнираха с различни агенции за икономическо развитие в региона Greater Dallas-Fort Worth в кампания за брандирано съдържание, която помогна на EDC да постави съответните си области и по-голямата общност в челните редици на корпоративните дискусии за преместване в различни северни и западни райони на метрото. където много компании обмислят ход. Кампанията „Greater Dallas-Fort Worth: The Bigger & amp Better Choice“ включва множество части от съдържанието от всеки партньор, включително статии, карти и споделен видеоклип с подчертаване. Заглавните рекламни послания и съобщенията в социалните медии в многобройни Business Journals са насочени към пазари, създадени за проникващо и целенасочено съобщение за извън пазара.\n48. Това е сезонът: Gothamist + Empire State Building\nЗа една година, различна от която и да е друга в последните години-особено в Ню Йорк-Gothamist се обедини с Empire State Building, за да покаже своя подход към посрещането на гостите на задължителна атракция през празничния сезон, като подчертава изключителните стъпки, предприети, за да се срещнат и надвишават указанията на Ню Йорк, за да гарантират безопасността и удоволствието на посетителите.\nAutoNation и Sun Sentinel, като членове на Greater Fort Lauderdale Alliance, си партнираха, за да покажат ангажимента си за насърчаване на безопасността, като същевременно подкрепят местния бизнес. В съответствие с маркетинговите усилия в целия окръг, измислени като „Proud SOB“ (Поддръжник на Broward), AutoNation помоли жителите на окръг Брауърд да изпратят свои снимки с маски и да споделят записа, за да спечелят гласове, които биха могли да им спечелят карта за подарък Amex от $ 500.\n50. Бягство в града: списание Avenue + Cedar & amp Steam\nТази година международният туризъм практически не съществуваше. Ефектите бяха опустошителни за местните забележителности и бизнеса, които разчитат на посетителите за доходите си, но и за хората, които с нетърпение очакваха своите годишни бягства. Cedar & amp Steam spa, разположен в Калгари, Канада, не беше изключение. След пауза в услугите поради COVID-19, спа центърът отново се съсредоточи върху местните калгаряни и тяхната нужда да се отпуснат в стресиращо време. Като малък бизнес, спа центърът няма голям екип или маркетингов бюджет и тук Avenue Magazine се намеси, за да помогне. Партньорството показва, че не всички брандирани съдържания трябва да бъдат крещящи, понякога подходящо послание, до правилната аудитория, в точното време могат наистина да променят бизнеса и техните клиенти.\n#51-100: Най-добрите кампании за търговски марки за всеки месец на 2020 г.\nИзглежда, че всеки месец на 2020 г. носи свои новини и предизвикателства. Историята на марката, която имаше смисъл през февруари, беше без значение през март и обидна през април. Кампаниите #51-100 са изброени в обратен хронологичен ред, за да демонстрират променящия се разказ на марките през годината.\nИзданието е основано през 1882 г. като съботно издание на Williamsport, Пенсилвания, Ежедневно слънце и банер. През 1885 г. името е закупено за 1000 долара от 25-годишния немски имигрант Дитрик Ламаде (произнася се Lam'-a-dee), който създава тираж от 4000 през първата година. \nЛамаде е роден на 6 февруари 1859 г. в Гьолсхаузен, Южна Германия, едно от деветте деца на Йоханес Дитрик и Каролайн Стюпфле Ламаде. Семейството се премества в Уилямсспорт през 1867 г., където Йоханес умира от коремен тиф на 1 януари 1869 г. За да издържа семейството, Дитрик, сестра му и по -големите му братя напускат училище. На десетгодишна възраст Дитрик започва работа като момче за поръчки, като печели седмична заплата от 3 долара в офиса на местен седмичник на немски език, Beobachter (буквално Наблюдател), когато е бил на 13 години. \nНа 18 години Ламаде започва да печата театрални програми и рекламна брошура на четири страници Свободна преса на търговците. През лятото на 1880 г. той го направи Новини от лагера за Националната гвардия на Пенсилвания и той се ожени на следващата година. През 1882 г. Ламаде става рекламен композитор и помощник -композитор на стаята за Ежедневно слънце и банер, и същата година, Песъчинки започна като съботното издание на вестника, набрано от Lamade. Той напусна Ежедневно слънце през 1884 г. да стартира седмичника Times като ежедневник, но финансите и здравето на собственика доведоха Times да спре публикуването.С две деца и без работа 25-годишният Ламаде стана издател. В екип с двама партньори той купи Times оборудване плюс Песъчинки име и добра воля. През първата си година той се увеличи Песъчинкис тираж до 4000. Той работеше от единична стая на трети етаж, премествайки се на витрина през 1886 г., установявайки седмичен тираж от 20 000 до 1887 г. \nС бързото разширяване, вагонът с пишещи машини Remington беше доставен на Песъчинки офиси през 1892 г.  През 1894 г. един от членовете на художествения отдел е 16-годишният C. W. Kahles, по-късно известен като създател на дългогодишния комикс Коса Хари.\nПесъчинки показва новини и функции, насочени към селската Америка, и се изкачва до седмичен тираж от 100 000 до 1900 г., следвайки редакционната политика, очертана от Ламаде по време на банкет за Песъчинкислужители:\nВинаги пазете Песъчинки от песимизъм. Избягвайте да печатате онези неща, които изкривяват съзнанието на читателите или ги карат да се чувстват в противоречие със света. Избягвайте да показвате грешната страна на нещата или да карате хората да се чувстват недоволни. Не правете нищо, което да насърчи страха, притеснението или изкушението. Когато е възможно, предлагайте мир и добра воля на мъжете. Дайте на нашите читатели смелост и сила за ежедневните им задачи. Вложете щастливи мисли, развеселете и удовлетворение в сърцата им. \nДокато въвежда такива иновации като национална доставка на новинарски новини и директна поща, Ламаде разширява съдържанието си, за да комбинира новини, статии за човешки интерес, комикси (понякога запълващи десет страници), пъзели и сериали в художествени добавки („Раздел за песъчинки“). Тиражът достигна 300 000 през 1916 г.\nПесъчинки е познат вестник в малки градове в САЩ повече от век. Към 50 -годишния му юбилей през 1932 г. 400 000 души купуват вестника всяка седмица, увеличавайки се до 500 000 до 1934 г. Ламаде се пенсионира през 1936 г. и умира на 10 октомври 1938 г. Синът му, Джордж Р. Ламаде, става издател и редактор, с внук Хауърд Ламад -младши, изпълняващ длъжността Песъчинкиs мениджър производство. Джордж Ламаде се самоуби през август 1965 г. \nДруг син, Хауърд Дж. Ламаде, беше вицепрезидент и също така служи като топ изпълнителен директор на Little League Baseball, помагайки за изграждането му в национална институция. Основният стадион, използван за Световната серия на Малката лига, е построен върху земя, дарена от семейство Ламаде, и в негова памет е наречен стадион Хауърд Дж. Ламаде. \nПесъчинки отиде в таблоиден формат през 1944 г.\nПрез първите три четвърти на 20 век, Песъчинки е бил продаван в цялата страна от деца и тийнейджъри, много от които наети чрез реклами в комикси от 1940 -те до 1970 -те години. Приблизително 30 000 деца събират пари от над 700 000 американски малки градски домове през 50 -те години на миналия век, когато публикацията все още носи подзаглавието „Вестникът на най -големия семеен в Америка“. Комична реклама в Ричи Рич комикси, насочени към набиране на повече млади продавачи, което предполага, че бащата на Ричи, Ричард Рич, е започнал като бизнесмен, продаващ Песъчинки. \nДо 40 -те години на миналия век вестникът беше разделен на пет различни раздела „за по -лесно боравене и четене“. Например броят от 44 страници за неделя, 1 януари 1950 г., беше разделен, както следва:\nСекция новини (12 страници) (8 страници)\nСемеен раздел (4 страници)\nКомикс раздел (4 страници)\nРаздел за разкази (16 страници)\nРазделът „Новини“, показващ драматично заглавие на първа страница „Атомната енергия осигурява на човека инструмент на смъртта или добрия живот“, последвано от разнообразни истории с интереси на човека, отразяване на „1949 г. в преглед“, „По-странна от фантастиката“ колона и страница с международни новини. Повече от няколко снимки, фокусирани върху необичайни катастрофи на магистралата. \nСекцията за жени включваше модни характеристики и рецепти, заедно с истории за стайни растения, нови джаджи и как да се проведе чаено парти. Семейната секция включваше вицове, пъзели и страницата „Странни, странни и любопитни“ с истории по такива теми като двуглава костенурка и най-голямата колекция запалки в света. Разделът „История“ се откри с първата част от сериализирания „Ring Out the Old“ от Мери Хейстингс Брадли и включваше „Модерни притчи“, поредица от Фултън Усслер, автор на Най -голямата история, разказвана някога. \nКомиксовата секция за 1 януари 1950 г. изнесе следните неделни комикси в черно-бяло: Chic Young's блондинка, Младежи Полковник Потърби и херцогинята, Дикси Дюган от J. P. McEvoy и John H. Striebel, Walt Disney's Доналд Дък, Флаш Гордън от Mac Raboy и Don G. Moore, Carl Anderson's Хенри, На Хам Фишър Джо Палука, Джунглата Джим от Пол Норис и Мур, на Фран Стрийкър Самотният рейнджър, Мандрейгът магьосник от Лий Фолк и Фил Дейвис, Дж. Р. Уилямс Нашият път, На Хал Фостър Принц Валиант и три панела на Ед Рийд Трите голи, извлечени от Reed's Извън записите функция за затваряне на панела. За да изстискате три или четири ленти на страница, някои ленти изглежда имат леко изрязани панели, а други ленти са подредени вертикално, с Трите голи поставен в долната част като пълнител. \nНяколко години по-късно, Песъчинки намали броя на страниците от 44 на 40 и премина от пет раздела на четири, като комбинира комиксите и илюстрираните истории в един раздел. В този формат лентите бяха разпръснати наоколо с една лента, използвана като елемент на дизайна за облекчаване на монотонността на много сиви колони с текста на разказа. \nЧарли Уокър, пише в изданието на 16 февруари 2000 г. Новините (Kingstree, Южна Каролина), описва проблем от 1956 г .:\nПреди няколко седмици ми се обади Лео Барино, който живее на кръстовището на Барино. Синът му Стив, докато ремонтира църквата в Широкото блато, откри 1956 г. Песъчинки вестник в стените на църквата. Що се отнася до стари вестници, стари снимки и стари грамофонни плочи, нямам нужда от Виагра, за да ме включи. Това Песъчинки е публикуван на 1 януари 1956 г. Той съдържа 40 страници и струва една стотинка. Затова се качете на борда на Twilight Zone Express. Върнете паметта си обратно и заедно ще си спомним как е било. На задната страница на този 44-годишен вестник се припомнят драматичните събития от 1955 г. Ваксината срещу полиомиелит е разработена от д-р Джонас Солк. Президентът Айзенхауер получи сърдечен удар. Изстреля се първата атомна подводница „Наутилус“. През 1955 г. Бруклин Доджърс побеждава Ню Йорк Янкис в Световната серия. Оклахома беше отбор по футбол номер 1 в страната. Бенет Серф написа колона за Песъчинки. Смешките включени блондинка, Джо Палука, Самотният рейнджър, Доналд Дък и Хенри. Имаше кръстословица и сериал, мистерия на убийството, наречена, Кажи й, че е убийство. Това копие на Песъчинки съдържа 29 -та и последна глава. Първият Песъчинки от 1956 г. също съдържа прогнози за предстоящата година. Едноколесният велосипед ще бъде спорт номер едно през лятото на 1956 г. И телевизионната програма, която ще замени Въпросът за 64 000 долара ще се извика такъв Можете ли да се доверите на съпругата си? И през 1956 г., точно както днес, лекарите все още не можеха да излекуват обикновената настинка. Песъчинки носеше реклама на цяла страница, предлагаща картички за Свети Валентин за седем цента всяка. Песъчинки носеше и реклама за бензин Sinclair. (Уили Мън управлява станция Sinclair на ъгъла на улиците Main и Jackson в Kingstree.) Песъчинки набираше превозвачи да продават хартията си. Можете да направите 4 ¢ за всяка продадена хартия. \nПесъчинки е пионер във въвеждането на офсетов печат. Това е един от първите вестници в САЩ, които пускат цветни фотографии, като първата пълноцветна снимка (на американското знаме) се появява на първа страница през юни 1963 г. В своя връх през 1969 г. Песъчинки имаше седмичен тираж от 1,5 милиона копия. \nСемейство Ламаде притежава Песъчинки в продължение на почти 100 години, но през 1981 г. ADVO-System, Inc. от Хартфорд, Кънектикът закупи хартията. През 1983 г. Песъчинки е закупен от Stauffer Communications, Inc. от Топека, Канзас, който вече притежава Capper's Weekly, национален таблоид, който също се продава в селските райони и малките градове, макар и най -вече в Големите равнини и Средния Запад.\nПрез 1992 г. Песъчинки напусна Williamsport след 111 години и премести офисите си в Топека.  По това време Роберта Петерсън беше главен редактор на Песъчинки а също и на Най -добрите рецепти, двумесечно лъскаво списание, което се превърна в Топ 10 на националните заглавия за хранителни продукти с платен тираж. Питърсън напусна групата за старши редактор в Meredith Corporation (По -добри домове и градини, Дамски домашен вестник) през 1995 г., по време на двойната продажба на групата на списанията - първо на Morris Communications, и много малко след това през същата година, на Ogden Publications. По това време публикуването на Най -добрите рецепти беше спряно. \nЗа десетилетия Песъчинки беше публикувал национално издание, издание в Пенсилвания (за продажба в щата Keystone, включващо предимно истории, свързани с Пенсилвания) и местно издание. Местното издание е неделен вестник за Уилямспорт и окръг Ликауин, Пенсилвания и се разпространява в 13 други окръга в северен централен Пенсилвания, а националното издание служи основно като негово списание. Това издание спря да излиза в началото на 90 -те години, след което Williamsport Sun Gazette започна да произвежда неделно издание. Майкъл Р. Рафърти, който по-късно е служил като градски съветник и кмет на Уилямспорт (2000-2004 г.), е последният роден Уилямспортер, роден в страната Песъчинки национални и градски издания, напускане Песъчинки През 1991 г. Той е бил редактор на Уеб седмично, публикация на Williamsport с подход, подобен на Песъчинкиот 2004 до 2013 г., когато се оттегли от журналистиката след 30+ години. \nПрез 1995 г. Morris Communications Corporation закупува Stauffer Communications, като дава на Morris общо 32 ежедневника в 13 щата, когато добавя 20 -те ежедневни вестника на Stauffer, включително флагмана на Stauffer, Topeka Capital-Journal. Президентът на Morris Пол С. Саймън заяви, че възнамерява да продаде подразделението за излъчване на Stauffer, включително 11 станции и няколко радио мрежи, и Stauffer Magazine Group, която включва Песъчинки, Капачки (селски таблоид със 120-годишна история, по-рано Cappers Weekly посочени по -горе) и Най -добрите рецепти списание.\nПо -късно същата година, Песъчинки и Капачки са придобити от Ogden Publications. Песъчинки, който до този момент беше двуседмичен, след това беше редактиран от Катрин Комптън като месечник с подзаглавие „Stories of American Life & amp Tradition“. Други публикации на Ogden включват American Life & amp Traditions, Колекционер на ферми, Новини за майката земя и Utne Reader.\nЗапочвайки с броя от септември 2006 г., Песъчинки преобразуван във изцяло лъскав, перфектен формат на списания и двумесечен график. Обновената редакционна политика обхваща повече съвременния селски акцент върху съдържанието, а не носталгичните теми от предишното десетилетие. С тираж от 150 000 и Time Warner като национален дистрибутор на вестник, Песъчинки беше изложен и продаван в общите магазини за вестници, книжарници и специализирани магазини за фуражи и консумативи, включително компанията за снабдяване на трактори.\nКак да си направим Succotash\nКогато поклонниците за първи път кацнаха на Плимутска скала през 1620 г., те нямаха представа как да оцелеят в новата си среда. Болестите и болестите унищожиха много от тях бързо, останалите се сблъскаха със значителни пречки, започвайки с факта, че не знаеха как да отглеждат храна в предизвикателната местна почва. По това време земеделието в Европа имаше тенденция да работи по следния начин: Вземете шепа семена, хвърлете ги на поле и изчакайте да видите какво расте, плевели и всичко останало. Това не беше сложна система.\nСравнете това с начина, по който коренните американци в североизточната част се отглеждат. В щателно подредени полета те биха образували могили от пръст на ръка. Във всяка могила те засаждат царевица, често заедно с труп на риба или друг вид тор. След като стъблата на царевицата започнаха да стрелят нагоре, те също засаждаха боб и семена от тикви във всяка могила. Фасулът, като катерачи, щеше да се извие нагоре по царевичните стъбла, които действаха като естествена решетка. Фасулът също беше азотен фиксатор, който помогна да се поддържа почвата балансирана и плодородна, дори когато другите зеленчуци взеха от нея каквото им трябва. Тиквата междувременно ще се разпръсне около и надолу по могилата, засенчва я и действа като вградено средство за борба с плевелите.\nТова трио зеленчуци - царевица, боб и тиква - беше в основата на много индиански диети и те бяха толкова тясно свързани помежду си, че бяха и остават известни като Трите сестри.\nSuccotash, зеленчукова яхния, която съдържа най -малко царевица и боб, придобива много по -голямо значение в тази светлина: Тя включва две от трите сестри, храни, които са важни както за храненето, така и за културата. Третата сестра, тиква, не е съществена сукоташ съставка, но също така не е нежелана, нито друга местна американска продукция, като чушките.\nПравенето на сукоташ с тези основни култури е само едно от многото неща, на които местните американци са научили поклонниците, за да им помогнат да оцелеят. През вековете популярността на succotash се е разпространила от крайбрежието до крайбрежието и е типична американска храна, с регионални вариации, които се ползват от общности от всички среди.\nМоята версия тук включва царевица, боб, тиква, и чушки, плюс малко количество бекон, тъй като свинската мазнина е друг традиционен елемент на сукоташ. Добавям и малко масло, тъй като царевицата и маслото са перфектна комбинация. Ключът към сукоташа обаче е да запомните историята му и да разберете гъвкавостта, която е вградена в ястието. Той се поддава на интерпретация и вариации, стига да има царевица и боб. Можете да използвате само тези два зеленчука или да добавите още, както правя тук, можете да използвате свинска мазнина или друга мазнина, за да я запазите вегетарианска. Можете също така да го правите през всеки сезон, като преминете от пресни летни съставки, когато са налични, към стабилни на рафтове (сушен боб, зимна тиква и т.н.), когато не са. Но независимо какво решите да поставите в него, това, което наистина прави сукоташа страхотен, е да се възползвате от най -добрите съставки, които можете да намерите. Докато ви превеждам през моята рецепта, ще видите какво имам предвид.\nПървата стъпка е да се направи малко от мазнината от бекона. Използвам само много малко количество, тъй като не искам опушеният аромат на бекона да е прекалено забележим, сладката царевица и нежният боб са това, което искам да изпъкна. Когато беконът започне да покафенява, добавям маслото и го разтопявам, след което го следвам с нарязан на кубчета лук и смлян чесън, които задълбочават и закръглят аромата на ястието.\nСлед като лукът и чесънът започнат да омекват, добавям царевицата, заедно с млякото, което мога да изцедя от кочаните с гръбнака на ножа си. Намирам, че най -лесният начин да отрежете царевичните зърна от кочана е като обърнете малка купа или друг съд в по -голяма купа за смесване, след което стоите кочана на малката купа и нарязвате зърната. Малката купа повдига кочана от по -голямата купа, намалявайки вероятността да ударите острието на ножа си в ръба на по -голямата купа, докато режете надолу. По -голямата купа помага за улавяне на зърната, които имат начин да стрелят във всички посоки. Голяма бъркотия е, когато просто го направите на дъска за рязане.\nЗаедно с царевицата добавям нарязани на кубчета червени чушки (оранжеви или жълти работи също) за лек, сладък вкус. Използвам и няколко чушки Poblano, които имат по -дълбок, по -сложен вкус от обикновените зелени чушки, но все още не ги добавям в тенджерата. Вместо това аз овъглявам кожите им за още по -дълбок, по -пушен вкус, след което изтривам кожите и нарязвам месото на кубчета. Оставих го настрана до самия край, тъй като процесът на овъгляване също готви Poblanos, последното нещо, от което се нуждаят, е удължено готвене след това.\nДобавям и нарязана на кубчета лятна тиква (предупреждение за трета сестра!) И готвя всичко заедно до омекване.\nОстава само бобът. Това е област от рецептата, където можете да се забавлявате. Най -лесното нещо, което можете да направите, е да отворите торба със замразени зърна от лима и да ги изхвърлите в тенджерата. Това е добре - и аз го правя - но има много повече потенциал за изследване. През лятото, ако живеете в близост до добър фермерски пазар, често можете да намерите пресен боб. Това са същите зърна, които в крайна сметка купувате сушени, като морски боб, боровинки и други, но все още в шушулките си, точно като грах, и с жизненост, която спира дъха.\nПресният боб с черупки все още трябва да се готви и процесът е почти същият като при сухия боб, с изключение на това, че няма абсолютно никаква нужда да се накисва. (Изсушеният боб понякога също не изисква накисване.) Просто ги сложете в тенджера с подсолена вода и аромати и ги оставете да къкри, докато омекнат. Те губят много от красивия си цвят след готвене, но си заслужава заради тяхната нежна, фино сладка плът.\nАко пресният боб за обелване не е опция, сушеният боб е повече от адекватен, когато се готви правилно, може да бъде зашеметяващо добър. Най -добрият подход, мисля, е да добавите повече от един вид боб, за разнообразие. В снимките тук съм включил няколко замразени лими заедно с някои прясно обелени червени зърна. Това ви дава много по -голяма печалба по отношение на вкус, цвят и текстура, отколкото всеки отделен боб може да направи. Обичам да добавям и малко от течността за готвене на боб, само за да навлажня всичко и да вложа останалите съставки с малко повече бобов вкус.\nВ самия край добавям печените чушки Poblano и прясна билка, като накъсани листа босилек, само за да напомпам ароматите още малко. Дали е точно като сукоташ от минали векове? Не, но отново, аз не съм индиански фермер (или дори поклонник), а съвременните удобства правят много по -лесно да направим това ястие малко фантазия.\nВремената на Covid са временни\nПристигането на Covid-19 не постави особен демпфер в стратегическите планове на Friedman за RH. „Не мисля, че изработваш стратегия за временни неща“, каза ми той. Въпреки че Фридман очаква ускоряване на онлайн пазаруването, от сегашните им 13 или 15% от продажбите до 20 или 25% от продажбите, той очаква клиентите да се върнат в магазините, след като им бъде разрешено да отворят отново. „Временно хората прекарват повече време у дома, инвестират повече в дома си, а домашният бизнес ще получи лифт“, казва той. Седяхте ли повече в столовете си, отколкото преди? Или сте забелязали празно място на стената, на което никога преди не сте обръщали внимание? Не си сам. „Хората гледат домовете си като нови. Случайно сме бенефициент на този път, но всъщност не сме променили нищо, освен временно реорганизиране и реагиране на Covid “, казва Фридман.\nКрафт вечерята е истинско национално ястие на Канада\nКажете ми какво мислите за Kraft Dinner и аз ще ви кажа кой сте. Ако принадлежите към удобния клас Canada & rsquos, вероятно мислите за ястието като детска снизходителност и тайно лакомство.Тръбната юфка с размер на хапка е толкова отстъпчива и мека, ще кажете малко смутено и почти невъзможно да се приготви ал денте. Соленият, блестящ портокалов сос има малко сладък вкус и малко кисел и едновременно интересен, поради напрежението между двата полюса на аромата, но не прекалено предизвикателен или непознат. А съществената му млечност го свързва с тази най -елементарна храна: майчиното мляко. KD е най -добрата детска храна, поне ако сте родени и израснали в Канада, където приготвянето и яденето на сирене е част от културата, откакто Шамплейн донесе крави от Нормандия в началото на 1600 -те години & mdash традиция, почти толкова уважавана, колкото търговията с кожи . Това може да е първото ястие, което децата и учениците без гнездо се научават да правят (& ldquomake, & rdquo разбира се, като свободен термин & ldquoassemble & rdquo може да е по-точен). Това само укрепва първоначалните му атракции.\nАко наскоро сте имигрирали в Канада, ще имате много различна асоциация с KD, като ястие, което поляризира семейните ястия. Децата ви ви заяждат за това, като придобиха вкус към него в училище или в съседната къща. И ако се броите сред 900 000 канадци, които използват хранителни банки всеки месец, може да свържете иконичната синя и жълта кутия с лишения: необходимо зло, докато чакате да пристигне следващият ви чек, купен с последния ви долар и навлажнен с последните ви лъжици мляко.\nВъпросът е, че е почти невъзможно да се живее в Канада, без да се формира мнение за една от първите и най -успешни храни в света. През 1997 г., шестдесет години след като първата кутия обеща & ldquodinner за седем минути & mdash не се изисква печене, & rdquo отпразнувахме, като направихме Kraft Dinner най-продаваната стока за хранителни стоки в страната.\nТова прави KD, а не путин, нашето фактическо национално ястие. Ние изяждаме по 3.2 кутии всяка средно една година, с около 55 процента повече от американците. Ние също сме единствените хора, които се отнасят до Kraft Dinner като родово за разтворими макарони и сирена. Дамите с Barenaked пееха замислено за яденето на тези неща: & ldquoАко имах милион долара / не бихме искали & rsquot да ядем Kraft Dinner / Но бихме яли Kraft Dinner / Разбира се, щяхме, ние & rsquod просто ядем повече. & Rdquo В отговор феновете хвърлиха кутии с KD на членовете на групата, докато изпълняват. Това беше акт на почитане.\nВярно е, че Канада е само един аванпост в глобализираната хранителна система на Kraft & rsquos. Емблематичните марки на компанията & rsquos са във възход на развиващите се пазари, което ще рече в древните култури извън границите на Северна Америка, Европа и Австралия. В Китай друг продукт на Kraft, Oreo, е преработен за азиатския пазар с такъв успех, че сега е бисквитка номер едно в страната. Но това се повтаря историята: нашата собствена хранителна система е колонизирана отдавна от Kraft, компания, която винаги се е стремяла да ни даде (или поне на нашите потребители, свраките) това, което искаме: по -евтина храна, която се приготвя по -бързо. Бяхме много щастливи да пием Kool-Aid, друга марка Kraft.\nПопулярността на KD & rsquos е симптом на свят, който се върти мъчително все по -бързо. Ние отделяме общо четиридесет и две минути за готвене и почистване на три хранения на ден и mdash шест минути по-малко, отколкото сме прекарали през 1992 г. Повече от половината вечери, които консумираме у дома, включват приготвена или полуготова храна. Тъй като часовникът тиктака, ние харчим повече от всеки долар за храна за тези преки пътища.\nНо какво означава, ако се произвежда национално ястие, формулирано от учени в лаборатория в Гленвю, Илинойс, и ни се продава обратно от втората по големина хранителна компания в света? В Kraft Foods работят 126 000 души по целия свят и са спечелили 54,4 милиарда долара през 2011 г. До края на тази година, тя официално ще се раздели на две дивизии & mdash хранителни стоки от Северна Америка и глобални закуски & mdash без съмнение, за да продължи и да се умножава. Kraft Canada не произвежда само 120 милиона кутии прахообразно сирене и юфка във фабриката си в запустелото предградие на Монреал Мон-Роял. Това е производствен вкус. По този начин той е оставил незаличим отпечатък върху това какво и как ядем и следователно как живеем. В централата на канадската корпорация в Дон Милс, в Торонто и Мдаш, където три знамена, за Канада, Онтарио и Крафт Фуудс, се носят извън вратите и & ldquoone процентът & rdquo не се отнася за & uumlber-богатите, но за малката част от канадците, които не складират нито един продукт на Kraft в килерите си.\nНезависимо от постоянната ни носталгия по детските храни, вкусовете и рецептите винаги се развиват. Нямаме окончателна версия на макарони и сирене или каквото и да е ястие по този въпрос. Думата & ldquomacaroni, & rdquo, въведена за първи път в Италия, описва всяка къса тръбна паста там, сиренето по избор често е било пармезан. Въпреки че все още не съм открил основен източник, за да докажа това, бих се обзаложил, че макароните, които за първи път станаха модерни в Англия през осемнадесети век, най -вероятно са достигнали Великобритания в куфарите на пътешествениците. (Твърди се, че Томас Джеферсън го е представил във Вирджиния.) Скоро ястието стана толкова популярно сред англофоните, че & ldquomacaroni & rdquo стана жаргон за един денди, който предпочита чудовищни перуки, поради което Yankee Doodle & ldquo сложе перо в шапката си и го нарече макарони. & Rdquo\nИталианската рецепта обикновено включваше юфка, а не сирене сос, в главната роля, но английските готвачи обърнаха тази връзка, добавяйки английски сирена, като чедър и яйчни жълтъци, за да създадат по-кремообразно ястие, подобно на пудинг. Ранна вътрешна итерация, публикувана в Съвременна практична готварска кухня през 1845 г. призовава бутер тестото да подрежда тавата за печене. Нейният автор, г -жа Nourse, дава инструкции да задушите юфката в крем, сгъстен с жълтъци, с малко & ldquobeaten бухалка & rdquo и & ldquomade горчица & rdquo, за да изострите вкусовете, преди да настържете пармезан или сирене Чешир отгоре.\nЛиз Драйвър, кулинарният историк, който ме запозна с рецептата, вярва, че използваните макарони г-жа Nourse би била внесена от Италия и вероятно превъзхождаше много от наличните днес канадски тестени изделия, които италианците смятат за твърде меки за своите вкус. Шофьор е уредник на Campbell House, сграда на наследство в Торонто, където преподава открито готвене в кухнята на деветнадесети век, и съхранява колекция от ретро чугунени тенджери, натрупани под бюрото й.\nТя ме въведе в официалната всекидневна, където седяхме като музейни произведения, заобиколени от маса за игри и бюро за писане. & ldquo Макароните и сиренето се смятаха за изискани, което се доказва от факта, че се сервира в бутер тесто & ndashlined тиган, & rdquo тя отбелязва в приглушените, премерени тонове на някой, който е прекарал живота си в библиотеките. Понякога бяхме прекъсвани от посетители, които сигурно се чудеха защо не сме в костюм и свирихме на уист.\nГ -жа Nourse & rsquos Чеширско сирене въпреки това, през деветнадесети и началото на двадесети век имаше много местни чедър за приготвяне на пудинги от макарони. По онова време Канада беше известна с малко друго, що се отнася до храната, може би една от причините да останем толкова влюбени в макарони и сирене. Както пише Хедър Мензис в отличната си история С труда на ръцете си: Историята на сиренето Чедър от Онтарио , производството на търговско сирене в Онтарио се разраства в средата и ndashnine XIX век, подпомогнато от депресията на пазара на пшеница и разпространението на пшеничната мушица, която е опустошителна за посевите. & ldquo Млечната реколта никога не се проваля, & rdquo тръби писмо до редактора в издание от 1865 г. Канада фермер. В ерата преди пастьоризацията, сиренето често е било по -безопасно и много по -дълготрайно от течното мляко. По -изобилен от английския оригинал, канадският чедър скоро се превърна в основна част от английската работническа класа. До началото на ХХ век в Онтарио има 1 242 фабрики за чедър, където се извършва по -голямата част от канадското производство на сирене, а износът на чедър и около 234 милиона паунда през 1904 г. & mdash са на второ място след дървения материал. Повече от век по -късно изнасяме само 19 милиона паунда сирене, пет милиона от които са чедър, докато внасяме повече от 55 милиона. Въпреки че не можем изцяло да поставим упадъка на занаятите за сирене в Канада в краката на Джеймс Люис Крафт, това наистина съответства на възхода на империята на преработените сирена Kraft & rsquos.\nПрез 1893 г. Чикагската световна и колумбийска експозиция rsquos показа плана за века на консуматорството на средната класа, който последва. Северноамериканското общество се променя бързо: градове като Чикаго се появяват привидно за една нощ, а индустрията, а не селското стопанство, е във възход. След две десетилетия на социални, икономически и политически сътресения обществеността огладнява за розовото обещание за прогрес. Не може да се надценява влиянието на панаира и rsquos върху въображението на Северна Америка: той привлече 30 милиона посетители, когато само 63 милиона души живееха в САЩ. Моделните къщи рекламират новия начин на живот на средната класа, включващ електрически печки, перални машини, звънене на врати и пожароизвестители. Изложителите издигнаха нова хладилна технология, консервирани меса, сушени супи, синтетични заместители на свинска мас и захарин, получен от въглищен катран. Новите технологии за приготвяне на храни бяха пуснати на пазара като по -санитарни, по -ефективни и по -икономични от всичко, което готвачите от природата или дома могат да осигурят сами.\nJ. L. Kraft, който е израснал в млечна ферма в Онтарио, се отправи към Чикаго десетилетие след световния панаир & rsquos. Очарован от обещанието за иновации, той реши да намери модерен, по -печеливш начин за разпространение на сирене. Дори в разгара на производството, качеството на канадския чедър, наличен на вътрешния пазар, остана променливо, отчасти защото най -доброто беше запазено за износ. & ldquo Без значение колко здравословно беше, когато напусна производителя, той често достигаше до пазара в състояние на изчезнала добродетел, & rdquo наблюдава Крафт, който е видял количеството разваляне и отпадъци от първа ръка, докато е работил като чиновник в общ магазин във Форт Ери, Онтарио. Той пристигна в САЩ с 65 долара и план за стартиране на бизнес на едро със сирене.\nТам той се присъединява към редицата млечни експерти, които търсят начини да направят производството на сирене по -ефективно. Цялото сирене е древен израз на скока на ldquomilk & rsquos към безсмъртието & rdquo, както поетично се изрази Клифтън Фадиман, и изключително ефективен метод за запазване на излишъка от млечни продукти. Нуждаете се само от три основни съставки: мляко, сирище (за да се сгъсти в твърдо вещество) и микроби (за превръщане на лактозата в киселина, което задълбочава вкуса и предотвратява развалянето или задържането на изварата).\nЕмулгиращите соли спомагат за стабилизирането на преработеното сирене, като вземат калций от млечния протеин и го обменят с натрий. Това позволява на протеините да задържат вода, сгъстявайки сиренето. Ранните опити да се направи преработено сирене наподобяваха един вид отново втвърден, дълго съхраняващ фондю, който не беше изненадващо, че швейцарците бяха първите, които разбраха, че тези & ldquomelting соли & rdquo ще запазят сиренето стабилно (т.е. емулгирано), само като няколко лъжици от вино или лимон поддържайте традиционно течащо фондю.\nДо началото на Първата световна война J. L. Kraft експериментира с подобен процес, който разработва върху двоен котел. Неговата формула зависи от комбинация от лимонена киселина и фосфати (емулгиращите соли). Въпреки че не е първият, който разработва преработено сирене, той е първият, който печели патент (през 1916 г.) и в крайна сметка се възползва от него. Неговият метод проправи пътя за Velveeta (1928), Kraft Dinner (1937), Cheez Whiz (1952) и Kraft Singles (1965). Откритието, че емулгиращите соли могат да се използват за производство на преработено сирене, се оказа голямата иновация и някои биха казали трагедия & mdash на производството на сирене през ХХ век. Той стандартизира процеса и изключи вариации, добри или лоши, на всеки етап.\nИдеята за макарони и сирене в кутии идва по време на Депресията, от продавач в Сейнт Луис, който увива ластици около пакети с настъргано сирене Крафт и кутии с тестени изделия и убеждава търговците на дребно да ги продават като единица. През 1937 г. компанията започва да ги продава като Kraft Dinner, обещавайки да изхрани четиричленно семейство за 19 цента (САЩ). Кутиите имаха добър срок на годност и можеха да се съхраняват в килер за около десет месеца тогава, много канадски домакинства все още не притежаваха хладилник.\nПрез 1939 г., две години след като KD стартира в Канада и САЩ, продажбите на Kraft & rsquos в Канада вече бяха достигнали 8 милиона долара. Само шест години по -късно, в края на Втората световна война, продажбите са се удвоили почти до 14 милиона долара, до голяма степен подпомогнати от правителствените реквизиции за въоръжените сили, а у дома - от дажбите на войната и общото лишаване, което направи безмесните предястия по -често срещани . Демографските промени също играят роля: тъй като по -малко семейства задържаха прислужници и повече жени отидоха на работа, те имаха по -малко време за приготвяне на ястия. По това време корпоративните готварски книги станаха известни в канадските кухни. Значително е, че експертните съвети за готвене се наложиха, когато животът беше несигурен: Депресията, а след това и войната, разтърсиха доверието на нацията и хората и хората се чувстваха утешени от инструкции от професионалисти.\nМеждувременно канадската индустрия за сирене започна да се рови. Износът за най -големия пазар, Обединеното кралство, спадна през 20 -те години на миналия век, тъй като стандартът на живот на британския работник се повиши, което означаваше, че семействата могат да си позволят повече месо. А световните войни, които почти спряха износа, почти убиха индустрията. Въпреки това Хедър Мензис вярва, че щеше да се събере през 60 -те години, ако политическите лидери бяха избрани да защитават занаятчийското сирене. Те дори имаха доклад, който им казваше как. Вместо това те избраха да подкрепят интересите на големите производители, група, доминирана от американски корпорации като Kraft. Местните фабрики за сирене в Канада и rsquos наблюдаваха как британският пазар се срива и собственото им мляко изсъхва.\nГолемите американски компании подписаха договори с местни мандри, като ефективно обвързваха доставчиците да им продават повечето, ако не и цялата си продукция. Това изцеди по -малките фабрики за сирене и повече млечни продукти отидоха за производство на преработено сирене вместо занаятчийски видове. В разгара на своето влияние, през 1971 г., Kraft контролира повече от 50 % от производството на сирене в Канада.\nМеждувременно демографските данни продължиха да се променят. Населението на Канада и rsquos се увеличава, благодарение на бебешкия бум и имиграцията. Средната класа се премества в предградията и все повече жени ходят на работа извън дома. Производителите на храни виждат възможност в това и бичуват продуктите си по телевизията, в списания и вестници, обещавайки статут и удобство. Продажбите на топено сирене тръгнаха. До 1973 г. Kraft Canada е най -големият отделен рекламодател в канадските списания и, с General Foods, най -големият рекламодател по телевизията. Том Куин, бивш президент на Kraft Canada, каза пред Menzies, & ldquoАко сме направили нещо правилно, това е търговия и реклама. Създадохме търсенето. & Rdquo\nВ света на съвременното производство на храни Kraft Dinner Original остава сравнително проста формула, съдържаща само десет съставки. (Моята собствена рецепта също изисква десет, ако комбинирате естествените аромати, както правят етикетистите.) Но KD е породила поколения вечери с макарони и сирена, всяка от които е по -голям инженерен подвиг от последната и всяка по -малко разпознаваема като нещо, което можем да направим в собствените си кухни. През 1999 г. компанията стартира Kraft Dinner Cup, линия, която сега включва Kraft Dinner Triple Cheese в опаковка за микровълнова фурна. Той съдържа двадесет и една съставки, включително & ldquocheese аромати. & Rdquo Чедър е осми в списъка. Версия, продавана само в САЩ, описана като Triple Cheese Cheesy Made Easy, съдържа четиридесет и две съставки, в зависимост от това как ги броите.\nИ все пак KD Original не се е променил много през седемдесет и пет години, от гледна точка на потребителя & rsquos. Това, което се е променило, е начина на проектиране и производство. & ldquo Ранните сосове биха били почти цялото сирене, с изключение на емулгиращите соли, & rdquo казва Арт Хил, учен по сирене от Университета на Гуелф, Онтарио. Но тъй като млечните продукти се превърнаха в стока през изминалите години, печалбите идваха от производството им с най -ниска цена и възможно най -голям обем, както и от разработването на нови & ldquocheese продукти & rdquo, които с течение на времето се правеха с все по -малко сирене.\nДнес KD Original вероятно съдържа повече суроватка, отколкото сирене. Kraft won & rsquot казват колко сирене има в пакета от фолио, но можете да прочетете между редовете на етикета и да направите обосновано предположение. Един учен, който поиска да не се цитира, изчислява, че сиренето ще представлява не повече от 29 % от твърдите частици на соса и rsquos. Задвижвани от стоковите пазари, а не от вкуса, преработените хранителни формули често се променят според скоростта на техните съставки: когато суроватъчният прах е евтин, например, сосът със сирене може да включва повече от него.\n& ldquoНовите процеси идват и ние трябва да останем конкурентоспособни, & rdquo предлага Робърт Гордън, инженер по храните и един от около петнадесет разработчици на макарони и сирена в кампуса Kraft & rsquos Glenview. Позовавайки се на собствени причини, той говори в общи линии за това, което прави всеки път, когато разговорът в нашата конферентна връзка стане твърде конкретен, прекъсва мениджър по корпоративни въпроси в Торонто. & ldquoНашата основна цел, & rdquo тя казва, & ldquois, за да гарантираме, че отговаря на очакванията на канадците & rsquo за KD. & rdquo\nПроизведените храни първоначално са се харесали на потребителите, защото са били маяци на напредъка и това, което са били, ако сте закупили предпоставката, че храната е само гориво, и ако сте измерили успеха с това колко евтино и бързо може да се приготви храна. Но тъй като удобните храни станаха все по -често срещани и готвенето от нулата все по -рядко, хората започнаха да пропускат връзката, която някога са имали с начина на производство на храна, във фермата и в кухнята. Те жадуваха за ястията, които някога са приготвяли майките, за истинските макарони и сирена, домашно приготвени. Така че Крафт хитро коригира своята маркетингова стратегия, създавайки ерзац носталгия по това, което KD беше изместило. & ldquoMama & rsquos в кухнята, приготвяща макарони и сирене, & rdquo управлява един американски маркетинг лозунг. Друго обявено: & ldquoДве нови вечери за домашно приготвени Kraft, бързият вид, който приготвяте прясно. & Rdquo\nХората изпитват силна емоционална връзка с етикета KD, казва Джордан Фиетдже, старши мениджър на марка за Kraft Dinner, който полага усилия да подчертае свещения завет на компанията и rsquos с матриарсите. Подобно на много други служители на Kraft, той прекалено обича фразата & ldquo нашето обещание на майките. & Rdquo Лозунгът има смисъл. Храната е свързана с ритуал, традиция и общуване и това, което майка ви е приготвила за неделната вечеря, което означава, че става дума и за идентичност. Клишето не е грешно: ние сме това, което ядем, и нашият избор отразява и оформя кои сме.\nПроизводствената храна има своите атракции: тя е по -евтина и издържа по -дълго и инженерите могат да манипулират съдържанието на влага, сол и захар, за да се харесат на по -широк пазар или да се насочат към предпочитанията на социалната група.Но тъй като голяма част от нашето производство на храни се е пренасочило към производството & mdash 44 % от канадското селскостопанско производство сега е предназначено за преработка & mdash продукти, особено мечтаните от учени и диетолози в корпоративни лаборатории, са отдалечени от потребителя. Все повече разчитаме на професионалисти, които да ни научат как да готвим (ако някога се научим), диетолози и диетолози, които да ни казват какво да ядем, и учени, които да проектират храната, която купуваме.\nУчените по храните трябва да са мултидисциплинарни, с обучение по химия, микробиология, инженерство и хранене. Потънали в лабораториите си, те могат да забравят истинската цел на своите експерименти и mdash, която е да изхранват хората, казва Крис Финдли, небрежният изпълнителен директор на Compusense, консултантска компания в Guelph. Той е прекарал цял живот, съветвайки мултинационални компании как да пускат и усъвършенстват хранителни продукти, така че те да се харесат на потребителите, и е работил за Организацията на ООН по храните и земеделието в страни като Судан и Южна Корея. Въпреки че не работи директно за Kraft Canada, компанията му си партнира с Kraft на четири континента.\nВ началото на ХХ век производителите започнаха да използват професионални дегустатори, за да осигурят контрол на качеството. Технологиите позволиха нови начини за доставяне на храна, но храната, разработена от учени и произведена от машини, не винаги имаше добър вкус. & ldquoМожете да разградите храната до протеини, мазнини, въглехидрати, но можете само да разберете от химичните свойства какъв ще е вкусът й, казва rdquo Findlay. Това се оказа особено обезпокоително за американската армия, която работи за разработването на евтини, хранителни и лесни за съхранение дажби за войници.\nПрез & rsquo40 -те и & rsquo50 -те години, Интендантът на храните и контейнерите на армейската армия на САЩ започна да изучава приемането на ldquo -храна, & rdquo и така започна полето на сензорния анализ или изследването на възприятието. Корпорациите бързо откриха употребата му при оценката на потребителските стоки. Повечето големи хранителни компании вече имат лаборатории за сензорен анализ, много от тях също наемат консултанти като Findlay, за да научат повече за даден продукт и дали може да има място за нещо ново в неговата пазарна категория.\nТова, което е вярно другаде, се задържа в хранителната индустрия: опитайте се да угодите на всички и вие & rsquoll в крайна сметка не угаждате на никого & mdash или, както Финдли отбелязва в слабата си шотландска брога, & ldquoМежду две табуретки, глупаците пропадат. & Rdquo Той се хвали, че ако даде изпитваните три проби на вкус, той може да предвиди къде на сензорната карта те ще попаднат & mdash, по -скоро като проучванията за профилиране на кафе на Van Houtte & rsquos, които обещават да определят дали предпочитате кафето си смело и дървесно или кадифено и плодово, като ви попита дали ви харесва конфитюр върху тоста ви. Универсалният продукт и средният потребител не съществуват, поради което в допълнение към Kraft Dinner Original ще намерите десетки продукти KD на рафтовете за хранителни стоки, от екстра кремав до бял чедър, пълнозърнест и дори версии, подсилени със зеленчуци, влакна или ленено семе.\nСензорният анализ разчита в голяма степен на обучени изпитатели, а не на потребители, за да разчленят гледката, миризмата и вкуса на даден продукт и неговите конкуренти, като разработят списък с атрибути, които да ги опишат. В Compusense тези данни се въвеждат в компютърна програма, която използва статистически методи за създаване на сензорна карта на различните черти и където всеки продукт попада върху графиката. За да илюстрира как работи това, Findlay предлага да ми направи карта за категорията макарони и сирене в кутия, с едно условие: първо трябва да прекарам деня като детектор на хора, обучен (по-скоро като куче, което смърка бомба), за да използвам сетивата си за един от панелите му.\nНяколко дни по -късно се озовавам на маса в стая, пълна с непознати, втренчена в болнична табла, която държи инструментите ми през следващите два часа: чаша дестилирана вода, няколко бисквити, друга празна чаша с капак, бяла салфетка и пластмасова лъжица. Пристига първата проба: чаша от стиропор с етикет номер 943. Една от служителките на Findlay & rsquos, Шейла Фортун, застава пред празна бяла дъска в лабораторно палто и демонстрира процедурата. Отваряйки пластмасовата чаша на сантиметър, тя бързо и ldquobunny подушва & rdquo, за да открие аромата на парата, която изтича. Всеки от тестерите записва описания: масло, саламура, нишесте, привкусът на преработен чедър, сладък ароматен аромат. След това махаме капака и отбелязваме визуалните изображения: прави, тънки юфка в елегантен парче шафран оранжево. Няколко мехурчета се вкопчват в пастата. Следвайки инструкциите на Fortune & rsquos, ние опитваме и отхрачваме пробата. През следващите два часа пред нас ще бъдат поставени още единадесет ястия с макарони и сирене.\nГамата от вкусове изненадва: моите бележки изброяват стотици дескриптори. В определен момент анализът може да се доближи до абсурда, както в декрета на Auberon Waugh & rsquos, че писането на вино трябва да бъде затворено на всяка цена и че & ldquobizarre и невероятните странични вкусове трябва да бъдат провъзгласени: гъби, гниеща дървесина, черна лакомство, изгорени моливи, кондензирано мляко, канализация, миризмата на френски гари или дамско бельо & rsquo & hellipany нещо, за да се измъкнем от приетия списък с плодове и цветя. & rdquo\nСпомням си за Уо, докато зяпам чаршафа си. Една проба мирише на бебешки бар и mdash маслена киселина, обяснява Findlay, често срещан атрибут в сиренето пармезан. & ldquo Разредител за боя & rdquo описва друго. Финдли кима с глава и се смее. Това, което откривам, казва той, е гранясването и неприятните вкусове. & ldquo Има всякакви причини, поради които просто трябва да знаеш нещо за преработката на храни ", казва той, преди да разкаже времето, когато панел е открил миризмата на отработени газове в продукт с барбекю и всички излязоха на паркинга, за да проверят миризмата.\nДо момента, в който сесията приключи, ние покрихме бялата дъска със списък от черти, които описват продукта. Fortune ще включи шестнадесет от тях в софтуер, който генерира ново проучване, което да попълним, докато отново опитаме продуктите. Този път обаче вечеряме сами, пред компютърен екран в бяла кабина, под ярка бяла светлина. (Някои проучвания използват червена светлина, за да неутрализират цвета на пробата & rsquos, така че тестерите да могат & rsquot да видят дали едно вино е бяло или червено, или пържола е кървава или сива.) Части се появяват като часовник в люка пред нас, докато щракваме през компютърно проучване. Следобед Fortune генерира сензорна карта на продуктите, които сме опитали, за да покаже къде по вкусовия спектър попада всеки един. KD Original е най -сиренето, най -жълтото и най -соленото. KD Smart Vegetables Original, направен с половин порция лиофилизиран карфиол, е отчетливо остър и кисел, с оттенъци на варена брасика.\nОт вътрешността на корема на звяра, произвеждащ храна, става ясно едно: това не е начин за приготвяне на храна, а начин за производство на гориво & mdash за нашите тела и за гладния потребителски пазар. Хранителната индустрия, както всяка империя, зависи от разширяването за успех: за да оцелее, тя трябва да продължи да увеличава както производството, така и потребителската си база.\nИзвън лабораторията, на трапезата, вкусът остава физическото проявление на паметта, че е невъзможно да се яде нещо, без да се свързва или сравнява с по -ранен, често детски опит. Връзката Taste & rsquos към паметта става особено трогателна, след като напуснете дома си & mdash, тъй като имигрантите, хванати между два свята, познават добре. Хелън Валианатос, антрополог от университета в Алберта, която изучава хранителните навици на провинцията и общностите в Южна Азия и Близкия Изток, отбелязва, че много от нейните субекти отбелязват как тяхната чувствителност се променя почти незабележимо с течение на времето. По време на пътувания у дома, казва тя, някои са изненадани да открият, че ястията, които някога са обичали, сега изглеждат твърде богати, твърде пикантни, твърде странни, сега, когато са свикнали с различен начин на хранене. Тя има особен интерес към това как храната и идентичността се преплитат и как храната помага за изграждането на идентичност: когато не можете да ядете храната, която си спомняте, кой сте вие?\nДруго често срещано наблюдение сред новопристигналите в Канада се отнася до бързия темп на живот. Помолете имигрантите да определят канадската храна и те най -често назовават хамбургери, пица и тестени изделия. Но една марка се появява отново и отново в полеви изследвания: Kraft, както в & ldquoDinner & rdquo и & ldquoSingles. & Rdquo\nРазвиващите се пазари на Канада и rsquos отразяват реалностите, подобни на глобалните: с увеличаването на населението ни в Южна Азия и Китай, Kraft Canada разгръща специфични за етническите програми програми, за да се хареса на имигрантите, които може да пристигнат тук с традиционни рецепти и очаквания за лежерни, старомодни ястия , но скоро откриваме, че нашата хранителна култура не оставя много време за традиция на масата.\nВидимите малцинства представляват най-бързо растящия сегмент от нашето население-те съставляват 16,3 % от канадците през 2006 г. и могат да предложат на Kraft най-добрия шанс за разширяване на вътрешния пазар. Нашето население, родено в чужбина, се очаква да се увеличи четири пъти по-бързо от останалите до 2031 г. Тъй като повечето разработки на продукти се извършват на юг от границата, Kraft Canada няма ресурси за създаване на продукти, специфични за нашата страна и rsquos, променящи демографските данни. Вместо това той наема антрополози и други изследователи да намерят & ldquomodern семейства & rdquo (т.е. видими малцинства и имигранти) и да изпратят приютени ръководители, за да ги наблюдават. Корпорацията също е наела говорители за разработване и популяризиране на рецепти в техните собствени общности и за въвеждане на нови перспективи пред екипа от домашни икономисти, които готвят в кухните от 6000 квадратни метра в централата си в Дон Милс.\nКакто подобава на компания, която търгува с носталгия, корпоративният офис на Kraft & rsquos се чувства като крачка назад във времето. Четирима важни на вид мъже в костюми се скупчват пред бетонната сграда, изготвени и готови за BlackBerrys. & Ldquogirls, & rdquo, както всички наричат групата жени на средна възраст, които са лицето на продуктите на Kraft, са вътре, работещи в кухнята. Това са домашните икономисти и диетолозите, които разработват рецепти за списанията, уебсайтовете и бюлетините на компанията. Северноамериканската библиотека за крафт рецепти съдържа около 30 000 записа, достатъчни за попълване на 300 готварски книги. Микеле Макаду, която е прекарала седемнадесет години в готвене за Kraft, изпрати 1000 рецепти до близо един милион канадци в своите имейл съобщения миналата година, за да популяризира домашното готвене с продукти на Kraft.\nКолкото и Крафт да ни влияе и оформя като потребители, той също така изразходва значителни ресурси, преследвайки ни. Той провежда килерни проучвания на всеки пет години и е съставил списък от 1100 съставки и 200 кухненски инструмента, намерени в канадските домове. & ldquo Разглеждаме съставките и инструментите с честота 60 % и по -висока и след това разработваме нашите рецепти съответно, & rdquo казва McAdoo.\nДнес кимионът и кориандърът преминават през демонстрационната кухня. Смита Чандра, елегантна имигрантка от Южна Азия, покрита със златна бродирана фуксия, кафява смляно пиле във уок за кеема, ястие с подправки. С девически глас, който канализира Глинда Добрата вещица, тя си спомня как изглеждаха екзотични макарони и сирене, когато тя израстваше в Индия. Тя пуска лъжица кимион от кръгла тава от неръждаема стомана, точно като тези, които виждате в кухните по целия субконтинент, и казва: & ldquoDad щеше да ни накара да си приготвяме сирене и сирене, когато майката не готви. Толкова очаквахме с нетърпение тези нощи. & Rdquo Кеемата, която приготвя, ще бъде смесена с KD вместо обичайния ориз басмати.\nРецептите, които Чандра приготвя, имат доста добър вкус и бързо се съчетават. Но те биха могли да се направят също толкова добре без продукти на Kraft, както в случая с ястие с пиле, което изисква Miracle Whip, напълно ненужна и по -малко здравословна съставка от традиционното кисело мляко. След това & rsquos обработеният послевкус KD дава на нейната пилешка кема, която така или иначе би била по -проста, за да направи с ориз дори най -добрите подправки и допълнителна доза кайенска консерва & rsquot да я прикрие.\nДокато рекламира своите продукти сред определени етнически групи, Kraft Canada открива друг пазар: канадски готвачи, израснали в мултикултурна среда, изложени на много стилове кухня у дома, в ресторанти и чрез пътувания. Година след като Чандра се присъедини към демонстрационния екип, Крафт нае известния готвач от Торонто Сусур Лий като говорител на китайската общност, идиосинкратичен избор, ако изобщо е имало такъв. Готвенето на Lee & rsquos е прословуто мозъчно и сложно и когато съобщението излезе миналата година, беше трудно да си представим, че той пише рецепти, които всеки домашен готвач & mdash, камо ли тези, които търсят удобство & mdash, могат да дублират. И все пак се оказа вдъхновен избор. Всеядността може да определи съвременната канадска кухня, а откритото съзнание, което я придружава, представлява един от най-вълнуващите аспекти на нашата процъфтяваща хранителна култура. Ако някой може да говори с синтеза, който информира канадската кухня, и мултикултурализма на готвенето, това е Лий.\nТой се откроява сред елитна група готвачи, които успяват в синтеза, преекспонираната мода за готвене на & rsquo90s. Стилът има своите критици (включително и мен), когато новите комбинации изглеждат без корен и случайни, той преминава в & ldquoconfusion & rdquo кухня. Лий обаче има отворен ум в кухнята и заема свободно от различни култури, за да създава ястията си, без никога да обърква (или, по -лошо, скучно) гостите си. Той демонстрира дълбоки познания за различни кухни и способност да разкрие връзките между на пръв поглед различни стилове, поради което той може успешно да сдвои кюфте с глава на лъв и rsquos от Шанхай с елзаско зеле и картофи от Лион.\n& ldquoКогато мисля за синтез, мисля за култура, за дълбокия корен на рецептите, & rdquo казва той, седнал на черен кожен диван в едноименния си ресторант в Торонто. & ldquoПодобно на пекинската патица. & rdquo Както Лий добре знае, дори най -класическото ястие започва с адаптация. Ресторантът, който все още носи кичозните червени, бели и зелени неонови знаци, останали от предишните италиански обитатели, изглежда много по -китайски от всяко друго негово начинание в Торонто, украсено отвътре в наситено червено и златно, с черен лак. Антични отпечатъци украсяват една от стените, а на вратата виси стара черно-бяла снимка на разширеното му семейство в Хонконг и надпис за разрешително за влизане & rdquo отгоре.\nПитам го как имиграцията промени подхода му към готвенето. & ldquo Когато пристигнете в Канада, започвате да размишлявате кои сте, & rdquo той отговаря.\nВкусовете винаги се променят. Лий не яде Kraft Dinner, но тримата му сина ядат. Едно и също нещо е вкусовете да се развиват органично и съвсем друго е те да бъдат повлияни от правителствени или корпоративни интереси. Преди няколко години Институтът за просперитет на Мартин в Училището по мениджмънт на университета в Торонто и rsquos Rotman публикува доклад на географа Бетси Доналд, озаглавен & ldquoОт Крафт до Занаят: Иновации и творчество в икономиката на храните в Онтарио & rsquos" Като част от изследването си, тя интервюира Лий, който й каза, че & ldquoTrue иновативното готвене идва от дълбоко разбиране и уважение към различните културни корени и известна отвореност към нови идеи. Това е в контраст с твърдостта на по -традиционните готварски култури като френската и южноевропейската. Това, което намирам за толкова вълнуващо за Торонто и за северноамериканското градско общество като цяло, е възможността за подобряване на човешкото състояние чрез ежедневно изпитване на различност и разнообразие. & Rdquo\nРазликите & mdash независимо дали в хората, културите или дори в сиренето & mdash са най -голямата сила на Канада & rsquos и животът би бил изключително скучен без тях. Те оформят и определят кои сме ние. Но разликите никога не могат да бъдат произведени по някакъв смислен начин от голям хранителен конгломерат, който винаги се стреми да стандартизира. Така че въпросът е: доволни ли сме от това, че националното ни ястие идва от лаборатория в Илинойс, или искаме да имаме ръка в неговото (и нашето) създаване? Ако можем да бъдем авторите на собствените си ястия, кои сме ние? За да готвя и да живея пълноценно, казва ми Лий, & ldquoИ имам нужда от добра основа. Трябва да знам кой съм. & Rdquo\nПисаладиер (тарта с лук и аншоа)\nCopyright 2022 \_ След редакционни сътресения, сп. Modern Farmer се завръща с нов подход...