Моят свят и моите преживявания. . . :: IN MEMORIAM - Здравко Кисьов\n24.01.2015 23:21 - IN MEMORIAM - Здравко Кисьов\nАвтор: zvezdichka Категория: Поезия\nПрочетен: 7008 Коментари: 5\tГласове:\nПоследна промяна: 24.01.2015 23:24\nНа 23.01.2015г. от този свят си отиде поета Здравко Кисьов, мой любим поет.\nПОЧИВАЙ В МИР, Поете!\nСветлина по пътя ти!\nМатей, Марко, Лука и Йоан…\nЗащо ли не са три,\nа именно четири\nза Спасителя на света?…\nДали не защото\nте са всъщност стените\nна духовния дом,\nв който ни чака Христос,\nи който, като всеки друг дом,\nот четири стени е възправен.\nНо не към посоките на света\nгледат те, а към Небесното царство.\nИ колкото и малък да ни се струва,\nв този дом има място за всички. Канон Един бял лист - като бяло сияние върху масата в здрача. Не се докосвай до него, не го запълвай със думи, ако не можеш да вложиш във тях малко повече светлина, отколкото е светлината на празния лист! Светлопис Ще се опитам да мина още веднъж през отворите на буквите, като през тунели - към светлината. Още веднъж, и още веднъж, и още веднъж... Докато не се получи върху хартията везмото от светлина.\nНе може още никой да ме види такъв, какъвто съм самият всъщност. Един ме преценява по обувките и знам добре  това е обущарят. Друг ми говори само за косата и се досещам, че ще е бръснарят. Ако не ми стои добре костюма, ще се обади именно шивачът. Стоматологът ме следи в устата, пияницата  чашата в дланта ми. На грешките ми ръкопляска оня, който до гуша е затънал в грешки. И вече губя всякаква надежда, че някой ще обхване всичко в мене, за да проникне и до същността ми. И се стремя да проумея само къде се губи винаги поетът, когато ме разкъсват стиховете. Ще бъде вик, дори ако прошепна: Неразпознат сред свои преминавам!... Телеграма\nИдвам  дума по дума към вас, дума по дума към вас приближавам, сякаш незрим телеграф ме изтласква, сякаш съм целият аз телеграма. Какво ви нося  радост ли, скръб ли,  ще разберете едва накрая. Ала каквото и да ви кажа  един ще плаче, друг ще се радва. Едва тогава\nПрез първата, по-жадна половина на моя подарен живот събирах във себе си звезди, любов и песни, без сам да знам какво със тях да правя. Като обърнат пясъчен часовник сега раздавам всичко туй обратно: звездите  на небето, песните  на птиците и обичта  на всички мои братя. В смъртта не бива да отнасям нищо... Когато всичко изтече от мене  подобно съд, без течността останал  едва тогава, ах, едва тогава ще знаете какво съм аз самият. Предимство\nЗакриван от широки гърбове, които ме избутваха надменно, за да изпъкват все на показ те, живях  от вас почти незабелязан. Ала сега откривам удивен, че всъщност туй е моето предимство и туй ме прави днес ненакърнен, тъй както и стената под картините запазва своя свеж, първоначален цвят, докато всичко покрай тях на показ гасне и избелява безпощадно бързо. Зрение\nОслепявам, бавно ослепявам... Тия думи, дето върху листа нижа в белотата ослепителна, ден по ден очите ми изпиват... Сам съм си избрал такава участ и да жаля, вече е безсмислено. Но дали когато вземеш книгата, зрението ми така обсебила  с моите очи ще гледаш, друже!... Акустика\nОсъмвам всеки ден без някого от тия безкрайно близки на сърцето хора, така, че то се свива конвулсивно, почувствувало загубата всеки път. И неочаквано, с освободените от тях места пространството около мен се разширява, става по-празно, неуютно, хладно, като огромна, но безлюдна зала, където всяка моя дума, стон и зов в акустика жестока откънтява. Знак\nТъй както си четях, полегнал на дивана, стремглаво в стаята се втурна дъщеря ми и струята на въздуха раздвижен в миг страницата недочетена обърна. Дали това бе знак, че някой ден Съдбата така ще връхлети  внезапно и стремглаво  в живота ми, и с длан немилостива ще ме прелисти като тази страница, преди да съм прочетен и разбран докрая!. Вечерно битие\nВечерно битие над книги в тишината, скрипти перо по листа и пак сълзят очите. Какво, че вън градът примамващо клокочи  изтрий си очилата и продължи нататък! Във този час си маг, вълшебник, прорицател, друг, по-прекрасен свят от себе си извличаш. И върху листа може да стане туй, което дори и във живота не може да се случи. И нека да говорят, че си анахроничен, че си чудак наивен, че даже си безумец... Душата ти е крехка, за всички уязвима, но тъкмо в слабостта ти е всъщност твойта сила. От лампата над листа извира светла струя, наоколо, във здрача, заспиват пак нещата. Тъй всеки божи ден животът ти минава подобно светлина, надвесена над сянка. Тайнопис\nВ годините на първата любов, на думите от голотата сепнати, а може би за по-голяма тайнственост, вместо с мастило пишехме със мляко посланията свои до любимата. Над пламъка на свещ или над печката върху листа нагрят се появяваха невидимите словоизлияния, подобно древен, пожълтял папирус... Изглежда, и по нас така животът е писал със мастилото си тайнствено /а може би със млякото ни майчино/ наглед невидимите свои истини. Но всичко става зримо, разбираемо, щом някой ден и нас, като хартията от юношеската игра, нечакано Съдбата ни постави и над огън... Цялост\nКой бе откъснал десетина страници от тази великолепна книга? Чия безпаметна ръка се бе намесила така брутално за втори път в съдбата на героите?... Напразно се опитвах да възстановя във своето въображение откъснатите страници  сякаш не книга, а човек стоеше пред мен осакатен... Изглежда, ние като тази книга не можем никога да бъдем цялостни. Все нещо липсва в нас, все нещо е опустошено от толкова нелепи безразсъдства!... Епитафия\nКато в игра невинна, нежно, тя с длан очите ми закрила, “Познай коя съм?”  ме попита. Познах я  беше Младостта ми. За втори път това се случи, но не успях да я позная, че беше вече Старостта ми, а аз за млад се мислех още. Когато трети път постави ръка пред моя поглед някой, не ме попита вече нищо. Разбрах  бе свършила играта. Определение\nКакво е да бъдеш поет?  Може би е същото, като да свириш с премръзнали пръсти на флейта, навън на студа, сред виелицата, без да си сигурен, че някой те слуша. Но да вярваш дълбоко, че след твоята песен пролетта ще настъпи по-скоро. Сътворение\nЛежах на морския бряг до водолинията менлива и небрежно чертаех риби по пясъка. Вълните прииждаха и отнасяха знаците навътре в морето, но аз продължавах в своя унес да ги рисувам отново, докато слънцето изчезна зад хоризонта. Когато си тръгвах, видях с изумление, че водата наоколо кипеше от риба и всяка от тях признателно пляскаше с перки към мен  неволен техен създател. Чак тогава почувствах тъга като към свои деца, които от мен си отиваха в безкрайното море на живота, без още нищо да знаят за въдиците и мрежите в него. Следи\nЕто, с тия нерешителни, слаби ръце умъртвих толкова много мечти, толкова много обич. Сега от пръстите ми се стичат стихове, като кръв, която не мога да скрия. Плащаница\nВсеки лист, всеки лист в тази книга е просмукал кръвта ми, всеки лист е една плащаница. Както белият плат, метнат върху ранения, показва местата на раните му. Стига да умееш да гледаш. Старият поет\nКогато животът се преполови безутешно, прозренията се сипят едно подир друго. Но старият поет вече няма търпение да ги моделира във стихове... Седи мълчалив и самотен, досущ като скулптор, който се задоволява само да вижда възможните статуи в камъка, а се отказва да ги изсече, за да не ги умъртви, дарявайки им една-единствена форма. Вдъхновението\nПонякога, когато сам не очаквам, надвесен над белия лист  навестява ме и мен вдъхновението. То е като струя, като полъх могъщ от крилете на ангел невидим, който издухва от листа пред мен всички леки и кухи, безсмислени думи, докато останат само най-тежките, най-здрави, най-пълни и годни като семената за посев слова. Творчество\nТърпеливо, с години подбираш самораслите думи, придаваш им смисъл, подреждаш ги  стих подир стих  в стройни, прави редици. Сякаш през отворите на буквите си нанизал връвчица и сам не знаеш в какво се е превърнал всеки стих вече: в огърлица, в амулет  да те пази, или във верига. Строгост\nОт трийсет години непрекъснато пиша онова единствено стихотворение, което трябва да изразява напълно живота, усилията, мечтите ми. Но винаги се оказва, че прекалено много са думите в него, за да отговаря на истината. И аз ги отхвърлям една по една. Все някой ден, вярвам, ще го завърша. Ще бъде прекалено изящно и строго  без ни една дума, без ни един звук. Затова помислете, когато ви попадне случайно някой празен, чист лист хартия  дали той не е всъщност моето вече завършено стихотворение! РЪСТ\nИ както някога, изправен до вратата,\nс резка от нож бележех своя ръст \nтъй днес съм изподран. Като вратата,\nдушата ми е цялата в резки.\nЧе всяко нещо своя ръст бележи\nвсе някъде дълбоко в мен. Все в мен,\nкато че аз съм мярката за всичко.\nМОЛИВ Целият ми живот премина, подобно на молив, в единоборство с хартията... В какви ли ръце не бях досега, какво ли не писаха с мене, как ли не ме подостряха, докато от мен остана, уви!, парченце, малко като куршум. Колкото да го хванеш с два пръста и да напишеш най-после... Какво? – за да оправдае целия ми живот. Защото на прага на вечния Съд си мисля не за написаното до днес, а за онова, което не успях да напиша. ПОЩЕНСКА КУТИЯ Не ме наричай поет. – В това припряно, забързано време е невъзможно да имаш изяществото словесно на древните. Не ме наричай поет. – Само пощенска кутия съм аз, в която всеки може да пусне посланието на своята болка и радост, уверен, че то ще бъде препратено там, където е нужно, без да е посочен адрес. ЖАЖДА Да четеш, да четеш, да четеш, докато ослепееш напълно над книгите, но сам да не знаеш какво се е случило и да продължиш все така да четеш, като възприемаш написаното вече не с очи, а с душата си, като суха земя, зажъдняла за дъжд. УБЕЖИЩЕ Словото беше последното ми убежище, но и там ме откриха. ДУМИ Думи, едни само думи в живота ми, но не аз тези думи изрекох – те мене всъщност изрекоха.\nТагове: поет, стихове, Русе, In memoriam, здравко кисьов,\nСъздател на стихове\nБългария ще стане ли Сахара??? - Болката на проф. Михаил Константинов - болка на много от нас, които милеем за ГОРАТА!\n1. stela50 - Вълнуващи, дълбоки, силни поетични откровения...\n... Но да вярваш дълбоко, че след твоята песен пролетта ще настъпи по-скоро...\n2. zvezdichka - Наистина са откровения Таня!\nЧовек може да се огледа в тях и да открива по нещо за себе си! Поклон!\n3. priqtel12 - Поклон!\n4. martiniki - Прочетох стихотворенията, думите\nлек път и чисто небе на поета!\n5. zvezdichka - Благодаря ви Иве, Доре!\nПубликувала съм и други негови стихове на това място.


Тя чува звука на разбиваща се среща на стъклото\nЗапознанства По Смисъл\nМного незабравими вечери, започва с алкохолни аромати, идващи от главния готвач на Ани Сортунс, всепризнатата Източно-средиземноморска кухня, независимо от това, Спадаете ли в атомно стая 85 на масата до с трапезария и дъска за woodwind range или отвън в приказна градина на желанията вечеря в тази Република класиката винаги е празник за посещения na meaning senses\nКак Силата Тя Запознанства По Смисъла На Влияние Върху Избора На Партньори На Индия\nАко първото търсене не дава на лицето, което търсите в сайта, най-евтиният пакет включва търсене за запознанства, така че можете да опитате още 2 места. Cheaterbuster е как да намерите изход от килера, ако вашият приятел е заедно с Tinder, интелигентен около офиса си или регистриран любим Pub Oregon exclude. Също така, измамните разработки излизат, за да излязат, където вашият млад съпруг от Мейн Бийвър е на пътуване с axerophthol byplay. Кажете, че вашата половинка ще отиде в Лас Вегас, ако те са на Qt., използване на запознанства, разбира се, че ще живеят витамин място, където те искат вероятно да го използвате. Така че, има ли смисъл Моето задържане по tinder dating na? Измамникът работи за някакво настаняване. Просто намирате хотел или офис за него, за да пътувате, а Cheaterbuster иска да потърси тази арена, за да види дали вашият приятел или съпруг Tinder е използвал в тази арена. Намерете тайните профили на Индия през следващите 30 секунди


Лион поднесе изненадата и прекърши мечтата на Манчестър Сити в Шампионска лига\nДнес (0) Вчера (61) Гледна точка (O)позиция Колумнисти Добрата новина Добротворци Интервю\nднес (0) вчера (61) Футбол БГ Футбол Свят Баскетбол Волейбол Тенис Мотоспорт Още спорт Прогнози\nЛион поднесе изненадата и прекърши мечтата на Манчестър...\nДнес 0 Вчера 61 COVID-19 0\n16.08.2020 00:06 2710\nЛион сътвори поредната изненада в тазгодишната кампания на Шампионска лига, след като отстрани Манчестър Сити. Френският тим победи "гражданите" с 1:3, като по този начин отстранява втори фаворит по пътя си. На 1/8-финала се справи и с Ювентус.\nЗа Сити се разписа Кевин Де Бройне, а за "хлапетата" Корне и на два пъти Дембеле. Пропуски на Жесус и Стърлинг белязаха срещата, като бяха секунди преди попаденията за 1:2 и за 1:3 за Лион. А този на Стърлинг бе особено шокиращ, като от близо, на опразнена врата - не успя да вкара.\nБайерн Мюнхен постави срамно петно в историята на Барселона след разгром\nБайерн Мюнхен унизи Барселона на 1/4-финалите в Шампионска лига, нанасяйки на каталунците исторически резил. "Баварската машина" прегаз...\nТака, Лион взе последното място на полуфиналите, където ще се изправи срещу Байерн Мюнхен. Именно преди 10 години французите за последно стигат до тази фаза и отново се изправят срещу баварците. А Сити отпадна на същата фаза на турнира, както и предните две години, което сложи край на голямата мечта на Хосеп Гуардиола - трофей от Шампионска лига.\nВидео и повече подробности от срещата може да видите в Sportlive.bg.\nЛион отстрани шокиращо от турнира Кристиано Роналдо и неговия Ювентус, въпреки че отново бяха отписвани. Сега обаче насреща си има устремения Пеп Гуардиола, който вече премина през краля на турнира Реал Мадрид и силно желае трофея от Шампионска лига.\nЛудогорец с тежък жребий за втория квалификационен кръг на ШЛ\nБългарският шампион Лудогорец научи потенциалния си втори съперник за сезон 2020/21 в Шампионска лига. "Орлите" първо трябва да се спр...\nГолемият отсъстващ за Манчестър Сити ще е Серхио Агуеро. Аржентинецът не е напълно възстановен и няма да може да играе на стадион "Жозе Алваладе". За разлика от гостуването на Ювентус, този път се очаква Муса Дембеле да е титуляр за Лион и да си партнира в предни позиции с капитана Мемфис Депай.\nЕтикети: Шампионска лига Манчестър Сити Лион\nПСЖ загуби от Марсилия в истински трилър с петима изгонени играчи (ВИДЕО)\nПрезидентът на Барселона с обвинение в корупция\nЩе влезе ли в затвора капитанът на Манчестър Юнайтед след скандал в Миконос?\n11 от 11! Байерн Мюнхен би ПСЖ и спечели Шампионска лига\nБайерн елиминира Лион и ще премери сили с ПСЖ на финала в Шампионска лига\nЛудогорец не убеди, но победи Будучност в Шампионска лига\nПредизборен хаос заради промените в Изборния кодекс: Какво ще се случи? (ВИДЕО)\nОчаква ни предизборен хаос. Това заяви в предаването "Студио...\nОтец Дионисий: Ако Църквата е пазител на мракобесието, това е пре\nШефът на БАН: Неприятно е, че толкова много се забави проектът за\nД-р Георги Димов: Ако излязат гладните, протестът ще помете власт\nКрасимир Янков: ГЕРБ ги чака съдбата на НДСВ (ВИДЕО)\n189 регистрирани с COVID-19 за последното денонощие у нас*\n189 са новите регистрирани случаи на коронавирус COVID-19 у нас за последното денонощие, според данни от Единния информационен портал. Така,...\nКЪСМЕТЧЕ за 19 септември според зодията\nПредставители на бизнеса у нас с харта, осигуряваща равни възможности за работа\nПрехвърлят се бойни пехотни машини от САЩ в Сирия\nУраганът в Гърция взе жертва\nБилката, която успокоява нервите\nСлабо известна, но истински дар от природата. Зимзeлeнът прeдcтaвлявa вeчнoзeлeнo мнoгoгoдишнo трeвиcтo рacтeниe, кoeтo прoизхoждa oт Зaпaднa...\nТрагичен инцидент с мотор вещае турбуленции в управлението на гражданската ни авиация\nЗнаете ли, че оркестърът от "Титаник" е свирил в България преди да се качи на легендарния кораб?\nПутин: Русия вече притежава най-модерното оръжие в света\nМайката на Христо: Казаха ни "да излезе да се изпикае на улицата"\nПрогноза за времето - 19 септември (събота)\nВ днешния почивен ден ще духа слаб до умерен вятър от изток-североизток. Минимални температури - между 11° и 16°, в София - около 12°....\n"Масово замеряне на прокурори с въпроси, каскети и оставки на Гешев!"\n5 любопитни факта за есента, които не знаете\nОставката на президента на Перу не беше приета\nФестивал превръща софийските канали в паркове\nДефицитът и дългът са инструменти,...\nПлодовете, които трябва да хапваме...\nПивоварна Hills навършва 4 години...\nПредлагат още 2 месеца извънредна...\nКъсметче за всяка зодия за 20 септември...\nМного щастие за една зодия на 20...\nФестивал превръща софийските...\nЕдна зодия ще се ВЛЮБИ в хороскопа...\nСлед късен гол Арсенал оцеля срещу...\nКрасимир Балъков: Левски заслужено...\nБорислав Цонев: Заслужено победихме,...\nГеорги Тодоров: Изключително...\nУченици събират капачки за закупуване...\nУченици от Бургас събират пластмасови капачки с благотворителна цел....\nРоден е Никола Начов, български писател и ... 320 0\nПротестите: Ден 73 - Управляващите се страхуват ... 1394 0\n30-годишен ерген - какво ти става? ... 1278 0\nДневен хороскоп за 20 септември ... 3518 0\nНовините: Най-важното за деня, 19 септември ... 1288 0\nБилката, която успокоява нервите... 8786 0\nТрагичен инцидент с мотор вещае турбуленции... 3424 0\nЗнаете ли, че оркестърът от "Титаник" е свирил... 3064 0\nПутин: Русия вече притежава най-модерното... 2773 0\nМайката на Христо: Казаха ни "да излезе да... 2644 0\nКолко вода е нужна на тялото ни спрямо теглото... 2395 0\nПрогноза за времето - 19 септември (събота)... 1068 0\n"Масово замеряне на прокурори с въпроси,... 2315 0\n5 любопитни факта за есента, които не знаете... 1596 0\nОставката на президента на Перу не беше приета... 541 0\nФестивал превръща софийските канали в паркове... 1235 0\nАфриканска чума по свинете се разпространява... 849 0\nПредизборен хаос заради променит...\nОчаква ни предизборен хаос. Това заяви в предаването "Студио Actu...\nСветослав Иванов: Политиците, които управляват у нас, се превърнаха в част от пейзажа (ВИДЕО)\nРенета Инджова към младите протестиращи: Не слушайте родителите си (ВИДЕО)\nНовата учебна година започна: Какво трябва да знаем? (ВИДЕО)\nШарън Стоун не се възприемала като секс символ\nПопулярната американска актриса Шарън Стоун никога...\nУправляващите от ГЕРБ уверено напредват в трупането ...\nДобре дошли в ъндърграунда\nПолитиката и обществото не живеят в симбиоза\nВ детските градини и училищата не бива да отиват болни деца или...\nСкелет на T. rex отива на търг\nКолко сладки може да са патетата\nГалерия "Сердика" представя изложбата "Гравитационен тласък"\nЛятото не свършва в Рио де Жанейро\nКакво мислите за ескалацията на протеста на 2 септември?\nТова не беше мнозинството, а малко на брой луди глави\nНа хората им писна да не ги чуват, затова стана така - и пак ще стане, ако отсреща са глухи\nИнсценировка на Божков - иска му се по-бързо да се върне на бял кон\nБорисов подготви всичко, за да отврати мирните хора и да отслаби протеста\nРоден е Никола Начов, български писател и учен\nНикола Енев Начов...\nПротестите: Ден 73 - Управляващите се страхуват от хората!\nСтотици хора се...\n30-годишен ерген - какво ти става?\nПри среща с интересен...


Изкуственият интелект може автоматично да създава видео на базата на текст – Gamezone България\nНовият ИИ на компанията Baidu може автоматично да създава видео на базата на текстово съдържание. За да направи това, той се нуждае само от линк към новините и всичко останало ще го направи абсолютно сам.\nBaidu представи Vidpress, инструмент, който може да създава само видеоклипове въз основа на кратки новини. AI базираният алгоритъм може да произвежда до хиляда видеоклипа за ден – редакторите на новини на компанията могат да пускат ръчно само 300-500 видеоклипа дневно. Vidpress създава двуминутни видеоклипове с разделителна способност 720p за две и половина минути, докато на хората са нужни поне 15 минути, за да го направят.\nЗа да обучи модела, Baidu използва хиляди статии от Интернет, за да обясни на системата как са устроени новините. Освен това, компанията е трябвало отделно да обучава и AI на моделите за генериране на глас и видео. На последния етап алгоритъмът синхронизира и двата потока за създаване на финалното видео.\nКогато потребителят изпрати връзка към алгоритъма, той автоматично събира всички свързани статии от Интернет и създава обобщение от това. Например, ако му изпратите статия, че Apple пуска нов iPhone, AI ще научи всички подробности, свързани с това, включително и спецификациите и цената. След това той ще създаде видео въз основа на ключови тезиси, използвайки снимки и видеоклипове.\nAI също може да следи тенденциите в социалните мрежи и да създава видеоклипове на свързаните теми. Компанията отбелязва, че в бъдеще ще продава AI на информационните агенции и ще го използва за популяризиране на своите видеоклипове в YouTube и останалите подобни платформи.


Испания: Седмицата започва с бури и температури под 30 градуса – Българи в Испания | ИСБИ\nИспания: Седмицата започва с бури и температури под 30 градуса\nПубликувано от ISBI на 29 май 2017 | 11:14\nНовата седмица в Испания ще започне с понижение на температурите, облачността ще се увеличи. Валежи се очакват само на места в Северна Испания. Максималните температури ще бъдат между 22 и 29 градуса. В Бургос, Сория, Алава и Кантабрия е обявен жълт код за гръмотевични бури и градушки.\nВъв вторник – 30 май – ще нахлуе по-студен въздух, ще има значителна облачност на много места в страната. Гръмотевични бури се очакват в Северна Испания, където температурите ще бъдат между 19 и 23 градуса, за Мадрид около 28 градуса.\nВ сряда ще остане по-хладно, отново ще има слаби превалявания, предимно в Северна Испания.\nВ четвъртък съществена промяна на времето не се очаква. Ще има разкъсана облачност, валежите ще спрат навсякъде, температурите остават без промяна също, информира АЕМЕД.\nВ петък – 2 юни – ще започне затопляне, не се очакват валежи. Максималните температури ще достигат до около 23-29 градуса.\nПрез почивните дни – 3 и 4 юни, температурите ще се повишат до около 30-35 градуса, ще бъде по-често слънчево.


110 млн. евро неустойки в „Челси“ - Труд\nВторник 29.09.20 / 15:04\nВторник / 29.09.2020 / 15:04\n110 млн. евро неустойки в „Челси“\nБАКУ – На повече от 4000 км от дома „Челси“ се готви за точка на пречупване. Финалът в Лига Европа срещу „Арсенал“ ще е последният ден на „сините“ в сегашния им вид. Треньорът Маурицио Сари почти сигурно си тръгва. Капитанът Еден Азар – също.\nТочно 110 милиона евро за неустойки само на треньори ще струва луксът на Роман Абрамович да уволнява. От 2004 година насам толкова е дал олигархът само за наставниците, на които е показал вратата. Сега Сари не изглежда като безработен. „Ювентус“ го чака като заместник на Максимилиано Алегри. А това е и единственият шанс на Абрамович да спести поне неговата неустойка. Руският богаташ досега не е демонстрирал симпатии към никого. Рафа Бенитес спечели Лига Европа и бе изгонен. Роберто ди Матео взе Шампионската лига и получи едва 6 месеца бонус да работи на „Стамфорд Бридж“. Шампионски треньори като Жозе Моуриньо и Карло Анчелоти също са виждали посочената от Абрамович врата.\nЕден Азар отказа да говори за бъдещето си: „Оставам, тръгвам си! Не, не ... Сега мисля за финала. В момента ме интересува само да вдигна трофея. След финала ще видим. Не бих играл в друг английски клуб.“\nАзар вече явно мисли за „Реал“, където треньор е идолът му от детинство Зинедин Зидан. Остана „кралете“ да платят 120 милиона евро на Абрамович. На директен въпрос дали раздяла със спечелен трофей би бил перфектният край, Азар отговори само с една дума: „Да!“ И после добави: „Дойдох в „Челси“ като бебе, сега съм мъж. Вкарвам повече голове, имам повече опит. Но се опитвам да бъда същият човек като този, който „Челси“ видя в първия ден. Имал съм възможност да отида в „Манчестър Юнайтед“, „Манчестър Сити“, „Тотнъм“, но взех решението си.“\nЕрата завършва скоро. В четвъртък Абрамович започва да планира новата си „синя“ империя.


Циганите в източноевропейското кино – МЕДИИ И ЕЗИК\nНачало › Без категория › Циганите в източноевропейското кино\nРезюме: Текстът разглежда образа на ромите във филмите от Източна Европа.\nКлючови думи: роми/цигани; кино.\nРом сам порязва ръцете си на счупени чаши в кръчмата, а певицата до него пее „Джелем, джелем“ – това е една от емблематичните сцени във филма „Срещал съм и щастливи цигани“ от 1967 г. на югославския режисьор Александар Петрович. Кинотворбата печели наградата на филмовата критика и специалната награда на журито на кинофестивала в Кан, а песента става толкова известна, че е избрана за химн на ромите. Ромите (циганите) са различни от другите народи и затова са предизвиквали интереса им, което отразява и киното. Този текст опитва да разгледа образа на циганите в източноевропейското кино – кои са основните филми, които поставят тази особена етническа група в центъра на вниманието си, и как я представят. Обзорът е предимно на игралните филми, тъй като те имат по-голяма аудитория и влияят повече, но в разделите за руското и за българското кино са включени и някои документални творби.\nТози текст използва утвърдилото се в последните десетилетия „роми“, но също и „цигани“, тъй като много от филмите са правени във времето преди налагането на „роми“ в обществения дискурс и защото „цигани“ е екзонимът, свързан с гледната точка на другите за тях. Киното създава едни от най-ярките и трайни представи за хората с различни от нашите етнос, раса или религия. Oсобеност на кинематографа е, че може да ни представи късове от живота, до които никога не сме докосвали, с усещане за надникване в друга реалност. Такива са и филмите за етноси, племена, религиозни групи и др., които може никога да не сме виждали в реалността – от афроамериканците, мормоните и апачите до баските, масаите и ромите.\nГерманският филмов критик и теоретик на киното Зигфрид Кракауер изтъква, че филмите отразяват душевността на една нация, основните й нагласи, темите и проблемите, които я вълнуват в даден исторически период. Това е повече валидно за филмите, отколкото за другите форми на изкуството, тъй като кинотворбите са колективно творение, при създаването на което мнозина дават идеи, а също така са направени с ориентация към една голяма аудитория, която да може да ги разбере и хареса (Кракауер 1991: 19–26). Много от филмите за ромите са правени от нероми и затова обикновено кинотворбите отразяват основните нагласи и представи на другите, вкл. и техните страхове.\n„Ние-групите” обикновено възприемат „те-групите” като по-низши, некултурни, опасни и ги разглеждат през призмата на етноцентризма – „нашето” е правилно, красиво и морално, а на „другите” не е (Sumner 2007). Така е и при художественото и медийното отразяване на „те-групите”, което нерядко е пристрастно. При филмите за ромите понякога тяхната другост служи за изграждане, на принципа на противопоставянето, на собствения образ на „ние-групата”. Например анализ на унгарските филми за ромите изтъква, че в тях образът на ромите служи и за поддържане на унгарската национална идея (Imre 2003).\nВ изкуството при представянето на ромите има три преобладаващи гледни точки – романтичната, съчувстващата и осъдителната. Можем да ги наблюдаваме в литературата, музиката, изобразителното изкуство и т.н., като романтичната представа първоначално е най-често срещаната. Например в западноевропейското изкуство от XIX в. най-популярни са образите на Есмералда и Кармен, които продължават да вдъхновяват нови произведения и влияят на представите за циганите.\nЕсмералда е циганка от романа на френския писател Виктор Юго „Парижката света Богородица“ от 1831 г. (в края на книгата се разбира, че Есмералда е родена от французойка, но открадната като бебе от цигани, които я подменят с уродливия Квазимодо). Романът е от XIX в., но действието му се развива в края на XV в. Есмералда забавлява хората с танци, има добро сърце и проявява съчувствие към грозния Квазимодо.\nКармен е испанска циганка, героиня от новела от 1845 г. на друг френски писател – Проспер Мериме (1803–1870 г.) Кармен е красива темпераментна млада жена, която използва чара си, за да краде от мъжете и да извлича информация, необходима за грабежите на контрабандистите и крадците, с които е свързана. Тя е сексуално магнетична, изменчива, непостоянна, страстна, лъжлива. Испанският войник, който се влюбва с нея, накрая я убива от ревност. Сюжетът е обезсмъртен от композитора Жорж Бизе, който създава едноименната опера, първо представена през 1875 г., вече след смъртта на Проспер Мериме – една от най-успешните и често играни опери по света.\nПроспер Мериме е пребивавал в Испания няколко пъти, с месеци е пътувал из страната и е имал представа за хитанос, испанските цигани. „Кармен“ е художествено произведение, но завършва, доста изненадващо, не с убийството на Кармен, а с една по същество антропологична глава, която разглежда циганите в Европа и съдържа данни за ромския език, религиозни обичаи, традиции и т.н.\nСюжетите за Есмералда и Кармен дълго време доминират художествената представа в западните общества за циганите и пораждат многобройни филмови екранизации, които основно разработват романтичната идея за тази специфична група и нямат връзка с реалността. Ромите в Източна Европа са много повече от тези в Западна Европа, били са обект на политики по време на социализма и понякога попадат в обектива на камерата\nЦиганите в югославското и постюгославското кино – от събирачи на перушина към събирачи на желязо\n„Срещал съм и щастливи цигани“, 1967 г., реж. Александар Петрович, вероятно е първият филм, който поставя ромите в центъра на вниманието и се опитва да ги изобрази реалистично. Филмът печели две награди в Кан и защото показва на западната публика една реалност, съвсем различна от романтичната представа за циганите. Действието се развива във Войводина, етнически разнородна област на Сърбия, предимно в ромски села, където камерата заснема калта, локвите, стадата гъски, бедните къщи, което донякъде шокира западните зрители.\nБора Белия (Беким Фехмиу) е ром, който изкупува перушина, а Мирта (Бата Живойнович) е негов конкурент („Събирачи на перушина“ е оригиналното заглавие на филма). Те поделят селата, от които да изкупуват перушина, но отношенията им се изострят след като става ясно, че и двамата се интересуват от Тиса (Гордана Йованович), доведената дъщеря на Мирта. Другата важна женска роля е на циганската певица в местната кръчма, изиграна от атрактивната Оливера Катарина, която във филма изпълнява не само „Джелем, джелем“, но и „Нишка баня“ и други песни, които допринасят за популярността на филма.\nФилмът е заснет с реални роми, но те са сред изпълнителите на второстепенните роли и статистите. От четирите основни роли само играещата Тиса е ромка, а другите са сърби и албанец от Сараево (Беким Фехмиу).\nФилмът дава представа колко ромите са различни от другите и същевременно имат съвсем човешки стремежи и чувства – обичат, страдат, мечтаят за по-добър живот. Кинотворбата показва смазващата мизерия на ромските къщурки сред калните улици, насилието в общността (Бора Белия бие жена си и я събаря в калта пред погледите на петте им деца), неофициалните бракове, често уреждани от родителите (на Тиса намират невръстно момче за съпруг; Бора Белия има жена, но се жени в църква и за Тиса, тъй като първият му брак не е регистриран официално), твърде млади майки, съвсем малки деца, които пушат цигари и лули. Не се минава и без цигански бой с ножове, който е решен кинематографично интересно – противниците се срещат в стая, пълна с перушина, промушването става в куп пера, пронизаният се опитва да излезе от перушината, но не успява и потъва в нея. Мизерията и несгодите на ромския живот са символизирани от самодеструктивността на Бора – сам порязва ръцете си на счупени чаши в кръчмата, проиграва изкараните пари на покер, изхвърля събраната перушина от каросерията на камиона. Живеенето на ромите в паралелна социална вселена и дистанцирането им от официалните институции е много добре изобразено на финала на филма, когато милиционерите издирват Бора в ромско село и се сблъскват със стена от недоверие и неприязън – никой не го е виждал и не знае къде е. Същевременно изобразяването на ромите е съчувствено, като човешки същества. Интересна е сцената, в която Тиса в мизерната стая гледа по телевизора веселия живот на връстниците си от макрообществото – музика, китари, танци, влюбени двойки на мотоциклети.\nКинотворбата е интригуваща и в езиково отношение – героите непрекъснато преминават от ромски на сръбски и обратно. Сръбският дискурс е по-пиперлив и особен и някои цветисти изрази, използвани от героите („Паре дупе върти“, „Йеди говно“), определено са предизвикателство за превода.\nПолитическите ръководители на социалистическа Югославия имат особено отношение към ромите и дори активно подкрепят международното ромско движение (Marushiakova and Popov 2005) Вероятно и затова изобразяването на ромите в редица югославски филми често е добронамерено, например „Кой пее там?“, 1980 г.\nИнтересът към ромите в тази част на Балканите намира реализация и в два от филмите на Емир Кустурица – „Циганско време“, 1989 г., и „Черна котка, бял котарак“, 1998 г. В кинотворбите определено има заемки от изобразителните решения в „Срещал съм и щастливи цигани“. „Циганско време“ е за миграцията на роми от Югославия към Италия, където нерядко се занимават с просия и кражби. „Черна котка, бял котарак“ е жизнерадостна комедия, изградена върху представата за колоритност на ромския живот. Музикалната партитура и в двата филма е подготвена от Горан Брегович.\n„Епизод от живота на събирача на желязо“, 2013 г., реж. Данис Танович, разказва за бедно ромско семейство в Босна, което няма здравна осигуровка, а съпругата се нуждае от спешна операция – нероденото й дете е мъртво и трупът му започва да се разлага в утробата й, но лекарите отказват да помогнат, тъй като семейството не може да плати разходите. Поразяващото в този филм е, че изпълнителите не са актьори, а обикновени хора, които пресъздават това, което реално им се е случило. Главният герой, Назиф, получава Сребърна мечка за мъжка роля от кинофестивала в Берлин, но камерата заснема това, което той реално прави в живота – разкоства коли за скрап, сече дърва, пали печката, а жена му готви, грижи се за къщата и двете им малки дъщери. Дори част от лекарите, които се сблъскват със здравно неосигуреното семейство, се съгласяват да участват във филма (Dalton 2013). Успехът на кинотворбата може реално да промени живота на героите – за своите съселяни Назиф Муич вече е „най-големият актьор в Босна“, той получава здравна осигуровка и има желание да учи и да завърши осми клас, а може би и средно образование.\nРомите в съветското и постсъветското кино – песни и танци или наркотици и присъди?\nСъветският съюз е другата социалистическа страна, която има по-особено, до голяма степен добронамерено отношение към ромите и тук се появява другият световноизвестен филм на циганска тема – „Таборът отива към небето“, 1976 г., реж. Емил Лотяну. В Русия романтичната представа за циганите е доста силна – в царския период циганите са смятани за неотделима част от музиката, танците и забавленията за дворяните (Crowe 2007: 162–169), а в съветския период ромите имат възможност за културна изява, най-известната от които е театър „Ромен“. И Русия, и Съветският съюз са многоетнически общества, в които ромите са относително малка част от населението и не предизвикват силни негативни нагласи, типични за други страни.\n„Последният табор”, 1936 г., е първият съветски филм на циганска тема и е със силна пропагандна насоченост – ромите изоставят чергарството и заживяват в колхоз. В успешния приключенски филм „Неуловимите отмъстители“, 1967 г., реж. Едмонд Кеосаян, група младежи, сред които е и Яшка Циганина, доброволно помагат на червените по време на Гражданската война в Русия. Интересно е, че в литературната творба, върху която е изградена историята, героят е кореец.\nСцена от „Таборът отива към небето“, 1976 г., реж. Емил Лотяну\nМолдовският режисьор Емил Лотяну има влечение към романтичното, което се изявява във филма му „Лаутари”, 1972 г., за някогашните пътуващи музиканти из Бесарабия, много от които са били роми. Но големият му успех идва с „Таборът отива към небето“, 1976 г. Сюжетът е базиран на разкази на Максим Горки: Зобар (Григоре Григориу) е циганин конекрадец, който се влюбва в магнетичната Рада (Светлана Тома) от друг табор. Любовта им е изпепеляваща и променя съдбите и на двамата. Действието започва през 1900 г. на територията на Бесарабия, тогава част от Австроунгарската империя.\nФилмът е визуално красив; ромските костюми, танци и песни са невероятно впечатляващи. Много от песните във филма влизат в репертоара от международни „цигански“ песни, напр. „Нане цоха“, изпълнявана от малката тогава Альона Бузильова. В актьорско отношение виждаме стратегия, подобна на „Срещал съм и щастливи цигани“ – авторите намират истински роми за песните, танците и сцените в табора, но двете главни роли се изпълняват от молдовци, професионални актьори. Но ако югославският филм се стреми към реалистичност и показва ромската мизерия и изолация от макрообществото, съветският филм е най-емблематичното кинопроизведение с романтична представа за циганите. Кинотворбата създава впечатление, че хората в табора по цял ден свирят, пеят и танцуват и чакат някой изтъкнат гост да ги посети, за да го забавляват. Лентата съдържа и редица романтизирани стереотипи – циганите са конекрадци и джебчии по пазарите, жените гледат на ръка, предсказват бъдещето, не се минава и без бой с ножове.\nНезависимо от това филмът е стойностно произведение, в което циганският живот е романтична метафора за стремежа към свобода, щастие и любов. Киноразказът е лиричен, а финалът с фаталната развръзка е зашеметяващ –занемелите роми от табора пред двете мъртви тела някъде високо в Карпатите, музиката, движението на камерата с търсене на снимачни ъгли отгоре.\nТелевизионният сериал „Циганинът“, 1979 г., реж. Александър Бланк, изглежда е вдъхновен от успеха на „Таборът отива към небето“ и също е добронамерен в изобразяването на ромите. Циганинът Будулай (Михай Волонтир), напуска табора си, заживява в руско село и опитва да създаде връзка с руска жена (Клара Лучко). Будулай е интересен с това, че е ром, който иска да се интегрира и да живее по-скоро сред руснаци, отколкото сред роми, но без да крие и отрича ромската си идентичност. Той има добри шансове за това – участвал е във Втората световна война като разузнавач, има чин лейтенант, много ордени и бойни приятели руснаци, които го уважават. Ковач е и като такъв е полезен на хората в руското село; сам решава да изостави номадския живот. Той е олицетворение на „добрия“ циганин – отговорен, мъдър, човечен, иска да се приобщи към макрообществото, но в сериала са показани и „лошите“ цигани, които рекетират, все още искат да крадат коне, да просят и да живеят скитнически. Много от руснаците в сериала безпроблемно приемат Будулай, независимо от етноса му, но има и такива, които са недоверчиви – руската жена, която той харесва, споделя, че като дете родителите й са я плашели с цигани, които могат да я откраднат. „Завръщането на Будулай”, 1985 г., е продължение на сериала със същия герой.\n„Циганката Аза”, 1987 г., реж. Григорий Кохан, е опит за повторение на успеха на „Таборът отива към небето” – романтична история, комбинирана с ромски песни и танци. Снажният ром Василий се колебае между мургавата красавица Аза от неговия табор и украинската хубавица Галя. Първоначално синеоката славянска блондинка побеждава, Василий се жени за нея и изоставя табора. И украинците, и ромите са шокирани от смесения брак и го осъждат. Новото семейство остава да живее в селото, но никой там не общува с него, а ковачницата на циганина е подпалена една нощ – преминаването на разделителните етнически линии е трудно.\nПредставянето на ромите със съчувствие и симпатия в съветското кино е продължено и в някои от постсъветските произведения. Напр. в един от епизодите на сериала „Наркомовски обоз“, 2011 г., съветска обозна част през Втората световна война дава храна на роми, които бягат от германците, а ромите помагат да се отмести от пътя разбито оръдие.\nИнтересно явление са филмите, правени от роми, каквито за няколкото произведения, режисирани от Дуфуня Вишневски, ром, и главно с ромски актьори. Сюжетът на „Виновен съм“, 1993 г., реж. Дуфуня Вишневски и Юсуп Разиков, е изграден върху враждата на два ромски клана на фона на обърканите начални години на прехода в Русия след разпадането на Съветския съюз. Лентата представлява смес между „Кръстникът“ на Копола и „Таборът отива към небето“. Интригата и изобразителните решения съвсем имитират „Кръстникът“, но циганизиран: кланът на „добрите“ роми е ръководен от мъдър лидер (Дуфуня Вишневски), който възпроизвежда ролята на Марлон Брандо в историята за италианските мафиотски фамилии в САЩ; семейните събирания приличат на заснетите от Копола по сюжета на Марио Пузо, но всичко това е гарнирано с щедра доза от ромски песни. Младеж от единия род убива младеж от другия и ромският съд е свикан да отсъди. Убиецът след клетва пред икона на Христос лъже, че не е извършил убийството, така както Майкъл (Ал Пачино) лъже жена си, че не е съпричастен към убийството на брат си.\nРомският творчески екип на „Виновен съм“ прилага разработен маркетингов похват: малцинството продава комерсиално успешно на мнозинството образ на руските роми в първите постсъветски години – ромският бос е новият Будулай, който се интегрира вече не в живота на колхоза, а на руския престъпен свят, в който успешните ромски мутри са ортаци на мутрите от мнозинството. Филмът, създаден от роми, възпроизвежда всички стереотипи, за които са обвинявани кинотворбите, направени от нероми – екзотизация, акцент на песните и танците и т.н. Аналогично постановките на театър „Ромен” са критикувани, че представят една нереалистична, романтизирана картина на ромския живот, а ромските творци в театъра са културен елит, съвсем откъснат от ромските общности в Русия. По подобен начин хип-хопът в САЩ продава на аудиторията един стереотипизиран образ на живота на американските чернокожи – клипове и песни за насилие, наркотици и сексуални афроамериканки, които енергично тресат гърди и задни части.\nВишневски също режисира и играе главната роля в „Грешните апостоли на любовта“, 1995 г., смятан за първия филм за холокоста на ромите в руското и съветското кино (Chiline 2003: 39). Избиването на стотици хиляди европейски роми през Втората световна война е сериозна и значима тема, но в естетическо отношение от лентата може да се очаква повече. Кадрите с масовия разстрел на роми и затварянето им в концлагер будят съчувствие, но филмът е твърде плакатен, едноизмерен, действието е мудно, ромските песни идват в повече, а в сценария има нереалистични и захаросани моменти (немски офицер се влюбва в ромско момиче, нацистите все се канят да изнасилят красивата дъщеря на патриарха и все нещо им попречва).\nСлед разпадането на Съветския съюз в Русия има едно втвърдяване на отношението към ромите и възприемането им по-скоро като проблемни, а не толкова като романтични или заслужаващи съчувствие. Художествените филми са вдъхновени от реалността и някои почиват на реални истории, но в тях има може да има полет на въображението, измислици, лиричност. Документалните филми претендират, че пряко изобразяват реалността, но те също могат да са пристрастни и дори да манипулират – авторите им избират какво да снимат и чрез монтажа контролират какво от реалността ще бъде показано на зрителите. „Нанук от севера“, 1922 г., на Робърт Флаерти е смятан за първия същински документален филм и първата кинотворба, която показва живота на специфична група – инуит (ескимосите) в арктическа Канада и така поставя началото на етнографските филми.\nНякои от руските документални филми за ромите са определено критични. Едни от най-известните са създадени от журналиста Борис Соболев, чиято гледна точка е осъдителна. „Таборът отива в зоната”, 2011 г., е за престъпността сред ромите в съвременна Русия, където много от тях участват в продажбата на наркотици. Соболев снима в руското градче Кимр, където повечето наркопласьори са цигани, и преценява, че поне 300 от ок. 400-те жители на циганското селище постоянно са в затвора. В циганското селце Барзинка има 59 пълнолетни и всички са прекарали време в затвора. Ромите са не повече от 0,1 % от населението на Сибир, но авторите на филма смятат, че циганите са ок. 15 % от мъжете в сибирските затвори и до 60 % от затворените жени. 30 % от осъдените в Русия стават рецидивисти, но Соболев счита, че сред ромите те са до 80%. Все пак авторът отбелязва, че руските роми са сред продавачите на наркотици, но босовете на високо равнище и осигуряващите „чадър” са руснаци, хероинът е афганистански, доставчиците са централноазиатци. Филмът директно заявява, че всички усилия от съветския период за образоване на ромите и приучаване към труд са били напразни и така подкрепя една често срещана гледна точка – че причините за бедността, необразоваността и престъпността сред ромите са в самата общност, в нейните традиции, а не в дискриминацията от макрообществото. Критичната точка спрямо ромите в Русия е продължена и в други документални филми на Соболев, основно в „Циганско бреме”, 2016 г.\nБългарското кино и циганите\nРомите не представляват интерес за българските кинотворци през социализма. Вероятно най-известният образ е от епизода „Циганката“ от първия сезон на сериала „На всеки километър“, 1969 г., реж Неделчо Чернев и Любомир Шарланджиев. Актрисата Пепа Николова се въплъщава в ролята на ромка от семейство мечкари. Тя загива, помагайки на революционерите, за да се докаже идеологическата теза, че и циганите са били съпричастни в борбата за установяването на социализъм.\nГлавният герой на „Покрив”, 1978 г., реж. Иван Андонов, е шофьор (Петър Слабаков), който се колебае между съпругата си (Мария Статулова) и привлекателна циганка (предвидимо, Пепа Николова). Слабост на филма е, че и героинята на Пепа Николова, и съпругът й (Григор Вачков) са цигани, но на останалите персонажи това изобщо не прави впечатление и етничността не се проблематизира, което е тотално нереалистично. Героинята на Пепа Николова е една Кармен в условията на българския социализъм – първична, полудива, естествена. Дългата връзка между циганката и шофьора е неубедително мотивирана и не става ясно на какво се крепи, освен на сексуалното привличане и на стремежа на жената да избяга от агресивния си съпруг.\nРомската тема присъства в някои от филмите на Георги Дюлгеров. „Черната лястовица“, 1996 г., е за съдбата на Магдалена (Любов Любчева), красиво ромско момиче от тракийските калайджии, които поддържат традицията за даване на пари при сватбата от семейството на момчето. Този обичай при някои ромски групи е наричан неточно „продажба на булки“ и филмът съдържа кадри с колоритните събирания на тракийските калайджии, чиито жени носят специфични пъстри забрадки, а девойките избелват лицата си.\nКрасотата на момичето привлича петима мъже – трима роми, французин и българин (Ивайло Христов). Филмът добре показва напреженията между отделните ромски групи и тенденцията браковете да са ендогамни, в рамките на собствената ромска група, което поражда конфликти, ако харесалите се са от различни общности (от ромите, харесали Магдалена, един е от бургуджиите, а друг е мюсюлманин, докато тракийските калайджии са християни; бащата на бургуджията прогонва Магдалена, тъй като смята, че е от низша група и е неподходяща за съпруга на сина му; родителите на момичето също предпочитат жених от своята група). Кинотворбата надниква в зависимостта на жената в патриархалната ромска общност, където решенията за брак често се вземат от родителите.\nЦентралната идея е за необходимостта от толерантност и търсене на мостове между хората, независимо от различията. Три пъти е разказана библейската история за Вавилонската кула (третият път идва в повече) – че някога хората са имали един език, били са единни и са се разбирали, но после се появили различията в език, етнос, религия. Засегнати са и напреженията между българи и роми и възможността за сблъсъци, предизвикани от расистки настроени младежи.\nГеорги Дюлгеров се докосва до ромската тема и в „Лейди Зи“, 2005 г., който е за съдбата на момиче от дом за изоставени деца. Филмът съдържа интересни кадри за напреженията в дома между децата от български и от ромски произход. Героинята е харесвана от ромски младеж, който й помага да се измъкне от проституцията в Гърция. Кинотворбата засяга реален социален проблем – държавата не се грижи за сираците след навършването им на пълнолетие и част от момичетата поемат по пътя на проституцията.\n„След края на света”, 1998 г., реж. Иван Ничев, е една носталгична картина на Пловдив след Втората световна война като пъстър многоетнически микрокосмос, в който заедно живеят българи, евреи, арменци, турци, цигани и гърци. Социалното инженерство на социализма нарушава многокултурната хармония: циганите са изселени, а къщите им – разрушени; старо турско гробище е разорано и турците напускат. Филмът печели симпатии с показването на мирния съвместен живот на хора от различни етноси, но рисуваната картина е твърде идилична, за да е съвсем реалистична (по време на войната евреите са били затворени в трудови лагери и това няма как да не влияе на отношенията им с другите няколко години по-късно, когато се развива действието). Основната песен към филма, композирана от Стефан Димитров, с текст на Богдана Карадочева и изпълнена от Васил Найденов, е много сполучлива.\n„Маймуни през зимата“, 2006 г., реж. Милена Андонова, представя живота на три жени, една от които е ромка. Тя е с три деца, но без съпруг и се опитва да оцелее и да отгледа децата си в суровия свят, доминиран от мъже. С ролята доста добре се справя ромската попфолк певица Бонка Илиева–Бони.\n„С лице надолу”, 2015 г., реж. Камен Калев, е мрачен филм за проституцията и трафика на жени, в който са въвлечени редица ромски момичета. Главният герой е дребен френски престъпник, който е привлечен от ромско момиче, продадено на сводници от майка си.\nРомски герои се появяват спорадично в някои сцени от „Емигранти”, 2002 г., реж. Ивайло Христов и Людмил Тодоров (циганска хамалска бригада се състезава с главните герои по разтоварване на вагон), „Време за жени”, 2006 г., реж. Илия Костов (ромско момиче го крадат и то бяга, като във финалната сцена от шлеп по Дунава то маха с ръка на главните героини – аналогично на завършека на „Черна котка, бял котарак”) и др.\nБългарското документално кино след 1989 г. има определени заслуги в отразяването на ромската тема. Още в началото на прехода „Неонови приказки“, 1992 г., реж. Елдора Трайкова, надниква в живота на безпризорните деца, много от тях от ромски произход.\n„Хотел „Рай“, 2010 г., реж. София Тзавелла, е документален филм за живота на ромите в съборения вече блок 20 в Ямбол. Блокът е построен през 70-те години и заселен с ромски семейства, които постепенно започват да го разрушават – изгарят паркета, разбиват прозорците, отмъкват водосточните тръби и кабелите, чупят уличните лампи. Боклукът се изхвърля през терасите и на мястото на някогашните градинки с пейки около блока има купчини отпадъци, в които се ровят деца, кучета, коне и плъхове. Филмът показва пъстра мозайка от роми, които живеят в блока – момче албинос, проституиращ травестит, платени кръводарители, млада двойка, пастор, производител на бамя. Интервютата с хората, заснети в естествената им среда сред разбити мивки, кофи с вода и оскъдни мебели, са много добре монтирани. Показано е крадене на булка, което е възстановка и затова отклонение от стриктния принцип на документализма. Музикалната партитура е великолепно изградена от изпълнения на оркестри с циганска духова музика.\nФилмът не морализира и не съди директно, но шокиращите кадри с разрухата и мизерията в блока влияят на зрителите. Същевременно много от героите пораждат симпатия и имат съвсем човешки стремежи – момчето албинос мечтае да знае какво има отвъд хълма, пасторът се е научил да чете, млада жена споделя, че най-вкусното ястие в живота й е кренвирш и руска салата… Някои от обитателите осъждат поведението на тези, които рушат и хвърлят боклуци.\nОсобено интересен е „Дългият път към дома“, 2013 г., реж. Боряна Пунчева. Ромско момче от България е осиновено от французойка и вече като млад мъж се връща, за да види биологичните си майка, братя и сестри в софийска махала. Авторите на филма са имали късмета да попаднат на истинска, силна и драматична история. Въздействащи са кадрите, в които пълнолетният вече младеж се среща за първи път с биологичната си майка и сяда на една маса с братята и сестрите си, а нямат общ език на общуване и трябва да използват преводач. Честата употреба на близките планове засилва психологизма и емоционалното въздействие.\nДокументалната творба засяга и важния социологически въпрос за ролята на социалната среда и интеграционния потенциал на различните общества: младежът, отгледан във Франция, изглежда интелигентен, умен, учтив, завършил е средно образование и мисли да учи в университет; биологичните му братя и сестри, израснали в България, са съвсем различни и като образование, и като препитание. Това показва, че ромите, поставени в благоприятна социална среда и получили образование, могат да станат нормални граждани, далеч от стереотипните представи за необразовани, нехигиенични и агресивни просяци и крадци. Един от главните герои във филма, френската майка, отказва да застане пред камерата и участва само с гласа си. Трудно е да си представим куража и себеотрицанието на тази френска жена, която осиновява дете от друга страна, от нехаресвано малцинство. При това ромското момченце първоначално имало такива здравословни проблеми, че осиновителката му трябвало да напусне работата си, за да може да го гледа.\n„Ром Кихот“, 2013 г., реж. Нина Пехливанова и Петя Накова, е добронамерен разказ за живота на ромската махала „Изток” в Кюстендил. На преден план са изведени три лични истории, които се развиват на фона на гетото: ром, който е радиожурналист и актьор; украинка, женена за мъж от махалата, и момиче, което завършва средно образование. Снимките продължават около две години, като авторите на всеки месец-два прекарват два или три дни в снимки в махалата, за да следят живота на своите герои – журналистът-актьор обмисля отглеждане на череши и на пчели, на ромско-украинското семейство се ражда второ момченце, момичето отива на абитуриентския си бал.\nФилмът съдържа впечатляващи кадри на мизерията в по-бедната част от квартала край реката – паянтови къщи, купчини боклуци, бездомни кучета. Но акцентът е на човешките истории, на индивидуалните съдби. Майката на украинката споделя пред камерата за първоначалния си потрес, че дъщеря й харесала „черен човек”, но била успокоена от усмивката му и любезното му отношение. Семейството има русокосо момченце, към което по време на снимките се прибавя и братче.\nДокументалната творба печели много от присъствието на радиожурналиста в програма „Христо Ботев” на Българското национално радио Валери Леков, който е въпросният Ром Кихот. Той е артистичен, атрактивен, занимава се със самодеен театър, рапира, създава радиопредавания и шеговити строфи и въпреки всекидневния си контакт с мизерията е развил интерес към изкуството и самоизразяването. Както Робърт Флаерти е имал късмета да срещне ескимоса Нанук и чрез него да представи живота на този специфичен народ, така и авторите са имали шанс да попаднат на Ром Кихот в кюстендилската махала. Присъствието на Валери Леков е значимо с това, че зрителите имат възможност да видят човек, който е част от ромската общност, и е интелигентен, мислещ, с планове и мечти, съвсем различен от стереотипната представа за ромите като некултурни и примитивни.\n„Хляб и зрелища”, 2013 г., реж. Георги Стоев-Джеки е още един филм за махалата в Кюстендил. Тук водач на авторите на кинотворбата е ромът Боби, който е създал кабелна телевизия и същевременно разнася хляба. „Хляб и зрелища” е динамичен и колоритен, с впечатляващи кадри от живота в гетото. Той също разказва интересни истории, като тази на „американския циганин” Георги, който като малък е осиновен от американци във Вашингтон, но като млад мъж се връща при биологичната си майка и прекарва част от годината в махалата. Забавен е и начинът, по който е представено присъствието на животните в многоликия живот на гетото – петли, кокошки, кучета, канарче, папагал.\n„Кеймбридж”, 2015 г., реж. Елдора Трайкова, разглежда един особен феномен – ромското село Долни Цибър, Монтанско, на брега на Дунав, с изключително висок брой образовани роми. Българските медии го наричат „Ромския Кеймбридж”. Селото има своите проблеми, подобно и на други малки селища, главно намирането на работа, но този случай показва, че ромите са способни да се образоват и това да им помогне да бъдат пълноценни граждани. Стремежът към образование е една особеност на групата на калайджиите от Североизточна България, която доста ги отличава от други ромски групи.\nФилмът проследява живота в Долни Цибър през четирите сезона и подходящо музиката е от „Четирите годишни времена” на Вивалди, като авторите съзнателно са избягали от използването на циганска музика. Всеки от сезоните е илюстриран с подбрани кадри, които показват, дори с известна лиричност, как тече животът в едно село на брега на Дунава: есента с началото на учебната година и лястовиците, които се канят да отпътуват на юг; зимата с паленето на печките с въглища; разливането на Дунав през пролетта; хора и крави, които търсят прохлада в реката през лятото, и пак есен…\nГлавният акцент е на образованието: учителите роми са мотивирани и дават много от себе си, а има и достатъчно деца, които се стремят да учат и са подкрепяни от родителите си. Ромски четвъртокласник има все шестици и само една петица по история и мечтае да завърши висше образование в Харвард. Същевременно Долни Цибър се намира в най-бедния район на България и Европа, където по-високото образование невинаги осигурява работа и доходи, а това се усложнява и от предубежденията към ромите. Жена с квалификация на акушерка казва пред камерата, че трудно си е намирала работа, а семейството на момиче, учило в софийска гимназия, заявява, че заради ромския й произход в училището се държали зле с нея. Немотията кара немалко от хората в селото да заминават в чужбина: мъж, работещ в Италия като строител, споделя, че там изкарва по 80 евро на ден; жена, гледала възрастни хора зад граница, казва, че е получавала по 750 евро на месец и живеела „като царица”.\nМладите хора от Долни Цибър са раздвоени дали да останат в България или да заминат за чужбина. Филмът показва и двата избора: ромска учителка по математика е живеела в Испания, но решава, че мястото й е в Долни Цибър, връща се и преподава в селското училище; момиче, което иска да стане архитект и живее с родителите си в Норвегия, споделя, че няма да се върне в Долни Цибър. Следващият кадър показва три момчета, които лежат в калта край речния бряг – може би тази съдба момичето иска да избегне…\n„Кеймбридж” е с бавен ритъм и флегматичен монтаж, но това изглежда е търсен ефект, свързан с идеята за цикличност на съществуването, която я има още в „Еклисиаст” от Стария завет, а и с известна лиричност в кадрите.\n„Весел е циганският живот”, 2017 г., реж. Людмила Живкова, е за малко известна тема – избиването на ромите в Европа и избягването на подобна съдба в България. Това е филм, режисиран от ромка и показва чувствителността на образованите роми към факта, че за еврейския холокост се знае, почита се, за унищожението на евреите има многобройни изследвания, книги и филми, а аналогичната съдба на ромите е донякъде пренебрегвана. Филмът споменава, че паметникът в Берлин на ромските жертви на нацизма е издигнат едва през 2012 г. (Аналогично руският „Таборът отива в зоната” показва, че отбелязването на 8 април, деня в памет на загиналите роми през войната, не привлича вниманието на медиите и политиците в страната).\nЗаглавието на документалната творба на Людмила Живкова е от германска песен, популярна през нацисткия период, която рисува идилична картина на циганския живот, докато в същото време нацистката идеология причислява ромите към непълноценните раси и ги набелязва за изтребление. Филмът споменава, че преди Втората световна война в Европа има около един милион роми и вероятно половината от тях загиват в концлагерите и при масовите разстрели. Откроено е, че съдбата на българските цигани е различна, те остават живи, както и българските евреи. Филмът съдържа редица интервюта с възрастни роми и представители на ромската интелигенция, които си спомнят какво техните родители са им разказвали за войната. Основното им обяснение е, че са били свързани с българите и това ги е запазило.\n„Весел е циганският живот” сочи и контраста между България и други съюзници на нацистка Германия – Румъния и Хърватия, които сами са убили много от своите роми. Значителна част от румънските роми са изпратени в област отвъд Днестър, където масово умират, оставени без храна. На територията на Хърватия възниква концлагерът в Ясеновац, където профашисткото усташко правителство разпорежда избиването на местните цигани.\nТворбата повдига и един актуален въпрос в условията на сегашното надигане на националистите и ксенофобите в Европа. Поставя го политологът Румян Русинов (ром): ако сега има опасност ромите да станат жертва на масово преследване, дали би имало достатъчно от другите да ги защитят?\nФилмът е определено значим: съдържа въздействащи архивни кадри за смъртта в концлагерите, интервюта с експерти, отправки към нашето време и отразява тема, немного известна на широката аудитория.\nВ обзора ще бъдат включени и няколко документални филма, правени от журналисти, а не от кинодейци. Произведенията на журналисти са по-злободневни и по-често акцентират на негативните аспекти от живота на ромите. Понякога това са журналистически разследвания и гледната точка спрямо етноса може да е осъдителна. Журналистическите филми с елемент на разследване са по-особени: невинаги интервюираните са склонни да разговарят и да бъдат снимани, използват се скрити камери, понякога екипът е заплашван.\n„Професия: просяк“, 2015 г., с автор Миролюба Бенатова е за българските роми, които живеят от просия в Швеция. Много от записите са правени в Гьотеборг, където просяците са основно български и румънски роми. Миролюба Бенатова установява, че сред ромите има организатори, които прибират част от парите на просещите. Поне част от просещите са изведени от България с измама – обещавали са им да берат боровинки, а след пристигането им в Швеция се оказва, че трябва да просят. Една от просякините в Гьотеборг всъщност е организаторка заедно със съпруга си и екипът на филма открива нелошата им къща във видинското село Дреновец, където имат и луксозен автомобил. Все пак много от просещите роми реално са бедни и е тъжна констатацията им, че просейки в Швеция могат да живеят по-добре, отколкото работейки в България. А също и бедността им създава предпоставки да бъдат експлоатирани от хора от тяхната етническа група.\nРазследванията на Вероника Димитрова от телевизия „Нова” разкриват затворения свят на джебчиите. През 2015 г. тя прави уникални записи на джебчийки от град Игнатиево, които крадат във варненски мол. Вероника Димитрова се представя за служител на новата охранителна фирма в мола и изразява готовност за съдействие. Двете джебчийки, млади жени, признават, че са плащали на предишната охранителна фирма да си затваря очите. Шефът на новата охранителна фирма казва, че на негов служител са предлагали 10 000 лева на месец, за да остави крадлите да „бачкат” необезпокоявано.\nДжебчиите явно имат връзки с полицията и ако са заловени или уличени, плащат пари на полицаите, напр. премахването на диск със запис на кражбата от охранителна камера може да струва 2000 лв. С парите от кражбите в Игнатиево израстват луксозни палати, а собствениците им официално се водят за социално слаби.\nВероника Димитрова продължава темата и през 2017 г. с разказ за джебчиите калдараши от Костин брод и Елин Пелин край София. Калдараш от Елин Пелин признава пред камерата, че джебчийството е традиция сред жените от тази ромска група и трите му дъщери крадат.\nВижда се, че ако документалните филми за ромите на кинодейци са предимно добронамерени и често акцентират на бедността и дискриминацията, то филмите на журналисти са критични. Но доста подобни са и някои от западните документални филми, напр. филмите на Би Би Си за ромските деца-крадци и за ромските просяци.\nУнгарски, полски и румънски игрални филми за ромите\n„Законът на циганите”, 1997 г., на унгарския режисьор Бенце Дьондьоши разказва за последните дни от живота на възрастен ром (Джоко Росич), който търси опрощение за извършено убийство и посещава трите си дъщери – възпроизвеждане на сюжета на „Крал Лир” на Шекспир.\n„Папуша“, 2013 г., реж. Йоанна Кос-Краузе и Кшищоф Краузе, е полски филм за съдбата на ромската поетеса Бронислава Вайс (1908 или 1910–1987 г.), известна като Папуша. Полският писател Йежи Фицовски няколко години обикаля с ромски табор, за да се крие от властта, тъй като удря униформен служител, и така живее с ромите, запознава се с обичаите им, научава и езика. Папуша е по-особена от другите роми – научава се да чете като малка и търси средства за самоизразяване, което Фицовски подкрепя. Той издава нейната поезия, но това застрашава положението на Папуша в ромската общност – ромите искат да пазят своя начин на живот в тайна, а художествено творчество от жена е нещо, твърде далечно от патриархалните представи за положението на жените в обществото. Чернобелият филм има интересна стилистика като действието не е хронологично, а скача на различни периоди – ту в предвоенна Полша, ту в Полша от времето на социализма.\nСъдбата на Папуша е тежка – баща й я дава за съпруга на мъж, много по-възрастен от нея. След като Фицовски публикува нейни стихове, ромският съд й забранява повече да твори и да обнародва създаденото. И този филм показва сложните и противоречиви отношения на ромите с макрообществото – ромите предпочитат да бъдат приети, но същевременно желаят да се дистанцират и се страхуват от асимилация (хората от табора се дразнят, че полякът Фицовски разбира езика им; една от героините емоционално заявява, че по-скоро ще удави децата си, отколкото да ги пусне да ходят на училище).\n„Аферим!“, 2015 г., режисиран от румънеца Раду Жуде, показва малко известен факт от съдбата на ромите – робството им в княжествата Влашко и Молдова от XIV до средата на XIX в. Полицейски пристав издирва избягал от господаря си ромски роб и търсенето показва сложната социална и етническа мозайка на сегашните румънски земи в началото на XIX в. Героите власи свободно изразяват негативизма и омразата си към цигани, евреи, турци. Филмът дава художествена представа за трите вида роби сред ромите: владените от болярите; притежаваните от манастирите (в една от сцените православен свещеник купува ромско момче на робски пазар) и владените от короната, т.е. князете (тези роби на практика са оставени да живеят свободно, но трябва да плащат ежегоден данък на княза и затова често промиват злато от реките, т.нар. рудари или аурари). Една от най-тъжните сцени във филма е как ромско семейство само продава себе си в робство, за да не умре от глад. Филмът е оприличаван на уестърн от западни кинокритици, напр. на „Омразната осморка” на Куентин Тарантино, но това е неточно – стилистиката на „Аферим!” е доста по-различна.\nРомите са интересни с това, че са много различни от другите етнически групи и така заинтригуват и кинотворците. Върховото произведение с романтичната представа за ромите е съветският „Таборът отива към небето“, 1976 г. Художествените източноевропейски филми за циганите логично често изобразяват екзотичното, необикновеното в тях – ромски песни и танци, мечки във вериги, пътуващи каруци и фургони, ромския съд, бой с ножове, бой с камшици („Циганинът“, 1979 г.) и дори бой с нож срещу камшик („Срещал съм и щастливи цигани“, 1967 г.) Това е критикувано като екзотизация, но всъщност именно различието в културата привлича другите да се интересуват от ромите. Британските филми за романичелите (британските цигани) и номадите, например „Гепи“, 2000 г., реж. Гай Ричи, или „Циганката“, 2001 г., реж. Шери Фолксън, също показват различното: юмручни боеве без ръкавици; пътуване с фургони, теглени от коне; изгаряне на автомобил на починал (циганите на Острова по традиция изгарят вещите на мъртъвците си).\n„Срещал съм и щастливи цигани“, 1967 г., загърбва търсенето на романтика и екзотичност при художественото изобразяване на ромския живот и демонстрира реалистичност. Тази линия е утвърдена в по-новите игрални филми за ромите, които вече показват трудното минало („Грешните апостоли на любовта“, „Аферим!“), борбата с мизерията и социалната изолация („Черната лястовица“, „Маймуни през зимата“, „Епизод от живота на събирача на желязо“), търсенето на място в обществото („Папуша“). В новите игрални филми вече се наблюдава тенденцията ролите на роми да се изпълняват от реални роми, а също има и роми сред другите участници в творческия екип.\nДокументалните филми също показват реалността на ромския живот, която е доста далеч от романтичната представа за него. Има разлика между филмите, създадени от кинодейци, и от журналисти. Документалните произведения на кинодейци са предимно добронамерени и съчувстващи спрямо ромите. Могат да се набележат няколко константни елемента, които филмите съдържат: мизерията; ромска музика и танци; герои, които искат да бъдат приети от макрообществото; протестантските църкви; ромски травестити. Обратно, филмите на журналисти показват негативното в част от тази общност – организирана просия, агресивност, джебчийство. Ромите ще продължават да интригуват и озадачават, тъй като реалност са както красотата на ромската музика, бедността, стремежът към приобщаване и образование и болката от отхвърлянето, така и недоверието към макрообществото, ромските кражби, продажбата на гласове и просията.\nКракауер 1991: Кракауер, З. От Калигари до Хитлер. София: Наука и изкуство, 1991.\nChiline 2003: Chiline, E. The Celluloid Drom: Romani Images in Russian Cinema. Framework: The Journal of Cinema and Media, Vol. 44, No. 2, Fall, 2003, 34-41.\nCrowe 2007: Crowe, D. A History of the Gypsies of Eastern Europe and Russia. New York: Palgrave Macmillan, 2007, 2nd edition.\nDalton 2013: Dalton, S. “An Episode in the Life of an Iron Picker: Berlin Review”, Hollywood Reporter, 13 Feb. 2013.\nImre 2003: Imre, A. Screen Gypsies. Framework: The Journal of Cinema and Media, Vol. 44, No. 2, Fall, 2003, 15-33.\nMarushiakova and Popov 2005: Marushiakova, E. and Popov, V. The Roma – A Nation without a State? Historical Background and Contemporary Tendencies. In: Nationalism Across the Globe: An Overview of the Nationalism of State-Endowed and Stateless Nations. Ed. by W. Bursza, T. Kamusella, T. Wojciechowski. Poznan: School of Humanities and Journalism, 433-455.\nSumner 2007: Sumner, W. Folkways: A Study of Mores, Manners, Customs and Morals. New York: Cosimo Classics, 2007.\nGypsies in Cinema of Eastern Europe\nAssociate Professor, PhD, Faculty of Journalism and Mass Communication, Sofia University\nAbstract: The paper discusses the image of the Roma in films from Eastern Europe.\nKey words: Roma/Gypsies; cinema.\nКирилов, Светлозар. Циганите в източноевропейското кино. – В: Медии и език. Електронно списание за научни изследвания по медиен език [онлайн]. 17 юни.2018, № 3 [Трудните послания]. ISSN 2535-0587. <http://medialinguistics.com/2018/06/17/циганите-в-източноевропейското-кино/>\n‹ НАЦИОНАЛНА НАУЧНА КОНФЕРЕНЦИЯ „ОБЩА И СРАВНИТЕЛНА РЕТОРИКА“\nФейсбук в капана на цензурата ›


СДС: Надежда да напусне Европарламента - НДТ, Добрич, България\n2020-03-28 @ 17:52 EET\nСДС: Надежда да напусне Европарламента\n2012-11-27 @ 17:34 EET\nСлед като напусна СДС морално е Надежда Михайлова да напусне Европарламента. Това обяви пред бТВ лидерът на СДС Емил Кабаиванов. Той уточни, че и тримата, освободени от партията, е редно да напуснат българския парламент. Сега госпожа Нейнски е представител там на несъществуваща Синя коалиция, уточни партийният лидер.\nЗа номинациите за конституционен съдия той отново обясни, че Бойко Борисов не знаел за Петър Стоянов до момента, в който е обявен на "Раковски" 134. Кабаиванов обаче не каза нищо за новите номинации. Единствено конкретизира, че СДС ще се яви на изборите със свои листи, а не в листите на ГЕРБ.\nКабаиванов прикани и тримата, изключени от СДС, да напуснат парламента. Те трябва да представляват определена партия като са в парламента, коментира лидерът. Парламентарните групи не са втори център - те са функция на партията. И като не са в партията, да излязат от НС, препоръча той. Ние от тук нататък ще продължим на чисто и ще видите - СДС ще се върне при хората, подчерта Кабаиванов.\nНикога не сме имали толкова глупав председател, реагира Ваньо Шарков в телефонно интервю пред бТВ. Кабаиванов трябва да знае като иска да напусна парламента, че и да го направя, следващият, който ще влезе от Великотърновската листа, ще е човек от ДСБ, обясни отлъченият от СДС. Ръководството на СДС има слаб политически опит и набутват СДС в постоянни конфликти, обяви Шарков.\nИ зам.-председателят на СДС Румен Христов се включи в сутрешния хор по телевизиите. Пред БНТ той заяви, че сегашното ръководство е решено да измете синята номенклатура.\nКогато народните представители работят срещу своята партия, когато не подкрепят такава емблематична фигура като Петър Стоянов, когато непрекъснато се говори по медиите, че няма да вземем участие във властта, няма как нещата да се развият по друг начин, каза Христов.\nНие сме решили да скъсаме със синята номенклатура и със сините олигарси и да започнем на чисто, отсече той. И уточни: Ние сме опозиция на ГЕРБ, но няма да правим коалиция с БСП.\nНе бива тези хора, които 21 години са превърнати просто в избиратели, които ги търсим само по избори, да остават излъгани, заяви Христов.\nСДС: Надежда да напусне Европарламента | 6 брой коментари | Регистрация\nАвтор: Anonymous да 2012-11-28 @ 09:46 EET\nГАРАЖНАТА ДА НАПУСНЕ НЕ ЗА БАВ НО!\nАвтор: Anonymous да 2012-11-28 @ 15:21 EET\nsamo Rumen 4amurlijski e ve4en\nАвтор: Anonymous да 2012-11-30 @ 12:18 EET\nВалю Варакса пак щял да става седесар!? А да им е честит на Махмурлийски, Андрешко и кабагайдата.....\nАвтор: Anonymous да 2012-12-02 @ 16:27 EET\nАвтор: Anonymous да 2012-12-02 @ 22:25 EET\nСДС,БСП,НДСВ и други такива тарикати са -айдуците на днешна майка България\nАвтор: Anonymous да 2012-12-05 @ 17:30 EET\nЗащо сте анонимни , вие от СДС в Добрич. Кой е автора на обращението - нека да се лигитимира . Не вярваме на анонимници.


Лични заеми: топ алтернативни заемодатели - банково делоПрочети Повече\nОсновен » банково дело » Лични заеми: топ алтернативни заемодатели\nАко искате да спестите пари чрез изплащане на дълг с кредитна карта с висока лихва или имате нужда от пари за финансиране на голяма покупка, тогава получаването на личен заем може да е най-добрият ви вариант. Ако обаче имате малка или никаква кредитна история или просто сте започнали да работите първата си истинска работа, тогава получаването на одобрение от банка или кредитен съюз може да бъде отнемащо време главоболие, ако въобще получите одобрение. Много банки все още очакват да кандидатствате лично и да ви преценяват само по кредитния си рейтинг. Но всичко може да не бъде загубено, ако не можете да получите финансиране от конвенционална институция. На пазара се появи нова порода кредитори, които използват малко по-различен набор от критерии, които могат да бъдат по-благоприятни за кредитополучателите, които могат да демонстрират финансов потенциал и здрав характер.\nКога да получите личен кредит\nЛичните заеми могат да бъдат разумен финансов ход, ако искате да консолидирате дълг с висока лихва, да закупите предмети с големи билети като мебели или да направите домашни подобрения. Вместо да поставят всичко на кредитна карта, те също могат да ви помогнат да заплатите медицински разходи, депозити за сигурност или други разходи, свързани със започване на нова работа или бизнес или преместване. Но в много случаи може да бъде почти невъзможно да получите какъвто и да е заем за много от изброените тук разходи, тъй като единствените традиционни кредитори, които ще ви финансират, са компании с кредитни карти - и нямате намерение да набирате дълг по техните лихви, (За повече информация вижте: Лични заеми: Да давате или не давате?\nПрекратяването на ипотечните кредити и Голямата рецесия се обединиха, за да постигнат един-два удара за тези с кратка кредитна история, тъй като насоките за отпускане на заеми сега са значително по-строги и работните места все още са оскъдни. Затова по-младите кредитополучатели, които наскоро завършиха своето образование, често са изправени пред лошо затруднение, когато се опитват да получат заеми от традиционните кредитори. Изброените тук алтернативни кредитори признават нуждите на тази група и са включили нестандартни фактори в своите собствени модели на подписване с цел по-доброто намиране и приспособяване на бъдещите кредитополучатели, които показват ниво на професионално и финансово обещание, което не може да бъде видяно в техните кредитни резултати. Някои от нестандартните фактори, които тези компании разглеждат, включват:\nСтепени и средни оценки\nРезултати от стандартизирани тестове\nБаланси на банкови и инвестиционни сметки\nБюджети и лични навици за харчене\nДоходи, история на работата и професионални постижения\nЖилищна и роднинска / брачна история\nLinkedIn Corp. и други профили в социалните медии\nНякои критици твърдят, че използването на тези нестандартни фактори може да навреди на кредитополучателите, тъй като голяма част от този вид информация не е защитена съгласно Закона за справедливото кредитно отчитане, който изисква кредиторите да разкриват публично получените данни, както и техните методи на подписване. Кредитополучателите могат да бъдат отхвърлени за заем поради дефектна или непълна информация, получена и кредиторът няма да бъде задължен да разкрива на кредитополучателя защо или да даде на кредитополучателя шанс да провери използваната информация. Въпреки това тези кредитори помогнаха на много кредитополучатели да получат така необходимото финансиране при разумни условия, които не биха могли да намерят другаде. (За повече информация вижте: Значението на вашия кредитен рейтинг .)\nАко търсите алтернативен източник на финансиране, разгледайте следните компании.\nSoFi (социални финанси)\nТази динамична компания, основана през 2011 г. от четирима партньори в университета в Станфорд, взе бурята за отпускане на заеми. SoFi предлага ипотечни и студентски заеми, както и лични заеми, и това беше първият кредитор, предложил рефинансиране както за частен, така и за федерален студентски дълг. SoFi вече е финансирала над 4 милиарда долара заеми и е определена за Disrupor 50 на CNBC и стартиращия клуб за милиарди долари на Wall Street Journal. Крайната им цел е да помогнат на високите потенциални, ориентирани към кариерата кредитополучатели да изплатят дълга си и да продължат напред с финансовия си живот възможно най-скоро. Ако сте завършили училище и имате професионална или напреднала степен и приличен потенциал за печелене, тогава това е добро място да започнете да пазарувате заем. Другата основна причина SoFi е толкова успешна, защото предлага едни от най-ниските цени в бизнеса без такси за кандидатстване или оригинализиране. Техните заеми с фиксиран лихвен процент варират от 5, 5% до 9, 99% годишна процентна доходност (APY), а нотите с променлив лихвен процент започват от 4, 05% и достигат до 8, 05% APY. И двата вида заеми се предлагат в 3, 5 и 7 годишни условия, а сумите на заема варират от 5000 до 100 000 долара. И ако случайно загубите работата си след получаване на одобрение, SoFi ще застане зад вас, като предлага евентуално отсрочване на плащанията до една година. Те дори ще ви осигурят кариера, брандиране и възобновяване на коучинг като допълнителна помощ при търсенето на работа.\nСъздаден през май 2012 г., този онлайн кредитор е една от най-новите компании по рода си. Най-добрите кредитополучатели могат да се класират за ГПР само с 4.7%. Всички заеми имат 3-годишен срок, а средната ГПР е около 15%. Също така има еднократна такса за генериране на стойност от 1 до 6%, която е включена в изчислението на ГПР, а размерите на заема варират от 3000 до 35 000 долара. Въпреки че те също таксуват такса за забавени плащания, няма неустойки за предплащане. Кредитополучателите могат да управляват заемите си по всяко време, използвайки таблото за цифрови клиенти, което е достъпно на техния сайт. Upstart също функционира като инвестиционна платформа, като предлага на акредитирани инвеститори, които търсят по-висока възвръщаемост в частния сектор, шанс да предоставят на капитала един или повече от техните кредити с умерено ниво на риск. (За повече информация вижте: 7 нетрадиционни начина бизнесът може да заеме пари .)\nТази компания предлага лични заеми и рефинансиране на студентски заем и се фокусира по-изключително върху кандидатите, които могат да живеят далеч под своите средства и да покажат солидна история на финансова отговорност във всички области на живота си. Преглеждайки паричния поток в реално време, спестяванията, инвестициите и други финансови и образователни данни, Earnest успява да възнагради финансово отговорните млади хора - независимо от кредитния рейтинг - с по-ниски проценти и по-справедливи условия. Ставките им варират от 4, 25% до 9, 25% без такси за генериране или предплащане и 1, 2 и 3 години. Размерите на заема могат да варират от 2000 до 50 000 долара. Често срещаните лични заеми на Earnest включват развитие на кариерата, преместване, проекти за дома и прекрояване и големи житейски събития като сватби.\nВ стремежа си да достигне до потенциални кредитополучатели с лош кредит, тази фирма използва нетрадиционна стратегия, която им позволява да получат финансиране с APYs едва 5%, при условие че кредитополучателят може да накара членове на семейството или приятели да „ваучат” за тях дружеството, като се ангажира да погаси определена сума, ако кредитополучателят не изпълни задълженията си по кредита. Разбира се, колкото повече и по-добри спонсори могат да намерят кредитополучателят, толкова по-нисък е лихвеният процент, който се начислява. Цените могат да достигнат до 30 процента, а заемите варират от 500 до 15 000 долара. Условията варират от една до три години, а таксите за произход започват от един процент и могат да стигнат до 5%. Крайната цел на Vouch е да предостави втори шанс на кредитополучателите, които са направили грешки в миналото, ако тези хора са се научили, променили или пораснали достатъчно, за да могат да убедят другите да ги подкрепят финансово. (За повече информация вижте: 5 ключа за отключване на по-добър кредитен рейтинг .)\nОснована от съоснователя на PayPal Макс Левчин и съосновател Palantir Nathan Gettings, тази компания се фокусира изключително върху много краткосрочни заеми за покупки онлайн или в магазина, с условия от 3, 6 или 12 месеца. Студентските кредити се предлагат в 12-, 18- и 24-месечен срок. Лихвите са в диапазона от 0% до 30% и няма такси. Тази компания също се различава от конкуренцията си по това, че няма твърд доларен лимит за сумата, която може да бъде взета назаем. Всеки заем се подписва в реално време на вещта, търговеца и кредитополучателя. Всеки кредитополучател получава личен лимит въз основа на техния модел за подписване. Но ценообразуването е напълно прозрачно; общата сума в долара на всеки заем, включително главница, лихви, изразени в ГПР (както се изисква от закона), и общата сума в долара, както и избраните от потребителя срочни опции се посочват предварително, когато кредитополучателят кандидатства за кредит. По този начин кредитополучателят всъщност вижда размера на лихвата в долара, а не само APY, който се дава за покупки с кредитна карта. Affirm също твърди, че техните прости лихвени заеми са по-евтини за потребителите от кредитните карти. Вземете например чифт обувки за $ 400. При 15% ГПР, потребителят би платил 2, 50% в обикновена лихва или 10 долара за три месеца или 8, 5% проста лихва или 34 долара за 12 месеца. Affirm казва, че техните модели на подписване и кредитиране им позволяват да предоставят кредит на далеч по-кредитоспособни потребители от FICO.\nПазарът на алтернативни кредитори се разраства бързо след Голямата рецесия, въпреки някои опасения от страна на защитниците на потребителите. Ако не можете да получите заем от вашата банка или кредитен съюз, някоя от тези компании може да бъде в състояние да ви помогне, ако сте финансово отговорни и просто не сте имали шанс да установите солидна кредитна история. (За повече информация вижте: Плюсовете и минусите на личните заеми срещу кредитните карти .)\n© 2020 Ако искате да спестите пари чрез изплащане на дълг с кредитна карта с висока лихва или имате нужда от пари за финансиране на голяма покупка, тогава получаването на личен заем може да е най-добрият ви вариант. Ако обаче имате малка или никаква кредитна история или просто сте започнали да работите първата си истинска работа, тогава получаването на одобрение от банка или кредит Лични заеми: топ алтернативни заемодатели - банково делоПрочети Повече


Прогноза за времето - 26 октомври (събота)\nДнес (146) COVID-19 (81)\nДнес (146) Вчера (140) Гледна точка (O)позиция Колумнисти Добрата новина Добротворци Интервю\nднес (146) вчера (140) Политика Икономика Общество Образование Здравеопазване Крими Регионални За природата\nПрогноза за времето - 26 октомври (събота)...\nДнес 146 Вчера 140 COVID-19 81\n26.10.2019 08:00 2041 0\nДнес ще бъде слънчево с максимални температури между 21 и 26 градуса. Това съобщи за Агенция „Фокус“ дежурният синоптик Георги Цеков от Националния институт по метеорология и хидрология. . През нощта ще бъде предимно ясно и почти тихо. След полунощ в източните райони ще се образува мъгла или ниска слоеста облачност. Минималните температури ще са предимно между 3° и 8°, по-високи по Черноморието. Утре до обяд мъглите в източните райони ще се разсеят и над страната ще бъде слънчево. Ще се появи слаб север-североизточен вятър. Дневните температури ще са малко по-ниски и максималните ще са между 21° и 26°, по морския бряг, където мъглата най-късно ще се разсее - около 20°.\nНад Черноморието преди обяд ще преобладава облачно и мъгливо време, на отделни места ще има и ръмежи. Около и след пладне облачността ще се разкъса и намалее до предимно слънчево време. Ще духа слаб до умерен север-североизточен вятър. Максимални температури 19-21°. Температурата на морската вода е около 20°. Вълнението на морето ще е 1-2 бала.\nВ неделя и в началото на следващата седмица съществена промяна на времето не се очаква. Ще остане топло за сезона, в повечето райони - и слънчево, на места в низините в източната половина от страната, в неделя и по поречието на Дунав, в часовете след полунощ и преди обяд ще има ниска облачност или мъгла. В неделя ще бъде почти тихо, дневните температури ще са между 21° и 26°, сутрешните - между 3° и 8°, по Черноморието до 12°-14°. В понеделник и вторник в Дунавската равнина ще се появи слаб северозападен вятър, а над страната - и разкъсана висока облачност. Преобладаващите максимални температури отново ще са между 22° и 27°. През нощта срещу сряда облачността ще се увеличи, а вятърът навсякъде ще стане северозападен и ще се усили. С него ще започне да нахлува студен въздух.\nСъединените щати надминаха броя от 400 000 заразени с коронавирус, става ясно от данни, изнесени от университета „Джонс Хопкинс“....\nРегистрират намаляване на вредните емисии в Лондон\nИталия не допусна кораб с мигранти на пристанищата си\nВойната в Либия ескалира, а здравната система е в руини\nСръбският президент Александър Вучич съобщи в Instagram, че синът му е болен от коронавирус. "Когато всичко започна, моят Данило каза, че да...\nБарселона изкушава Лаутаро Мартинес...\n"Ислямска държава" атакува в Хомс, има жертви ... 9 0\nХиляди лястовици загинаха в Гърция ... 59 0\nПочиналите днес в Турция от коронавируса ... 59 0\nРецепта на деня: Запеканка с тиквички и кайма ... 139 0\nБоил Банов представи мерките за помощ на сектор ... 101 0\nБензинът и дизелът с ново поевтиняване... 9086 0\nКЪСМЕТЧЕ за 9 април според зодията... 5569 0\nПърво масово тестване - резултатите сочат,... 5367 0\nИмунолог от Швейцария: Намерихме ваксина-убиец... 5336 0\nНовините: Най-важното за коронавируса днес,... 4588 0\nКога ще е пикът на епидемията от коронавирус... 3712 0\nСинът на сръбския президент Вучич е болен... 1795 0\nПринц Чарлз се жени за дългогодишната си любовница... 2400 0\nСАЩ продължават с негативните рекорди на... 1822 0\nПочина известен пловдивски културен деятел... 661 0\nПочина жената, разкрила връзката на Бил Клинтън... 1154 0\n87 починали от коронавирус за денонощие в... 1137 0\nНай-малко 27 лоялни...


Филмът "Съветската история" на български отговаря на въпроса защо Русия нападна Украйна през 2014 година. The Soviet Story (2008) | ExtremeCentrePoint\nФилмът “Съветската история” на български отговаря на въпроса защо Русия нападна Украйна през 2014 година. The Soviet Story (2008)\nby ExtremeCentrePoint on Tuesday, 24 February, 2015 · 0 comments\nВъпреки, че става дума за исторически период, за който аз се смятам за вещ –комунистическата тирания бе така безмилостна и всепроникваща – „Съветската история” успя да каталогизира много пресни ужаси, за които не бях осведомен. Вероятно най-страшният аспект на филма е неговата навременност, пуснат в момент, когато режимът на Путин показва растяща приемственост на своите сталинистки корени.\n(Kликни на картинката за да видиш филма.)\nФилм, който прави паралел и обрисува сътрудничество между Хитлер и Сталин.„Съветската история” играе ролята на коректив на популярната представа, че комунистическият експеримент се е превърнал в ужас едва когато Сталин е дошъл на власт. Филмът показва издадени от бащата на революцията, Ленин, документи със заповеди за масови екзекуции, оценени на десетки милиони жертви. Въпреки това е ужасно трудно да се надминат сталиновите способности за терор. Например, преднамерената употреба на глад, за да подчинят Украйна, е обяснена тук в смразяващи детайли. В престъпление срещу човечеството, игнорирано от Запада до голяма степен, седем милиона украинци са били умишлено изморени от глад в изолираната за тази цел република, като хранителните продукти са били конфискувани под дулата на Червената армия.\nПо същество „Съветската история” разследва близките идеологически прилики и варварска конспирация между съветските социалисти на Сталин и национал-социалистите на Хитлер. В зловеща последователност са съпоставени тематично сходни пропагандни плакати на двата режима, един до друг от двете страни на екрана. Още по злокобни са откритите от Снор документи, доказващи близки връзки между Есес и съветския НКВД (предшественика на КГБ), където наред с други въпроси се обсъжда и „Еврейския въпрос”. И не че просто да си говорят – те поделят помежду си Полша, и по настояване на Сталин предявяват претенции за останалата част от Европа.\n„Съветската история” е най-потресаваща когато дискутира начините, по които по-напредналата съветска убийствена машина се използва като вдъхновение и модел за Холокоста. Според бившият съветски разузнавач Виктор Суворов „Делегация от германското Гестапо и Есес дойде в Съветския съюз, за да се научи как да създава концентрационни лагери”.\nНо както филмът дава ясно да се разбере, никой от извършилите (и продължаващи да вършат) съветските низости, не е изправен пред съда за своите престъпления. В заключение, Снор повдига емоционален, но напълно основателен въпрос за съветския режим. Единственото слабо място на филма е периодичното използване на анимирани заглавия, напомнящи ни за търговските реклами в исторически програми.\nPrevious post: Руски кораби и самолети бомбардират Варна на 14 октомври 1915 г. Две немски подводници U7 и U8 спасяват града от руските варвари\nNext post: Българските Военновъздушни сили


Изработка на дипломна работа, изработка курсова работа, ниски цени\nизработка на дипломна работа\nизработка на дипломнa работa\nразработка на магистърскa тезa,\nписане на курсовa работa,\nписане на реферати,\nписане на есета,\nразработка на доклади,\nсъздаване на протоколи,\nизготвяне на проекти,\nразработки на казуси,\nразработваме и въпроси за държавни изпити.\nRazrabotki-bg.com предоставя комплексни услуги в комерсиалното консултиране на учащите – студенти и ученици, дипломанти и докторанти.\nОсновно работата ни е свързана с УНСС, НБУ, МВБУ; МВЗФ; СУ, ТУ, като особено внимание обръщаме на казусите за НБУ и МВБУ – Ботевград, поради тяхната специфика и поради факта, че са съществен процент от нашата работа. Други важни за нашата работа университети са БСУ, ВСУ, ПУ, МГУ, както и много други.\nПриоритет е комплексното обслужване на клиентите, обхващащо разработването и свързаните с него процеси – създаване и обработка на текстове, преводи, сканиране. Крайният продукт включва цялостното изготвяне на текста със съпътстващите го на научен апарат /бележки под линия/, приложения, съдържание, използвана литература и заглавна страница, както и съставяне на резюме и отговори на въпросите от рецензията при дипломните работи и проекти. Запознати сме с изискванията на всички български и редица чужди университети за оформление и съдържание на писмените материали.\nПодробности за начина ни на работа, документите с които работим и правата и задълженията на клиента и на Razrabotki-bg.com, можете да прочетете в секция „Условия”.\nРазработване на дипломна работа от екипа на Razrabotki-bg.com\nКак се случва изработка на дипломна работа? Информация за разработката на дипломна работа и изготвянето на дипломни работи от Razrabotki-bg.com.\nВъпросът изисква да се изясни същността на дипломната работа и дипломирането.\nЗадължително дипломната работа има теоретична и практическа част, а понякога и глава за изводи и препоръки, но по-често тази роля се играе от заключението. Само отчасти е аналитична, в огромната си част е компилативна, като изисква добро владеене на теоретичната база и някакви макар и не обширни практически познания.\nОбемът й варира от 50-60 стандартни машинописни страници.\nНай-често бакалавърски тези разработваме по икономически специалности в български и чуждестранни университети.\nДипломния проект се създава на базата на\nспецифично задание с определени стойности, характерен е за техническите университети, с висока степен на техническа сложност, като задължително включва проектна част във вид на чертежи, платки, модели, изчисления, макети и т.н. според нас е неправилно да се нарича изработка на дипломна работа по какъвто и да е повод.\nе алтернативата на дипломната работа и представлява явяване на писмен и/или устен изпит пред Дипломна комисия, като подготовката се базира на учебния материал, рамкиран от конспект, въпросите, от който е най-добре да се разработят в обем от 3 до 5-10 страници според вида, същността и обема на изучаваната материя, някои специалности завършват с повече от един държавен изпит, с практически изпити и т.н.\nДържавни изпити разработваме основно за хуманитарни и икономически специалности за всички университети в страната. При изработка на дипломна работа едно от нашите основни изисквания е разработката да отразява самостоятелен принос на автора и коректно позоваване на чужди източници на информация.


Постно прясно зеле - лесна рецепта с прясно зеле\nНачало/Рецепта/Зеле/Постно прясно зеле\nСемпла но вкусна рецепта за постно прясно зеле на фурна. Сигурни сме, че много ще ви хареса!\n3-4 бр. домата\n1 ч.л. червен пипер с лек връх\n1 бр. парче дафинов лист\nИзмийте и нарежете зелето на ивици. Нарежете лука на ситно. Сложете олиото в тенджера (изберете такава, в която ястията не загарят лесно) да се загрее на котлона и сотирайте лука, докато стане "прозрачен".\nПрибавете нарязаното зеле. Слагате част от зелето, оставяте за 1-2 минутки, разбърквате добре, после прибавяте следващата част, пак разбърквате добре, отново оставяте за 1-2 минутки и отново разбърквате.\nПрибавете около 1 кафяна чашка вода и дафиновия лист, похлупете (но не напълно) тенджерата и оставете зелето да се задушава на слаб огън. Отвреме навреме разбърквайте. Ако е необходимо може да добавяте и по малко вода, но зелето обикновено си пуска, така че едва ли ще се наложи. След около 15-тина минути прибавете червения пипер, сол на вкус и скилидките чесън нарязани на "Филийки".\nДокато зелето продължава да се вари, настържете доматите на ренде, като отстраните люспите, които остават накрая. Нарежете моркова на малки кубчета. Прибавете моркова и доматите към зелето и разбъркайте. Отстранете дафиновия лист.\nОбикновено прясното зеле сладни и не на всички им допада този сладък вкус, може да компенсирате с прибавяне към яденето на лимонова киселина или изцеден лимонов сок. Но това трябва да стане след като сте сложили доматите, те накиселяват и едва след тях ще може да прецените колко лимонена киселина или лимонов сок да прибавите. Конкретното количество е вече въпрос на вкус, но все пак внимавайте да не прекалите.\nОставете да ври до готовност. Десет минути преди да е готово, прибавете черен пипер на вкус.\nКогато зелето е готово, отстранете от огъня, прибавете нарязания на ситно магданоз и разбъркайте.\nКалории 192 Калории от мазнини 108\nНаситени мазнини 2g 10%\nМононаситени мазнини 4g\nНатрий 49mg 2%\nКалий 790mg 23%\nОбщо въглехидрати 22g 7%\nВитамин A 87%\nВитамин C 125%