Автор: Мария Морунова 12:57 / 11.06.2014 Коментари (81) 10155\nКметът на район "Централен" Райна Петрова откри обновения парк на ул. "Родопи" до бензиностанция "Петрол", а граждани я атакуваха с въпроса защо в парка се изгражда площадка за кучета, предаде репортер на Plovdiv24.bg.\nГолям брой родители, живеещи в района, се бяха събрали и очакваха появата на райкмета в 11.00 часа. Те обясниха, че вчера са входирали подписка с около 90 подписа в администрацията на "Централен". Инициативата е предприета, защото хората не искат строящата се в момента кучешка площадка да бъде там.\n"В района няма детска площадка, тук в парка ние сами сме направили пясъчник за децата. Сега до този пясъчник правят площадка за кучета. Децата ще тичат около него и ще има опасност от зарази или най-малкото, когато някое куче излае, децата ще се плашат", коментираха още родителите и допълниха, че вместо тази кучешка площадка е можело да се направи детска такава.\nКметът на "Централен" коментира, че не е запозната с подписката. Обясни, че мястото за кучешката площадка е подбрано да бъде в единия край на парка, зад бензиностанцията, където не трябва да тичат и играят деца. Предложи и компромисен вариант, а именно, след като кучешката площадка бъде завършена, да минат няколко седмици и да се прецени има ли ефект от нея.\n"Ако все още хората тук не я искат, ще я оформим в детски кът с пейки, люлки, катерушки", завърши Петрова.\nРайкметът все пак обърна внимание и на парка като отбеляза, че преди години е бил потънал в бурени, а сега вече има съвсем друг вид. В центъра му е поставена чешма, зеленината е оформена, има пейки и кошчета за смет.\n"Чешмата, поставена в парка, е една от последните, които се поставят в района, защото хората продължават да ги чупят и крадат, какъвто е примерът с бул. "Свобода", допълни Райна Петрова.\nДа направят заградени площадки и за децата и майките, че ми омръзна да гледам как "горките" нападат места, които принципно не за тях, а като за капак и рушат. Живея до новия парк между МОЛ-а и "Пещерско шосе". Направиха хубав фонтан за за рекалсация на хората, но какво се случва-майките с децата не ходят на специално направената детска площадка с катерушки и други пособия, а седят на фонтана и позволяват на отрочетата си да взимат камъни от там, където се стича водата и да ги хвърлят в самия фонтан, който живее в района знае за какво става въпрос, има и фитнес площадка за големи хора, но вече е почти потрошена от децата. Същото се случва и в парка зад ул. "Копривките"- площадка за тренировки, хората, които искат да тренират висят от страни, защото разни майки и поколенията им вилнеят там. Сега пък седнали и мрънкат за кучетата. Хората с кучета ще си държат любимците в огражденията, но дали майките ще държат децата далеч от места, които не са предназначени за тях и да не им позволяват да рушат.\nЗА СЪЖАЛЕНИЕ повечето неща се правят за да се отчете дейност...Доста от детските пързалки са високи и опасни за малки деца,както и кучешкото ни заграждение не става за кучета :) Въпросът с вандалщината е голям проблем за всички :) и както аз не съм виждала да глобят някой ,че си разхожда кучето в забранената площ,така вероятно и вие не сте виждали да санкционират майки за лошото поведение на децата им :) Тук нещата опират до личното съзнание на човека -дали вие ще почистите след любимеца си и дали аз ще оставя детето си да руши.... Добре ще е да има органи на реда ,които да следят съзнанието на хората :)\nМалко са хорските площадки ! Да не говорим , че в тези в които се подвизават хората ( поне тука в моята махала ) е толкова мръсна , че едно куче и да иска не може да остави толкова мръсотия след себе си ! Според мен Трябва да направят заградени площадки за хората и отворени паркове за кучетата, пък да видим кое ще е по- чисто и в кое ще има зарази ! Да не говорим , че кучетата ни имат толкова 500 имунизации! Дечицата си акат и си пишкат в градинките и т.н., да не говорим за пияниците и бездомниците, които лежат по пейките! От горе на всичко на хората не им искат данък за ползване на площадка , а мен ме цакат с 50 лева годишно защотоотглеждам куче ( което взел срещу 50 лева от кучкарника и мисля , че съм им спестил пари и от това)! Питам аз къде отиват тези пари ... защотот в моята махала зад клуб "Вижън" , Район централен и около него няма нито една кучешка площадка и аз се чудя къде да си разхождам кучето, съобразявайки се с всички хора които имат против аз да минавам дори покрай тях с него или въобще да имам куче ! Хора вие сте по -зле от животните ... не търсете кусури в тях ... търсете си кусурите помежду си ! Има страни в които позволяват на хората да влизат в магазините за храна с кучетата има закони според които те са длъжни да ги разхождат по 3 пъти на ден! Ние какво правим тука .... опитваме се да намерим под вола теле ! Мног жалко, че сте толкова озлобени, много жалко ! От известно време повече ми жал за животните отколкото за хората, защото всичко това ние си го правим и на тях и на нас Животните няма как да ни осъдят, да протестират или да мрънкат защо има паркове за хора там , където може да има паркове за кучета! Слезте на земята моля и не бъдете така жестоки и злобни!\nНямах време да прочета всички коментари по темата,но виждам ,че доста хора са писали без да имат реален поглед върху проблема на родителите :). Аз съм майка,която няма къде да разходи детето си.Повечето от протестиращите са родители като мен,а не възрастни хора без работа :). В района ни няма детска площадка,нямаме дори люлка,но построиха чешма и кучешки кът :))) Вчера дори едно кученце пи вода от чешмичката ....А ние родителите ще трябва да пресичаме до район източен,за да разходим децата си на безопасно място :))) струва ми се доста нелепо,дори цинично да се толерират повече домашните любимци отколкото децата ни\nPetia Petrova 1 Много мразя хора като теб! "Я не сакам на мене да ми е добре, сакам на другите да им е зле..." Не протестираш, че няма детски кът но протестираш, че е изградена площадчица (защото реално е Европа, която толкова обичате да спрягате са с МНОГО ПЪТИ по-големи) за домашни любимци?!? Ей тая малоумна дебилщина на българина само да руши и създава изкуствено проблеми и да лее злоба никога няма да проумея и разбера.\nВсъщност от много време се протестира за детска площадка и разбира се безрезултатно.Не съм срещу кучешкото заграждение,но съм срещу това да се правят неща без да се мисли.С риск да отворя нова тема искам да споделя ,че въпросното заграждение не може да се използва дори и за кучета.... ЛИЧНО ВИДЯХ КАК ДВОЙКА ВЛЕЗЕ С КУЧето СИ,Собственика явно мислеше и провери края на оградката,с лек натиск той поддаде :) и съответно вариянтите са два или да избяга кучето му,или да се нарани на крайните шипове,завърза си кучето и излезе. Не е уместно да има кучешка площадка около деца\nПоредната хорска глупост. Опасни кучета няма, има опасни хора.\nЧестно казано, аз също съм на мнение, че една заградена кучешка площадка е по-добър вариант, отклото целият парк да е кучешка площадка. Нека си го признаем, нашего брата не го вълнува грам удобството на другия и си разхожда песа, често без да му събира изпражненията, където му скимне, това се вижда по всичките ни паркове и не само. Затова, по-добре поне да е заградена. Друг е въпросът, че пак някой не е домислил и я е лепнал до детския пясъчник... Е това и аз не го приемам.\n"..... 0 Отговори на този коментар Кучешките площадки които напоследък се откриха в различни райони на града ни са в пъти по- чисти от детските площадки. Нека протестиращите погледнат вечер в какво състояние са мнозинството от детските площадки. Боклуци от всякакъв характер се търкалят извън поставените кошчета, гарнирани от фасовете на загрижените майки и чашките от техните кафета. Акитата и пикитата на малчуганите пък са навсякъде. Аман от загрижени.\n:) Културата на БЪЛГАРИНА е много широка тема :))) , затова ще опитам да ви дам кратък отговор като загрижена майка.....Фасът и чашката ми от кафе няма да докарат кучешка тения нито бълхи и кърлежи :)))\nЕ айде само да се пробваш да ми дадеш някакъв смислен или поне не малоумен отговор на следнот: Как аджиба аз живеч 14 години с куче и в къщата ми никога не е имало кърлежи, бълхи, кучешка тения, котешка тения, морбили, шап, тиф или каквато друга подобна глупост може да ти роди некомпетентната глава?!?!? Проблема не са ти кучетата госпожа, проблема е в БГ манталитета като цяло. Никъде не прочетох нещо градивно или предложение за решение на дадения проблем. Не, само жлъч и и вой срещо всичко друго дето не споделя твоя етусиазъм за сеене на негативизъм и много, ама много глупости! Да не споменаваме факта колко майки са по-нечистоплътни от кучетата в парка, как се заебават бирени и всякакви бутилки навсякъде а отрочетата им сеят боклук навсякъде. Ама за тях копче не се каза нали... Замисли са само колко малоумни изкуфяли пенсионерки има дето по цял ден звънят из раионните щото децата пред блока викали докато си играели. Ако започнем да се съобразяваме с всички подобни откачалки накрая и кучетата и децата трябва да бъдат зазидани завинаги!\nПо-добре кучешка площадка, която е заградена, от колкото разни типове да си пускат помиарите без каишка да тичат където им падне. В кв. Кючук Париж видях точно същото нещо, голяма детска площадка, а до нея кучешки парк и никой на никого не пречеше. И детската площадка беше чиста, само лошо впечатление ми направи един, който си остави кучето да се изпикае на една пейка, но мисля, че това е въпрос на индивидуално възпитание и способност за умствена дейност, не вярвам всеки собственик на куче да го прави. Аз съм силно за кучешките площадки и против разхождането на кучета без каишки.\nКучешките площадки които напоследък се откриха в различни райони на града ни са в пъти по- чисти от детските площадки. Нека протестиращите погледнат вечер в какво състояние са мнозинството от детските площадки. Боклуци от всякакъв характер се търкалят извън поставените кошчета, гарнирани от фасовете на загрижените майки и чашките от техните кафета. Акитата и пикитата на малчуганите пък са навсякъде. Аман от загрижени.\nОпасно е... за кучетата.\nПомислете дали тези фекалии са само отдомашни кучета? Града е пълен с бездони. Детски площатлки има на всеки 20 метра, а е забранено да си пуснеш кучето без повод където и да е с изключение на площатка за кучета. Така, че не бъдете егоисти!\nGergana Dimitrova 7


В Парламента е внесен Законът за концесиите с малки корекции - Новини - econ.bg\nВ Парламента е внесен Законът за концесиите с малки корекции 0\nПрез февруари Радев заяви, че законът въвежда широки граници за субективизъм и възможности за корупционни практики и вземане на решения, ощетяващи обществения интерес\nДепутати от ГЕРБ са внесли в парламента Закона за концесиите, на който президентът Румен Радев наложи вето в началото на годината. Проектът вече е в деловодството на парламента, става ясно от сайта на НС. Явно заради изтичането на сроковете за прилагането на евродирективата в областта от ГЕРБ са побързали да внесат проекта, но той на практика съдържа същите текстове, като отхвърления от президента. ГЕРБ обяснили факта, че не са се съобразили с мотивите на президента, с това, че те били твърде общи.\nПрез февруари Радев заяви, че законът въвежда широки граници за субективизъм и възможности за корупционни практики и вземане на решения, ощетяващи обществения интерес. Законът бе приет малко преди разпускането на 43-то Народно събрание, и то с минимално мнозинство. Гласуването мина без дебати и след три опита за сформиране на кворум. Приемането му предизвика протести. През февруари президентът подчерта, че с приемането на Закона за концесиите се предвиждат промени в 29 други закона, с което се навлизало дълбоко в икономическите взаимоотношения.\nСред основните притеснения срещу закона е и възможността за удължаване на срока на концесиите, който може да стане безкраен.\nПричината е, че той предвижда срок на концесията от 35 години, но може да бъде удължаван с решение на Народното събрание. Издадените от кметовете концесии също могат да се удължават, но с решение на Общинския съвет, подкрепено от две трети от съветниците.\nЗакон за концесиите президент вето ГЕРБ депутати Румен Радев


Опитваме се да бъдем готини, но родителите развалят работата - Spodeli.net\nОпитваме се да бъдем готини, но родителите развалят работата\nпреди: 9 години, 11 месеца, прочетена 12410 пъти\nЗдравейте читатели, ние сме най-добри приятелки, които са неразделни и са от един и същ клас. Ние се дъжим готино и небрежно в училище, но родителите не ни копуват дрехи които ние да искаме, а всичко трябва да купуват по техен вкус. Искаме да имаме гаджета, но те се държат с нас като с 5 годишни (на 13 год. сме) и мислят че сме още прекалено малки за връзки, но ние не смятаме така, а сегашните момичета имат сериозни връзки на по 11.\n1. "Сериозни" връзки на по 11? Му-ха-ах-ха-а-а.... !\n2. Ами като не учите,а мислите само за гаджета и дрехи,така е-имат ви за несериозни!Започнете да се държите не толкова небрежно,учете,за да имате хубава професия и парички с които сами да си"КОПУВАТЕ" дрехите,които искате!\n3. Добре че ме светнахте, та най-накрая си изясних колко е отрицателна ролята на родителите в съвременното възпитание. Пълнолетието е определено да бъде на 18 години и дотогава родителите определят житието ви и носят отговорност за вас и действията ви, но защо пък да не ставате пълнолетни и на 11 - имате и сериозните връзки, а и дрехи ще си купувате по ваш кеф. Само че я в тази толкова зряла възраст се отделете и работете, па си гледайте пашалъка - най-малкото ви гарантирам, че на работата като се държите готино и небрежно ще пожънете главозамайващи успехи в кариерата и заплатата - такива работници напоследък със свещ ги търсят. Разсъжденията са ви точно като на петгодишни.\n4. Смешни сте. На 11 години - сериозни връзки, е няма как да стане. Още не знаете какво представлява секса (това не е само триене на полови органи), а много повече. Но се мислите за много вещи в тази област. Когато видя някои малки хлапачки на ваште годни, които се бутат на батковци и мислят, че всичко знаят, просто се отвращавам. Поизчакайте малко за тези неща, все още сте деца, въпреки, че не го осъзнавате. Между другото аз съм момче на 19 и никога не бих тръгнал с момиче на ваште години. Също така се отвръщавам от момичета с "огромни" обеми, изипали няколко туби грим върху лицето си и които се правят на "отворени". Предпочитам момичета, които нямат самочувствие без покритие, такива които не ги е срам да излезат от вкъщи без грим и тупирана коса, които не се натискат на момчетата, и не излизат полуголи.\nИ между другото евала на родителите ви, които явно са едни от малкото останали (в днешно време), които да се интересуват от това как са облечени децата им. И нищо чудно, че ни ви дават сами да избирате дрехите си, ако и вашия вкус е като на повечето чалга-мислещи момиченца на ваште години. По добре слезте на земята.\n5. А даа, супер големи сте. Що не понаблегнете над ученето вместо само щуротии да мислите...!?\n6. Като започнете да си изкарвате парите сами, си купувайте каквото искате, до тогава мама и тате каквото решат, това ще е. Колкото до гаджетата,като сте на 13 да не мислите, че сте особено големи? Залягайте над уроците,че като ви гледам правописа и начина на израрзяване ми прилошава. Лапешка му работа...\n7. apff ... Това е някаква гавра нали ??\n8. това е много тъпа история и според мен не е проблем...\n9. Не нямат сериозни връзки на по 11 години. И аз за съжаление започнах да излизам от много малка с момчета и повярвай ми няма как едно 11 годишно детенце да е готово за сериозни взаимоотношения.\nГовори с родителите си. Нищо няма да стане ако се оплакваш цял живот и се самосъжаляваш. Поговори за всичко .. за дрехите, грим, прическа .. за момчетата също. Не забравяй, че майка ти е минала по този път и има опит.\nНе върви в комплект с приятелката ти. Не казвам да не общувате.. напротив! Приятелството е нещо страхотно, но прояви и индивидуалност.\n10. Родителите ви са прави, наистина сте малки.\n11. За 13 годишни сте много заблудени. Дрехите ли определят колко си готин и колко си смотан. И наистина ли мислите, че на 11 имат СЕРИОЗНИ, ако мога въобще да ги нарека връзки. Не мога да повярвам, че момичета колкото мен ТОЧНО са с толкова ограничено мислене.\n12. Дечковци,да не мислите че държането на ръката и целувките или някое опипване е сериозна връзка?Много ми е смешно като чуя или прочета: Имам сериозна връзка с приятелката ми от 6-9 месеца.Вие на това ли казвате сериозна връзка бе?Ами хората който живеят заедно от 5-10 години те какви са,пенсионна връзка ли?Надявам се някой ден моето дете да не мисли като повечето ''мъже и жени на 12-13 години'' с една дума акъла му да не е наврян в за*ника.\n13. Сериозни връзки на по 11-да бе.Какво се занимавата с дрехи и гаджета като сте само на 13.Сега учета,пък после 6те ви дойде времето за гаджета.Както се представяте тук си представям какви дрехи искате родителите ви да ви копуват.Също така мисля,че родителите ви са прави.Сигурно те се опитват да ви възпитават,но явно не са успели...\n14. Авторке, нека ти разясня какъв ви е проблема на 11-13 годишните. Някога една българка чула, че ромските девойки правят секс и дори се венчават на 9-10 години и решила, че е закъсняла. Само че при ромите това е традиция - подобно на пушенето на лулата на мира при индианците. Но вие не сте и няма да бъдете ромки, затова защо не започнете да се държите като българки и да не вземате назаем всичко лошо, което видите в останалите?\n17. Абе аз съм на 11 и много отговарям на майка си кта стане дума за дрехи,грим и прически,а за момчета нестава дума,защото всичко крия.За грима и др неща се погодяваме като си държа на моето и само за моето говоря и докат не се съгласи.за момчета не стаа дума,а ся разбра,че за дрехите и т.н. и оценките ф дск-то няма стане по нейната и ся сам на почти свобода.Само да ми изкрещи и после аз на нея.А за мен една сериозна връзка е да се обичат двама и да се гушкат,да ходят един в друг и т.н.айде ся ва научих :p\n18. от анторките:\nти номер 17 неможеш да ни научиш на това как да се държим с родителите си и да ни кажеш к`во да праим...ние сме написали това не за да ни учат 11 год. как да командваме родителите си...написали сме това за да ни дадът съвет ,а не да ни заповядат..най-малко ти можеш да ни кажеш как да се държим с родителите си...я я гледай ти...!!!\n21. Според мен трябва да им кажеш очи в очи, че не искаш те да държат в ръцете си бъдещето ти. Поговори с тях и им кажи какво мислиш!\n22. Ами аз мисля, че трябва да спрете с тея гаджета първо се обличайте добре, а пък после мислете за гаджета ок? майка ви е права научете първо после се облечета като комбинирате добре дрехите и накрая мислете за гаджета пък и сте много молки аз съм на 16 и още нямам сериозна връзка пък и днешните момичета на 11 години имат, но това е бебешка работа\n23. 22, в грешка си малко. Облеклото не е сред нещата, които би трябвало да ни вълнуват на дневен ред! Това се прави ей така между другото... тц какви разсъждения и съвети само... Пази Боже!\n24. На 16 съм и просто сте ми смешни. Пикли некви. На вашта години не знаех какво е грим или гадже нито съм достачно голяма нито се правя на такава направо са ми смешни тези истории.\n26. Уау, дано това да е някаква шега, защото ако наистина е написано от 13 годишни момичета... бъдещи какви - курви, проститутки или какво? !? ! Първо по думите ви личи колко се държите "готино" в училище, второ и с грим и с хубави дрехи патката си е патка, и трето родители не се командват, те за това са родители да ви държат изкъсо докато сте непълнолетни, не са ви родили да се наебете с извинение на 13 и да станете боклуци, дрехите и гаджетата ги мислете като станете на 16 - 17 -18 - 19 и т. н има време за всичко и определено това не е подходящото... ако очаквате "сериозна" връзка на 13 жестоко се лъжете, те хората по на 20 нямат сериозна връзка камо ли вие на 13, я си гледайте приятелството забавлявайте се двете докато можете, учете си пък каквото е писано ще стане...\n27. Паднах от смях "Ние сме готини и сме на 13, мама и тати не ми купиват дрешките, които ние искаме"... не виждам светло бъдеще за тези мъдри умове.\n28. Родителите ви са прави. Има време за връзки сега си гледайте уроците, а колкото до дрехите те не са най-важното нещо : )))\n29. Моля на 11г. сериозна връзка та както каза номер 26 хората на по 20 години нямат сериозна връзка мани па 11, 12, 13г. какви глупости дрънкате\n30. На 11 сериозна връзка! Хахахахаха Направо ме уби! Готино и небрежно!? Родителите са прави. Мозъците ви има още мнооогггоо да се нагъват. Готините дрехи!? Като пораснете и започнете да работите ще си купувате каквооото ви падне. Родителите имат повече в главите си. Не че ви казвам да ги слушате, дръжте се "готино и небрежно", пафкайте, излизайте с момчета и тем подобни, раждайте деца на по 16, чудете се как да ги гледате или ги давайте в домове! Какво ви става!? Направо на родителите ви трябва да закачат по един медал за храброст, че търпят всичките ви лигавщини. Готините дрешки не скриват евтиния характер.\n31. Ох радвам се, че моите родители са мн готини и печени майка ми е на 28год. и се разбираме чудесно аз съм на 13 год. исках татоеровка дадоха ми да си направя не сум детствена, а отностно дрехите купувам си каквото си поискам и се водя с едни от най - известните хора в града живот е просто страхотен. ;]]\n32. 31, ще те видим след още 10 годинки... след само 2 майка ти ще е баба както си го подкарала. „чудесно семейство“!\n33. Вече всички деца се развиват много бързо. Аз съм дете на 11 години и имам цикъл и всички неща който ги има едно момиче на 15. Дори и височина. Вече и мисленето и развитието на децата е бързо. Поне говоря за мен. И аз се интересувам от такива неща. Разликата е че, аз имам добри оценки. Родителите ми се гордеят с мен с спортни успехи и компютърни. И ми позволяват да се обличам готино и да се интересувам от момчета. Но мисля че те ме възприемат като голям човек и имат огромно уважение към мен. Просто докажете на родителите си че, след като искате да изглеждате по големи се и дръжте по този начин. Това е от мен.\n34. Родителите ви са абсолютно прави! Искате да станете т.нар. "кифли" ли?? Я се поосъзнайте, докато е време, че после ще съжалявате ..\n35. Съгласна съм с номер 33 аз също съм на 11 и също катъо нея се развивам толкова бързо.\n36. пикли аз съм колкото вас за гаджета, били сте готини хахаха няма и да ви приемат за големи мислите като 5 годишни\n37. До 33) авторките и подобните.\nНе бъркайте умственото и емоционалното развитие с физическото. В момента вие само се правите на големи но не сте. И в какво се изразява вашето порастване? - грим, предизвикателни дрехи, евентуално секс и ГОТОВО хоп станахме големи. Самият факт е че разсъждавате по този елементарен начин показва колко сте незрели, външните и поведенчески похвати много лесно се имитират и усвояват и съответно се получава огромен разрив с това което емоционално и умствено сте и това на което се правите. Гледам че упорито работите по опаковката, доста непохватно и недодялано, но толкова можете. Сега е добре да поработите върху съдържанието, но това разбира се е хиляди пъти по трудно и затова не му обръщате внимание, а като гледам може да считате и за ненужно. Почти съм сигурен че не можете да ме разберете както и тези които мислят като мен защото просто сте деца на 13г които бързат да пораснат. И знаете ли кое е най-смешното в цялата работа, сега слагате грим за да се правите на големи, после ще слагате грим за да се правите на по-малки :))))\n38. Интересна тема и доста интересни отговори.\nВижте "готини и небрежни" авторки, първо да си изясним едно.Аз съм също на 13, така че не ме мислете за някоя 50 годишна лелка, която се възмущава от днешните младежи.\nАз май съм доста по различна от вас.Моите родители ми имат пълно доверие за всичко още от отдавна.Аз не съм си мислила НИКОГА, че до 17-18 годишна възраст е нормално едно момиче да си има гадже (макар, че моите родители ЛИЧНО са ми обяснили какво е секс.не са ме лъгали, че щъркелите носят бебета).Накратко аз съм една абсолютно НЕготина и НЕнебрежна снобка (и хипи.после ще ви обясня какво значи, сигурно незнаете)\nОтносно дрехите, на мен наистина не ми купуват чак толкова нови.Родителите ми работят по цял ден и ако ведднъж на няколко месеца мама в почивката си отиде до някй магазин и ми купи някоя блузка, това ми е получаването на дрехи.Бие как искаш да се обличаш?Да не би желанието ви да са мини поличка изразана блуза и токчета, то родителите ви, са хиляда пъти по прави отколкото мисиш.Ако не ви обличат в бебешко гащеризонче, не мога да разбера какъв ви е проблема.\nСега за връзките.Вие сте забавни, но коментар номер 17 ("А за мен една сериозна връзка е да се обичат двама и да се гушкат,да ходят един в друг и т.н.айде ся ва научих ") беше направо убиец!ха ха ха!Ама вие не говорите като 11-13 годишни а като 1-3 годишни.Когато бях на 5, целунах едно момче по бузата.Леееле, ама аз съм имала много сериозна връзка...\nМисля, че гледате твърде много "раздвижи се(непедагогично предаване което ми родителите ми ми забраняват да гледам.преди не знаех защо ама сега ми светна)\nМежду другото нали казах, че ще обясня какво е хипи. Хипи е човек, който не се подчинява на големите богове и иска да живее свободно, без да се подчинява на повечето закони на нацията.И между другото за да си хипи, хе трабва да се обличаш в ярки и странни дрехи.\nСигурно ако си дадете зора да прочетете коментара, ще си кажете:"каква загубеенячка, никога няма да е готина като нас!"Чувала съм, че орехите подхранвали мозъка. Пропоръчвам ви цял човал!\n39. Номер 38. браво възхищавам ти се. Аз не съм толкова така да се каже затворена, но не мисля, че трябва да ходим по къси полички, токчета и изрязани блузки, а просто да бъдем себе си. Благодаря дано и други хора като мен оценят коментара ти :))\n40. Здравейтее! Реших да пиша, защото прочетох цялата тема и отговорите. Първо, аз също съм момиче на 13 години. Да си призная, и аз мисля за това, че не съм готина много често (повечето в даскало ме мислят за задръстенячка), също искам да си купувам нови дрехи, също си мисля за момчета. А аз всъщност не съм много развита. Както искайте го приемайте (BTW, досега никога не съм имала гадже и не съм се целувала). Моите родители се гордеят с мен - аз имам високи оценки, справям се доста добре с изкуствата, имам приятелски кръг от антикифли и кроасани. Истересното е, че родителите ми много ме обичат и дори понякога да си сложа молив, спирала, гланц и по-екставагантни дрехи, нищо не ми казват (особено баща ми :). Та, това, което искам да кажа е, че има още време пред вас. сега се захванете да учите, за да влезете някъде, а като гимназистки ще имате време. Не го казвам подигравателно.\nИ 'хипи' съвсем не означава това, което е написано в 38). 'Хипи' произлиза от групата Uriah Heep (много готина група, и, да, аз съм момиче и слушам класически рок) и заради песента им July Morning, на която на 1 али се посреща слънцето. Хипитата са протестантско движение в резултат на войната м/у Америка и Виетнам.\n41. До авторките:\nАз съм на 12 години. Вие казвате, че в училище се държите готино и небрежно. Какво значи това?Да отговаряте на учителите и да им се правите на интересни ли? Аз не мисля така. То както се е очертало, "децата" стават "възрастни" след 10 годишна възраст!\nЕхо?! Мислите ли, че родителите ви могат да си позволят всичко, което поискате? И аз искам много неща, но не може. Израснала съм в бедняшко семейство. Има време за дрехи, момчета, секс и какво ли още не! Първо си седнете на дупетата и започнете да учите здравата, защото с небрежно държание в училище няма и клошар да станете! Родителите ви са много прави! Аз се чудя на тия хора, как успяват да ни издържат, нас децата или да кажа "възрастните". Мислите ли, че на тях им е много лесно като по цял ден готвят, чистят, грижат се за вас и какво ли още не? Вместо за сте седнали тук и да пишете за модни съвети в училище, отивайте да учите, за да си изкарвате хляба!\nМоят баща е завършил с висше образование и сега ходи ту в Гърция, ту в Япония.\nА до колкото до сериозните връзки: момичета вие ме изумявате!Как може момичета на 11-годишна възраст да имат сериозна връзка? И да не останете по-назад и вие искате да имате "сериозна" връзка. Хората на по 20-30 години нямат сериозна връзка, а вие сме ми седнали тук и ми разправяте, че некви 11-годишни пикли имали сериозна връзка!? Айде моля ви се! Стига с тея глупости!\n42. Евалата на номер 38 и 41! И аз съм на 12 години-момиче! Просто не мога да повярвам-къде са ви мозъците? Мислите, че 11 годишно дете може да има сериозно връзка ли? По-тъпо нещо не бях чувала! Така като за начало започвайте да учите, че после с лошите оценки няма да влезете в стойностно училище! Стига сте мислили за дрехи, момчета и глупости! Родителите ви са прави! Като станете на 16 години чак тогава може да се държите като ''големи жени''. Мислите само за дрехите, ами няма да ви купуват като не учите! Човек като е прост и с хубави дрехи ще си личи! Айде бай и стига стия глупави истории!\n43. Аз съм едната авторка, значи тази история, сега когато я проечетох се изсмях, защото от тогава минаха 2 години и мисля савсем различно за разлика от другата авторка. Тя продължава да си мисли за тея неща докато аз осазнах много неща вече нямам проблем с дрехите, майка ми купува всичко. Тогава проблемът не беше чак толкова мои а повече на моита приятелка с която вече не сам много добра приятелка защото, тя има много лапешки разбирания за живота. Извинете ме честно от мое име се извинявам, че изобщо е споделено :) !\n44. браво на момичето - 43 номер :)) усъзнала си се... това е добре :))\n45. 44, на кое казваш браво? Че се разделила с приятелката си, защото била лапе /щото няма дрехи и не прави секс/, а на нея майка й вече и купува всичко, курварства и няма проблеми за разрешаване :))\n46. Браво ли? ! Какво ти браво, не само че не се е осъзнала ами и едно смислено изречение не може да свърже. За момиче на 15 години трябва да я е срам, явно преди две години са били толкова важни тези повърхностни неща, че чак е пропуснала какво и се влива в мозъка.\n48. Когато заслужите тогава ще ви възнаградят с всички неща които искате.\n49. Не съм съгласна сномер 46, защото тя е осъзнала грешката си и го е споделила. не е било нужно да се разделя с приятелката си за такова нещо, но това си е нейна рабата и все пак тя се извизинява за написаното, може да се поватарям-е осъзнала грешкта си.\nблагодаря за ислушването, от мен Боби\n50. Аз съм на 15 и моите родители също мислят, че съм малка за гаджета. Въпреки това те не могат да ме спрат, но нямам гадже, защото още не съм намерила подходящия.\n51. Нормално да сте малки за връзки и кой на 11 години има сериозен приятел вие не сте добре :)\n52. Кви гаджета на по 11 години бе вие нещо не сте на тази планета.. Я седнете да си учите уроците\n53. аз пък също съм на 11 години и си имам гадже, мн добре знам кво е сериозна връзка за разлика от хлапачките на моята възраст!!! не играя с играчки, не си падам по детските дрехи нито пък по простите детски фелмчета...кво да ви кажа мн по-различна съм от връстниците ми.и сега ще ти обясня, "13-годишната" какво е сериозна връзка.сериозна връзка е да правиш секс с гаджето си, и евентуално да е ожените.а за тези, които ще ми кажат ти си хлапе кво знаеш за тия работи, ще ви кажа аз на вас нещо - вече не съм малко детенце дето да мисли за детските простотии обличам се разголено и като 14 годишна, имам гърди и то доста големи, нося сутиен, имам цикъл, и наистина приличам на 14-годишна висока съм 1 63 и съм 48 кг е ако някой ми каже че съм дете да си гледа работата...\n54. Аз на 11-13 години си играех с кукли и изобщо не ми е минавало през главата да имам някаква връзка. Ест не всички са длъжни да са като мен, но все пак да почнете да се занимавате с момчета, когато сте още деца не ми се струва, че е в реда на нещата. Има време за всичко! Защо бързате да порастене? Няма да ви избягат мъжете и невероятните преживявания... На една по-зряла възраст (над 16) ще можете да им се насладите истински. Сега нито секс знаете как да правите, че да си доставите удоволствие, нито как да се държите в една връзка. С две думи - няма смисъл! Единственото, което ще постигнете е да станете за посмешище.\n55. Номер 53 "13-годишната" какво е сериозна връзка.сериозна връзка е да правиш секс с гаджето си, и евентуално да е ожените " това не е сериозна връзка :) и какво много ли си голяма като ходиш разголена .. колко лесна изглеждаш отстрани няма да ти казвам ..\nБОЖЕ МОЙ, такива ли станаха децата в днешни дни? ! Чакайте, аз съм на 13 и през ум не ми е минало да се държа така. Още гледам Дисни о. О а вие мн напред сте били с материала, братче ;д\nТа, 53, ти още не си в тийн възраст дори, разбираш ли го това? Външно може би изглеждаш голяма, но вътрешно си просто заблудено хлапе, което се опитва да докаже нещо, да се прави на голяма или нещо такова.\nИ да имаш гадже никой, ама никой не може да ме убеди, че на 11 може да имаш сериозна връзка.\nПо-добре си сядай на задника и учи, че да не те видим след 5 години на*б*на и надрусана до някоя кофа за боклук.\nП. С: ''готино'' вече не е готина дума ;))


Първа информация за процесорите Intel Raptor Lake – 10 nm SuperFin и игрови оптимизации – Gamezone България\nУеб порталът VideoCardz публикува слайд, за който се предполага, че е оригинален, и който дава представа за плановете на Intel за производство на своето следващо поколение от масови десктоп и мобилни процесори Core.\nОфициалният анонс на десктоп процесорите Intel Core от 11-то поколение (Rocket Lake-S) е обявен за този вторник – 16-ти март, а продажбите трябва да започнат на 30-ти март. Точно както сегашната фамилия Comet Lake-S бе последната в династията Skylake, така и 14 nm Rocket Lake-S трябва да бъдат последните процесори на Intel, произвеждани чрез 14 нанометров технологичен процес. През 2021 година те ще бъдат заменени от чиповете Alder Lake-S, които ще се произвеждат с помощта на най-новата 10 nm технология SuperFin. Към днешен ден тя се използва за производството на сегашните процесори Tiger Lake.\nДа напомним, че процесорите Alder Lake-S се различават от всички CPU на Intel по своята хетерогенна структура. В един и същи чип се използват бързи и високопроизводителни ядра с архитектура Golden Cove заедно с икономичните и енергийно ефективни Gracemont ядра (този подход бе тестван в мобилните процесори Lakefield). Най-новите чипове на Intel ще имат LGA1700 сокет и ще поддържат DDR5 оперативната памет. Анонсът на десктоп процесорите Alder Lake-S се очаква през месец септември тази година.\nСайтът VideoCardz публикува новата пътна карта на Intel, но тези планове изглежда не са най-новите, като с е има предвид, че в тях за Rocket Lake е указана 2020 година. Но оттам може да се разбере, че чиповете Alder Lake в бъдеще ще бъдат подменени от процесорната фамилия Raptor Lake, при това както в мобилния, така и в десктоп сегмента.\nRocket Lake са 11-тото поколение на процесорите Core, а Alder Lake е кодовото име на 12-тото поколение. Тоест, може да се предположи, че Raptor Lake са 13-тото поколение чипове, което едва ли ще излезе по-рано от първата половина на 2022 година. Разбира се, това ще се случи при условие, че Intel не започне да обозначава своите процесори по някакъв нов начин.\nЗасега информацията за Raptor Lake-S не е много. При тях ще продължи да се използва 10 nm SuperFin технологичен процес, навярно неговата подобрена версия, и архитектура на Alder Lake-S, но ще имат редица подобрения (увеличена кеш памет) и оптимизации, които имат за цел осезателно подобряване на игровата и общата производителност. В същото време мобилните чипове Raptor Lake ще получат подобреното захранване DLVR и поддръжката на LPDDR5X оперативна памет.\nСлед Raptor Lake-S се очаква излизането на процесорите Meteor Lake-S, които трябва да бъдат първите 7 nm потребителски чипове на Intel.


Betaal моята благодарствена бележка до Шах Рукх Хан: Джитендра Джоши - Уеб Серия | Януари 2022\nBetaal, чиято премиера беше в Netflix в неделя, е продуциран от Red Chillies Entertainment на Shah Rukh.\nДжитендра Джоши играе отрицателна роля в Betaal.\nЗа маратския актьор Джитендра Джоши, зомби ужасът Betaal беше не само възможност да се завърне в Netflix след Sacred Games, но и шанс да изрази благодарност към суперзвездата Шах Рукх Хан, който според него е огромно вдъхновение през цялата му кариера.\nBetaal, чиято премиера в Netflix в неделя, е продуциран от Red Chillies Entertainment на Shah Rukh.\nДжоши каза, че пътуването на 54-годишния боливудски актьор от никой до една от най-големите звезди на хинди киното го е мотивирало да работи по-усърдно.\nТой ме вдъхнови толкова много в младостта ми. Живял съм и съм израснал с Шах Рукх Хан. Betaal е моята благодарствена бележка до Шах Рукх Хан. Ще продължа да му благодаря цял живот, че е вдъхновение. Аз съм фен на Шах Рукх Хан, каза Джоши пред PTI.\nСлед като изигра приветливото ченге Катекар в първия сезон на Sacred Games, 42-годишният актьор играе отрицателна роля в Betaal.\nСценарист и режисьор на шоуто е Патрик Греъм, който преди това ръководеше сериала на ужасите Ghoul за Netflix.\nНикхил Махаджан е сърежисьор, докато Blumhouse Television и SK Global Entertainment са прикрепени като изпълнителни продуценти.\nДжоши каза, че не е могъл да се срещне с Шах Рукх по време на създаването на сериала, но си спомня вълшебния момент, когато звездата посети снимачната площадка след завършването.\nПрочетете също | Betaal преглед: Небрежна бъркотия\nКрал Хан пристигна на снимачната площадка с целия си чар и в момента, в който се ръкувах с него, мандолините започнаха да свирят в главата ми, каза той, имайки предвид един от най-обичаните филми на Шах Рукх Dilwale Dulhania Le Jayenge.\nВсичките му песни като „Woh toh hai albela“… всичко това свири в ума ми. Беше толкова сърцераздиращо да срещна човек, който е достигнал такива висоти след толкова много борба, добави той.\nBetaal включва още Винеет Кумар, Аахана Кумра, Сучитра Пилай, Джатин Госвами и Сидхарт Менон.\nek mini katha преглед\nще се върне ли железният човек\nтропически гръм черно лице\nпадма лакшми почти „избухна“ от роклята си


Коя е Сара или за "Момичето на френския лейтенант" - e-vestnik.bg\nКоя е Сара или за „Момичето на френския лейтенант“\nМерил Стрийп в „Жената на френския лейтенант“\nТози роман е едно трайно приключение. Не само за читателите, които непрекъснато го преоткриват, но и за съзвездието актьори в прекрасната му екранна версия от началото на 80-те години на миналия век, както и за създателите и изпълнителите на театралната постановка от 2006 г. Това е и поредната литературна загадка, подарена на света от един неуморно любопитен писател, за да държи в напрежение мислите на поколение след поколение нови и нови почитатели.\nВсъщност за тази книга Джон Фаулз признава, че му е най-любимата от всички, и то защото най-силно го е изненадала. Тя е нещо като холограма на творческото му съзнание, в която героите се движат непредвидимо по индивидуалните си траектории, а той се промъква между тях, но повече да ги наблюдава, отколкото да ги насочва. Докато накрая всички се озовават пред три възможни финала и ги изиграват докрай… заедно с вече задъхания и недоумяващ читател.\nИнтересно, че романът, написан през 60-те години на миналия век и пропит с бохемските бунтарски идеи на онова време, се появява на български почти две десетилетия по-късно, когато свободният дух не може повече да бъде държан затворен в бутилка. А сега, във века на електронната култура, по литературните форуми млади хора все още питат „Коя е Сара? Откъде идва?“ – и я вписват в ситуациите и дилемите на своето модерно време.\nКолкото е изненадващ в своето разнообразно творчество, толкова и заобичван е Джон Фаулз от всеки, който влезе в съприкосновение с неговите светове – същински лабиринти на човешките състояния (the human condition – както се казва в хуманитаристиката).\nМоже би той печели читателите си с това, че не заема класическата позиция на всезнаещия писател, не се прави на съдник, нито си позволява да иронизира или да разкрива със сарказъм човешки слабости и постъпки, както се надпреварваха да правят мнозина от позабравените му вече съвременници.\nЧужд на сюрреализъм и други модни тенденции, той създава нещо като словесни клипове на поредици от случки с хора, търсещи или попадащи в ситуации, в които им става съучастник и се опитва да се вмести в тяхната гледна точка, а не да им налага своята.\nТова му повеляват убежденията на екзистенциалист, който не отрича философските пристрастия на другите, така както „не може да се откаже никому да живее в една или друга къща, а и не могат да се отрекат някои удобства или красиви кътчета на всяка от тези къщи…“.\nЗа Фаулз екзистенциализмът е „покана постоянно да се преразглежда мотивацията“ за едно или друго действие, да се преценява всяка ситуация според мотивите за участие в нея. Защото всяка отделна личност трябва да има правото да избира – колкото често иска – дали да принадлежи (или не) към някакъв организиран обществен ред (към какъвто е по принцип враждебно настроен точно този писател).\nНо привилегията да правиш избор и да владееш собствения си живот е нещо, за което човек трябва да се подготвя, да се учи. „Екзистенциалната воля за свободен избор възпитава у индивида интелектуалната тревожност, която му помага да осъзнае необходимостта да се научи да подбира житейския си път… А за да се чувствам свободен самият аз, трябва да дам свобода и на Чарлз, и на Тина, и на Сара, дори на ужасната мисис Поултни.“\nИменно свободата на избора е – според мен – основната тема на „Момичето на френския лейтенант“. Авторът изправя героите си в решаващи моменти пред повече от един житейски път, освобождава и читателите от тегобата да следват една-единствена сюжетна линия, а ги поставя пред предизвикателството да се раздвоят или дори разтроят във взаимно изключващи се, но съвсем вероятни версии на живота.\nИзобщо не става дума за шизофренността, в която като в схема поставят модерния човек, нито за викторианския раздвоен образ на д-р Джекил–мистър Хайд. Индивидите в романа на Фаулз, или поне онези, които търпят развитие и будят интерес, съзнателно избират да излязат от един модел на съществуване и да влязат в друг – да напуснат сигурното и предвидимото, за да поемат риска от неочаквания развой, да обърнат гръб на обществено приемливото, за да се опитат да намерят щастието в пътя към него.\nА дали е търсено съвпадението между мястото на действието в романа и реално значимото за човешката еволюция варовиково плато край Лайм Риджис по крайбрежието на Югоизточна Англия? И дали Сара Удръф не носи нещо от споменатата само веднъж в романа истинска героиня Мери Анинг, дъщерята на обеднял дърводелец от Лайм Риджис, която през 1811 г. (когато Дарвин бил едва на две, а тя на дванайсет) намира 10-метров скелет на ихтиозавър, с което разтърсва света на науката.\nПрез следващите петнайсетина години Мери броди по бруления от ветровете бряг, за да се препитава: изравя останките на плезиозавър, на птеродактил и на еволюционния предшественик на акулата, които продава на известни палеонтолози. Същински Джурасик бряг се оказва това западно крайбрежие на Англия!\nНяколко академични господа дължали научните си постижения на откритията на самоуката Мери Анинг. Признанието, оскъдната финансова помощ от британското правителство и почетното членство в Геоложкото общество в Лондон идват твърде късно в живота ѝ, но и днес находките ѝ са пръснати из най-големите музеи по света.\nМоже би паметта на времето е съхранила силуета ѝ по тези места, та именно него е въплътил Фаулз в образа на Сара-Ана, която също сама се бори с бедността, за да стигне до значимостта… Откъде идва Сара?\nДвете ѝ лица не съществуват паралелно, а се разменят в различните времево-пространствени координати на романа. Всъщност роман ли е това или отрицание на романа (за да избегна клишето „антироман“)? В паноптикума от сюжетни линии, изненадващи случки и неочаквани обрати в това литературно произведение всеки може да открие за себе си отделна и независима от всичко друго идея.\nПривидно структурата и персонажите са заимствани от викторианската литературна традиция, но са поставени на откровен дискурс между писател и читател. Двамата все едно седят редом на една пейка на заден план, без да се разпознават, без дори да се виждат, но се чувстват свързани от дълга на доверието. И може да лъха на мелодрама, на философски трактати и на научни съмнения, но никой от събеседниците на пейката не е манипулиран.\n„Едва когато героите и събитията престанат да ни се подчиняват, те започват свой живот… Аз не мога да контролирам тези същества в съзнанието си, както вие не можете да контролирате своите деца, колеги, приятели, дори себе си.“ Този диалог продължава и днес във виртуалното пространство между третото поколение читатели и героите на романа, който крие още въпроси. Коя е Сара?\n„Тя говори с толкова съвременен глас и поставя толкова проблеми, които ни вълнуват и днес… Сара живее в следващия и по-следващия век.“ „Всеки път, като препрочитам романа, ми се приисква да се намърдам в историята и да седна до Сара, да ѝ разкажа как се чувстват жените след 2000 година. Предполагам, че това ще ѝ даде известна утеха…“\nПроизволно избраните читателски споделяния в сайтовете на романа потвърждават основния замисъл на автора: хората не се променят, различни са само обстоятелствата около тях. Бунтът на Сара и Чарлз през викторианската епоха се повтаря чрез движенията за различни свободи в Европа през 60-те години на XX в., на които Фаулз е съвременник.\nКато че ли за илюстрация на тази приемственост в човешките стремежи той започва всяка глава с цитат от лирична поезия или социално-философски съчинения – разнообразни доказателства за състоянията на човека във всички аспекти на неговото съществуване през няколко епохи.\nДори и вечната тема за любовта е поставена в контрапункт с порива към свобода. Сара трябва да избира между любовта и независимостта, а Чарлз – между сигурността и неизвестността. Къде всеки от тях ще намери истинското си аз, ще се почувства по-уверен в себе си… това е оставено да реши самият читател.\nЗа опора авторът е вплел и здравата нишка на романса между слугите, както прави Шекспир в комедиите си, за да може на моменти лудостта да се съпоставя с реалността. И да не се забравя, че хората имат еднакви сърца, колкото и различни дрехи да носят.\nЗагриженост към човешкия род, а не скептичност към несъвършенствата му отличават писателя Джон Фаулз сред модерните класици на словото. Затова се чете с удоволствие, но държи интелекта нащрек с хумор и лека ирония, които не се долавят на повърхността, а очакват от читателя ерудиция и любопитство, съизмерими с тези на неговия събеседник – автора. Внимание изискват и преходите във времето и в пространството, но пък това дава воля на личното въображение.\nРавен на Фаулз по разбирания и проникновен подход към човешката душевност е сънародникът му Харълд Пинтър, който не случайно се заема с написването на сценарий по романа (заедно с автора му, разбира се) и пренася драмата на Чарлз и Сара в частния живот на двамата актьори, които трябва да изпълнят ролите им.\nИ пак не случайно изборът на британския кинорежисьор се пада на сънародника му Джереми Айрънс, но и на вечната жена в световното кино – Мерил Стрийп. Те преживяват любовта на своите герои извън снимачната площадка и се получава „филм във филма“, в който участниците съвсем естествено стигат до прозренията на първоизточника им Фаулз.\nДори в отсъствието на викториански табута в края на XX в., моралните дилеми пред любовта и свободата са неизбежни. Двойната роля донася на Мерил Стрийп „Златен глобус“ за най-добра актриса, а филмът получава номинации в пет от категориите на „Оскар“. Вероятно много британски тийнейджъри се вживяват и днес в ролите на Сара и Чарлз, защото романът се изучава в гимназиалната програма по литература.\nИз предговора на преводачката към „Момичето на френския лейтенант“ от Джон Фаулз в поредица „Модерна класика на издателство „Сиела“


21 мар 13:26 Facebook iOS Android\nНещата, които правят живота и по-хубав.\nПОДКАСТЪТ ЗА СОФИЯ\nТези улици, по които се разминаваме с вас, са важни за всички ни. Затова отваряме vizia.sofia.bg и слушаме новия подкаст, в който Визия за София разказват за работата си – как събират знания за града и работят да бъде по-добър.\nАко се питате как да използвате плода, който тъкмо влиза в сезон: за енергия сутрин в блендера сложете обелена райска ябълка, кафе и мляко. Става сладко, кадифено и пълно с полезни работи – или просто божествено.\nАко ще мачкате райска ябълка или нещо друго ви върти из кухнята, има кой да ви пази красиво от опръскване и изгаряне – Softer and Wild. Български са, а в момента и на дизайн изложбата на Мелба (с откриване в 18:30 на 8 ноември в Уникредит Студио).\nПубликация, споделена от Softer and Wild (@softer.and.wild) на Сеп 10, 2018 в 9:17 PDT\nДа бъдеш в дланта на така опитен писател, че да не усетиш как се сменят сезоните, докато четеш? С Али Смит е възможно. Лист издават първата от годишния ѝ квартет – Есен е за Брекзит, паметта и приятелството и дърпа струните някъде дълбоко.\nГледаме Sicko Mode на Травис Скот и си представяме дете, което натиска всички копчета за ефекти до получаването на този клип. Абстрактни кадри, луди цветове, Травис на кон и включване от Дрейк ни притеглят към и без това добрата песен.\nПо Вазовата пътека през есента? Веднага. Там стои сега гигантската бронзова нежност на Ода Жон (на ръба на село Заселе), преди да дойде в София за изложбата ѝ на 22 ноември. Мерси не само за изкуството, но и за туризма из собствената ни страна.\nТака се е нарекъл японецът @KensukeKoike в инстаграм, където сглобява колажите си ръчно. Любопитни и комични са, затова в обедната почивка вече минаваме редовно и през този музей на аналоговия фотошоп.\nПубликация, споделена от Kensuke Koike 小池健輔 (@kensukekoike) на Окт 25, 2018 в 2:09 PDT\nНоси мустак и очилата на дядо ви, а и от музиката му повяват нотки от френското лято на 72-ра. Myd облича всичко това с електронен звук, така че пасва на слушалките ни точно днес. Остава само да пусне и албум, в очакване сме.\nЕклери със сос Англез във Вила Росиче. Наскоро някой ни каза, че този френски десерт е Айфеловата кула в менюто и е прав – опитахме и на следващия ден пак бяхме там, притеглени от меките сфери в сос от мляко и яйце.\nТоп 30 жени от всякакви епохи и професии, които са били заряд за промяна в света ни, са събрани не като лекция по история, а в комплект карти за оцветяване. От вас моливите, останалото е от БХК – за 20лв с поръчка от сайта им, а скоро и в Gifted.


Джийн М. Оел — Долината на конете (23) — Моята библиотека\nДолината на конете (23)\nДжондалар се шашардиса. Тръгна след нея и я проследи от площадката. С добре трениран скок тя възседна коня и препусна в галоп по долината. Айла винаги бе била тъй отстъпчива и никога не бе показвала гнева си. Контрастът правеше избухването и още по-изумително.\nТой винаги бе мислил, че е честен и непредубеден спрямо плоскоглавците. Мислеше си, че те трябва да бъдат оставени на мира, да не ги дразнят или подмамват, и самият той не би убил преднамерено някой плоскоглавец. Но чувствата му бяха силно засегнати от идеята, че някой мъж може да използва женски плоскоглавец за Удоволствия. Това, че един от техните мъжкари би могъл да използва човешка женска по същия начин, бе оголило дълбоко скрит нерв. Жената щеше да бъде осквернена.\nА той така я искаше. Сети се за вулгарните разкази на подигравателно хихикащите се момчета и млади мъже и почувства някакво свиване в слабините, сякаш вече наистина беше заразен и сега неговият член щеше да се сбръчка и да падне. Беше пощаден само поради необяснимата милост на Великата земя майка.\nОще по-лошо, тя бе родила едно изчадие, едно животинче със злонамерен дух, за което в прилична компания дори не би могло да се говори. Самото съществуване на подобни създания бе яростно отричано от някои хора и въпреки това приказките за тях не секваха.\nАйла определено не го беше отричала. Тя открито призна, стоеше тук и защищаваше детето… с такава жар, с каквато всяка майка би защищавала набеденото си дете. Бе наранена и яростна, загдето той бе говорил оскърбителни неща за тях. Наистина ли е била отгледана от глутница плоскоглавци?\nПо време на пътуването си беше видял няколко плоскоглавци и даже се бе питал дали те са животни. Спомни си случката с младия мъжкар и по-старата женска. Като си помислиш, младокът не беше ли използвал нож от дебел кремъчен отломък, за да среже на две рибата, също като този, който използваше Айла? И майка му носеше увито около себе си наметало също като Айла. Айла даже се държеше по същия начин, особено в началото — този навик да гледа надолу, да стои настрана така, че да не се забелязва. Ами кожите на леглото и — те имаха същата фактура като вълчата кожа, която му бяха дали. И копието и! Това примитивно тежко копие не беше ли досущ, като копията на глутницата плоскоглавци, която бяха срещнали с Тонолан след слизането от ледника?\nВсичко това е било през цялото време пред очите му, трябвало е само да го види. Защо ли си беше измислил приказката, че тя е от Тези, които служат на Майката и се е подложила на изпитания, за да усъвършенства уменията си? — Тя наистина беше опитна колкото който и да е лечител, може би и по-опитна. Наистина ли беше получила целителните си знания от плоскоглавец?\nЗагледа я как се отдалечава. Беше великолепна в яростта си. Познаваше много жени, които повишаваха глас и при най-малката провокация. Марона можеше да се превърне в писклива, заядлива, проклета вещица, припомни си той, като си помисли за жената, на която беше обещан. Но в някои имаше такава властна сила, че те го привличаха. Той обичаше силните жени. Те го предизвикваха, не можеха да се сдържат и не се покоряваха тъй лесно на собствените му страсти в редките случаи, когато те се проявяваха. Подозираше, че въпреки спокойствието и в Айла имаше твърда като камък сърцевина. Само я виж на тоя кон, помисли. Забележителна, красива жена.\nИзведнъж, сякаш лиснат със студена вода, проумя какво е направил. Кръвта се дръпна от лицето му. Тя му бе спасила живота, а той се бе отдръпнал от нея като от нещо мръсно! Бе го обсипала с грижи, а той и бе отвърнал със злобно отвращение. Беше нарекъл изчадие детето и, детето, което тя очевидно обичаше. Вцепени се от силата на собственото си отвращение.\nВтурна се в пещерата и се хвърли на леглото. Нейното легло. Беше спал на леглото на една жена, от която току-що се бе отдръпнал с презрение.\n— О, Дони! — извика. — Защо ме остави да го направя? Защо не ми помогна? Защо не ме спря?\nЗарови глава под кожите. От малък не се бе чувствал тъй нещастен: Беше си мислил, че е надраснал всичко това, но отново бе действал, без да мисли. Никога ли няма да се научи? Защо не бе възпитал у себе си малко дискретност? Скоро щеше да си тръгне, кракът му бе изцелен. Защо не бе успял да се контролира, докато не си тръгне?\nВсъщност защо все още бе тук? Защо не и бе благодарил и потеглил? Нищо не го задържаше. Защо бе останал и я бе накарал да отговаря на въпроси, които не бяха негова работа? Ако не го бе сторил, щеше да си спомня за нея като за красивата, тайнствена жена, която живееше сама в една долина с омагьосаните животни и която бе спасила живота му.\nЗащото ти, Джондалар, не можеш да си тръгнеш от една красива, тайнствена жена и много добре го знаеш!\nЗащо трябва толкова да се впрягаш? Какво значение има дали тя… е живяла с плоскоглавци?\nЗащото я искаш. А сетне реши, че тя не е достатъчно добра за теб, понеже…, понеже е оставила…\nАма че си идиот! Ти просто не я слушаше. Тя не го е оставила, той я е насилил! Без Първи обряд. И ти я упрекваш! Тя ти разправи всичко, откри се и поднови болката си, а ти какво направи?\nТи се държа по-лошо от него, Джондалар. Тя поне е знаела какви са чувствата му. Той я е мразел, искал е да я нарани. Но ти! Тя ти вярваше. Тя ти каза какво изпитва към теб. Ти, Джондалар, я искаше толкова много и си можел да я имаш по всяко време. Само че се боеше да не накърниш гордостта си.\nАко и бе обръщал внимание и не се безпокоеше тъй много за себе си, можеше да забележиш, че тя не се държи като опитна жена. Постъпваше като изплашено младо момиче. Не си ли ги имал достатъчно, за да видиш разликата?\nАла тя не прилича на изплашено младо момиче. Не, тя просто е най-красивата жена, която си виждал. Тъй красива и тъй знаеща, и тъй уверена, че ти се боеше от нея. Боеше се, че може да те зареже. Теб, великия Джондалар! Мъжът, когото всяка жена иска. Можеш да бъдеш сигурен, че тя вече не те иска!\nТи само си си мислил, че е уверена, тя дори не знаеше, че е красива. Мислеше си, че наистина е голяма и грозна. Как би могъл някой да я смята за грозна?\nНе се ли сещаш, че е отрасла с плоскоглавци? Кой би си помислил, че те ще забележат разликата? Но пък и кой би си помислил, че те ще вземат едно странно малко момиче? Че ще вземат една от нашите? Чудя се колко годишна е била? Не може да е била много голяма, тези белези от нокти са стари. Трябва да е било ужасно — загубена, сама, одрана от пещерен лъв.\nИ излекувана от плоскоглавец! Откъде един плоскоглавец ще знае как да лекува? Само че тя от тях се е научила и я бива. Бива я достатъчно да те накара да мислиш, че е от Тези, които служат на Майката. Трябва да зарежеш кремъка и да разправяш приказки! Ти не искаш да видиш истината. Сега, когато знаеш, има ли някаква разлика? По-малко жив ли си, защото тя се е научила да лекува при плоскоглавците? А тя по-малко красива ли е…, понеже е родила едно изчадие? Защо детето и да е изчадие?\nТи все още я искаш, Джондалар.\nМного е късно. Тя вече никога няма да ти повярва, никога няма да ти се довери. Обзе го нова вълна от срам. Той стисна юмруци и удари кожите. Идиот! Глупав, глупав идиот! Сам развали всичко. Защо не си тръгнеш?\nНе можеш. Трябва да застанеш лице в лице с нея, Джондалар. Нямаш дрехи, нямаш оръжия, нямаш храна, не можеш да пътуваш без нищо.\nОткъде смяташ да вземеш припаси? Откъде другаде? Това е мястото на Айла, ще трябва да ги вземеш от нея. Ще трябва да я помолиш поне за малко кремък. С инструменти можеш да си направиш копия. После ще можеш да ловуваш за храна и кожи за облекло, за спален чувал, за самар. Ще ти трябва време да се подготвиш и една година или повече за връщане. Ще ти бъде самотно без Тонолан.\nДжондалар се зарови по-навътре в кожите. Защо трябваше да умре Тонолан? Защо този лъв не уби мен вместо него? От кранчетата на очите му се процедиха сълзи. Тонолан нямаше да направи такива щуротии. Бих желал да знам къде е този каньон, Малки братко. Бих желал някоя зеландони да ти помогне да намериш пътя си към другия свят. Неприятно ми е да мисля, че костите ти са оставени да ги разнасят хищниците.\nЧу тропот на копита по каменистата пътека от брега и си помисли, че Айла се връща. Беше жребчето. Стана, излезе на площадката и погледна надолу към долината. Айла не се виждаше.\n— Какво има, малки приятелю? Оставиха ли те? Аз съм виновен, но те ще се върнат… дори и само заради теб. Освен това Айла живее тук… сама. Чудя се откога ли е тук? Сама. Чудя се дали аз бих могъл да го направя.\nСтоиш си тук, плачеш за глупостите си. Я виж през какво е минала. Тя не ревеше за това. Тя е тъй забележителна жена. Красива. Великолепна. А ти загуби всичко, Джондалар, идиот такъв! О, Дони! Бих желал да мога да оправя нещата.\nДжондалар грешеше. Айла плачеше. Плачеше, както никога не бе плакала. Това не я направи по-малко силна, само и помогна да понесе горчилката. Тя пришпорва Уини, докато долината не остана далеч назад, сетне спря край една голяма извивка на поточе, което се вливаше в потока край пещерата и. Земята, оградена от извивката, често биваше наводнявана и там водата оставяше наноси, осигуряващи плодородна основа за по-пищна зеленина. На това място тя често ловеше бели и алпийски яребици, както и най-разнообразни животни — от мармоти до гигантски елени, които не можеха да устоят на примамливото зелено петно.\nПрехвърли крак през гърба на Уини и се плъзна на земята, напи се и изми лицето си, по което сълзите бяха оставили вадички в прахта. Чувстваше се като след кошмар. Целият ден бе поредица от зашеметяващи емоционални извисявания и потискащи спадове, като с всеки нов размах и висотите, и низините ставаха по-големи. Мислеше, че няма да издържи ново разлюляване, независимо в каква посока.\nСутринта бе започнала добре. Джондалар бе настоял да и помогне да събере зърно и я бе удивил със скоростта, с която се бе научил. Беше сигурна, че събирането на зърно не е придобито по-преди умение, но щом веднъж му показа, той бързо схвана. Работата не беше само в допълнителния чифт ръце, а и в компанията. Независимо дали говореха или мълчаха, това, че близо до нея имаше някой, я накара да разбере, колко и е липсвало.\nСетне имаше малко несъгласие. Нищо сериозно. Когато мяхът с вода се изпразни, тя поиска да продължат да събират, а той — да престанат. Но когато се върна от потока и разбра, че той желае да опита ездата, си помисли, че може би това е начин да го задържи тук при нея. Той харесваше жребчето и ако харесаше и ездата, може би щеше да поиска да остане, докато жребчето отрасне. Тя му предложи, а той веднага се хвана за възможността.\nТова ги докара и двамата в толкова добро настроение. Оттам започна и смехът. Тя не се бе смяла така, откакто си тръгна Бебчо. Обичаше смеха на Джондалар, дори само звукът му я стопляше.\nСетне той ме докосна, помисли тя. Никой в Клана не докосва така, във всеки случай не извън граничните камъни. Кой знае какво могат да правят през нощта под кожите един мъж и една жена. Може би се докосват но начина, по който той докосва. Дали всички Други докосват така извън огнищата? Беше ми приятно, като ме докосна. Защо ли избяга?\nКогато той се облекчи сам, Айла искаше да умре от срам. Бе сигурна, че е най-грозната жена на света. Сетне в пещерата когато той и каза, че я е искал и не е мислел, че тя го иска, тя едва не се разплака от щастие. Така я гледаше, че тя почувства как се затопля отвътре, желанието, притеглящото усещане. Беше толкова ядосан, когато му каза за Брод, че бе сигурна, че той я харесва. Може би следващия път, когато стане готов…\nСамо че тя никога няма да забрави как я беше изгледал — като някакво отвратително парче разкапано месо. Даже беше потръпнал.\nИза и Креб не са животни! Те са хора. Хората които се грижеха за мен и ме обичаха. Защо ги мрази? Отначало тази земя е била тяхна. Неговият род е дошъл по-късно… моят род. Такива ли са моите хора?\nРадвам се, че оставих Дърк с Клана. Те може да го мислят за деформиран, Брод може да го ненавижда, понеже ми е син, но бебето ми няма да бъде някакво животно… някакво изчадие. Тази дума изрече. Нямаше защо да я обяснява.\nСълзите пак рукнаха. Моето бебе, моят син… Той не е деформиран, той е здрав и силен. И той не е животно, не е… изчадие.\nКак може да се променя тъй бързо? Гледаше ме със сините си очи, гледаше ме… Сетне се дръпна, сякаш щях да го опаря или сякаш съм някой зъл дух, чието име само мог-ърите знаят. Беше по-лошо от смъртното проклятие. Те само се обърнаха и престанаха да ме виждат. Просто бях мъртва и принадлежах на другия свят. Не ме гледаха, като че ли съм… изчадие.\nЗалязващото слънце донесе вечерния хлад. Даже и в най-горещия летен период нощем степите бяха студени. Тя потрепера в лятното си одеяние. Ако се бях сетила да взема палатка и кожа… Но Уини щеше да се разтревожи заради жребчето, пък и трябва да го накърми.\nКогато Айла стана от брега на потока, Уини вдигна глава от сочната трева, тръгна в тръс към нея и подплаши двойка алпийски яребици. Реакцията на Айла бе почти инстинктивна. Издърпа прашката от кръста си и със същото движение се наведе да събере камъчета. Птиците едва се бяха вдигнали от земята, когато първо едната, а после и другата, падна обратно. Тя ги събра, потърси гнездото и спря.\nЗащо търся яйцата? Да не се каня да направя на Джондалар любимото ястие на Креб? Защо трябва да му готвя каквото и да било, особено пък лакомството на Креб? Но когато съзря гнездото — плитка вдлъбнатина, издраскана в твърдата земя с люпило от седем яйца — вдигна рамене и внимателно събра яйцата.\nОстави ги до птиците близо до потока и започна да къса растящите край водата дълги тръстики. За няколко минути направи рехава кошница — щеше да я използва само да пренесе яйцата и после щеше да я хвърли. Повече тръстики и бяха нужни да свърже пернатите крака на чифта яребици. Плътните зимни пера вече прерастваха.\nЗима. Айла потръпна. Не искаше да мисли за студената и сурова зима, но тя никога не и излизаше напълно от ума. Лятото просто бе времето, когато трябваше да се подготви за зимата.\nДжондалар се кани да си тръгне! Знаеше го. Беше глупаво да си мисли, че той ще остане с нея в долината. Защо да остава? Щеше ли тя да остане, ако имаше свои хора? След като си тръгнеше, щеше да стане по-лошо… даже и ако я гледаше по този начин.\n— Защо трябваше да идва?\nТя се стресна от собствения си глас. Не бе свикнала да се чува да говори, докато беше сама.\n— Но аз мога да говоря. Това поне Джондалар го направи. Най-малкото, ако видя хора, сега ще мога да им говоря. И освен това знам, че на запад живеят хора. Иза беше права, трябва да има много хора, много Други.\nПрехвърли яребиците през гърба на кобилата — по една от всяка страна и намести кошницата с яйца между краката си. Родена съм на Другите… Намери си стопанин, ми каза Иза. Мислех, че Джондалар ми е изпратен от моя тотем, но щеше ли някой изпратен от тотема ми да ме погледне така?\n— Как може да ме гледа така? — проплака тя с конвулсивно изхълцване. — О, Пещерни лъве, не искам вече да съм сама.\nАйла се отпусна и пак даде воля на сълзите си. Уини забеляза липсата на насочване, но това нямаше значение. Тя си знаеше пътя. След малко Айла се поизправи. Никой не ме кара да стоя тук. Трябваше да потърся преди това. Сега мога да говоря…\n— … и мога да им кажа, че Уини не е кон да убиване — продължи гласно тя, след като си го припомни. — Ще приготвя всичко и следващата пролет ще напусна — знаеше, че няма да го отложи отново.\nТочно сега Джондалар няма да тръгне. Ще му трябват дрехи и оръжия. Може би моят Пещерен лъв ми го е изпратил да ме научи. В такъв случай трябва да науча всичко, преди да си тръгне. Ще го наблюдавам, ще му задавам въпроси, както и ще да ме гледа. Брод ме мразеше през цялото време, докато живеех с Клана. Мога да издържа, ако Джондалар… ако той… ме мрази. Тя затвори очи, за да задържи сълзите си.\nПресегна се за амулета си, защото си спомни какво и бе казал Креб много отдавна: „Когато намериш някой знак, оставен от тотема ти за теб, сложи го в амулета си. Той ще ти донесе късмет.“ Айла бе слагала всички знаци в амулета си. Пещерни лъве, толкова дълго бях сама, сложи късмет в амулета ми.\nДокато тръгне надолу към потока, слънцето бе паднало зад стената на клисурата. След това винаги се стъмваше бързо. Джондалар я видя да идва и се затича надолу към брега. Айла бе пуснала Уини в галоп и когато заобиколи издадената стена, едва не се блъсна в него. Конят се вдигна на задните си крака, като едва не събори жената на земята. Джондалар протегна ръка да го задържи, но когато усети голата плът, дръпна ръката си, уверен, че тя го презира.\nМрази ме, помисли Айла. Не може да понася да ме докосва! Преглътна едно изхлипване и даде знак на Уини да продължи. Конят пресече скалистия бряг и зачатка с копита по пътеката с Айла на гърба си. Тя слезе пред входа на пещерата и се втурна вътре, съжалявайки, че няма къде другаде да отиде. Искаше и се да се скрие. Пусна кошничката с яйцата край огнището, насъбра един хват кожи и ги занесе до мястото за складиране. Тръсна ги на земята оттатък стойката за сушене, между неизползваните кошници, рогозки и купи, сетне скочи в тях и ги придърпа над главата си.\nМиг по-късно Айла чу копитата на Уини, а сетне и на жребчето. Цялата се тресеше, опитвайки се да задържи сълзите си, и остро чувстваше движенията на мъжа в пещерата. Искаше да се махне, та поне да може да се наплаче.\nКогато той доближи, не чу босите му стъпки на пръстения под, но знаеше, че е там, и се опита да спре треперенето си.\n— Айла? — рече той. Тя не отговори. — Айла, донесох ти малко чай — тя продължи да стои неподвижно. — Айла, няма защо да стоиш там в дъното. Аз ще се махна. Ще ида от другата страна на огнището.\nТой ме мрази! Не може да ме търпи близо до себе си, помисли тя и сподави едно изхлипване. Иска ми се да се махне, искам просто да се махне.\n— Знам, че няма да има полза, но трябва да ти го кажа. Съжалявам, Айла. Съжалявам повече, отколкото мога да ти кажа. Ти не заслужаваш каквото направих. Можеш да не ми отговаряш, но аз трябва да ти обясня. Ти винаги си била честна с мен, сега е време за разнообразие аз да бъда откровен с теб.\nОткакто препусна, мисля. Не знам защо направих… това, което направих, но искам да се опитам да ти обясня. След като онзи лъв ме нападна и аз се събудих тук не знаех къде се намирам и не можех да разбера защо ти не искаш да ми приказваш. Ти беше загадка. Защо беше сама тук? Започнах да си въобразявам някаква история за теб — че ти си зеландони, която се подлага сама на изпитания, свята жена, която е отговорила на призванието си да служи на Майката. Когато не отвърна на просташките ми опити да споделя Удоволствията с теб, помислих, че отказът от тях е част от изпитанието ти. Помислих, че Кланът е странна група зеландони, с които живееш.\nАйла бе спряла да трепери и слушаше, но не помръдваше.\n— Мислех само за себе си, Айла — той клекна. — Не съм сигурен дали ще ми повярваш, но аз, ъ-ъ-ъ… аз минавах за привлекателен мъж. Повечето жени… искаха да им обърна внимание. Имах голям избор. Помислих си, че ме отблъскваш. Не съм свикнал на това и гордостта ми бе уязвена, само че не исках да си го призная. Мисля, че точно затова си съчиних тази история за теб, за да мога да си намеря причина защо изглежда ти не ме харесваш.\nАко бях внимавал повече, щях да разбера, че не си някоя опитна жена, която ме отблъсква, а си по-скоро като млада жена преди нейния Първи обряд — несигурна и малко уплашена, и изпълнена с желание да се понрави. Не някой друг, а точно аз би трябвало да разбера това — имал съм… няма значение. Това не е важно.\nАйла бе оставила завивките да паднат и се вслушваше тъй съсредоточено, че чуваше как сърцето тупти в ушите и.\n— Всичко, което виждах, беше Айла жената. А ти, повярвай ми, не изглеждаш като момиче. Мислех си, че ме дразниш, като говориш, че си голяма и грозна. Не ме дразнеше, нали? Наистина си си го мислела. Може би за пл… за хората, които са те отгледали, си била много висока и различна, но, Айла, ти трябва да знаеш, че не си голяма и грозна. Ти си, красива. Ти си най-красивата жена, която съм виждал.\nТя се обърна и приседна.\n— Красива? Аз? — рече. Сетне недоверието я прониза и тя се мушна под кожите, уплашена, че отново ще бъде уязвена. — Ти си правиш шеги с мен.\nТой се пресегна да я докосне, поколеба се и дръпна ръка.\n— Не мога да те упрекна, че не ми вярваш. Не след… днес. Може би ще трябва да го понеса и да се опитам да ти обясня.\nЧовек трудно би могъл да си представи какво си преживяла, когато си осиротяла и си била отгледана от… хора, които са тъй различни. Да имаш дете и да ти го отнемат. Да те накарат да напуснеш единствения дом, който познаваш, за да се изправиш срещу непознатия свят и да живееш сама в него. Това е много по-голямо изпитание, отколкото би помислила да си наложи която и да е жена. Малцина биха оцелели. Ти си не само красива, Айла, ти си силна. Отвътре ти си силна. Само че може да ти се наложи да бъдеш още по-силна. Трябва да знаеш какво мислят хората за тези, които ти наричаш Клана. Аз мислех но същия начин — хората ги мислят за животни…\n— Те не са животни!\n— Но аз не знаех, Айла. Някои хора мразят твоя Клан. Не знам защо. Когато си мисля за това, животните — истинските животни, които ги убиват — те не са мразени. Може би в сърцата си хората знаят, че плоскоглавците — и така ги наричат, Айла — са хора. Обаче те са тъй различни. Това е плашещо или може би заплашително. Да, някои мъже биха насилили една плоскоглава жена да, не бих казал да сподели Удоволствията. Това едва ли е точната дума. Може би но твоя начин, „да облекчат нуждите си“. Не мога да разбера защо, след като говорят за тях като за животни. Не зная, ако те са животни и ако духовете могат да се смесят и да се родят деца…\n— Сигурен ли си, че работата е в духовете? — попита тя. Изглеждаше тъй сигурен, че тя се зачуди дали не е прав.\n— Каквато и да е причината, Айла, ти не си единствената, която е имала дете, кръстоска от човек и плоскоглавец, макар хората да не говорят…\n— Те са Клан и те са хора — прекъсна го тя.\n— Айла, ти много пъти ще чуваш тази дума. Честно е да ти го кажа. Трябва също да знаеш, че едно е мъж да насили някоя жена от Клана — това не се одобрява, но се подминава, Обаче една жена да „сподели Удоволствията“ с мъж плоскоглавец е… непростимо за много хора.\nДжондалар пребледня, но настоя:\n— Да, Айла. Изчадие.\n— Аз не съм изчадие! — кипна тя. — И Дърк не е изчадие Не ми харесваше какво прави Брод с мен, но това не беше изчадие. Ако беше някой друг мъж, който го прави просто да облекчи нуждите си, а не с омраза, щях да го приема като всяка жена от Клана. Нищо срамно няма в това да си жена от Клана. Ако можех, щях да остана с тях, дори и като втора жена на Брод. Просто, за да бъда близо до сина ми. Изобщо не ме е грижа колко много хора не го одобряват!\nТой и се възхищаваше, но на нея нямаше да и е леко.\n— Айла, аз не казвам, че трябва да се срамуваш. Само ти обяснявам какво да очакваш. Може би би могла да казваш, че си дошла от някои други хора.\n— Джондалар, защо ми казваш да говоря думи, които не са верни? Аз не знам как да го правя. В Клана никой не прави неистини — това би се разбрало. Би се видяло. Даже ако някой се въздържи да не спомене нещо, то става известно. Понякога се позволява за… учтивост, но се знае. Аз виждам кога ти казваш думи, които не са верни. Твоето лице ми го казва, раменете ти, ръцете.\nТой се изчерви. Толкоз очевидни ли бяха лъжите му? Радваше се, че бе решил да е съвършено честен с нея. Може би ще успее да научи нещо от Айла. Нейната честност, нейната прямота бяха част от вътрешната и сила.\n— Айла, няма защо да се учиш да лъжеш, но мисля, че трябваше да ти кажа тези неща, преди да тръгна.\nАйла усети как стомахът и се сви на топка и гърлото и се стегна. Той се канеше да тръгне. Прииска и се пак да се мушне под кожите и да скрие главата си.\n— Аз си мислех, че ще тръгнеш — каза. — Само че ти нямаш нищо за пътуване. От какво се нуждаеш?\n— Ако мога да получа малко от твоя кремък, ще мога да направя инструменти и няколко копия. И ако ми кажеш къде са дрехите, които носех, бих желал да ги поправя. Ако си я донесла от каньона, раницата би трябвало да е в добро състояние.\n— Какво е раница?\n— Нещо като самар, но се носи през едното рамо. На Зеландонии няма дума за нея, използват я Мамутои. Аз носех дрехи на Мамутои…\nАйла тръсна глава.\n— Защо тази дума е различна?\n— Мамутои е различен език.\n— Различен език? На какъв език ме научи ти?\nДжондалар почувства, че затъва.\n— Научих те на моя език, на Зеландонии. Не мислех…\n— Зеландонии — те живеят на запад? — обезпокои Айла.\n— Ами да, но далеч на запад. Наблизо живеят Мамутои.\n— Джондалар, ти си ме научил на езика на хора, които живеят далеч, а не на езика на хората, които живеят наблизо. Защо?\n— Аз… не помислих за това. Просто те научих на моя език — рече той, изведнъж ужасно разстроен. Нищо не бе свършил като хората.\n— И ти си единственият, който може да го говори?\nТой кимна. Стомахът и се сви. Мислеше си, че той е изпратен да я научи да говори, но тя можеше да говори само с него.\n— Джондалар, защо не ме научи на езика, който знаят всички?\n— Няма език, който всички да го знаят.\n— Искам да кажа на езика, който използвате, кога говорите на вашите духове или може би на вашата Велика майка.\n— Ние нямаме език, на който да говорим само на Нея.\n— Как говорите на хората, които не знаят вашия език?\n— Учим се един друг. Аз знам три езика и няколко думи на няколко други езика.\nАйла пак се разтрепера. Беше си мислила, че ще може, да напусне долината и да говори на хората, които ще срещне. Какво да прави сега? Стана, той стана също.\n— Искам да знам всичките ти думи, Джондалар. Трябва да знам да говоря. Ти трябва да ме научиш. Трябва.\n— Айла, сега не мога да те науча на още два езика. За това е нужно време. Аз дори не ги знам идеално — не са само думите…\n— Можем да почнем с думите. Ще трябва да започнем отначало. Каква е думата за огън на Мамутои?\nТой и я каза и пак започна да възразява, но тя продължи дума след дума по реда, по който ги беше учила на Зеландони. След като тя изреди един дълъг списък, той пак я спря.\n— Айла, каква полза има да се казват много думи, просто не можеш да ги запомниш ей така.\n— Знам, че паметта ми би трябвало да е по-добра. Кажи ми кои думи са сбъркани.\nТя се върна на думата огън и му повтори всички думи на двата езика. Когато свърши, той я бе зяпнал в почуда. Спомни си, че когато тя учеше Зеландонии, проблемът бяха не думите, а структурата и концепцията на езика.\n— Пропуснах ли някоя?\n— Не, нито една!\n— Когато бях млада, бях много по-зле. Всичко трябваше да повтарям толкова много пъти. Не знам как Иза и Креб издържаха да са тъй търпеливи с мен. Знам, че някои хора мислеха, че не съм много интелигентна. Сега съм по-добре, но за това трябваха много упражнения и все пак всички в Клана помнят по-добре от мен.\n— Всички в Клана помнят по-добре от демонстрацията, която току-що ми направи?\n— Те не забравят нищо, но понеже още по рождение знаят почти всичко, което трябва да знаят, не им се налага много да учат. Трябва само да си спомнят. Те имат… спомени, не знам как другояче може да ги наречеш. Когато детето порасне, трябва само да му се напомни — да му се каже веднъж. На възрастните няма какво да се напомня, те знаят как да си спомнят. Аз нямам спомените на Клана. Точно затова Иза трябваше да повтаря всичко, докато не можех да си го спомня без грешка.\nДжондалар беше шашардисан от мнемоничното и умение, а и му беше трудно да схване концепцията за спомените на Клана.\n— Някои си мислеха, че аз не мога да стана лечителка без спомените на Иза, но Иза казваше, че ще бъда достатъчно добра, макар да не си спомням толкова добре. Казваше, че имам други способности, които тя не разбира напълно, начин да разбирам какво не е наред и да намирам най-добрия способ да го излекувам. Тя ме научи как да пробвам новите лекарства, така че да мога да намирам начин да ги използвам без спомени за растенията.\nТе имат и един древен език. В него няма звуци, само жестове. Всеки знае Стария език, използват го за церемонии и за призоваване на духовете, а също и, ако не разбират обикновения език на някой друг човек. Аз също го научих.\nТъй като трябваше да уча всичко, накарах се да внимавам и да се концентрирам, за да мога да запомням само след едно напомняне, така че хората да не са нетърпеливи с мен.\n— Правилно ли те разбрах? Тези… хората от Клана знаят собствения си език и още някакъв древен език, който го разбират всички. Всички могат да говорят… да комуникират с всеки друг?\n— Всички, които бяха на Събирането на Клановете, можеха.\n— За едни и същи хора ли говорим? За плоскоглавците?\n— Ако така наричаш Клана. Казах ти как изглеждат — рече Айла и погледна надолу. — Тогава ти рече, че аз съм изчадие.\nТя си припомни ледения взор, който бе пресушил топлината в очите му, потръпването, когато се бе отдръпнал, презрението. Беше се случило точно когато му разправяше за Клана, когато си мислеше, че двамата се разбират един друг. Изглежда той е мъка приемаше казаното от нея. Изведнъж тя се усети неловко, беше се разприказвала съвсем спокойно. Бързо прекрачи към огъня, видя яребиците, които Джондалар бе оставил до яйцата, и започна да ги скубе, за да се намира на работа.\nДжондалар видя как подозрението и нарасна. Беше я наранил твърде дълбоко и никога нямаше да получи отново доверието и, макар за малко да се бе надявал. Презрението, което изпитваше сега, бе насочено към самия него. Вдигна кожите и и ги занесе обратно до нейното легло, сетне взе тези, които той използваше, и ги премести от другата страна на огъня.\nАйла остави птиците, нещо не и се скубеха пера, и се пъхна в леглото си. Не искаше той да види водата, която изпълваше очите и.\nДжондалар се опита да натъкми кожите около себе така, че да му е удобно. Спомени, казваше. Плоскоглавците имали някакъв специален вид спомени. И език от знаци, който всички разбират? Възможно ли беше? Не беше за вярване, като се изключи едно нещо: Айла не казваше неистини.\nПрез изминалите години Айла бе привикнала с тишината и самотата. Самото присъствие на друг човек, макар и привлекателен, изискваше известна настройка и пригаждане, а емоционалните катаклизми през деня я бяха изцедили и изтощили. Не искаше да чувства мъжа, който споделяше пещерата с нея, не искаше да мисли за него, не искаше да му отговаря. Искаше единствено да почива.\nСънят обаче не идваше. Беше се чувствала тъй уверена в способността си да говори. Бе вложила всичките си сили и концентрация в това и се чувстваше измамена. Защо я беше научил на езика, с който е израснал? Той си тръгваше. Никога повече нямаше да го види. Напролет тя щеше да напусне долината и да намери някои хора, които живеят наблизо и може би някой друг мъж.\nАла тя не искаше някой друг мъж. Искаше Джондалар, очите му, докосванията му. Спомни си как се бе чувствала в началото. Той беше първият мъж от нейните хора, който виждаше, и той ги представляваше като цяло. Не беше съвсем индивидуалност. Не знаеше кога е престанал да бъде обобщение и бе станал уникалният Джондалар. Знаеше само че и липсва звукът от дишането му и топлината до нея. Празнотата на заеманото от него място напълно съвпадаше с болезнената пустота, която усещаше в себе си.\nЗа Джондалар сънят не дойде по-лесно. Той не си намираше място. Чувстваше студена страната си, откъм която лежеше тя, и усещаше убожданията на вината. Не можеше да си спомни да е имал по-лош ден, даже не я беше научил на нужния език. Кога изобщо ще използва тя Зеландонии? Неговите хора живеят на една година път от тази долина и то само ако не се правят по-продължителни почивки.\nЗамисли се за Пътешествието, което бе направил с брат си. Изглеждаше му тъй безполезно. Кога бяха тръгнали? Преди три години? Това означава поне четири години, докато се добере обратно. Четири години от живота са минали. Без никаква полза. Брат му е мъртъв. Джетамио е мъртва, както и детето от духа на Тонолан. Какво беше останало?\nОт младини Джондалар се бе стремял да контролира емоциите си, но той също избърса влага с кожите. Сълзите му бяха не само за брат му, бяха за самия него, за неговата загуба и мъка, и за пропиляната възможност, която би могла да бъде прекрасна.


By ogosta.com Май 26, 2016\nАко искате да изглеждате по-млада от своите връстнички, правете секс три пъти седмично. Според американските учени това е най-безопасният начин за подмладяване. При редовен интимен живот количеството на колагена - белтък, отговорен за свежестта и тонуса на кожата, се увеличава. А хормонът прогестерон, друг продукт на половия акт, не допуска появата на пъпчици и разширени вени.\nСексът е най-достъпният и най-ефикасен спорт, а 15 минути интензивни занимания с него се равняват с половинчасова сутрешна гимнастика. Не вярвате? Тогава да се обърнем към фактите. Когато човек изпитва възбуда, честотата на пулса му се увеличава от 70 до 150 удара в минута - почти като на тежкоатлет в момента на мятане на гюлле или чук. От което пък следва, че два пъти се ускорява и обмяната на веществата. 15-минутният полов акт изгаря толкова калории, колкото 15-минутен джогинг, т. е. около 100. Ако пък нямате нищо против да разтеглите удоволствието до половин час, ще се избавите от 200 калории. Логиката подсказва: стига да се занимавате със секс три пъти седмично, след месец кантарът ви ще сочи 2 кг по-малко. И не само ще отслабнете, но и ще стегнете мускулите на бедрата, дупето, корема, ще подобрите осанката си и състоянието на опорно-двигателния апарат.\nНеслучайно от „Камасутра" до наши дни всички пособия, посветени на изкуството да правим секс, единодушно ни съветват да не пренебрегваме прелюдиите към приятното занимание. Предварителната любовна игра активизира работата на нервната система и на тези части от главния мозък, които отговарят за чувствеността. Що се отнася до самия секс, по пътя на сложни химични реакции той обогатява кръвта както с хормоните на удоволствието ендорфините, така и с простагландини, предпазващи от нервни разстройства, безсъние и песимизъм. Най-хубавото е това, че подобен „стратегически запас" е благотворния за психиката коктейл стига за цял месец!\nРазбира се, чудото по превръщането на модела „яйца на очи“ в модела „футболни топки“ може да бъде осъществен само от пластичен хирург. Постигането на малко по-голям обем е напълно реална задача, стига да се обърнете за помощ към редовните занимания със секс. По време на възбудата кръвта запълва до край всички съдове и капиляри и гърдите автоматично „порасват“ с полови размер. Но това не е всичко. Още по-важен се оказва масажа, правен от партньора по време на предварителните ласки\nЖените с редовен полов живот боледуват по-рядко от грип и простуда от тези, които по една или друга причина практикуват въздържание, заявяват компетентно лекарите. И обясняват, че причината е елементарна: в кръвта на сексуално активните дами количеството на антителата, защитаващи от инфекции, се увеличава с цели 30%. И шансовете им да пазят леглото заради най-банална изстинка намаляват точно с една трета.\nПОНИЖАВА ЧУВСТВИТЕЛНОСТТА КЪМ БОЛКА\nСексът отдавна си е заслужил славата на най-приятното обезболяващо хапче. Непосредствено преди оргазма в кръвта нахлува цял набор анестезиращи хормони. Под въздействието на окситоцина например организмът отделя естествени аналози на морфина - става въпрос за ендорфините, способни да премахнат и най-досадната болка. Допълнителната порция естрогени пък потиска неприятните прояви на ПМС (предменструалния синдром), докато адреналинът и малкото количество кортизол избавят от главоболие и даже от мигрена.\nВъпреки че не може да се конкурира с добрия стоматолог, сексът запазва зъбите в добро състояние - говорим за оралния секс без презерватив, изискващ абсолютно доверие в партньора. Отдавна се знае, че семенната течност на мъжа съдържа цинк и калций, които забавят разрушаването на зъбния емайл. Все още не е ясно дали ценните минерали в спермата противодействат и на кариесите, но дори да е така, помнете, че никой не е отменял правилата на добрата хигиена, затова мийте зъбите си както преди, така и след половия акт.\nНе можете да запомните няколко телефонни номера, а подготовката за изпит се превръща в истински кошмар за вас? Веднага в леглото, за да повишите своя IQ, препоръчват американските лекари. По време на оргазма кръвообращението достига максимална скорост и кръвта буквално лети по съдовете, обогатявайки с кислород и полезни вещества всички органи и системи. В това число и хипоталамуса, дял в главния мозък, който отговаря за работата на центровете на паметта и ученето.\nГАРАНТИРА ДОБРОТО ЗДРАВЕ НА ОЧАКВАНИЯ НАСЛЕДНИК\nНо само ако бременната жена получи оргазъм! Не рядко той се оказва по-полезен за бебето, отколкото за нея, понеже подобрява циркулацията на кръвта в плацентата, чрез която зародишът се снабдява с хранителни вещества и кислород. Освен всичко останало миниатюрното същество се радва и на приятен масаж - стените на матката се свиват и разпускат ритмично и многократно.\nЛЮБОВНАТА МЪКА – НОВО НАЧАЛО\tМОЛЕКУЛИТЕ НА ЛЮБОВТА


Сайт за сравняване на цени с нова визия и повече функционалности - Интернет | Computerworld.bg\nСайт за сравняване на цени с нова визия и повече функционалности\nПлатформата Sravni.bg вече е с нов облик. Сайтът дава възможност на потребителите да намерят детайлна продуктова информация - снимки, характеристики, описания и ревюта, като към всеки продукт са добавени офертите на проверени търговци. Според създателите на сайта, сравнението на продуктите и техните цени е предпоставка за потребителя да прави информиран и актуален избор.\nНовостите в сайта включват нов дизайн, по-удобна функционалност и оптимизирана мобилна версия. Информацията за продуктите и офертите се обработва чрез специални алгоритми, след което се проверява ръчно от модераторския екип на платформата.\nПрочетете още: Законови промени ще направят е-транзакциите и е-подписа по-сигурни\nУебсайтът предлага повече качествени функционалности на своите клиенти и на партньорите си, посочват създателите му. Търговците получават решения и инструменти за оптимално позициониране на офертите си в сайта, следене на развитието на техните продукти и анализи в реално време.\nЕкипът на Sravni.bg и неговия партньор Нетинфо целят да осигурят едно сигурно място, в което потребителите да могат лесно да намират структурирана и актуална информация. Така компанията може да окаже важна помощ в края на продажбения процес - моментът на вземане на потребителско решение за покупка.\nПродуктовият инвентар, за който платформата предлага информация, съдържа над 100 хиляди стоки.\nОт екипа на Sravni.bg припомниха за наближаващия Black Friday (в превод „Черен петък“), който е подходящ повод потребителите да посетят сайта и да намерят предложения за любимите си стоки на най-ниски цени от най-изгодните магазини.\nКак да направим уеб сайта си труден за хакване: лесен план в 3 стъпки\nБроят на сайтовете в Интернет надхвърли 1 млрд.\nУеб платформа, дело на българи дава отдалечена заетост на хора в нужда\nКак да направим уеб сайта си труден за хакване: лесен план в 3 стъпкиБроят на сайтовете в Интернет надхвърли 1 млрд.Уеб платформа, дело на българи дава отдалечена заетост на хора в нуждаIDC: Дигиталната трансформация – във фокуса на бизнесите през 2016 г.


41 лекари с награди за 126-ия рожден ден на ВМА | Информационен център на Министерство на oтбраната\nавтор --- · 01/12/2017 , гледания 666\n126 години от създаването си отбелязва днес Военномедицинска академия (ВМА) – единствената болница със значение не само за националното, но и за военното здравеопазване в България. 41 лекари от ВМА ще бъдат наградени за дейността и приноса си за развитието на болницата. Над 30 доказани специалисти бяха отличени в инициативата на в. „24 часа“ „Лекарите, на които вярваме“.\n„Ние сме толкова големи, защото стоим на раменете на нашите предшественици и затова виждаме надалеч“ е мотото на всички военни лекари.\nДнес структурата й включва 5 болници на стратегически места – София, Варна, Сливен, Плевен и Пловдив, и два санаториума в Хисаря и Банкя.\nЧуе ли се за бедствие, голяма катастрофа или ужасяващ терористичен акт на помощ идват екипите на ВМА. Така при първия в България атентат на летище „Сарафово“, наводнението в Мизия и последната голяма катастрофа край Ми- кре пристигнаха от ВМА. Само за 6 часа успява да се сформира и екип, който заминава за турския град Адапазаръ в помощ на пострадалите след голямото земетресение там през 1999 г.\nВМА – София, има уникални медицински звена. Клиниката по гастроентерология например е основната, занимаваща се с най-съвременните подходи и миниинвазивни процедури в тази област.\nА Клиниката по чернодробно-панкреатична хирургия и трансплантология е първата, в която се извършва чернодробна трансплантация преди 10 г. Днес това се превърна в рутинна дейност, като успешните трасплантации са вече 63. Преди седмица там се проведе и следдипломен курс по миниинвазивна хирургия на рак на панкреаса, който обучава специалистите за най-мо- дрените и щадящи операции при това заболяване.\nОсвен с осигуряване на най – модерните безкръвни операции ВМА – София, поддържа и една от най-модерните клиники по токсикохимическа лаборатория. Във времената, когато всички болници и лаборатории абдикираха да изследват за кръв, алкохол, наркотици, токсини, ние продължихме, дори и тогава, когато бяхме притеснени с дългове, загцото тя е от национално значение, разказва проф. Венцислав Мутафчийски, който в момента управлява болницата.\nНай-тежките случаи от цялата страна се поемат именно от реанимацията на ВМ А, която е най-голямата в България.\nОбикновено към тях се пренасочват интубирани болни в много тежко състояние. Тя е еталон не само заради техниката, с която разполага, но и заради научния и лекарския потенциал. Съвсем скоро след половин година като здравен министър начело на реанимацията се върна проф. Николай Петров. който я ръководи заедно с доц. Евелина Одисеева.\nНад 200 деца имат възможност да чуват света около себе си благодарение на УНГ отделението, което е най-големият център на европейско ниво за поставяне на кохлеарни им- планти.\nУникални като развитие и успеваемост в лечението са и звената на ВМА в другите градове. Във Варна има няколко отделния, които са важни за този регион. Там е единствената клиника по изгаряния, по токсикология и токсикохими- ческа лаборатория, много силно е развита и хирургията, която работи високообемна и тежка хирургия. Много силна е и ортопедията и травматологията. От военна гледна точка там е и най-силният център по военна и авиомедицина заради разположението на военноморското командване.Нововъведения има и в болниците в Плевен, Сливен и Пловдив. Навсякъде стремежът е да се осигури добра база и най-модерна техника.\n400 души са участвали в над 600 мисии зад границав Афганистан, Ирак, Бали, Хаити. Където и да отиде екип на ВМА, отзивите от съставите, които са работили с тях са отлични. 3 а лекарите пък това е сериозен опит, който след това се прилага и в цивилното здравеопазване, а това прави болницата по-ефективна от всички останали.\nВ момента има два екипа на задгранични мисии – един от 4-ма човека в Мали, един лекар в Босна и Херцеговина, а сега се готви друг екип, който ще замине за Афганистан.\nПредвижда се да се въведе нов за България метод, при който със специален филтър ще се вижда докъде се кръвос- набдява червото. Той ще бъде от важно значение при резек- ции на червата.\nПреди дни в Клиниката по чернодробна трансплантация екипът на проф. Никола Владов извършва още една уникална за България операция. При тумор на вена порте – главната вена, която кръвос- набдява черния дроб, е направена транспозиция на бъбречна вена, за да може тя да захранва черния дроб по време на операцията. Досега това не е правено у нас.\n2023 г. завършва първият випуск военни лекари\nПрез есента на 2023 г. ще завърши първият випуск от специалност „Военен лекар“. Такова обучение се провежда за първи път у нас и се реализира благодарение на сътрудничеството на ВМА, Висшето военноморско училище и Медицинския университет – Варна. То стартира през август тази година и ще продължи 6 г.\nВоенната подготовка на всички 29 студенти – 20 курсанти, от които 16 жени и 4- ма мъже, и 9 медсестри, се извършва във Военноморското училище, началната медицинска подготовка в МУ – Варна, а специализираната военномедицинска подготовка във ВМА – София.\n„Завиждам за куража на тези млади хора да се включат в нещо пилотно, защото ученето на военна наука заедно с медицина е доста трудно“, казва проф. Венцислав Мутафчийски, шеф на ВМА. Студентите ще дойдат на празника, за да се запознаят с началниците на клиниките, както и да видят какво предлага болницата.\nФирмата, производител на “Грипен” е готова за допълнителни разговори\n19/01/2019, 8:19 pm