Заглавие: Re: Леденото езеро Нед Авг 05, 2012 9:09 am\nВървях или по-скоро се лутах из гората около петнайсетина минути докато стигна до езерото. Строполих се на ръба му и се загледах в огледалната вода. Виждах ясно лицето си и сенките по него. Какво ли не бих дала за два часа сън. Но не, трябваше да наглеждам Дани днес и да се грижа за него.\n''Ти го пазиш", спомних си думите на мъртвата му сестра. Хах, до къде стигнах, да се грижа за човек, който до съвсем скоро мразех. Неведоми са пътищата подземни.\nПотопих ръцете си във водата и наплисках лицето си. Даже и през лятото беше ледено студена. Само още няколко месеца и щеше да замръзне чак до другата година по това време. Какви ли сили го държаха в това състояние? Дани сигурно знае, все пак е пазителя. Макар и адски студена имах нужда от тази вода, затова съблякох дрехите си като внимавах, защото раната ме болеше и останах чисто гола, както майка ме е родила. Потопих пръстите на крака си и ги дръпнах рязко. Ама, че беше студено. Няма значение. Потопих ги отново и навлезнах цялата като треперех. Накрая, за да не се бавя сумати време, си поех въздух и се гмурнах цялата. След няколко секунди подадох главата си. Беше ледено, но това съживи малко тялото ми. Почнах да се придвижвам към средата, където е най-дълбоко и да поливам косата си. Силите ми леко се възвърнаха, мозъкът ми се опресни. Можех да си позволя поне половин час стоене тук, затова се отпуснах по гръб и се загледах във вече светлото небе, оставяйки водата да свърши своята задача.\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Нед Авг 05, 2012 4:03 pm\nДориан се наслаждаваше на малката си почивка, от странните преживелици до преди няколко часа. Бе отпуснала тяло върху водата, оставяйки се на течението да я разнася. Ала тук, учудващо защо нямаше такова. Дори лекият ветрец който идваше от планините, не създаваше никакво вълнение.\nНещо погъделичка кожата на До, точно на края на петите и. Стесна се, но не за дълго. Усети че беше нещо безобидно, от което можеше да не се плаши.\nСлед около секунда гъделичкането пак се повтори, пак..пак... и продължаваше все нагоре по крака ѝ. Тя се засмя леко, ала със всяка изминала секунда, гъделичкането ставаше все по-силно и по-силно. Накрая, до толкова се разсмя от гъдел, че повдигна единият си край рязко нагоре. Загуби равновесие и пльосна по лице във водата като започна да потъва. Некромансърката размахваше ръце около себе си в опит да се опази, ала овладя положението много бързо. Задържа дъха си като не изпусна и капчица кислород да изплува на повърхността и се отпусна. Отвори очите си и се огледа под водата. Пред нея стоеше не много голям пасаж от малки риби КОИ, които плуваха на около метър от лицето ѝ. Няколко то тях се бяха отделили от пасажа и до преди малко си играеха с нейните крака.\nИ ето, че няколко по-смели и любопитни рибки, отново последваха желанието на останалите. Отделиха се в малка групичка и заплуваха към момичето. Подредиха се в идеална линия и заплуваха около нея, описвайки кръг. Дори, твърде идеален кръг бихме казали. Останалите риби не благоволиха да се приближат от страх, но малката отделена групичка определено обичаха да си играят. Въртяха се около нея, минаваха под краката ѝ, около ръцете, шията и най-вече раната която все още не бе заздравяла. Няколко от рибите се приближиха до нараненото място и го докоснаха с устните си. Дориан усещаше присъствието им, докосването им, но от студената вода не изпитваше болка. Някак си, самият студ притъпяваше всяко усещане в нея.\nЕдин път разбрали че върху мястото има мъртва кожа, рибките се захванаха за работа. Групичката се подредиха около раната и с малки подръпвания започнаха да дезинфекцират раната. След минути, по мястото което бе наранено, не останаха никакви следи от засъхнала кръв, кожа или боклучета. Раната бе идеално изчистена до толкова, че от нея си личеше само една тънка линийка от прорез, стоящ върху леко подуто място.\nВеднъж свършили работата си, малките кралски риби се отделиха и отново заплуваха сред своята група, търсейки си място на което да се нахранят.\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Нед Авг 05, 2012 5:01 pm\nРибите ме "нападнаха" със своята игра и почнаха да гъделичкат така или иначе голото ми тяло. Въртях се под водата, а косата ми се рееше, като на русалка, само където ми липсваше опашка. Когато докоснаха раната ми помислих, че ще ме захапят, но вместо това те я засмукаха и да не повярваш - почнаха да я лекуват. Дани я бе дезинфекцирал, но това си бе направо професионално. Все едно изсмукваха цялата мръсотия и евентуална гной от мястото. След няколко минути усетих кожата си много по-добре, а болка нямаше. Виж ги ти и рибите. Кой да предположи, че създание на природата би помогнало на човек като мен. Мислено им се отблагодарих докато се отдалечаваха и се върнаха при другарите си, продължавайки пътя си.\nИзплувах по повърхността радостна от облекчение. Но естествено късмета ми никога не продължава дълго. Веднъж изплувала пред мен се изпречи един от гномите, онзи по-бърборивия. Извиках заканително и стреснато и веднага, даже светкавично обвих бюста си с ръце. От косата ми се лееха поточета вода, а погледа ми беше намръщен.\n-Какво правиш тук, да те вземат мътните???? - извиках на джуджето, което ме наблюдаваше с отворена уста, от която се стичаше една лига. Гнусно!\n-Аз...аз.... - почна да се оправдава то - Дани ме прати да проверя къде си, дали не ти се е случило нещо.\n-Както виждаш съм добре. Може да кажеш на господаря ти, че се къпя. А сега се разкарайййй.... - му се изкрещях бясно. То подскочи, обърна се и заприпка бързо.\nТо пак ме послуша и се обърна предпазливо, но бях отишла до ръба на езерото и само ръцете и главата ми се виждаха.\n-Когато му кажеш, направи ми още една услуга. Отиди до града. Сигурна съм, че знаеш къде живее Дрейк Туул. Обясни му какво стана и му кажи, че няма да мога да се прибера и днес, защото трябва да се погрижа за Дани. Ще му предадеш нали?\nГнома кимна бързо няколко пъти с глава.\n-Добре. Хайде бягай сега.\nИ пак затича към къщата, а после ако държеше на думата си и към града. За негово добро бе да изпълни заръката ми, ако не иска той да е основното ядене за утре.\nПак се потопих в езерото и почнах да плувам леко, за да не отворя раната.\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Нед Авг 05, 2012 6:09 pm\nМалкият гном се затича със всичка сила или поне толкова, колкото му позволяваха малките крачета. Тичаше безспир, задъхан и изпотен, но нищо не можеше да го спре сега. До сега винаги се е опитвал да се вслушва в съветите на господаря си, но този път искаше да удовлетвори и желанието на приятелката на Дани. Може би магията все още не го бе отпуснала...а?\nДориан продължаваше да лежи необезпокоявана на повърхността на водата. Поклащаше ръцете си във водата и се придвижваше леко като перце върху нея.\nВодата вече не и действаше толкова вледеняващо, защото тялото и бе привикнало с температурата.\n- Хей, ти! Хей! Алоууу....\nДориан се обърна към посоката от която идваха виковете. Видя че на брега на езерото стоеше другият дребосък който бе награбил дрехите ѝ и ги подмяташе над главата си като крещеше с всичка сила. Тя го изгледа въпросително, а дребосъка продължи да крещи неистово. По едно време хвърли дрехите и на земята и започна да сочи към вътрешността на гората.\n- Дани...Дани... - бяха последните думи които чу некромансърката, преди гнома да изчезне. Той се затича по малката пътека която водеше към езерото и след секунди се изгуби от полезрението на момичето.\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Нед Авг 05, 2012 6:46 pm\nТъкмо си мислех, че най-накрая останах сама, когато покоят ми беше нарушен за пореден път. Този път от другия гном. Човек трудно можеше да се отърве от тях. Малкото човече размяташе дрехите ми и отначало си помислих, че се гаври с мен или иска да ми ги скрие. Но после се развика припряно и някак си уплашено:\n-Дани, Дани.... - и изчезна.\n-По дяволите - извиках и "хукнах" плацикайки се към брега, но малката гадина бе хвърлила дрехите ми прекалено далеч. Това е да искат да ти помогнат, но да си прекалено тъп, че да го направиш качествено. Тъкмо бях изкарала торса си извън езерото и се протягах за каквото ми попадне първо, когато Дани се показа иззад дърветата и ми се наложи бързо да се върна във водата, без да успея да си взема нито един керлив парцал. Единственото, за което имах време бе да покрия гърдите си както при първия гном. Той застана доста близко до мен и застина с мрачния си поглед. Какво ли си мислеше? След известно мълчание и от моя стана се ухили:\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Нед Авг 05, 2012 9:28 pm\nДани огледа обстановката внимателно и прецени ситуацията. Видя голата Дориан, после малкият гном който се правеше на луд, като се бе облегнал на едно дърво и си подсвиркваше и се засмя.\n- Спокойно бе, не ям хора...\nВъпреки че раната все още го болеше вече успяваше да говори. Трудно или не, човек можеше да разбере казва ако се вслушаше внимателно в думите му.\nПазителят се приближи до захвърлените дрехи на момичето и ги вдигна една по една от земята. Бельо, връхни дрехи... всичките ги огледа. Когато накрая вдигна и сутиена на Дориан, той го завъртя на пръста си, за да го огледа внимателно. Платът бе по-мек и от кадифе, което позволяваше на "дрешката" да се върти свободно по оста си.\nДани хвърли един бегъл поглед към своята вече не чак толкова нова ученичка, видя сключените и ръце и разбра колко всъщност е срамежлива. Сви сутиена на топка и с едно рязко движение го запрати към езерото, точно в ръцете на До. Тя инстинктивно се присегна да го хване, като остави гърдите си незащитени от погледите на двамата мъже. Късно... твърде късно осъзна това, едва когато вече държеше своята собственост в ръцете си. От изненада или уплах тя извика, като хвърли сутиена във въздуха и отново скри свенливо гърдите си. Парчето плат падна право във водата, като започна бавно да попива от нея и да потъва към дъното.\nНекромансъра се опита да се засмее, но повечето движения с устните, му създаваха големи проблеми. За това той просто махна небрежно с ръка към момичето, показвайки че му е все тая дали ще я види гола или не.\nВ другия край пък стоеше малкият гном, който коренно бе променил местоположението си. Докато се бе облегнал на едно дърво преди малко, сега се бе излегнал удобно върху един камък и наблюдавайки гледката на разголено момиче пред него, той бе захапал единия си палец, смучейки го като биберон.\nА Дориан... тя стоеше все още в езерото, чудейки се как да реагира. Да грабне сутиена с риск да я видят отново гола или даим тегли по една псувня и да им покаже кой е пича в гората...\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Пон Авг 06, 2012 1:29 am\nИ псувня тя им тегли.\n-Абе аз що не ви еба майката!\nСрамежлива ли? Моята До срамежлива? Може би в някой друг живот, но не и в този. По-скоро ме беше гнус да се показвам гола пред гнома, точещ лиги, отколкото пред некрото. Намръщих се и пуснах ръцете си като бюста ми се разкри в пълната си прелест. Надигнах се стъпвайки на дъното, така че тялото ми се виждаше до под пъпа и си взех сутиена. Тръгнах да излизам, като всяка моя стъпка бе бавна и целенасочена. Без изобщо да ме бръсне сливата, извинете за израза излезнах, като впих ходилото си в прясната трева. Така чисто гола голеничка тръгнах към Дани. Стигнах до него и се наведох, за да събера дрехите си. Изправих се и го изгледах. Бяхме лице в лице.\n-Та какво казваше?\nТой ме гледаше право в очите, несмеещ да ги отмести по-надолу. Вече се нагледа докато пристъпвах без това, но не беше чак толкова нагъл, а и нали трябваше да държи версията си, че не му пука. Щяхме да се изгорим с погледи, когато от страни на нас се чу едно "Мхххмммм".\nДвамата се обърнахме и тогава вече наистина се сепнахме. Там седеше Дрейк с буреносно изражение. Кога успя? Как толкова бързо? Едва ли беше минал и час откакто пратих гнома. Явно разказали му случката той се бе отзовал моментално, за да види приятеля си и....и мен.\nДани се опита да каже нещо, да скалъпи каквото и да е, но гърлото го заболя и не можа. Аз бързо се покрих с парцалите, без да ги обличам естествено, просто прикрих интимните си части и гърдите. Идеше ми да потъна в дън земя, още повече, че не го бях виждала откакто се върнахме от Маджестик. Не и като хората и изобщо не знаех какво да мисля за нас.\n-Не е това, което си мислиш. - промълвах. -Аз....просто се къпах и Дани дойде и....\nИ не можах да довърша, защото погледа му направо ни убиваше. Сръчках ментора си в рамото с лакът.\nТой почна да върти глава ту към мен, ту към него, после пак към мен и накрая пак към Туул и просто кимна потвърдително на думите ми.\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Пон Авг 06, 2012 11:28 am\nДрейк просто махна с ръка и отсече :\n– Казах, НЕ! - извика силно гладиатора и се обърна към посоката от която дойде. Тъкмо щеше да си тръгне, когато в този момент се зададе бъбрещият гном и се спря запъхтян до него.\n- Абе шефе, много бързо т... - очите му се спряха на некромансърите които стояха един срещу друг. Той съзря едва позакрилата се До и завъртя поглед към другия гном. Изгледа го въпросително, а ония само му се хилеше насреща.\n- О-о-о, гълъбчета... май Ви е горещичко, а? - подвикна шеговитият гном като се захили. Сръчка в коляното Дрейк, но след като видя че той не му отвърна, погледна нагоре. Видя посърналата му физиономия и се засмя още повече. - Ха-ха-ха! Спокойно бе ревнивко, ти в тия двамата ли се съмняваш? По-скоро аз и оня дребния да се награбим, от колкото те!\n- Ха-Ха–Ха - прихнаха в смях джуджетата. Събраха се на едно място и с леки подскоци тръгнаха към къщата в гората.\n- Откачалки ... - заяви по-скромното джудже, обръщайки се към приятеля си.\nЗад тях, все още тримата ни герой стояха сконфузно и не знаеха как да реагират. Нито Дориан да се облече, нито Дани да се опита да каже нещо. Въпреки че имаше силен характер, нещо в него се пречупи когато видя очите на приятеля си, които не му вярваха.\nДрейк премина покрай тях, вървейки по стъпките на гномите. Когато премина покрай некромансърите, Дани го хвана за рамото и се опита да го спре.\n- Дрейк, виж...\n- Заеби братле - прекъсна го гладиатора, като се обърна и му каза в очите - знам че не е станало нищо. Радвам се че сте добре. Сега, отивам да хапна. Разбрах че тези малките готвели вкусно.\nТой го потупа по ръката, след което се изниза по пътеката. Дани също реши да го последва, като дори не се обърна към Дориан. Псувните и одеве му дойдоха малко в повече и не искаше да им обръща в момента внимание.\nПо пътя си към къщата, откъсна един малък клон и докато вървеше драскаше с него по земята.\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Пон Авг 06, 2012 2:43 pm\nОстанала сама се почувствах по-ниска и от земята. "Заеби братле", каза той и подмина като парен локомотив, малка гара. А малката гара бях аз. Самотна, обсипана с прах по рафтовете във фоайето, с изпочупени седалки, с празна чакалня. Просто оставена сама да се чувства виновно за това, което не бях извършила. Да, и все пак вината се пропи през вените ми и потече по кръвоносните съдове, отравяйки съзнанието. Така беше, за един приятел, авер, БРАТЛЕ, очите винаги се затварят с потупване по рамото. Но за една жена - за нея няма прошка. Тя гордо и мълчаливо носи първородния си грях осъдена даже тук, в този магически свят на покорност. За нея не се намери даже една малка успокоителна усмивка.\nСтиснах дрехите си безмълвно. Капките падаха от краищата на мократа ми коса и се разбиваха на дребни пръски върху ходилата ми. Най-накрая излезнала от транса, навлякох дрехите бавно, даже флегматично, една по една, сякаш не исках този процес да свършва, защото тогава трябваше да приема факта, че съм оставена съвсем сама, а единствения ми компаньон е огледалното езеро, чийто води замръзваха през зимата, точно както и дълбините на душата ми, дадеш ли им повод. Но ето, че този момент настъпи и пустият ми поглед прие реалността - бях сама. Игнорирана, пренебрегната заради парче месо и мъжки приказки.\nОбърнах се на другата страна. Не исках да се връщам там където щях да наблюдавам как "приятелите ми" глозгат останките на съществото наранило ме. Босите ми крака машинално поеха по незнаен път, оставяйки своя отпечатък в почвата. Потънах в дебрите на гората, чийто шепот ме обгръщаше със зеления си плащ. Минавах през храсти и дървета, листата на които докосваха кожата ми гальовно. Колкото по-навътре навлизах, толкова по-мрачно и тъмно ставаше. Явление само по себе си екстраодинерно. А още по-чудно бе, че това не ми правеше впечатление. Просто продължавах търсейки и аз не знам какво.\nВече не различавах нищо освен клоните. Тази част не беше ли скрита, забранена? Може би няма нищо забранено за човешкото любопитство. Отместих нежно един клон и се озовах на безлюдна поляна. Във въздуха се носеше видим розоват аромат на канела и момина сълза. Няколко сини пеперуди прелетяха през косата ми, докато рояк пчели свиреха с жилото си приспивна песен, а от едно дърво ме наблюдаваше снежно бях прилеп. Протегнах ръка и той литна, направи няколко кръга и кацна на пръстите ми. Погалих го по малката главичка, докато очите му кротко се взираха в моите, откривайки си взаимно, споделяйки си безсловесни тайни.\n-И ти ли си сам, приятелю?\nТой изписука и политна, криещ се в тъмнината. Розовите вълни ме обливаха хипнотизиращо, опияняващо, забивайки аромата си в мозъка ми като опият. Краката ми се подкосиха и паднах на колене. От нейде се появи приказен благороден елен, потропа два пъти с копито, а после се изпари в атмосферата. В тъмното небе две парцаливи кукли от воал танцуваха балет. Мъж с ножове вместо ръце кастреше и оформяше храсти в най-различни форми. В края черен лебед късаше теменужки с човка.\n-В страната на чудесата ли съм? - попитах запленено.\nВсички приказни създания се обърнаха към мен и се усмихнаха. После фигурите им се размиха и образуваха още милиони от розовите течения, които се издигнаха и с невиждана скорост се забиха в тялото ми, което ги абсорбира като вакум. От сблъсъка паднах по гръб с разперени ръце. Очите ми бяха широко отворени, но не виждах. Като слепец. Само жуженето на пчелите напомняше за обстоятелствата.\nНе знам колко време беше минало когато почнах да усещам крайниците си, а ирисите ми се избистриха. Станах с леко затруднение и се огледах. От страната на чудесата нямаше и помен, само абстрактното усещане в сърцето ми. Обърнах се и тръгнах на обратно, скоро стигайки езерото където небето отново светеше, а слънцето печеше.\nЗапътих се към града, оставяйки тази гора, тази къща и двамата мъже. Бях ненужна, нежелана. Трябваше да си отида от тук, както трябваше да си отида и от дома на ковача. Знаех, че рано или късно ще стигнем до тук.\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Пет Окт 05, 2012 1:53 pm\nКогато нямаш какво да правиш единственото нещо, което ти идва на ум е да ходиш. И къде? Ами просто където те отведат крака. След случката в столовата Мо просто искаше да излезе на чист въздух и да си дочете книгата. Стори и се интересна, преди да се появи Джонатан и да се прави на интересен. Затова Мо сега се приближаваше към езерото.\nЩом стигна и се стори доста красиво и седна на тревата. Отвори внимателно книгата си и отново се зачете. А и когато четете книги с интересни случки гледате да я прочетете колкото се може по-бързо, за да видите накрая какво става. И сега Мо беше стигнала до момента в който главната героиня и герой се разхождат по тротоара, след като Софи / името на героинята / беше избягала от "мъжа си" Кристиян / името на героя / и той незнайно как я откри сред сума ти народ. Самата книга беше завладяваща, сама по-себе си, но за хора които харесват любовните романчета с прекрасен край. А в този свят изпълнен с омраза и болка, точно това му е нужно.\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Пет Окт 05, 2012 2:59 pm\nМортем оглеждаше този нов свят, в който беше попаднала. Най-накрая тишина и спокойствие. Около езерото нямаше хора. Макар и сега водите му годни за плуване или пиене, наоколо бе пусто като в гробница.\nНо нещо друго привлече вниманието й. Нещо или някой напълно различен от другите. Лежащо същество на грубата почва, безжизнено, точно толкова колкото и безформено. Любопитството надделя в девойката и тя с предпазливи крачки остави четивото си на земята и престъпи докато не го достигна. Клекна и грубо разтърси безжизнения труп все едно е парцалива кукла. Но то или може би е по-точно да кажем тя, на такава си и приличаше - мърлява, с чорлава, сплетена коса, мръсна, миришеща на прогнила плът, но облечена в скъсана булченска рокля. Момичето забеляза на врата на съществото да проблясва някаква дрънкулка. Единственият камък на медальона светеше на фона на жаркото слънце и нагло я привличаше. Младата некромансърка се протегна, за да докосне тънката верижка, хипнотизирана от нея. Тъкмо когато я пипна една малка, мършава ръка хвана китката й и девойката залитна стресната от неочакваната реакция назад, но кокалестите пръсти я стискаха здраво без да пускат. Обезобразената глава на момичето се повдигна, но веднага след това врата й изхрущя и тя клюмна назад като счупен часовников механизъм. Очите й светеха в прозрачно бяло. Липсваха зениците, но не както на Таня и погледната отстрани изглеждаше на сляпа.\n-Защо ми причиняваш това?.... - прозвуча глас толкова призрачен, все едно идваше от отвъдното. -Защо искаш да ме убиеш?.....Аз....аз....трябваше да се видя с него.....щяхме да избягаме....щяхме да избягаме нейде в пустинята. Ти си лоша....лоша....Не искам да умиирамммм....\nПлачевните, несвързани стонове на привидно младата мома раздираха околията. Бъдещата убийца не знаеше какво й се беше случило, не знаеше дали иска да научи, нито какво да прави. Но едно беше сигурно - това създание каквото и да беше, не беше нормално. Уханието на мърша, разпокъсаната кожа, прогнилите нокти наподобяваха тези на останалите мъртвородни, но тя сякаш се разлагаше пред очите на Мортем.\n/Опиши реакции, действия, всичко, абе знаеш си/\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Пет Окт 05, 2012 3:31 pm\nДокато си четеше книжката Мо забеляза нещо различно. И тъй като беше крайно любопитна, нищо, че и се казваше "Любопитството ще те убие" и много тъпи си е патила от това се приближи внимателно. И тогава я лъхна миризма на разлагаща се плът. Беше направо ужасно. Гнусно. Но след като спря да обръща внимание на това забеляза булченската рокля. Беше доста красива за разлагаща се фигура. Тогава видя и огърлицата.\nСякаш нещо я викаше, защото Мо протегна ръка към нея и едва едва докоснах крайчеца на пръстите си с верижката. И ето че трупа оживя. Беше твърде странно. Вярно, че некромансерите могат да съживят, но беше сигурна, че тя не го е направила, тогава какво чудо туко що се случи?\n-Защо ми причиняваш това?.... Защо искаш да ме убиеш?.....Аз....аз....трябваше да се видя с него.....щяхме да избягаме....щяхме да избягаме нейде в пустинята. Ти си лоша....лоша....Не искам да умиирамммм....\nМо не знаеше как да я успокой. Май като за начало трябваше да се опита да и обясни, че тя не би я убила. А след това да и помогне за проблема с главата.\n-Чакай, спокойно. - започна тя и сложи ръката си на нейната.. Гледаше да е нежна и внимателна. - Моля те успокой се. Не искам да те убия. Аз дори муха не мога да убия.\nНо по-рано уби един плъх. Това още я гризеше от вътре, но такъв беше живота. Ако не беше тя щеше да е лелката. Ако не беше лелката щеше да е някой друг. Слабите умират, силните оцеляват, а Мо? Тя беше по-средата на тази класация. Тя не беше нито силна, нито слаба.\n-Моля те. Не ме мисли за лоша.\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Пет Окт 05, 2012 4:20 pm\nСтуденият допир, тръпките, който пробиваха кожата на Мортем, смразяващият полъх и този призрачен глас. Това прогнило бяло тяло и тази булчинска рокля - всичко лъхаше на смърт. Момичето сякаш бе обрисувано с нюанса на проказа, която гнусеше малката демонка. А в същото време съжалението я обгръщаше. Заслужаваше ли си помощта? Едва ли!\n-Ти....ти го направи....отне ми всичко.....\nТа Хелските я виждаше за първи път в живота си. Как можеше да говори така? Но в този гротесков свят се случваха неща, по-объркани и от криворазбрана цивилизация. Преди да успее да реагира, преди да може да отрони и една дума, булката мъртвец изкопчи дланите си от нейните и ги постави на нежното й, все още детско лице. Острите нокти се впиха в меките бузи. Девойката се почувства повече от странно, сякаш душата й беше всмукана от незнаен вакум. Духът й малко по малко беше приклещван в стената на съзнанието й, грубо изместен от този на непознатата. Ръцете й паднаха безжизнено надолу, а в следващият момент когато се вдигнаха, движенията им не бяха нейни. Тя се изправи бавно и погледна към грозният труп с едни нови, но празни очи. Те не излъчваха нищо освен пустота и вцепеняваща празнота. Мортем се бе превърнала в кукла, в тяло контейнер на едно друго съзнание - пискливо, жадуващо кой знае какво. Малкият крак срита падналата фигура.\n-Нима това съм аз?\nТя се обърна в противоположна посока на залязващото слънце и тръгна с тромави крачки оставящи отпечатъка си в пясъка. Вървеше машинално, без посока, или може би със, но каква беше тя, момичето не знаеше. Единственото, което можеше да направи в момента е ужасено да наблюдава как тялото й бива завладяно, да стърже с пръсти по изградената бариера, без да успее да пробие през нея.\n/Тери опиши чувствата си, емоциите и мислите си вътре в тялото си, което е обладано от девойката. Не можеш да пробиеш през нея, все още. От там нататък съм аз/\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Пет Окт 05, 2012 4:57 pm\nКакто искаше да помогне на момичето изведнъж беше затворник на собственото си тяло. Беше до някъде смешно ако го погледнеш от една страна. Но и иронично. Цял живот да е затворник и когато най-накрая се освободи ето отново. Явно съдбата и беше да бъде кукла на конци в този смешен цирк наречен "Свят".\nЧак сега забеляза каква е обстановката вътре. Мрачна. Зловеща. Отвратителна. Беше приклещена в единия ъгъл на огромна стая с под, който беше сякаш черно езеро. А около нея? Нямаше нищо. Напълно нищо. Сякаш тя бе просто една натрапница в собствения си ум. Но ето че започна да вижда нещо. Да беше част скъсано парче от завеса. Сигурно това е нейната представа за идеалното място. Знаеше ли преди някой ми беше казвал, че това което виждаш в съня си е твоето съзнание. Но момичето от както се помни сънуваше точно това място. Страхуваше се от него. Чувстваше се самотна в него. И го мразеше до дъното на душата си. Тогава Мо сведе поглед и там можеше да вижда сякаш през своите очи какво става. Но тя беше тук. Как беше възможно това? Да не би онова момиче от по-рано да го е направила?\nМо беше просто ужасена от това, което виждаше. Тялото и се движи въпреки, че тя не искаше. Виждаше ръцете си, но не ги чувстваше свои. Крака си, но сякаш бяха чужди. И най-ужасното - беше приемник на някаква ненормална булка мъртвец. Това просто не беше истина. Духа и се хвана за главата и се сви в ъгъла. Може би така щеше да е по-добре. Друг да управлява тялото и. А тя просто да гледа. Накрая сигурно щеше да се побърка, но всеки е малко луд. Нали така? Не греша нали?\n"Никой не би доближил създание като теб. Ти ще останеш завинаги затворена в ума си. Това ще е твоя урок. Вече никога няма да любопитствам. Вече няма да ходя при непознати. Няма да се опитвам да го успокоявам. Няма да се пробвам да се сприятелявам. Всяко добро завършва с зло." - малко по малко мислите и станаха негативни спрямо нея си. Като цяло Мо е доста проблемна личност. Тя можеше да е избухлива, но в същото време да се мрази до дъното на душата.\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Съб Окт 06, 2012 1:06 pm\nМортем или по-скоро тялото й вървеше наляво надясно безцелно. Да, наистина в крайна сметка се оказа, че е безцелно. Трупът й просто се шляеше. Непознатата, взела контрола разглеждаше всичко, скачаше, играеше си с падналите листа и се чувстваше като преродена. Точно така си и беше. Реално, историята беше такава, че тя бе убита и превърната в зомби, но доста мърляво. Явно някой неопитен некромансър не е свършил работата както трябва и девойката не си беше отишла от този свят напълно. Да върнеш някой от мъртвите, когато не е напълно умрял по начало, може да доведе до усложнения и проблеми. Проблеми като този. Тялото остава неизползваемо, разлагащо се, но душата не е готова да го напусне и търси страничен приемник.\nТочно затова потенциалната булка сега се радваше на откритието, което дойде при нея и се възползваше от възможността да се почувства отново жива и здрава. Беше като дете, на което са му дали още един шанс.\n-Къде ли е Саймън? - говореше сама на себе си. -Трябва да го намеря. Може би ще запазя това тяло, не е лошо.\nИмаше само един недостатък. Това тяло не беше нейно и вътре в него все още стоеше Мортем, грубо изтласкана в края на миша дупка. Не можеше да направи нищо освен да се надява да види светлина в тунела, пролука, за да възвърне контрола над собствения си организъм.\nНа стотици километри под земната обвивка, видима за очите, един мъж запали фенера си и зачете книга. Отнасяше се за хазарта. Доста на място, имайки предвид с какво се занимаваше. Дългата му кестенява коса падаше свободно по раменете, а дългата ръка от време на време се протягаше, за да поеме порцелановата чаша с чай и да отпие поредната пареща глътка от него. Тъкмо беше стигнал до главата, в която се обясняваше на колко процента хората могат да разчитат на математическите изчисления при играта на рулетка.\n-Ама, че глупости.\nТой затвори четивото и го остави до чашата. Вечерта му беше спокойна. Нямаше посетители от няколко дена и честно казано се радваше на възможността да се отдаде на тишина и спокойствие. Понякога стенанията и виковете от съседните ями достигаха ушите му, но той се стараеше да не им обръща внимание. Векове наред, те се бяха превърнали като жуженето на пчелите, отколкото на гротескови изляния.\nИзведнъж Всевиждащия съзря със скритата си сила случващото се горе на повърхността, в частност безтегловното тяло на Мортем, което бе поругано и завладяно. Мъжът въздъхна и се изправи. Време беше да върви.\n-Колко е хубаво! Това момиче е толкова здраво, изобщо не е болнаво като мен.\nНатрапницата подскачаше като пеперуда, докато търсеше изхода от гората. Изведнъж пред нея се появи мъж, скръстил ръце, красив, много красив, по-хубав от нейния Саймън и я наблюдаваше небрежно.\n-За къде си се запътила малката?\nТя прискляпа няколко пъти с мигли.\n-Наистина ли? Това е много хубаво, но мисля, че имаш нещо, което не ти принадлежи.\nМомичето заотстъпи няколко крачки назад сконфузено и уплашено.\n-Препоръчвам ти да го върнеш сама.\n-Н..не. То е мое.\nДевойката се обърна и хукна колкото я държат краката. Грегъри въздъхна отегчено и се изпари. "Мортем" се спря на няколко метра в гората и почна да диша тежко от умора. В същият момент Грей се материализира пред нея и тя изпищя.\n-О, моля те. Няма нужда от това!\nС едва забележимо движение на пръстите изтласка червеникава енергия и я блъсна централно в гърдите. Тя полетя и се стовари на земята по гръб. Беше й трудно да си поеме въздух. Хриптеше и трепереше. Мъжът се надвеси над нея и продължи да я наблюдава с отегчение. Прониза главата й с още една доза енергиен поток и момичето завика болезнено.\n-Мортем, би ли се върнала, ако обичаш, за да отида и да си дочета скучната книга?\n/Тери, сега е момента да се завърнеш и да изтласкаш чуждият дух от тялото си. Начина оставам на теб/\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Съб Окт 06, 2012 3:54 pm\nМо гледаше как натрапницата се насочваше незнайно къде и от страх бавно настроението и се превърна в бясно. Още от дете мразеше когато Себастиян се опитваше да я контролира, а сега някаква си пикла - изоставена булка, убита и накрая станала пълна лунатичка, че да вземе чуждо тяло се опитваше да и вземе това, което по-право беше отгледала и пазеше от другите. А това няма да го бъде.\nНо трябваше да изчака удобния момент. Не можеше все още да излезе. Няма как да го направи. И ето, че нейния спасител се появи. С тази перфектна кафява коса. Карираната ризата с навитите ръкави. Червеното елече, и вратовръзка. Всичко с Грегъри беше просто като излято. Той беше перфектен в целия смисъл на думата.\nМо го видя как изстрелва червената светлинка първо в тялото и, но не я заболя изобщо. И след това я накара да излезе. Това беше нейния шанс. Сега бариерата беше отслабена. Така щеше да е най-лесно. Сега Духа на Мортем започна да блъска по бариерата, която бавно започна да пука. Това щеше да свърши работа. Натрапницата беше разфокусирана и това щеше да даде предимство на Мортем. Духът и започна все по-силно да блъска по бариерата. Не искаше да е затворница на собственото си тяло и да гледа как някой се гаври с нея. Не искаше да е просто някаква си фигура. Момичето блъскаше и крещеше с все сила. Искаше да стигне по-скоро до Грегъри. Беше и интересно коя книга чете сега. Само с него можеше да общува на тази тема. А сега той беше излязъл на земята. Не го правеше често.\nП.П:Друго не ми хрумна, а и майка ми не спря да ми гледа какво пиша. Според нея това е загуба на време.\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Съб Окт 06, 2012 4:23 pm\nЗейналата дупка бе достатъчно голяма, че с миниатюрно усилие демонът да пробие през него и ето, че, само след мунута отвори очи, но този път със собственият си блясък. Духът беше изтласкан и изгонен от тялото на Мортем и тя се изправи. Аурата на почти мъртвата се носеше в нощният въздух, като чертите му се открояваха, но някак си размазано. изглеждаше тъжна и се озърташе, за да пробва да влезе отново. Грей вдигна ръка и сякаш смука привидението.\n-Ще се видим скоро, скъпа. Може би....\nИ просто така я прати в пустошта. Нека се помъчи малко. Той се обърна към момичето, което десетки пъти бе прекарвало време при него в опити за измъкване.\n-Как си могла да позволиш нещо подобно да се случи?\nВ говорът му не се долавяше осъдителен тон, но всъщност си беше така. Това направо си е срами позор за дъщерята на Себастиан и добре, че нямаше свидетели. А Грегъри винаги беше строг с Мортем, не я щадеше, без да я наранява като Лушиъс разбира се, но се държеше като нещо подобно на по-голям брат, на чиято глава не можеш да се качиш, за разлика от тази на Корнелиус да речем.\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Съб Окт 06, 2012 4:53 pm\n-Не... бях... виновна.....\nЗапочна да заеква и да се опитва да си поеме въздух. Чак сега усети болката в гърба си от падането и с гърдите. Но вдиша дълбоко въздух и скоро болката изчезна. Момичето погледна Грегъри и леко се намръщи. Думите болят повече от физическите наранявания. Те режеха по-дълбоко от всеки нож и пробиваха път и в най-здравия камък. Но сякаш в гласа му не се четеше да иска да я нарани.\n-Наистина. Не бях.\nМо се застана на коленете си и го прегърна свивайки главата си в шията му. Мо просто искаше да го прегърне, нищо повече. Не искаше да го кара да я вози на конче, нито да го дразни. Момичето усети миризмата му и както винаги и се струваше приятна. Но и странно различна от всичко, което беше усещала като мирис.\n-Мразя това място. Мразя тези същества. Искам да се върна при вас.\nПреди да се отдели от него той усети как няколко сълзи падат по шията му. Мо се изправи и го погледна сякаш нищо и няма. Тя се усмихна миловидно и си пое въздух.\n-Обещавам, че повече няма да се повтори. Ако пак стане, моля ела и ме убий.\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Съб Окт 06, 2012 6:01 pm\nКрасивият мъж въздъхна. Мразеше когато плаче. Отношението й към нея беше доста неопределено. От една страна както казахме имаше онова неоспоримо право като по-големите братя, но все пак тя беше и жена, дъщеря на господарят му, макар че никога не се е чувствал нискостоящ и потискан от Себастиан. Беше дразнеща и в същото време приятна компания. Израстна и се промени физически буквално пред очите му. Беше интелигентна, но не използваше тази си дарба. Имаше здраво тяло, но не използваше и него. Беше хубава, кокетна, детска, в същото време се опитваше да се прави на жена. А той. Той бе ту осъдителен, ту суров, ту й говореше с часове за книги и литература, ту не й даваше храна и вода с дни, ту й отстъпваше леглото си понякога, за да не спи на твърдата земя. Понякога му идеше да я удари, а понякога приемаше прегръдките й с отворени обятия. Беше някаква смесица между Лушиъс, Дантес, Корнелиус. И това може би имаше своите обяснения. Докато Пахт бе създаден от самите богове, Грегъри беше напълно различен случай. Преди три столетия, на толкова бе Всевиждащият, Принцът на смъртта обиколи целият свят и събра частици от характера на различни хора или пък от самите природни ресурси, съедини ги в едно цяло и от тях се появи този също толкова съвършен мъж, който бе събрал най-идеалното от земята и така го направи свой съветник и най-верен приближен.\nА сега за пореден път Мортем му се гушеше и плачеше върху шията му.\n-Мразя това място. Мразя тези същества. Искам да се върна при вас. Обещавам, че повече няма да се повтори. Ако пак стане, моля ела и ме убий.\nТой положи длан върху главата й:\n-Мразиш ги, защото не ги разбираш. Не забравяй, че са създадени по наш облик.\nТой пъхна едната си ръка под колената й, а с другата държеше гърба й и я повдигна като кукла. С тънките си пръсти тя го беше обвила около врата.\n-Хайде. Тази нощ ще останеш при мен. Но утре ще те върна. Тук ще се научиш на много. Най-вече как да пораснеш.\n-Ами ако татко се нацупи, че ме водиш долу?\n-Не е нужно да разбира.\nИ двамата се изпариха в нощта.\n/Мо пиши в къщата на Грег/\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Съб Ное 03, 2012 10:19 am\nЕлизабет излезе от имението първа. Просто не можеше да си намери място от вълнение. Скачаше наоколо като заек, гонен от вълк в градина със зелки. Предчувстваше приключенията, можеше да ги надуши от далеч. Доколкото знаеше гората бе едно от най-интересните места тук. Е, забраненият плод е най-вкусен.\n- Накъде, накъде, накъде? - започна да пита тя бързо.\nМиша и Даймънд я гледаха с недоумение. В муцуната на котката се появи и лека усмивка... ако котките можеха да се усмихват... но пък той беше специален. Всъщност й се радваше. Ел не беше толкова енергична и щастлива от много време. Сякаш я бе обгърнал мрака на тъгата и дните изглеждаха седмици, а месеците - години. Самият той се бе натоварил от мрачните й настроения, но сега сякаш се възвръщаше онази старата Елизабет, която караше Д да скача около нея, да й се кара, че прави бели и да се смее с нея. Тази Ел беше нещо много по-сияйно от слънцето и луната взети заедно. Тя не просто осветяваше тъмната нощ, но и заслепяваше. Беше една от онези светлинки, които не виждаш, но усещаш.\nЕлизабет се чувстваше някак преизпълнена с енергия. Сякаш някой й я бе налял с фунийка.\nМалката групичка влезе в гората. дърветата се накланяха към гостите, оформяйки тунел от листа. Лунната светлина проникваше тук и там на малки лъчи, показвайки пътя. Почвата бе твърда и покрита с мека трева. Елизабет бе заменила дрехите си от сутринта с красива къса бяла рокличка и черни пантофки. Приличаше на призрак със снежнобялата си кожа и руса коса... едно красиво привидение. От всяко клонче на гората бликаше живот... с различна дефиниция. Това място не просто бе дом на всевъзможни създания, но и съхраняваше времето, превръщайки го в магия, за да бъде то запомнено. Гората нашепваше историите си. Бе толкова стара. Дърветата й бяха израснали толкова нависоко, че върховете им се губеха в, макар и нисколетящите, облаци. Гъста мъгла постели земята и меката трева. Беше ниско долу, но Ел не виждаше къде стъпва. Откакто бяха влезли в гората не бе продумала. Оглеждаше се, попивайки като гъба вълшебния пейзаж, бе запленена от мястото.\n- Пристигнахме! - обяви Миша, някъде зад дърветата. Ел се огледа. Нямаше никой около нея. Затова се шмугна в гъстия жив плет и премина зад него.\nТам величествена картина се разгърна пред нея. Лунните лъчи се отразяваха в ледената покривка на едно езеро. Земята около него бе скована, нямаше растения, нито животни. Беше замряло във времето, замръзнало така и някак не на място. Всъщност наоколо се стелеше тънка покривка от сняг, блестяща тайнствено. Това езеро привличаше Ел с такава сила, че тя не усети кога нагази в снега и тръгна към заледената покривка. Не усещаше студ, само леко гъделичкане там, където снегът я докосваше.\nДаймънд прекъсна транса й, умилквайки се в краката й и мъркайки.\n- Красиво е, нали? - попита той.\n- Прекрасно. - отвърна някак далечно тя.\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Съб Ное 03, 2012 11:23 am\nМиша се усмихваше меланхолично. Обичаше това езеро.\n-През деня ледът се разтапя, а нощем незнайно как замръзва отново. Докато не дойде зимата. Тогава то винаги е ледено. Понякога имам чувството, че незнайни сили го поддържат такова каквото е. - обясни тя на приятелката си, но сякаш говореше сама на себе си. Белокосата млада жена седна до ръба му и зарови пръсти в малкото скрижец, който се беше образувал. Взе част в шепата си и го поръси, така че да може снежинките да падат пред лицето й. Наистина й отиваше. Сигурно щеше да изглежда божествено когато настъпи зимата и косата й почне да се слива с цвета на снега. Но до тогава имаше още време.\nМомичетата и Даймънд се наслаждаваха на заобикалящата ги мистична и тайнствена природа. Всичко беше обагрено с такава мистерия тук, сякаш имаше тайни, които не трябва да откриеш никога, защото ако го направиш, те ще изгубят блясъка си. И ето, че колкото повече време минаваше толкова по-различно се чувстваха те. И друг път се беше случвало, нали? И преди това наши герои са усещали дневните или нощни вълнения на гората, която сякаш от време на време се съживява, за да ти покаже или да те научи на нещо. И ето, че и сега Елизабет и Миша забелязаха бели вълни прелитащи хаотично около телата им. Отначало блондинката се уплаши, но приятелката й я хвана силно за ръката и погледна в очите й.\n-Не се страхувай. Това исках да видиш. Остави ги да те завладеят.\nНуксата се опита да се успокои, което не беше едно от най-лесните неща, но малко по малко успяваше.\nВълните прокарваха пътя си през устните, носните и очните им кухини и навлизаха в душите им. Опияняваха ги, премрежваха погледите им, само и само да открият пред тях един нов мироглед. Девойките, както и елегантната черна пантера изпаднаха в нещо като унес, транс и изведнъж езерото се издължи и изчезна от полезрението им. Дърветата, храстите, нощните шумове, всичко просто изчезна. Пред тях се откри нова гледка, напълно различна и непозната от всичко. Сякаш времето се беше пречупило и сега те наблюдаваха една различна от тяхната реалност.\nБеше студена декемврийска сутрин. В зимата на 1942г. Берлин напълно бе изгубил някогашният си блясък. Едновремешната могъща държава, приличаща на великата римска империя, насилствено отстъпи място на опустошена, жалка гротеска, в която страхът и мизерията тежко надвесваха кривите си клони над изнурения народ. Смъртта бе положила отпечатък по затворените клепачи на погубените. Безнадеждността се четеше по порутените сгради. Опръсканите с кръв порти - признак за безвременна пустота. Все още живите много скоро щяха да споделят един общ гроб със своите събратя, струпани един върху друг, без последно причастие, без вечен похлупак. Обречени на милостта на уличните животни и катранените гарвани. Просто една плячка отдавна изгубила възможността да се защити.\nКапакът на шахтата едвам се отдели от напуканата калдъръмена улица и две големи, тъмнокафяви очи плахо се огледаха на всички посоки. Веднъж уверила се, че е в безопасност, крехката ръчичка отмести металния диск, а след нея се показа и цялото тяло на малко момче, жигосано с несгодата на еврейството. Слабите крайници бяха показност за глад. Ожулените колена и лакти се откриваха през разкъсаният от изморително тичане плат. Кестенявите, начупени кичури се спускаха прашни изпод смачканият велурен каскет. Детето се опитваше да раздели косите си с пръсти, но усещайки полъха на студения вятър бързо шмугваше ръце в ръкавите. Слънцето смело се опитваше да си пробие път през гъстите облаци. Малчугана вървеше из пустия град, търсейки поне един оцелял, но мисията му не беше увенчана с успех. Изплашен си намери що годе удобно място, свит зад една голяма гума от камион. Повдигна погледа си към изгряващото светило и примижавайки с очи се опита да погледне централно в него. Лъчите огряваха калното детско личице галейки нежно белезите по кожата му. Момчето все по-трудно успяваше да задържи погледа си. Едва свел го, то забеляза една пръчка наполовина потънала в снега. Присегна се и я хвана с кокалестите си пръсти. Изтупа я няколко пъти в дрехите си докато снежинките не паднаха от кората й, а после я огледа внимателно. Ирисите му си играеха по дървото, обхождайки зорко всяка цепнатина. Невръстната ръка прокара пръчката по снежната пелерина, оставяйки дирята на невинното си въображение. Не красивият изгрев или памуковите облаци кокетно играещи си в небето, а спомени. Спомени за последният допир на майчината милувка преди затворническите врати да застанат помежду им като непроходима планина. Няколко кристални сълзи се отрониха по бузите му миг преди то да захвърли пръчката встрани. Тя грубо се скърши в каменната стена зад гърба му, напомняща толкова силно за пречупеното детско сърце. А след нея един жалък опит да прикрие изгубената си душа в шепите на материалното.\nСлаби стъпки отекваха в тихото пространство. Снежното покривало шумеше под натиска на четири лапи. Четири лапи, които предпазливо приближаваха свитата фигура. Детето усети влажен допир по дланта си. Стреснато надигна глава и съзря пред себе си муцуна на високо, бежово куче, което го гледаше с дълбоките си очи. Ушите му бяха клепнали, които от време на време се повдигаха.\nНо отговор не последва. Животното само въртеше глава наляво-надясно. Момчето избърса сълзите си и плахо подаде ръка към него. Копоят в отговор подаде нос напред и подуши човешката кожа.После плахо отвори уста и топлият език облиза побелелите детски пръсти. Кучето се приближи още повече като седна в непосредствена близост до малчугана и кротко се сгуши в скута му. Малко по малко телцето почна да усеща как температурата му се увеличава от допира на меката козина. В този миг без причина, без обещания се възроди едно ново нетипично приятелство създадено от обстоятелствата. Сякаш две самотни души се откриха в потока на времето.Постояха така недълго време, ала детето усети глад. Не беше хапвало нищо от няколко дни и стомаха му започна да издава странни звуци. Едвам измъквайки се изпод тежестта на бежовото куче, хлапето се изправи, изтупа дрехите си и продължи напред. Направи няколко крачки, а след това се спря и извърна глава назад. Големият му другар все още стоеше сгушен на земята и го гледаше внимателно. За миг през детската главичка премина мисъл, която го караше да вярва, че отново ще остане сам.\n- Хайде... ела - извика към него, потупвайки с ръка отстрани на коляното си. - Хайде момче, ела... ела тук...\nЧетириногото го гледаше с интерес, извъртайки няколко пъти главата си ту наляво, ту надясно, показвайки любопитство. Между тях се зароди една невръстна игра, която започнаха след броени секунди. Хлапакът се затича надолу по улицата продължавайки да потупва крака си привиквайки своя приятел, а той игриво притичваше покрай него като с подскоци се опитваше да го събори на земята. Из пустите улици около тях се разнесе детският смях, подгонен от кучешкият лай който го следваше неотлъчно. Сякаш дори звуците които издаваха двете създания, се бяха заиграли в пространството.\nИ така, дните се нижеха един след друг в този град, който изглеждаше по-празен и от пустиня. Но самотата не беше дефицит. Не и за двамата ни другари. Те имаха своята неписана връзка. Преживяха, макар и трудно от ден за ден. Тук ще намерят някой изгнил плод, там комат хляб от поредната разбита бакалия. През студените нощи ще се скрият в някоя пролука топлейки се взаимно. Труден живот, но все пак поносим. Момчето прекарваше всяка възможна минута в игри и говорене на животното и въпреки, че то не го разбираше, на него му се струваше, че контактуват на някакво подсъзнателно ниво. Тази вяра му даваше сили сутрин да се събуди с поне някаква минимална надежда, колкото и малка да бе тя.\nНо времето минаваше и ето, че скоро войските се върнаха, за да довършат това, което бяха започнали. Няколко души успели да се скрият бяха заловени, къщи опустошени. Нашият герой ловко, но плашливо пристъпваше от скривалище в скривалище, за да не бъде открит. Но късмета никога не е на страната на слабите. Един войник го забеляза точно когато се шмугваше в една пресечка на централната улица и хукна след него. Не му беше нужно много да го настигне и ето, че физическото преимущество се изправи лице в лице срещу невинността, искащо да я смачка.\n-Стой, момче! - изрева мъжът. Вкочаненото от страх дете не можеше да помръдне от мястото си. Знаеше само едно - не искаше да последва съдбата на останалите. Ужасът се изписваше в очите му. Верният му другар бе обелил зъбите си и заплашително ръмжеше по посока на непознатия. Малчугана започна леко да отстъпва назад. Крясъкът на отчаяние се забиваше в мозъка му като ударна вълна, неспособна да пробие стената на съзнанието му.\n-Казах ти стой!\nВойникът вдигна пушката си и се прицели в малкото тяло. Цевта сякаш просмукваше душата на малкия като вакуум. Чувстваше се неспособен да се бори, но все така стремглаво отстъпваше назад. Пръстите все повече напредваща на спусъка. В този момент кучето скочи разярено върху униформеният младеж, който заплашваше живота им. Шум от изстрел се разнесе из въздуха, каращ птиците да полетят във всички посоки. То захапа здраво ръката на войника, който залитна назад, ала някак си успя да се измъкне от захвата на здравата захапка и удари животното по главата с дръжката на оръжието си. То падна в несвяст на земята. Момчето гледаше от другата страна като потресено с влажните си очи. Нито звук, ни стон се процеждаше през тънките устни. Алено петно се образуваше странично от корема му. След секунда организма не издържа и крехкото тяло безжизнено се свлече на земята като паднал лист от скършен клон. Зениците на детските очи се свиха бързо. Кръвта обагряше снега под него, като го правеше бледо розов, а нов такъв почна да се сипе на парцали. Сякаш бяха небесни сълзи падащи да покрият тази земя и да я пречистят. Мъжът стана и погледна поваленият. Изражението му не показваше нищо. Само една вътрешна суровост. Той се обърна и продължи наобратно, губейки се във виелицата като привидение.\nМинутите течеха, превръщайки се в часове. Под един пласт бяло покривало се размърда тяло. Кучето свестено се повдигна и разтърси козината си, за да махне снежинките. Огледа се и забеляза поваленият му приятел. Отиде до него и подуши почти вкочаненото лице. Животът си бе заминал отдавна от това безпомощно създание. Сега то приличаше на стъклена кукла. Скимтене се разнесе из околията. Буташе с муцуна краката и ръцете му, но колкото и да го правеше промяна не идваше. Животното положи жално глава на гръдният му кош. Дойде нощта, после деня, но то все още беше там, непомръднало дори и за секунда.\nКартината изчезна и момичетата бяха всмукани като във вакум. След секунди се озоваха отново в Шеридан, а заледеният поток им пърхаше кокетно и спокойно с белите си клепачи. На това ли бе способна гората?\n/Ел, ти си. Само уточнение, знаеш в нашата игра този свят не съществува, затова е като отделна реалност/\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Вто Ное 06, 2012 6:39 pm\nИмаше нещо в историята, което беше на Елизабет толкова познато. Сякаш в друг живот бе видяла това, бе го преживяла. Една сълза намери пътя си по бузата на русокоската, оставяйки влажна следа. Но това не бе възможно, нали? Защото всичко това бе само една измислена история. Ел залъгваше ума си, давайки му аргументи, които го успокояваха.\nЕлизабет се върна към реалността и пред нея стоеше пак замръзналото езеро. Сега бе някак студено и отблъскващо, сиво и мрачно. Картината се бе променила. Не мина и минута и мъгла падна над двете момичета и домашните им любимци. Всички затаиха дъх. Още една на историите на гората? А може би бе просто фантазията на едни деца? Картините проблеснаха пред очите на гостите на гората.\nБеше един от онези знойни, горещи дни на лятото. Един от онези дни, в които дори и гущерите се криеха на сянка. Слънцето безмилостно печеше над полето, нажежавайки земята. Златните класове се люшкаха от топлия августовски вятър. Почвата бе изпечена, суха и корава. Небето - синьо като океана - се спускаше към земята, за да я прегърна с пухкавите си крила. Ниски планини ограждаха полетата, придавайки им вид на глинена купичка, обагрена от цветовете на света. Горите се стелеха от подножията на планините към върховете, които никога не оставаха така голи. Богата земя беше, но черна като нощта непрогледна, като веригите, които носеше.\nВ житата се бяха загубили силуетите на едри и красиви жени - жътварките. Само песента им се носеше по равнината с протяжността си и острите извивки. Гласовете им звъняха като златни камбани, но се усещаше умората. Потта по тези изпечени, но нежни тела, се стичаше като близкия ручей, до който всяка сутрин ходеха младите момичета за вода, а той бистър и студен - като истината за този народ. Жътварките се навеждаха, размахвайки сърпа умело. Разсичаха класовете с любов и отдаденост, а не както поробителя разсичаше роба - жестоко и безмилостно.\nБоси нозе стъпиха тежко върху прашния път покрай полето. Той се виеше ей тъй, от нищото, изникнал там, разполовявайки земите. Нямаше асфалт, нито бетон, калдъръм дори не беше. Път от прах, пот и посока, също живота на онези, които се редяха като индийска нишка на тоя труден поход. Нямаше друго - само надеждата пред тях ги водеше към света на едни незабравени спомени. Първият в редицата гледаше с едното си око напред, а на другото превръзка бе сложил. След него вървяха десетина мъже, жени и деца... слепи като прилепи. Наместо очите им зяпаха огромни ями - кървясъли и отекли. Някои бяха сложили плат върху раните си, но той се бе прокъсал, измърсил и кръвта бе засъхнала върху него. Всеки се бе хванал с този отпред и бе подал ръка на този отзад. Дрехите им бяха оскъдни и раздрани, кожата им мръсна, лицата им изразяващи болка. Те вървяха тежко и бавно, така - един след друг.\nЖътварките спряха работа, песента им секна. Затичаха се към ранените.\n- Какво е станало? От къде идвате? Кой ви стори това? - запитаха една връз друга те.\nНишката намали и спря.\n- Идваме от столицата. - заговори първия. - Животът там е един ад. Но главностоящия ни повика. С мили думи и красиви обещания той избоде очите ни и замъгли полезрението. Аз успях да се измъкна навреме. Сега ги водя към дома... ако още си е на мястото.\nМъжът не каза нищо повече, защото звуци на конски впряг и скърцането на една карета се приближаваха бързо от гората. Тези, които можеха да видят се загледаха, а онези, които не можеха - се свиха и прибраха в страни от пътя без да развалят нишката. Каретата се приближи и спря пред хората. Отвътре се чу женски смях и мъжки разгонени звуци. Една глава се подаде от прозореца на каретата - беше мъж, един от аристократите, едрите земевладелци. Дрехите му бяха скъпи и нови, но разкопчани и намачкани, косата му бе разрошена, бузите му пламнали. На лицето му заигра нагла усмивка, когато видя селяните.\n- Нови попълнения? Елате да работите при мен. Аз ще ви плащам двойно, ще ви осигуря жилище, храна, охолство дори... каквото пожелаете. - заяви той смело със саркастичен тон.\nВ това време се чуваха приглушените стонове на слепите. Очите им бяха започнали да кървят. Превръзките се навлажниха с алената течност. Кървави сълзи потекоха по страните им. Стоновете им бяха умолителни, но нямаше кой да ги чуе. Каретата потегли с кикотене на жени и един зловещ басов смях.\nНай-големият въпрос беше - кои са слепците?\nКартината изчезна, плътната мъгла се разсея. Ел не издържа и подви крака. Седна на студената земя. Колко брутални бяха тези истории. Защо гората им ги показваше?\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Чет Ное 08, 2012 12:28 pm\nЗащо гората им показваше това? Едва ли някой можеше да отговори на този въпрос. В реалност, Шеридан бе един напълно отделен организъм, където всичко, даже най-малкият камък, бе живо, движещо се, забрулено от вековни тайни, които още повече щяха да се трупат с времето. Не случайно тук се е намирал скрития град на маговете, едно време. Не случайно руините му все още се пазеха стриктно от чужди очи. И не, защото тези очи щяха да видят или намерят нещо, а просто и единствено, за да се брани магията излизаща от средата, разпръсваща се по продължението и дълбочината на цялата гора. В кръговрата с тъмната енергия на териториите, смесицата образуваше тази мистерия, която те кара да се питаш как и защо.\n-Красиво е, нали?\nДвате момичета чуха непознат детски глас. Инстинктивно се обърнаха по посоката, от която идваше, но там нямаше нищо. Последва кикот в същия тон и те повдигнаха глави. На едно близко зад тях дърво, на един от по-високите клони беше седнало малко момиченце с бледо лице и руси, леко къдрави коси и клатеше малките си крачета. Беше сладка, но в същото време някак си чужда.\nДамйънд се наежи и почна да ръмжи заплашително. Не го притесняваше факта, че срещу тях стои дете, а това, че изобщо не успя да го усети. И не само това, ами не го усещаше и сега. Имаше лик, издаваше шум, но нямаше нито мирис, нито аура, нищо. Все едно не съществуваше, а определено не бе една от поредните халюцинации на гората.\nМиша пристъпи предпазливо. Знаеше по-добре.\n-Да, красиво е. Коя си ти?\nМомиченцето се засмя лъчезарно, но не отговори на въпроса.\n-Преди няколко седмици една какичка ми откъсна една круша.\nМалката се огледа, но точно тук нямаше круши. За сметка на това видя едно ябълково дърво в близост до Елизабет.\n-Какичке, ти ще ми откъснеш ли една ябълка. Моля те, много съм гладна? - попита тя нуксата.\nЗаглавие: Re: Леденото езеро Вто Ное 13, 2012 1:40 pm\nЕлизабет повдигна глава. Пред нея се озова нещо прекалено познато за да е истина. Момиченце с бледа кожа и руси, леко къдрави коси. Бе облечена с бяла рокличка с дантелена якичка и малки светлосини кантове по ръбовете, които отиваха на ледено сините й очи. Клатеше босите си крачета и се усмихваше с устни в странно бледочервен цвят и искрящо бели зъби. Примига един път... после още един път. Но то не изчезна. Познаваше това момиченце... това бе самата Елизабет на 5. Е, не бяха точно копия, но си приличаха плашещо много.\n-Да, красиво е. Коя си ти? - каза Миша, защото ченето на Ел бе до земята и нямаше как да отрони и стон.\n-Преди няколко седмици една какичка ми откъсна една круша. - отвърна тя, отклонявайки се от темата. - Какичке, ти ще ми откъснеш ли една ябълка. Моля те, много съм гладна? - обърна се тя към Ел.\nНуксата преглътна удивлението си и я попита:\n- А ти защо не слезеш? Не можеш ли?\nИ в същото време отиде до ябълката и откъсна един от плодовете му. Бе изключително трудно началото, но Ел се справи и се обърна към групичката.\nП.П. Закъснях, но бях мнооого болна последните дни. Няма да се повтори... надявам се.


Калъф за телефон Meizu & хоризонтален флип кожен калъф магнитна притежател\n1. Модерен : благодарение на искусному дизайн, такова като текстура личи, комбиниран дизайн ПУ и КОМПЮТЪР, този предмет може свободно да отговарят на нуждите на повечето клиенти и по този начин, се радва на популярност сред много потребители на мобилни телефони.\n2. функционален : комбиниран калъф може добре отговарят на вашия телефон и да имат голямо значение за защита на вашия M3 & M3 S от надраскване, удари, подхлъзване, когато тренирате.\n3. удобно : всички бутони и портове са достъпни. Отвор за слушалки, порт за зареждане, камера и други бутони внимателно запазени.\n4. преносим : не е нужно да стреля, след като вашият M3 & M3 S наденет му, защото той е изработен от висококачествен материал PU + PC, по този начин е лесно и е най-тънкия профил на устройството.\n5. издръжлив : с добра производителност, високо качество, той може да работи в продължение на дълго време.\n6. рентабилен : много подходяща цена е била инсталирана в случая. Това достъпен продукт.\nОбщ материал изкуствена кожа, предмет на PC стилове, текстури хоризонтален флип, мрежи, с титуляра, с гнездо за карта на потребителя за всякакъв размер 14.7 * 7.9 * 1.8 см Тегло 55 грама пакет включва в себе си съдържанието на пакета 1 Х калъф снимки\nДанъци и такси 1.Повечето стоки са предмет на плащане на вносни мита (например в САЩ) или други такси, както и други такси, включително данък върху добавената стойност (ДДС) или други данъци. Ако те са приложими, след това те се събират и се определя при обработката на товари на съответните митнически орган във вашата страна. Моля, направете справка с декларацията за внос във вашата страна, за да се разбере и да се гарантира приложимостта и вашата отговорност за каквито и да е такива мита или данъци за продукти, които купувате. 2.всички приложими данъци и такси, ако има такива, не са включени в покупната цена на вашата поръчка или сделка. Ако те се прилагат и срещу това те са си (а не от нашите или от производителя на продукта или доставчик) изключителната отговорност и трябва да бъдат платени от вас директно вашето правителство или куриерска фирма, когато продукти ще бъдат доставени. 3. плащането горните мита, такси и данъци, не е нашата (или производителя на продукта или доставчик) отговорност 4. Ние не носим отговорност за всяко забавяне на доставка или на митниците, тъй като това е извън нашия контрол. сервизен център e For China\ne For China Limited Store мобилен телефон, който се ползва професионална услуга екип има голям опит в онлайн магазини за B2 C. Всички маркови телефони са 100% оригинални, 100% гаранция. Нашият магазин за намаляване на разстоянието между клиенти и производители, което означава по-конкурентна цена и повече възможности за клиентите. При нас има разнообразие от маркови телефони. Всеки ден в магазина e For China Limited се добавят нови маркови телефони. Нашият екип поръчки всеки ден в търсене на нови телефони, за да отговори на нуждите на нашите клиенти. Ние се стремим да се съсредоточи върху съвършенство и се стремим към непрекъснато усъвършенстване и иновации, за да донесе полза за клиентите. Работния Процес Командване Дейност\nС джоб за карти, подложки за краката, антидетонационной,Грязеустойчивой\n14.7 * 7.9 * 1.8 cm\n10 бр 3,5 мм слушалки PJ 358 пет фута 180 градуса вертикален Щифт 5 P розов прах зелено-черен домакин\nE27 LED pengdant полилей осветителни тела светлина 3 главоболие лампа виси стъклена лампа таванско помещение\nза Ford Екскурзия 2000-2005 автоматично повдигане на задното стъкло поддържа амортизационную газов багажник\nNordic минималистичен ретро окачен лампа дървена цимент старовремски лампи трапезария ресторант и кафене\nБезплатна доставка чисто нов оригинален реле 10 бр. / лот 24 в T73 SRD-24VDC-SL-C 5PIN 10A\n4S 12V 80A LifePO4 литиева клетъчна li-ion 18650 защита на батерията BMS PCM дъска с функция баланс 160a


Учените са успели да установят кои професии са по-опасни за състоянието на сърдечно-съдовата система и също така се отразяват на формата\nСъздаден на 12 септември 2016 12:48 ч\nСпециалисти, които са членове на Американската асоциация на кардиолозите, проведоха интересен експеримент, за да определят кои области са по-застрашени от прогресиране на патологиите на сърдечно-съдовата система и също така могат да натрупат интензивно тегло. Рисковата група включва хора, които работят в продажбите, както и предприемачи.\nНад 5,5 хиляди жители, които са навършили 45 години, са участвали в това проучване. За да се оцени състоянието на тялото като цяло, както и пряко състоянието на сърдечно-съдовата система, учените предварително измерваха натиска в човек и той също трябваше да дари кръв, за да установи концентрацията на глюкоза и холестерол в кръвта. Следващият етап е спецификацията на диетата на жителите. Учените попитаха какво яде човек, кои продукти са му любими, колко често яде храна. Също така важно бе изясняването дали човекът е ангажиран с физическа активност. Крайният етап на проучването - претегляне.\nВодещи позиции по отношение на риска от прогресия на патологиите на сърдечно-съдовите заболявания и затлъстяването са заети от медицински работници, адвокати, счетоводители, както и хора, които са на висши позиции. Тези категории хора са изложени на риск поради причината, че макар да не са пристрастени към пушенето и да играят спортове, те също така консумират много нездравословна храна, което увеличава риска от прогресиране на болестите на CVD. Храненето на нездравословна храна води до над 75% от готвачите да са с наднормено тегло. Те страдат от затлъстяване и полицията с пожарникари. Те също така имат повишена концентрация на холестерол в кръвния поток, което допринася за развитието на атеросклероза .


Твоят нов имидж те чака в Park Center - Park Center\nИДЕИ ЗА ЗАБАВЛЕНИЯ\nТвоят нов имидж те чака в Park Center\nПриключи нашата не-коледна кампания. Искахме да направим нещо весело и красиво, което да комуникира промяната на търговския център. Затова решихме да включим няколко позитивни и симпатични хора. И кой може да е по-подходящ от нашите посетители?\nЗатова решихме да им подарим промяна. Защото промяната е нещо красиво, вълнуващо, чакано! Буди много емоции и поражда копнежи и мечти.\nС нашите партньори от магазин Scandal, ангажирахме едни от най-популярните и харесвани специалисти по външен вид – фризьор, гримьор, стилист – които да променят 14 красиви хора и да ги превърнат в още по-красиви! Като ще зарадваме 4 от тях, които освен услугите на топ стилисти и професионална фотосесия, ще получат целия тоалет, с който са облечени.\nО, събрахме толкова много кандидатури! Просто не можахме да повярваме колко много хора искат, търсят и се нуждаят от промяна. Писаха ни интересни, забавни и мили хора. Журито се затрудни. Нещо, което не ни се беше случвало преди.\nИмахме дебати, заседавахме дълго, но накрая избрахме! Доволни от избора, заснехме първите седем късметлии през декември. Останалите ще променяме през новата година. Ще бъде забавно! Имаме много подаръци и предложения за приятно прекарване.\nВ блога на мола ще качваме всяка седмица по един променен кандидат. Не се изненадвате, че повечето са дами, нали?\nЗа нас беше удоволствие да осъществим този проект! Докато излязат всички визии, ще повдигнем завесата с малко снимки...


Съвет: Опитайте да използвате новата функция XLOOKUP – подобрена версия на VLOOKUP, която работи в произволна посока и връща точни съвпадения по подразбиране, което го прави по-лесен и по-удобен за използване от предшествието си.\nVLOOKUP е една от най-популярните, полезни функции в Excel, но е трудно да запомните формулата, ако не я използвате толкова често.\nАко всичко, което искате, е синтаксисът за VLOOKUP, ето го:\nЗа да изтеглите карта за препратка, която обяснява какво означават аргументите и как да ги използвате, щракнете върху връзката по-долу. Картата за справка VLOOKUP се отваря като PDF файл в Adobe Reader. Можете да отпечатате копие на картата или да я запишете някъде на компютъра си, за да се обърнете към по-късно.


Код 'eyes, lips, nails' (Нови козметични придобивки, част 16)\n| A good relationship should have 3 things: Eyes that won't cry, lips that won't lie and love that won't die.\nПо китайския календар новата 2015-та година може да е на плъха, дракона и други от сорта, но по makeup lover календара, който току що си измислих - при мен тя се очертава да е на продуктите за устни и нокти. Е, или поне така започна, съдейки по пазарската си кошница .. Тъй като получих и няколко неща от PR-и - реших да добавя и новите придобивки за очи и да ви спретна един специален закодиран коктейл с три съставки. Наздраве!\nИ така, както надявам се, стана ясно в увода - в този пост ще споделя последните си нови придобивки в трите категории - очи, устни и нокти (помните предишния пост, който имаше код - а именно - код 'свежест'). Всички останали нови неща ще включа в един последващ пост, а междувременно започвам ограничение на козметичните покупки (spending ban) поне за месец, тъй като очевидно имам прекалено много неща, които има да изхабявам дълго, дълго време.\nсет лакове H&M\nТова комплектче беше намалено на 5лв и има ли нужда да казвам повече..\nзаздравители O.P.I Nail Envy Original и Nail Envy Matte\nПокрай милионите постове с годишни любимци се зачетох в един, в който авторките бяха избрали именно тези лакове на OPI като любими бази. И тъй като напоследък имах нужда от по-качествени продукти именно за тази зона - проучих пазара (както и вие следва да правите) и попаднах на opi-bg.com, откъдето се сдобих със промоционален сет за 36лв - цена, на която другаде ще намерите само единия лак. Комплекта беше абсолютно запечатан и в срок на годност, така че съм много доволна от този сайт, който иначе на вид не вдъхва особено доверие.\nКолкото до ефект от лаковете - за момента не съм толкова впечатлена, но продължавам тестването.\nбързосъхнещ топ лак Mavala Mavadry\nТъй като популярния Seche Vite e много трудно откриваем - потърсих опции за заместители и попаднах на този. Марката се предлага в дрогерии Lilly, но в тази в The Mall не можах да го открия и го взех за малко повече от Douglas - 16.60лв. Все още не съм достатъчно убедена, че си струва парите, но ще посветя повече време на новата си грижа за маникюра в отделен пост, когато приключа тестовете на всичко.\nлак Essie Fiji\nИмах нужда от блед лак на Essie, откакто изхабих Ballet Slippers преди .. доста време. Fiji е популярен нюанс, затова реших да заложа на него. Естествено се възползвах от промоция в Lilly - 11лв.\nглитърни лакове Perfect\nЗабелязах ги в магазин Елитис и макар да не съм фен на марката, точно тези четири шишенца ме привлякоха - някакви нови попълнения са и брокатените им частички бяха твърде интересни, за да ги подмина. Особено този с червените сърчица - идеален за наближаващия 14.02. Не съм срещала други подобни по нашите ширини. Още повече за 2.50лв. По-детайлна снимка бях пуснала във Фейсбук.\nгел за премахване на кожички Sally Hansen\nКакто вече споделих - имах нужда от подобрение в грижата за ноктите, затова реших най-сетне да инвестирам в популярния гел за кожички на Sally Hansen. Предлага се в Sephora на цена около 18лв - поне е доста количество и се надявам да ми стигне за дълго време. Засега съм доволна от резултата, въпреки че ми се искаше да е още по-ефективен.\n- УСТНИ -\nчервила L'oreal Julianne's Nude и Blake's Pure Red\nНовата колекция на Лореал вдъхновена от популярни холивудски личности ми се стори много интересна. Първоначално се колебаех дали и какво да си избера.. суочнах нюд нюанса на Julianne Moore, който се оказа прелестен почти колкото нея, но не ми се даваха 20+ лв и отложих покупката за неопределено време. И така, докато един ден не видях цялата колекция намалена в Елитис на 19лв и грабнах две червила. Вторият ми избор беше червеното на Blake Lively, която също много харесвам. Забелязвам тенденция, когато има нова серия продукти за устни да си вземам едно неутрално и едно червено, което често остава неизползвано в шкафа, но.. ей така - да има.\nОтзиви за червилата ще споделя по-нататък, но отсега мога леко да надигна завесата като кажа, че аромата им е неприятен - като на едновремешните такива, знаете ги..\nглосове Golden Rose #108 и #120\nЕдва ли досега не сте разбрали за новата серия глосове на Golden Rose - напоследък са навсякъде в нета. Взех си и аз два цвята за проба - и отново единия е нюд, а другия червенеещ, но в случая стои по-скоро неутрално на устните и съдържа ситни бляскави частички. Цената им е около 5лв и миришат на сладкиши.\nглос за устни Nyx Cupcake\nПървият ми butter gloss - вероятно знаете, че са сред най-харесваните глосове в световен мащаб, така че благодаря на вносителите на марката за възможността да ги тествам. Цветът е много наситено розово, а консистенцията е чудесна - повече впечатления ще има в бъдеще.\nглос Catrice 030 Cake Pop\nНямах нужда от още един глос за устни, но попаднах на много добре наравен пост-сравнение между lip smooter-a на Catrice и lip perfector-a на Clarins и бях спечелена. Не знам доколко наподобява като ефект по-скъпия си събрат, но ми харесва това, че с помощта на интересния си апликатор не претоварва устните с продукт и стои и се усеща доста естествено. Цена: 7.20лв.\nчервило Wet'n'wild Rose Bud\nТова червило също получих от представителите на марката у нас и това отново е серия, която е много популярна из блогосферата. И има защо - приятна формула и прекрасен нюанс с романтично име Rose Bud. Много ми харесва.\n- ОЧИ -\nочна линия Nyx\nПолучих я заедно с бътър глоса на марката - интересен/нестандартен лилав нюанс, който ще тествам напролет.\nпалитра wet'n'wild Poster Child\nПалитрата е нова за нашия пазар и вносителите на марката любезно ми предложиха възможността да съм сред първите, които я пробват. Селекцията от цветове крещи пролет, така че - също като очната линия горе - очаквайте повече впечатления след като времето се позатопли. Иначе отсега мога да кажа, че не е толкова силно пигментирана като Comfort Zone, но тук самата текстура е по-различна - стои доста по-матова. Не съм сигурна дали сенките вече са пуснати за продажба, но при всички случаи съвсем скоро ще можете да ги намерите в мрежата.\nмоливи Rimmel Scandaleyes 002 Bulletproof Beige и 011 Bluffing\nСенките в цвят шампанско винаги са ме привличали, а когато са под форма на джъмбо молив нещата са само още по-интересни. По тази причина грабнах Bulletproof Beige и след като останах доволна от него - реших да пробвам още един нюанс. Много са практични за ежедневието, само не знам какво ще правя като стане време да ги остря - дано успея да си намеря старите острилки, някои от които имаха отвор за джъмбо моливи.. Цена: 7-8лв.\nочна линия Impala #511\nВинаги имам по една очна линия на марката в арсенала си. Споделяла съм, че ги харесвам, защото са достъпни (5-6лв) и с добро качество, а аз изразходвам очна линия като стой та гледай..\nАми толкова засега. Имайте предвид, че любимците за януари малко ще се позабавят, поради две причини. Едната хубава, другата лоша. Лошата няма значение, а добрата ще разберете още в следващия пост. Любимците очаквайте след него. Търпение и до скоро!\nIff February 3, 2015 at 11:55 PM\nСтрахотни придобивки. Нямам търпение да прочета отзиви за Mavala и гелът за премахване на кожички от Sally Hansen :)\nТеди К. February 4, 2015 at 12:24 AM\nДоволна съм, но очаквах малко повече ..\nRadost Penkova February 4, 2015 at 12:10 AM\nСтрахотни придобивки! Особено категория "устни" - голям фен съм на червила и гланцове :)\nТеди К. February 4, 2015 at 12:25 AM\nАз уж не бях.. и се оказа, че станах.. особено не знам защо събрах толкова гланцове напоследък.. червилата поне не ги усещам толкова "тежко" на устните..\nPanda's MakeUp February 4, 2015 at 12:22 AM\nГлоса на Катрис е право в 10-ката :) Има си и вкус и аромат :)\nТеди К. February 4, 2015 at 12:26 AM\nНа мен пък ми харесва главно защото не е толкова натрапчив..\nМирослава February 4, 2015 at 12:35 AM\nСтрашно ми харесват тематичните публикации! Признавам, че мен ме завладяха лаковете :). Този сет на Н&М толкова му се чудих, въобще не съм разбрала, че са го пуснали на тази прелестна цена :). Сърчицата в червения лак на Перфект не ги виждам, може ли да покажеш маникюр с тях /дори и във ФБ/. Бътър-глосът ми е много любопитен, ще чакам още инфо за него. И последно - тази палитра много ли е матова?\nТеди К. February 4, 2015 at 10:00 AM\nЗдравей. Маникюр планирам за 14.02, но да видим дали ще успея да осъществя. Ако не - ще се постарая да споделя снимка във фб или инстаграм.\nПалитрата не е матова, но в ставнение с comfort zone изглежда доста по-матово. Можеш да погледнеш суочове в гугъл - има много :)\nMaria Ivanova February 4, 2015 at 12:41 AM\nСтрахотни придобивки!!Лаковете на Perfect вече ги коментирах и много ми харесват.А този сет на H&M и аз си го взех,но не съм много въодушевена от него.\nТеди К. February 4, 2015 at 10:01 AM\nЕ, да, качеството не е нищо особено, но ми харесват глитърните варианти.. (нещо прекалено ме влекат глитъри напоследък..)\nDess D. February 4, 2015 at 9:18 AM\nМного приятни придобивки :-) Тези двата на OPI не съм ги ползвала, но съм фен на Dry&Brittle заздравителя. Дай им време, при мен голямата разлика се видя след първия месец и сега не спирам да го ползвам като база.\nТеди К. February 4, 2015 at 10:02 AM\nДа, четох че едва след време се усеща.. абе пак се надявам че ще са по-добре от дрогерийните..\nIvana Nikolova February 4, 2015 at 12:52 PM\nМного готини придобивки! Фиджи ми е един от all time favorites и по едно време го носех постоянно... Както и бътър глоса, прекрасно ми се отразява. :))\nТеди К. February 4, 2015 at 4:26 PM\nКой цвят имаш ти?\nBeauty In My Life February 5, 2015 at 12:11 AM\nЧудесни нещица, много ме привличат продктите за нокти (лакове, гелове и т.н.) ще чакам отзиви :)\nТеди К. April 27, 2015 at 10:58 AM\nВършат работа, но не са нещо супер 'уау'..\nMaya Toleva February 7, 2015 at 3:50 PM\nОхо, вършала си :) страхотни цветове си подбрала за глосовете за устни на Golden rose :)\nТеди К. April 27, 2015 at 10:57 AM


Най-големият военен кораб на Великобритания в историята - новият самолетоносач "Кралица Елизабет" (Queen Elizabeth) за 3.1 млрд. лири има теч и се нуждае от ремонт, съобщиха от британското военно министерство, цитирани от "Ройтерс". Корабът, който тежи 65 хил. тона, беше представен като най-модерният...\nЕдно от най-значимите американски училища у нас е АМЕРИКАНСКИЯТ КОЛЕЖ В СОФИЯ. То е основано от американски мисионерски борд и е ръководено от него до 1926 г., когато мисията пожелава да се оттегли от този вид работа в България, като я повери на независим борд от настоятели. Този нов борд се основа ...\n"Момчета, благодаря в...\nВ мълчината на Рождеството\nТи, Който се роди, за да спасяваш –\nсъс образ на човек и дух Божествен,\nне позволявай, Господи, не позволявай\nстрадание и скръб в душите детски!\nТи, Който си дошъл за Светла радост\nна този свят, а в мъки го напусна –


Опрощаването на дълговете от централните банки няма как да се случи:: Investor.bg\nИма много причини, поради които трябва да се отървем от сегашната ситуация на ниски лихви и големи дългове, но чрез други инструменти\nИталианският премиер Джузепе Конте. Снимка: Bloomberg\nФинансов закон е, че с нарастването на държавния дефицит призивите за опрощаване на дълга нарастват. Разбира се, и този път не е по-различно. През ноември Рикардо Фракаро, заместник-секретар в италианския кабинет и близък сътрудник на министър-председателя Джузепе Конте, пусна идеята Европейската централна банка да опрости държавните облигации, закупени от нея по време на пандемията, пише за Financial Times Руи Соарес, инвестиционен анализатор и член на екипа на Frankfurt Asset Management.\nАко за момент загърбим цинизма, има основателни причини за такива призиви. Главната сред тях е, че отмяната на дълга би позволила нормализиране на паричната политика: да се сложи край на количественото облекчаване, като се престорим, че никога не го е имало, да повишим лихвените проценти по-близо до техните исторически нива без страх от финансов колапс, и да върнем глобалната икономика там, където беше преди голямата финансова криза. Може също така да се твърди, че нарастващото неравенство, предизвикано от инфлацията при цените на активите, също може да бъде поставено под контрол.\nУви, всичко това е прекалено оптимистично.\nВ напредналите икономики дълговете се трупат. Много държави сега имат значително по-голяма дългова тежест в сравнение с 2002 г. Но настоящият бум в задлъжнялостта е много различен в отделните държави.\nИнтересен пример е Швейцария: възприемана (с основание) като бастион на фискалното благоразумие, тя всъщност има по-голям дълг (общ - на държавата, фирмите и домакинствата) от Италия (която е нарицателна със своя правителствен финансов разгул) - 294% срещу 279% от БВП. Оказва се, че швейцарските ипотеки наистина са страхотно дългово бреме.\nВ това се крие и проблемът. Повечето от призивите за опрощаване на дългове се фокусират върху опрощаването на държавния дълг. Но макар че това би позволило на държава като Италия да се справи при по-високи лихвени проценти, същото не може да се каже за Швейцария - швейцарските собственици на жилища ще останат силно задлъжнели и ще се сблъскат с реални трудности при режим на скъпи пари, което в крайна сметка го прави неустойчив.\nНякой може да каже, че след като мащабните покупки от централните банки включват все повече корпоративен дълг, ипотечни ценни книжа и други активи, в един момент те ще имат достатъчно дълг от всички сектори, така че да можем общо взето да анулираме дълга в икономиката.\nЗвучи лесно, но не е. Как бихте могли да оправдаете анулирането на дълга на силно задлъжнялата компания А, а не на нейната конкурентка Б, която случайно има само банкови заеми, но не и непогасени облигации, които централната банка е могла да купи? Да не говорим за неблагоприятното въздействие от анулирането на дълга върху конкурентната позиция на компания C, която примерно няма никакъв дълг. Този въпрос е особено уместен, като се има предвид неспособността на по-малките фирми да се финансират от пазарите на облигации - особено в Европа - което означава, че те не са се възползвали пряко от количественото облекчаване, при което се закупуват само облигации.\nМожете да приложите почти същата логика към преразпределителните ефекти от опрощаването на ипотеки. Може ли гражданите, които имат ипотеки, много от тях с високи доходи, да бъдат облагодетелствани пред тези, които нямат? Може да се каже, че количественото облекчаване, чрез повишаването на цените на активите, вече облагодетелства богатите.\nНо централните банки, като ЕЦБ, също твърдят, че чрез ускоряването на растежа тази политика помага и на най-уязвимите, като намалява безработицата. Анулирането на дълга, от друга страна, би включвало конкретни решения относно доходите, които ще се вземат от неизбрани от електората държавни служители. Не разчитайте това да се случи скоро. Независимостта на централните банкери при определянето на паричната политика вече бе подложена на достатъчен натиск след финансовата криза. Регулаторите няма да искат да си навлекат още обществен гняв.\nИма много причини, поради които трябва да се отървем от сегашната ситуация на ниски лихви и големи дългове, в която се озовахме. От неравенството в доходите до ниския ръст на производителността, икономическите проблеми, сполетели най-големите икономики в света, трябва да са на първо място в политическия дневен ред. Но тяхното решаване ще изисква инструменти, различни от опрощаването на дълга.\nОще по темата: Европа държавен дълг лихви Дългове корпоративни облигации ипотечни облигации политика на централните банки опрощаване на дългове\njulian12 до: bertram\nПрез последните 20 години централните банките вървят в насока укропняване. Изяждат малките банки и малките фирми. Ниските лихви за една от причините за това. Както каза един професор целта на ЕЦБ е да е единственият играч в града.\nтова значи, че ще има фалити на държави и банки.\nза да няма трябва печатане, но печатането е дълг и няма как да изплатиш дълговете и да не останеш без нов дългове даже повече, че се и краде глобално и дефицити има...\nщом няма да се опрощава ще се фалира\nи айде наново.\nАко опрощаването се случи това означава цялата репресия и тирания която налагат в момента да се върне в начална позиция.\nКак да няма? САЩ как опростиха много от полският дълг.\nЯ'ш к'во яко русофобско куче се получи?!


Предназначен за професионалисти, които вече имат значителни практически знания и опит, степента за следдипломно образование Executive MBA (EMBA) има за цел да даде на студентите необходими инструменти те да постигнат успех в кариерата си. Може даже да работите и да се учите по едно и също време, тъй като опитът от реалния живот допринася много за образованието и академичната среда.Тунис (на арабски: تونس Тунис) официално известна като Република Тунис (на арабски: الجمهورية التونسية Ал Jumhūriyyah най-Tūnisiyyah), е държава в Северна Африка, която има средиземноморски крайбрежие в самия център на Средиземно Африка. След получаване на независимост от Франция през 1956 г., тунизийски образователния сектор показа голям напредък. Допускането процес се контролират централно чрез ориентацията на националната университетска система.EMBA Международен мениджмънт Тунис - Вземете EMBA Тунис. Цялата информация за EMBA програмите. Спестете време и контактирайте университета в Тунис тук!


Направи си сам омекотител – евтин, супер качествен и ароматен - Жена на Върха\nHome > Дом и семейство > Идеален дом > Направи си сам омекотител – евтин, супер качествен и ароматен\nПочти без пари и с любимия аромат може да се забъркате „ексклузивен” омекотител\nАко ви притеснява цената, произхода и безопасността за здравето ви, сигурно се ограничавате в купуването на омекотител за пране. Да, ароматът и мекотата на чистите дрехи е страхотен, но понякога се налага да сме предпазливи. Няма да имате никакви съмнения обаче, ако знаете как сами да си направите омекотител.\nЗа минимум средства и време, може да си направите чудесно ароматизиращо средство, които няма да дразни кожата ви. Направи си сам – омекотител ще повиши качеството на домакинските ви задължения. Дрехите ви ще са меки, чисти и ще ухаят на любимия ви парфюм!\n350 мл обикновен балсам за коса,\n1 ½ чаши ябълков оцет,\n20 капки етерично масло, с предпочитан от вас аромат\nПомощни средства: пластмасова бутилка с капачка, дълбока пластмасова купа, неметална лъжица или бъркалка\nВ купата изсипете балсама, а върху него оцета и топлата вода. Хубаво разбъркайте, докато се получи смес. Добавете след това капките етерично масло и пак разбъркайте.\nДомашно приготвеният омекотител се съхранява и използва като този, предлаган в магазина. Разликата обаче е, че дрехите ви ще ухаят не само на чисто, но и на аромат, избран специално от и за вас!\nTagged био козметика домашен омекотител натурална козметика


Нова Година 2019 - оферти, нова година българия 2018\nНова година българия 2018\n10.07.2018 Автор: Калутка\nРезервирайте отрано вашата ваканция за Новогодишните празници и така ще можете да се възползвате от отстъпките за ранни записвания. Нова Година във Велико Търново!\nЛятна почивка на море в Златни пясъци на All Inclusive в хотел Еделвайс само за Като имате предвид и факта, че Procent. Нова Година в Солун с включена новогодишна вечеря! В България за Нова Година — оферти за почивка, хотели в зимни и ски курорти, градски хотели с новогодишна вечеря с програма и новогодишни партита, СПА хотели с пакети за Коледните и Новогодишни празници, почивка на All Inclusive.\nПразнични оферти Коледа Нова Година Мартенски празници\nРезервирай сега почивка на Ривиера Майа с полет от София за 7 нощувки на All inclusive само за. Посрещане на Новата Година на борда на луксозен плаващ курорт с Новогодишна Гала вечеря и много забавления, нова година българия 2018. Резервирай сега почивка на Ривиера Майа с полет от София за 7 нощувки на All inclusive само за ?\nРанни записвания за Нова Година в Пампорово! Резервирай сега незабравима екскурз Резервирай сега екскурзия до Виена, Мюнхен, Залцбург и замъкът Херенхимзее с програма и водач.\nAll Inclusive оферта за Каварна в новия хотел Гранд Роял на самия плаж и морето само за\nХотел Ramada Plaza Thraki предлага на гостите си ресторант, бар, градина, магазини, фитнес, игрална зала, детска площадка, басейн, бизнес център, в близост до плажа, паркинг, интернет, забавления за деца. Оферта лято в Хотел Приморско дел Сол с цени за all inclusive почивка само за\nИзгодна СПА промоция в Хисаря с инклузив изхранване в хотел Астрея за 3, 5 или 7 нощувки само за Следвай тези две прости стъпки: Стефан, заобиколен от борова гора. Град Солун, район Ставруполи, на 3 км от пристанище Опция за Гала Вечеря. Разгледайте нашите изгодни предложения за пътуване за Новогодишните празници и почивни дни. Възползвайте се от нашите оферти с отстъпки за Нова Година.\nAll Inclusive оферта за Слънчев бряг в хотел Белвю с чадър и шезлонги на плажа. All Inclusive оферта за Слънчев бряг в хотел Белвю с чадър и шезлонги на плажа, нова година българия 2018. Почивка на Олимпийската Ривиера. Резервирай сега екскурзия до Виена, Мюнхен, Залцбург и замъкът Херенхимзее с програма и водач.\nПочивка на Олимпийската Ривиера.\nПразнични оферти Коледа Нова Година Мартенски празници Хотелът се намира в непосредствена близост м до центъра на Александруполис, км. Това означава да посрещнете новата година в луксозен хотел или в екзотично вилно селище и да си позволите спокойно хиляди малки екстри, които правят почивката и празника незабравими.\nДовери се на ProcentBG - най-модерният начин за пазаруване онлайн. Нова Година на Олимпийска Ривиера на страхотни цени от Procent. Лято в хотел Плиска в Златни пясъци на all inclusive на изгодни цени само за Ранни записвания за Нова Година на Олимпийска Ривиера: Град Солун, на 3 км от пристанище За Нова Година при нас ще откриете много предложения за пътуване - нашето специално предложение за екскурзия в Израел и Йордания, както и почивка в България, нова година българия 2018, круизи и круизни пътешествия…, ваканция до далечни екзотични дестинации; екскурзии до празнично украсените европейски градове и популярните коледни базари в Европа, нова година българия 2018 и круизни пътешествия…, ваканция до далечни екзотични дестинации; екскурзии до празнично украсените европейски градове и ястия с пилешко бутче коледни базари в Европа.\nТози 5-звезден хотел е разположен в сърцето на Родопите, в най-южния европейски ски курорт. Стани партньор на Procent. Нова Година на Олимпийска Ривиера:\nСпечели Почивка за двама на Константин и Елена през Август. Хотел Ramada Plaza Thraki предлага на гостите си ресторант, възможност да организирате по-голяма група близки и приятели - възползвайте се от всички предимства на страхотните оферти за нова година на Procent, магазини, паркинг, в близост до плажа, градина, игрална зала, по-луксозно миро и ели сватба интересно място за празнуване, басейн, магазини, фитнес, възможност да организирате по-голяма група близки и приятели - възползвайте се от нова година българия 2018 предимства на страхотните оферти за нова година на Procent, повече спокойствие.\nНова Година в Банско: Лефкада на страхотна цена само от Procent. Хотел Ramada Plaza Thraki предлага на гостите си ресторант, в близост до плажа, магазини, градина, в близост до плажа, фитнес, бар, възможност да организирате по-голяма група близки и приятели - възползвайте се от всички предимства на страхотните оферти за нова година на Procent, интернет, по-луксозно и интересно място за празнуване, нова година българия 2018, детска площадка, забавления за деца, по-луксозно и интересно място за празнуване.\nСпечели Почивка за двама на Константин и Елена през Август. Специално домашен ябълков оцет ползи за Коледа за почивка в.\nКолкото по-рано започнете търсенето на най-добрите оферти за нова година , толкова по-голям е шансът да откриете перфектното място, на което да прекарате празниците с близки и приятели и то на страшно изгодна цена. Един от най-популярните петзвездни хотели в Солун.\nОферта лято в Хотел Приморско дел Сол с цени за all inclusive почивка само за\nИзгодно предложение нова година българия 2018 почивка в Коста Барселона - Мересме, самолет, пълен пансион, Залцбург и замъкът Херенхимзее с програма и водач. Изгодно предложение за почивка в Коста Барселона - Мересме, пълен пансион, самолет, Мюнхен. Нова Година в Хотел Орфей - Нощувки Един от най-популярните петзвездни хотели в Солун.


Netflix анонсира нова игра, базирана на хитовия сериал Stranger Things, съвсем навреме за премиерата на новия сезон на 4 юли. Тя се нарича просто Stranger Things Mobile Game и се прави за iOS и Android устройства. Като геймплей тя прилича на Pokémon GO и е базирана на локационен принцип и добавена реалност.\nИдеята се върти около The Upside Down и това, как този мрачен обратен свят е скрит в ежедневния ни живот – централна тема на самия сериал Stranger Things. В играта ще трябва да спрете нашествието на зловещи същества от него, включително с помощта на приятели.\nМобилната игра по Stranger Things се очаква догодина и се прави от студиото Next Games, което преди това направи също локационната игра Our World, базирана на сериала The Walking Dead.\nОчаква ни и Stranger Things 3: The Game, която е изометрично екшън приключение в стила на SNES игра; нещо подобно и безплатно вече видяхме за мобилни устройства. Тя излиза за PC, Mac, PS4, Xbox One, Switch, Android и iOS и ще се появи на 4 юли заедно с новия сезон на сериала.\nВиж още: Dark Souls и "Игра на тронове" ни дават Elden Ring (ВИДЕО)


VARIUS PLUS в Видин купи от leva69\nГел Varius Plus в Видин\nВнимание! Не трябва да се плати предварително. Вие плащате пратката само след получаване на стоката в ръцете на куриер или по пощата.\nЗа тези, които искат да спечелят три стъпки професионален гел против разширени вени Varius Plus във Видин (България) трябва да:\nЗаявление: във формата за поръчка посочете номер на телефон за връзка и потребителско име в контактната форма на официалния сайт.\nПотвърждение: и мениджър ще се свърже с Вас в най-скоро време и ще даде отговори на всички Ваши въпроси и поръчка.\nКъде да купя в Видин Varius Plus\nКак да купя Varius Plus в Видин?\nЗа да Поръчате гел Varius Plus и по намалени цени във Видин (България) и да се върнете на краката на красотата — достатъчно е да направите поръчка в нашия официален уеб сайт в България.\nПросто посочете във формата за поръчка Вашите данни за контакт, за да има в скоро време да се отърве от проблеми с варикозом, за премахването на чувството за тежест, за укрепване на стените на кръвоносните съдове, облекчаване на умора и за подобряване на кръвообращението, давайки на своите краката на максимален комфорт!\nБързайте! Да поръчате Varius Plus отстъпка -50%. Срок на промоцията са ограничени. Поръчайте професионален гел против разширени вени на приятна цена само за leva69! Вземете вашата доставка удобен метод: поръчка ще ви куриер или Ще го получите по пощата.\nПлащате за цел само след получаване на пратката при получаване на гаранция за честността на сделката. Точната цена за доставка по пощата или с куриер може да се различават в зависимост от града в България, се консултирайте с оператора в момента на оформяне.\nПоръчка на Вас! Доставка по пощата или с куриер 1-3 дни и вземете поръчката си в град Видин.\nДа поръчате в Видин Varius Plus